Paco Lobatón: “El temps no m’ha endurit, al contrari, tinc la pell més fina” | Espanya | EL PAÍS Catalunya\n“El temps no m’ha endurit, al contrari, tinc la pell més fina”\nVa presentar ‘Quién sabe dónde’ fa 25 anys. Ara presideix una fundació de cerca de desapareguts i vol que el programa torni a la tele\nMadrid 4 SET 2017 - 13:00\tCEST\nPaco Lobatón, a la seva fundació, QSD Global, assenyala una foto del seu programa als anys noranta. Carlos Rosillo\nPaco Lobatón té una mà en cabestrell i una ferida al nas. Unes nits abans d'aquesta entrevista va ensopegar amb un forat a la vorera i va caure estrepitosament a terra. Quan intentava incorporar-se –atordit, sagnant– un noi va passar pel seu costat. “Ni tan sols es va treure els auriculars, em va esquivar i no va mirar enrere… És una trista metàfora de com vivim”, diu el periodista amb aquest aire amable i malenconiós tan seu. Ferides a part, amb 65 anys està igual, perquè el que importa és la veu. Bé, i el bigoti, que continua aquí, una mica més curt, una mica més blanc.\nEl bigoti dels noranta, ràdio, telenotícies i un programa pioner.\nL'anècdota del tipus que passa de llarg contrasta amb la paraula que més repeteix l'entrevistat al llarg del dia: solidaritat. Aquesta que movia la col·laboració ciutadana del programa de TVE que el va fer famós entre el 1992 i el 1998. Tan famós que en una enquesta els espanyols el van triar com el president del Govern que els agradaria tenir. “Estàs fotut", li va dir una vegada un directiu televisiu, "t'has convertit en un fenomen adverbial!”: per exemple en “això no ho troba ni Lobatón”. “Fins i tot hi havia acudits”, recorda el periodista. "El meu preferit és un mu de niño shico", diu, traient el seu accent de Jerez: ¿Dónde vas Caperucita?, Quién sabe dónde... Lobatón, quién sabe dónde...\nLa solidaritat va ser també protagonista dels documentals i festivals (sobre saharauis, Chiapas, drogues, drets humans...) que es va dedicar a produir quan li van treure el prime time, i és el motor de QSD Global, la fundació que presideix, creada el 9 de març del 2015, Dia de les persones desaparegudes sense causa aparent. “Amb el programa va créixer en mi un compromís i quan va acabar vaig continuar vinculat amb les famílies i les associacions, fins que els casos es van convertir en causa”, diu Lobatón que avui acompanya a La Mañana de la 1 Juan Antonio i Emilia, fill i germana de les desaparegudes Francisca Cadenas i Manuela Chavero. QSD va tenir una secció fixa en aquest programa que va acabar l'any passat, ara el criden de tant en tant.\nPels passadissos de l'estudi que va ser casa seva, Lobatón saluda redactors i maquilladores. No se separa dels familiars, que el tracten amb confiança i afecte. “Per desgràcia és la primera vegada que ens veiem en una situació així, estem molt perduts, en Paco ens guia”, diu Juan Antonio. Lobatón coneix els detalls del seu cas, ha intercedit amb la Guàrdia Civil, els ha posat en contacte amb advocats, els aconsella què dir i que s'ha de guardar a la tele... També sap que el noi vol estudiar, si va o no al psicòleg, com ho porta. “Són moments de molta vulnerabilitat per a les famílies, la incertesa és corrosiva i es troben abandonades”, diu el periodista. No esgota tant drama? “El temps no m'ha endurit davant la desgràcia aliena, al contrari, tinc la pell més fina”.\nEn el directe cola les xifres que repeteix desenes de vegades al dia: entre el 2010 i març del 2017 van desaparèixer a Espanya 121.118 persones, de les quals 4.164 encara segueixen en parador desconegut. “Una realitat social així necessita un espai fix, no n'hi ha prou amb aparicions esporàdiques en programes que són com rius, on lluites amb la teva barqueta contra altres mil continguts”, diu Lobatón mentre a La Mañana de la 1 passen d'una peça sobre Chabelita Pantoja a una altra per triar bé un jabugo. “Al matinal li omples un buit, però les famílies no obtenen resultats tangibles, a Quién sabe dónde vam solucionar el 70% dels 1.500 casos que vam emetre... La solidaritat necessita temps i continuïtat”.\nPer això fa gairebé dues dècades que intenta que el programa torni a la graella. Encara no sap per què es va acabar. “Feia sis anys que el fèiem, vaig demanar un descans per no caure en la rutina... I mai em van trucar per tornar”. Aquesta mateixa tarda es reunirà amb directius a Prado del Rei per vendre un format 2.0 de QSD: “Llavors només teníem un número 900, ara les xarxes socials obren un món de possibilitats, però encara necessiten l'embranzida de la tele”. Ell preferiria no aparèixer gaire: “Jo no necessito un programa, però el tema s'ho mereix”.\nQuè va aportar a l'èxit fulminant del format? "Mesura i contenció", afirma. "Jo venia de la flor i nata del periodisme –de fer informació parlamentària, acompanyar els reis, presentar telenotícies–, quan em vaig enfrontar a aquestes famílies estripades, a una dimensió de patiment amb la qual mai havia treballat, així que ho vaig fer amb molta cura i respecte". “Hi havia molta pressió per anar més enllà", diu referint-se a la morbositat, a la tele escombraries, "per part de la cadena, per maximitzar la rendibilitat; però també per part de la mateixa audiència; no obstant això, sempre vaig tenir clar que el programa no necessitava més, sinó menys”.\nUn dia es va trobar dues sorpreses desagradables en un directe: “Em van passar un menor al telèfon i em van asseure el vident Octavio Acebes per parlar d'un cas... Aquí em vaig plantar”. Amb prou feines havia fet una temporada; però va dir que s'anava. Es va arribar a publicar que María Teresa Campos el substituiria. Al final Lobatón va aconseguir la producció de l'espai per controlar els seus continguts. Va arribar a tenir un equip de 68 persones i un edifici propi per a RedAcción7, la seva productora, batejada així per ser el setè dels 10 fills d'un funcionari del servei del blat.\nEll n'ha tingut tres, una noia adolescent i dos que tenen trenta anys (una metgessa i un arquitecte) que eren petits i vivien a València quan sortia per la tele. “També vaig amenaçar de deixar el programa si el passaven al cap de setmana; he estat un pare molt vocacional, havia de veure els meus fills”, explica Lobatón envoltat de premis TP i cartells dels seus programes a la petita oficina de la seva fundació.\nEl seu bigoti característic se l'havia deixat anys abans a la presó, on va passar un mes i mig després de ser detingut per trostkista i apallissat pel mateix Billy el Nen. Va decidir llavors, 1973, exiliar-se a Ginebra i viure com a refugiat polític fins a la mort de Franco. Quan va tornar li va tocar fer la mili. “Xaval, amb el teu passat, si envies una carta a la xicota o a qui sigui, tira-la quan surtis de permís”, li va recomanar un comandament. “Veus”, diu Lobatón, “a tot arreu hi ha gent bona disposada a ajudar els altres”.\nEl periodista Paco Lobatón als anys noranta.\nEl recordem per… La seva temprança, la seva solidaritat amb les víctimes, la seva credibilitat davant temes sensibles sense fer-ne premsa groga i, sens dubte, el seu bigoti.\nMoment de màxima popularitat… Entre el 1992 i el 1998 va presentar Quién sabe dónde a TVE1.\nA què es dedica ara... Té una fundació de recerca de persones desaparegudes, una productora audiovisual i un projecte per reprendre el programa que el va convertir en icona televisiva.


Els somnis d’un mon més pacífic\nLa poetessa d’Esparreguera participa d’un nou projecte editorial\nCada 31 de desembre a les dotze del migdia l’Amic Josep Teruel i la seva associació d’Amics del Campanar d’Esparreguera faran repicar les Campanes per la Pau al Món un any més aquí Esparreguera. Unint-se una vegada més a un gest que es duu a terme simultàniament a tot Catalunya, i en ciutats tan diferents com Reus, Guissona, Sant Feliu o les Borges Blanques...\nAquest any també acabarem amb un nou llibre en la que ha participat la poetessa d’Esparreguera, la Araceli Conde Romero, que és, un càntic a la Pau, arrencat des del mes fons del cor de tots nosaltres. Des del més profund de la nostra vella i dolorida raça humana. Un desig, un anhel, una necessitat, des la sensibilitat d’aquelles persones amants de les lletres i que tenen encara la capacitat de veure aquest mon amb ull nets. Amb ulls d’infant, amb ulls de nen i amb ulls de nena.\nParlo del llibre “Els somnis d’un mon més pacífic”. Editat a la ciutat de Màlaga, Espanya, per l’Editorial Corona del Sur en llengua castellana amb el nom de “Los sueños de un mundo más pacífico”.\nVal a dir també que si be tots els poemes son escrits en la llengua de Miguel de Cervantes, hi trobareu un de redactat en llengua catalana per gentilesa de la Isa Serramià\nAquest llibre monotemàtic es un interessant treball col·lectiu en el que hi participarien els escriptors i poetes Ignacio Alcántara Godino, Antonio Berral Cardeñosa, Araceli Conde Romero, Jordi J. Conde, María Ángeles Gabernet, María Luisa Palarea Morales, Rosa Palomar Martínez, Conchita de Pedro-Juan Cuadrillero, Isa Serranía, Jacinto Solé, i Ramona Yanes.\nUna edició austera, sense luxes innecessaris que ens podes allunyar de la seva temàtica original. Amb una fotografia de portada del Ignacio Alcántara, i que inclourà com il·lustracions la coneguda “Paloma de la Pau” dibuixada per els mateixos autors dels poemes i escrits.\nEl pròleg d’aquest llibre aniria a càrrec de la filòloga Anabel Saíz Ripoll, que ens desgrana una espurna de la personalitat dels autors d’aquesta obra literària, i que en conjunt valora aquest treball com <<...un llibre, ple de paraules i alguna imatge, amb la que el lector es sentirà, mai millor dit, en pau. Un llibre que se’ns ofereix com un regal per a l’ànima, ple de sensibilitat i esperança. Benvingut sigui.>>\n“Els somnis d’un mon més pacífic” (Màlaga, 2018) és un nou treball editorial per incloure a la dilatada carrera literària de l’esparreguerina de cor l’Araceli Conde Romero.\nOriünda de la noble terra d’Alcaudete (Jaén) te darrera seu una importat col·lecció de llibres editats en solitari amb els seus poemes, cartes, i escrits literaris. Com també una nodrida llista de col·laboracions literàries en diferent revistes i diaris d’arreu.\nTanmateix, no em d’oblidar-nos pas de la seva empenta en els llibres publicats que acullen obres de diferents escriptors i poetes. Una bona colla de treballs amb la que trobarem reunides les diferents corrents i les diferents sensibilitats d’aquest món intel·lectual que es mou per mitjà de la poesia.\n“Els somnis d’un mon més pacífic” un llibre de Pau.\nAra que fa poc més o menys quaranta cinc anys d’aquella encíclica de Joan XXIII Pacem in Terris, Pau a la Terra en català, en la que és feia una crida a la Pau bastida sobre la justícia, l’amor solidari i la llibertat i no pas en la força de les armes, l’Anabel Saíz ens presenta la idea de la capacitat que té la poesia per crear també la Pau.\nParlant de l’Araceli Conde ens diu Ella <<..cerca obrir nous camins en la foscor, ens parla de l’esperança i aborda altra tema relacionat molt a prop amb el que estem dient, Així, en el poema “A la meva mare que ja no hi es” demana per a la seva mara pau, demana amor i demana record. És un homenatge a les seves arrels, molt de pell, molt de veritat. També Araceli ens parla de la poesia i de la seva capacitat de crear pau en les ànimes de qui hi llegeix. Cerca, com dèiem, aquella llum que la acompanyi i li faci la vida més encertada, per així dir-lo, viva..>>.\nGràcies Anabel per filar tant prim dins l’ànima d’aquests poetes i poetesses veritables Profetes d’un demà millor per a tots.\nGracies Araceli Conde per el teu constant i tenaç treball per mantenir la flama de la sagrada poesia entre tots nosaltres.


Terrassa tindrà més de 30 taules el 14 de maig on poder votar entre Monarquia o República\nYou are here: Home / Destacats / Política / Societat / Terrassa tindrà més de 30 taules el 14 de maig on poder votar entre Monarquia o República\nQualsevol persona a partir dels 16 anys podrà votar en aquesta consulta no vinculant, en alguna de les 33 taules que hi haurà repartides per tots els districtes.\nUna jornada de “participació democràtica i d’expressió popular”, és el que proposa la plataforma que impulsa la consulta per escollir entre Monarquia o República. Serà una consulta no vinculant que tindrà lloc el dissabte 14 de maig, organitzada en molts municipis d’arreu de l’Estat i en més de 40 de Catalunya.\nA Terrassa, els impulsors de la consulta han anunciat que hi haurà fins a 33 taules als carrers, distribuïdes en tots els districtes de la ciutat, en les quals es podrà votar de 10 a 7 de la tarda. Podrà fer-ho qualsevol persona que visqui a Terrassa a partir dels 16 anys. El mateix dia ja es podrà saber l’escrutini i resultats. En tot cas, ja que és una consulta no vinculant, no es parteix d’un cens. “Això és una manifestació, no hem d’identificar-nos per dir la nostra”. De fet, reconeixen que en ser una consulta sense caràcter vinculant, l’important és que sigui “una via d’expressió i participació ciutadana, tot un acte democràtic”, ha expressat en una presentació avui al Raval Armando Sánchez, membre de la plataforma local.\nMembres de la comissió local de la Consulta Popular Estatal Monarquia o República, avui al Raval de Montserrat. MG\n“La majoria de la població no va tenir oportunitat de votar la Constitució de 1978, i qui sí va poder fer-ho, no va triar la forma d’Estat”, resa el comunicat de la comissió promotora creada a Terrassa per una Plataforma Consulta Popular Estatal. “Per nosaltres ja serà un èxit que la gent s’apropi a les taules i pugui dir la seva”, ha afegit Armando, i ha dit que “els partits d’esquerra no es mullen molt, però tampoc no ho han impedit, això és bo perquè la seva militància podrà participar sense perjudicis”.\nCol·laboració ciutadana i d’entitats socials\nA Terrassa, un grup impulsor va unir-se a la crida de la Plataforma Consulta Popular Estatal Monarquia o República. De seguida es constituí una comissió local, com la que hi ha a més de 40 municipis de Catalunya i molts altres a tot l’Estat. A Terrassa, fins al moment s’han fet dues assemblees informatives, i es farà una darrera que tindrà lloc el 28 d’abril, a les 19h al Centre Cívic Montserrat Roig.\nLa comissió local ha buscat la col·laboració i ajut d’entitats socials locals, per exemple el Moviment per les Pensions Dignes s’ha volcat amb la iniciativa. També han parlat amb el Casal de la Dona, diverses associacions veïnals, i Inmigrants Sense Fronteres, entre altres. D’aquesta forma, han aconseguit que unes 70 persones estiguin implicades en l’organització de la consulta a la ciutat.\nA banda de concretar la coordinació d’alguna de les taules, “està pràcticament tot organitzat”, ha expressat Armando, i ara esperen que “la ciutadania tingui l’oportunitat d’expressar lliurement la seva opció”. “Volem que sigui un dia amb molt èxit de participació democràtica, que és la millor forma d’excloure el feixisme de la societat i de les institucions”. Reconeixen igualment que un dels objectius, més enllà de la consulta, és que fructifiqui una iniciativa legislativa pel que fa a l’Estat.\nTota la informació al voltant d’aquesta consulta i sobre els punts de votació es pot seguir a la web https://plataformaestatalmonarquiaorepublica.org


Rail Live 2021: espais per a la innovació - Agencia FlandecocoLab\nIFEMA Madrid ha acollit més de 250 firmes i institucions referencials de l’ecosistema ferroviari i mobilitat al Rail Live 2021. Un esdeveniment que, després de l’obligat parèntesi provocat per la pandèmia, ha tornat recuperant el volum d’expositors, ponents i visitants de passades edicions . Dues jornades firals en què la històrica unió de IN-MOVE by Railgrup (Clúster de Mobilitat i Logística Multimodal) i les seves empreses-soci amb FlandeCoco ha tornat a ser protagonista activa de l’esdeveniment.\nL’estand impulsat des d’IN-MOVE by Railgrup unia les fortaleses d’actors com Stego Spain, Cylus Security, Panasonic Toughbook , Eurecat , Flexicel Crea , Optimus y Composites Ate . Una suma de competitivitats visualitzada davant dels assistents des d’unes gràfiques superiors que oferien sensació de continuïtat, una construcció global aglutinadora i obertures als vèrtexs impulsores del contacte.\nUn efímer by FlandeCoco que també va estar acompanyat al Rail Live 2021 pel projectat i executat per a l’enginyeria Pilz, un dels líders tecnològics en enginyeria d’automatització segura i en camí de convertir-se en proveïdor integral de solucions per a la tecnologia de seguretat i automatització.\nL’espai de Pilz, sense divisors ni obstacles visuals, és un exemple clar d’efímer destinat a propiciar la reunió i la informació tu a tu. Atractiu, obert i acollidor; les taules altes i els tamborets del frontal principal potencien des de la decoració aquest factor de benvinguda i confort.\nUn tancament perfecte a un final d’any de tornada a la normalitat tant a l’activitat firal amb la participació d’IN-MOVE by Railgrup i FlandeCoco a l’Smart City Expo World Congress , com a l’organització de gastro esdeveniments juntament amb TroppoPizza o de caràcter institucional i corporatiu com la I Immodate del CSIM amb més d’un centenar d’assistents i la participació al III Congrés de Mediació i ADR del Consell d’Il·lustres Col·legis d’Advocat de Catalunya.\nUn final d’any d’efímers i esdeveniments tornant de mica en mica a aquesta normalitat que abans tant defugíem i ara tant desitgem.


En marxa els projectes de millora de l’espai públic que la ciutadania va decidir amb el seu vot - Gavà\nangle-left En marxa els projectes de millora de l’espai públic que la ciutadania va decidir amb el seu vot\nAquesta edició del programa Junts Fem Barri contempla una quinzena d’actuacions per crear espais més inclusius, amables i sostenibles\nL’Ajuntament de Gavà ha donat el tret de sortida a les obres de millora de l’espai públic que 2.500 ciutadanes i ciutadanes van decidir amb el seu vot en la tercera edició del programa de participació “Junts Fem Barri”. Unes intervencions que arribaran a tots els barris de la ciutat. Suposaran una inversió global de 500.000 euros, amb una limitació pressupostària de 35.000 euros per projecte. Les actuacions que es posen en marxa comporten la creació de nous parcs infantils i la millora dels existents, així com la instal·lació de jocs per a la gent gran i de nous espais per a la pràctica esportiva a l’aire lliure.\nMés i millors parcs infantils\nUna de les obres que ja ha començat és l’adequació del parc infantil del carrer de Sant Martí, en la cantonada amb el c. Pi i Margall. El projecte permetrà incorporar nous jocs. També es millorarà la pavimentació actual de formigó i es crearà una àrea de sorra rentada i una altra de cautxú de diversos colors.\nEl barri de la Sentiu també comptarà amb jocs per als infants, que estaran associats a l’àrea de pícnic de can Llong. Els treballs, que començaran les pròximes setmanes, es complementen amb la construcció d’una pista poliesportiva en l’entorn de la masia, que permetrà la pràctica de futbol sala, handbol, entre altres disciplines.\nTambé es crearà un nou parc infantil a l’avinguda d’Eramprunyà. Se situa entre la comissaria dels Mossos d’Esquadra i la rotonda de Begues i les obres començaran l’11 de novembre.\nA aquestes intervencions cal afegir la millora de l’àrea de jocs de l’avinguda Diagonal, a partir de demà dimarts. Els treballs consistiran en la instal·lació d’un umbracle i en la reparació del paviment de cautxú malmès.\nEl programa Junts Fem Barri també comportarà la instal·lació de jocs biosaludables per a la gent gran en dos indrets de la ciutat. Es tracta d’elements estimulants que permeten exercitar l’entrenament, millorar les habilitats amb les mans i cames i millorar els reflexos.\nEls treballs per instal·lar aquests jocs ja han començat al parc del Calamot. A partir del dia 9 es procedirà a fer-ho a la plaça de la Concòrdia, davant de la residència i centre de dia. En aquest espai, els jocs biosaludables es complementaran amb altres elements didàctics per millorar i exercitar la memòria.\nBarris més verds i accessibles\nDurant la primera quinzena de novembre també començaran altres intervencions de millora de l’espai públic, amb projectes que permetran millorar l’accessibilitat i fomentar les relacions ciutadanes en un entorn més verd i més còmode.\nUna d’elles és la instal·lació de jardineria i mobiliari mòbil a la plaça de Francesc Macià. En concret es dotarà la plaça de jardineres, amb arbres que generin ombres, i de bancs. Aquests elements estan pensats com estructures modulars que podran canviar la seva ubicació atenent les necessitats dels esdeveniments que aculli aquest espai.\nTambé s’adequarà l’accés entre l’avinguda d’Eramprunyà i la rambla de Pompeu Fabra. Es crearà una zona enjardinada que inclourà un conjunt de rampes, des d’on també s’accedirà al parc infantil existent. Lateralment es mantindrà una zona d’accés esglaonat.\nUn altre dels projectes és l’arranjament d’espais de la plaça del Pare Poveda, al barri d’Ausiàs March. Es faran millores puntuals en la pavimentació per solucionar les escorrenties actuals i se substituirà la reixa longitudinal de recollida d’aigües. També es millorarà el paviment de cautxú del parc infantil.\nLes actuacions es completen amb un espai per a l’associació de veïns Mas Bruguers al carrer de Cal Margarit, on les obres començaran la setmana vinent, i la instal·lació d’una caseta de serveis a l’avinguda del Mar, que s’executarà el mes de desembre.\nDe la convocatòria de Junts Fem Barri de 2018 s’executaran altres actuacions. Es remodelarà l’skate park de Gavà Mar i es farà el desmuntatge de pals de companyia al carrer Sant Martí amb Treball i al carrer Garrofers. Aquestes actuacions estan pendents de calendaritzar.\n02 de nov. 2020


TF JORNADA 1 | CD BERENGUER DALMAU\n← TROFEU FEDERACIÓ 2015\nTF JORNADA 2 →\nTF JORNADA 1\nPublicado el 9 mayo, 2015\tpor cdberenguer\nUna vegada acabada la fase regular de la lliga, alguns equips del club van a jugar el Trofeu Federació més que tot per allargar un poc més la temporada i començar a planificar la próxima. El cap de setmana del 2 i 3 de maig es disputà la primera jornada, però tant el junior B com el Cadet A tingueren que ajornar els seus partits, que es disputaren entre setmana. Ja sabem com és la competició del Trofeu Federació on et pots trobar equips de categoria superior i jugadors altres equips reforçant, no ens agrada forma i més en els equips de base on sols hi ha dues categories (especial i preferent o zonal) a més el fet que la competicio siga a una sola volta condiciona prou el calendari i també la classificació final ja que en cas d’empat decideix el bàsquet average general.\nComençaren la jornada els infantils que derrotaren al CD San José A a domicili per 31-65 molt bon començament dels infantils en el TF, ja que sempre es important començar amb victòria i si es fora de casa i en una pista tan dificil com la de San José millor. De nou tornà a jugar el capità de l’equip Joan ja recuperat i l’equip ho va notar molt positivament, ara el disabte 9 de maig debutem en el nostre pavelló front al CB Morvedre en partit que es disputarà a les 16,30h de la vesprada.\nJa per la vesprada i en el pavelló de Catarroja, els junior A també començaren amb victòria la nova competició, partit prou irregular dels de Juanjo Vila que sense forçar la màquina tragueren el partit endavant front al Escuelas Pias, 77-67 va ser el resultat final. Mal partit sobre tot en defensa i on es notaren les carències de l’equip, el més important la victòria front a un dels equips més forts del grup. El diumenge 10 l’equip disputarà la segona jornada front al Abastos verde, a les 10h en el Pavelló de la Petxina. A continuació els SENIORS B van caure front al Barrio del Cristo, i sumen la primera derrota en el trofeu federació, els de Raul varen eixir molt concentrats i van realitza una bona primera part però en la segona es van enfonsar i els rivals tiraren de la seua veterania per emportarse el partit per 48-60. El pròxim rival del senior B serà el Persianas Asensi de Benetússer en partit que es disputarà el disabte a les 18,15 en el pavelló municipal de Benetússer.\nJa entre setmana els cadets A perderen el seu partit front a l’EMB GODELLA equip de primera zonal, els nostres no feren un mal partit però la diferència de categoria es nota i al final varen caure per 60-45, malgrat la derrota bones sensacions de cara a l’eliminatòria de setzens del pròxim cap de setmana front al NB Alcoi, el partit d’anada en Alcoi el disabte 9, i el de tornada el diumenge 10 a les 12h en el Pavelló de Catarroja. I ja el dijous els junior B disputaren el seu partit front al CB Picassent, els de Frank van fer clara la seua superioritat front a un rival que a penes va poser resistència, poc a poc els nostres van anar ampliant el marcador fins al 40-97 que marcava l’electrònic al final del partit. Els juniors B han ajornat el partit de la pròxima jornada front al CB Sedaví i es disputarà el divendres 15 de maig a les 20h en el pavelló de Catarroja.\nL’equip de la setmana és per a l’infantil per la seua ampla victòria front al San José en el seu debut en el Trofeu Federació.


Lluc, la llar de la mare: Crònica de febrer 2014\n2. A principis de febrer trobam la tradicional Festa de la Candelera, o Presentació de Jesús al Temple. L'Ofici és presidit pel nou Superior General dels MM Sagrats Cors, P. Emilio Velasco i concelebrat per un grup de capitulars que avui acaben la seva tasca. Benedicció de les candeles a la placeta Bisbe Campins i processó cap a la Basílica. Quatre nines de l'Escolania que el mes passat començaren a cantar amb la resta de blauets són ,de nou, presentades amb les seves famílies.\n6. Reunió de la "Fundació Santuari de Lluc" presidida pel Bisbe de Mallorca al Palau Episcopal. A més de l'aprovació de l'acta anterior, del pressupost pel 2014 i pla d'actuació futur, es fa l'acceptació del càrrec dels nous membres del patronat, Mn. Antoni Vera, Vicari General i P. Emilio Velasco, Superior General dels MM. Sagrats Cors.\nEl P. Prior, destacà en el seu parlament que Lluc continua amb la seva tasca per mantenir els valors espirituals i culturals, vetllar pels seus valors ecològics i, malgrat la complexitat de les moltes necessitats materials, segueix confiant amb el suport del poble i de la Fundació , per mantenir la institució i l'Escolania.\n7. Seguint el costum anual, visita de l'agrupació de gent major “Els Padrins” d'Inca. Assisteixen a la missa del migdia i després a la pregària de la Salve dels Blauets.\n9. Organitzada per l'Associació de Pares i Mares de Blauets es celebra la Diada a Lluc (1er. Trimestre 2014) amb el lema “Tots junts coneixem Lluc i el seu entorn”.\nAl final de l'Ofici de les 11:00 que presideix el P. Prior es ret homenatge a l'antic blauet Andreu Riera per haver estat incorporat com a membre de la Real Acadèmia de Belles Arts de Sant Sebastià Després d'uns breus parlaments i actuació de l'Escolania se li ha entregat un siurell/blauet commemoratiu i ell ha correspost amb unes paraules d'agraïment i l'execució d'algunes peces al piano.\nHi havia també la presentació de la Fundació Concòrdia i un animat i compartit dinar de germanor de pa i taleca.\n11. Acaba a l'esplanada de l'aparcament , l'anomenada “etapa reina” de la Serra de Tramuntana (Deià-Lluc) de la XXIII Iberostar Challenge ( Volta ciclista a Mallorca). Llàstima de la poca gent que hi havia per aplaudir l'esforç dels corredors.\n17. Joan Vallespir LLompart entrega al Santuari el calze del seu oncle P. Guillem Gayà M.SS.CC. A la base té una inscripció que indica que és un obsequi de la Comunitat, Professors i Alumnes del Col·legi “Obispo Perelló” de Madrid en ocasió de les noces de plata sacerdotals (any 1965) del P. Guillem. És un valuós calze d'estil clàssic en metalls nobles i profusió d'esmalts. És dipositat a la sala del tresor del Museu de Lluc.\n21. Des de Presidència del Govern Autònom de les Balears, comuniquen al P. Prior, que l'Escolania de Lluc serà distingida amb un dels propers Premis Ramon Llull.\n22.Després d'unes Jornades de Pastoral de Peregrinatges a Santiago, el seu director diocesà, Mn. Jaume Alemany amb un grup de participants, pugen a peu des de Caimari a Lluc. Visiten la Mare de Déu i després tenen la celebració de l'Eucaristia.\nHa mort na Cati Palou , l'esposa d'en Joan, que sempre ajudava amb el seu servei i bondat en les celebracions i festes del Santuari. Que la Mare de Deu l'aculli prop del seu Fill.\n27. Dijous Llarder. L'alegria de les disfresses arriba a Lluc. Els blauets i les blauetes es vesteixen i pinten amb enginy i bon humor. Els educadors es contagien i se sumen a la bauxa. Una bona torrada de porquim corona la festa.\nEl prestigiós historiador i bon amic, Pere Fullana i Puigserver, s'incorpora a l'equip d'animació pastoral del Santuari com assessor cultural. amb una atenció particular a la direcció de la Revista Lluc , publicacions, turisme religiós i altres suggeriments.\n28.Un grup d'alemanys que pertanyen al grup “Vacances per a l'ànima” acaben una visita de Mallorca a Lluc. Veneren la Mare de Déu i participen a una Missa.\nJoves de la Parròquia de Binissalem venen amb el seu rector Mn. Jaume Mas a passar el cap de setmana al Santuari.\nA la llotja de Palma, amb ocasió de la celebració anual del “Dia de les Illes Balears", es concedeixen els premis Ramon Llull, un dels quals és atorgat a l'Escolania de Lluc. Un blauet i una blaueta, acompanyats pel P. Antoni Vallespir, van a rebre'l de mans del President del Govern.\nPublicado por Manuel Soler Palá, msscc en 1:31


La vespa invasora asiàtica s'estén al Maresme | Diari Maresme\nLa vespa asiàtica (Vespa velutina) s’ha estès durant el darrer any per diverses àrees de Catalunya. Segons les últimes dades recollides pel Servei de Fauna i Flora de la Generalitat, aquest insecte s’ha establert a cinc noves comarques en 2017: El Maresme, la Cerdanya, el Berguedà, el Bages i el Vallès Oriental. Durant l’any passat s’ha registrat un creixement exponencial del nombre de nius, arribant als 370 detectats, enfront dels 116 localitzats en 2016. Malgrat tot, els tècnics estimen que només es detecten un 10% dels nius existents.\nNiu de la vespa\nLa Generalitat ha elaborat un protocol d’actuació per a la vigilància i el control de les poblacions, en col·laboració amb els apicultors. Consisteix principalment en l’eliminació de nius i en la captura d’abelles reines quan surten de la hivernació, generalment a partir de finals de febrer, amb l’augment de temperatures, i mitjançant paranys. En cas de perill per a les persones, els Agents Rurals són els encarregats de la destrucció dels nius. També es treballa conjuntament amb ajuntaments, diputacions i consells comarcals en una estratègia en comú en la lluita contra aquest insecte.\nLa vespa asiàtica és una espècie invasora originària de la Xina, el nord de l’Índia i Indonesia. És una espècie depredadora natural de les abelles de la mel. Va introduir-se a finals del 2004 a França, i posteriorment s’ha anat estenent a una velocitat estimada de de 100 km/any. Actualment, aquesta espècie es troba ja plenament instal·lada a Catalunya. Les comarques que pateixen més afectacions en el sector de l’apicultura són l’Alt Empordà, la Garrotxa, la Selva, el Pla de l’Estany i el Gironès.


Descoberts mosaics paleocristians de gran valor a la basílica de Son Fadrinet\n18 maig 2021 07:59\nEstan fets de pedres de colors, devora l'altar i representen imatges mediterrànies\nMiquel ADROVER. | 11 setembre 1998\nEl grup d'arqueòlegs que treballen en l'excavació de la basílica paleocristiana de Son Fadrinet de Campos, del segle V després de Crist, ha descobert uns mosaics paleocristians de gran valor, anomenats mosaics «parimentals» i que tenen més de 1.500 anys. Fets amb petites pedres de colors, situats al trespol que envolta l'altar de la basílica, representen imatges mediterrànies com peixos, palmeres, una àguila i xots. També hi han trobat una moneda d'or amb la cara d'un emperador bizantí gravada. L'Institut Arqueològic Alemany en col·laboració amb la Comissió de Patrimoni del CIM i els propietaris de Son Fadrinet, Margalida Oliver i Mateu Nicolau, és l'entitat que du endavant l'excavació. Segons explicà Thilo Ulbert, director de l'Institut Arqueològic Alemany a Espanya: «Aquest descobriment és molt important per a la investigació de l'època paleocristiana. És pot observar que estan molt ben conservats i això que només es trobaven sota 20 centímetres de terra i la finca ha estat conreada durant segles». Els arqueòlegs creuen que les pedres de colors amb què estan fets són duites d'Itàlia i és curiós observar com estan estesos en el lloc on només hi havia el sacerdot.\nAhir, el president de la Comissió de Patrimoni, Damià Pons, acompanyat dels propietaris de la finca, visità l'excavació per comprovar el valor dels mosaics. Pons quedà admirat i explicà que «és clar que per a la nostra història el que s'ha trobat aquí té molta d'importància. Els arqueòlegs restauraran els mosaics i després estudiarem, amb els propietaris, què en farem». Mateu Nicolau i Margalida Oliver, propietaris de Son Fadrinet, comentaren a Diari de Balears que «ens agradaria que aquests mosaics i la moneda quedassin a Campos, però això encara s'ha de parlar. Estam satisfets perquè si bé un cotxe nou el pots comprar, que dins una finca teva hi hagi unes restes tan importants no té preu».


Ple extraordinari per a l’aprovació definitiva de la modificació d’ordenances fiscals – Solsona FM\nPle extraordinari per a l’aprovació definitiva de la modificació d’ordenances fiscals\n22/12/2020 22/12/2020 solsonafm\t0 Comments\nAquest dimarts, dia 22, a les nou del vespre, l’Ajuntament de Solsona celebrarà un Ple extraordinari telemàtic per aprovar definitivament la modificació d’ordenances fiscals per al 2021. La Corporació ha de valorar una al·legació presentada per la Federació Provincial d’Hostaleria de Lleida.\nAquesta al·legació demana una bonificació a l’IBI; la suspensió de l’aplicació de la taxa de terrasses i la de reserva d’estacionament prohibit per a titulars d’establiments hotelers i de restauració durant tot el 2021, així com l’establiment de mecanismes de devolució immediata d’imports cobrats durant el 2020 per la reserva d’aquest estacionament prohibit, entre d’altres.\nSegons l’informe d’Intervenció, la suspensió de l’aplicació d’una taxa no té a veure amb l’expedient de modificació de les ordenances per al proper exercici, atès que el plenari de l’Ajuntament ho pot acordar sempre que concorrin les circumstàncies que ho facin oportú. D’altra banda, hi ha alguns punts que no afecten Solsona. Per això, es proposa desestimar l’al·legació.\n← Jordi Vilar, Mans i Mànigues i DSF Ferreters, premiats pels millors aparadors d’aquest Nadal a Solsona\nEl Solsonès comptarà amb cinc representants a les llistes electorals per al proper 14 de febrer →


Visita a les Bodegues Torres. El Penedès – Bona Vida Travel\nVisita a les Bodegues Torres. El Penedès\nPublicat perBonaVida 16 Setembre 2013 6 Juliol 2015 Publicat enGASTRONOMIA, PenedèsEtiquetes:catalunya, experiències, gastronomia, tour, vi\nCada vegada ens estem enganxant més a tot el relacionat amb els vins. Mai hem sigut uns entesos, però de mica en mica, estem més interessats per aquest món. I res millor que visitar terra de cellers i raïm, el Penedès, i més concretament les Bodegues Torres.\nLa coincidència, o millor dit, la sort, han fet que visitéssim un celler just quan més interès mostrem per aquest tema. Aquest passat mes de juny vam assistir a un tast de vins durant la setmana de les Terrasses dels Hotels a Barcelona. Allà s’organitzava un concurs de fotos amb mòbil, on s’havia de mostrar la visió d’aquests dos conceptes (vins i bones vistes). Doncs vam resultar guanyadors d’un premi, que hem pogut gaudir en dues tongades: sopar al Restaurant Vinoteca Torres de Barcelona, i una visita als Cellers Torres i Jean Leon.\nMoment de l’entrega del premi del concurs\nI aquí ens teniu, apropant-nos aquest setembre fins a Pacs del Penedès, on les Bodegues Torres tenen el seu Centre de Visitants, just al cor de la denominació d’origen Penedès. I només arribar ja veiem uns quants autobusos plens de turistes (molts russos), començant i/o acabant la visita. Però a nosaltres ens tenien reservada la visita VIP, per a grups reduïts, de fet tan reduïda que només érem nosaltres dos. La Mireia ens va fer de guia durant tot el dia, i va ser un plaer compartir amb ella tanta informació sobre el vi.\nVinyes a la Finca Mas La Plana\nEdifici del Centre de Visites\nEl primer que hem de dir, és que han aconseguit crear un perfecte engranatge per mostrar un celler al públic. Tot està pensat per recórrer els diferents escenaris i fer-te una perfecta idea de tot el procés pel que passa el raïm, fins que surten les ampolles. La ruta combina trajectes pujats a un trenet (aviat estrenaran la versió elèctrica) amb recorreguts a peu. I l’inici de la visita no pot ser més visual i modern! Una introducció en forma de vídeo a l’auditori, una agradable experiència multisensorial (sobretot aromàtica) en un tunel on la combinació d’imatges i olors ens fa sentir el vi durant totes les estacions de l’any, i una mescla d’imatge real i holografies per explicar una mica d’història. Tot això mentre ens endinsem a les entranyes del Celler Waltraud, tota una demostració que la bona arquitectura cada vegada és més present al món vinícola. I és que aquest modern edifici, dissenyat per l’arquitecte Javier Barba, s’integra de manera perfecta entre els camps de vinyes que l’envolten, seguint un disseny ecosostenible, però sense restar cap valor al que està destinat: l’el·laboració de vins.\nEl modern edifici del Celler Waltraud ofereix unes bones vistes\nEl trenet ajuda a fer el recorregut\nPassegem entre camps de vinyes\nCamions i tractors arriben amb el raïm\nLes tremuges són el primer pas\nUns enormes recipients ajuden a la primera fermentació del most\nL’experiència audiovisual està realment ben aconseguida\nActualment disposen de 111 hectàrees dedicades a vins de finca i és genial veure el fruit de les vinyes a la Finca Mas La Plana, a punt de ser recollit, i com arriben camions i tractors per descarregar raïm, ja que estan en plena època de verema. Ens impressionem amb tanta “barrica”, on els vins segueixen la seva evolució abans de ser embotellats. I quan ja estem ben enganxats a tanta informació, arriba una de les parts més importants: el tast de vins. És increïble deixar-se aconsellar pels experts, i assaborir i captar detalls que sense ajuda, se’ns escapen completament. Degustem 3 blancs, 1 rosat i 2 negres de la família Torres:\nLa Cava Margarita és plena de bótes\nLa sala de tast de vins ens apropa a un dels millors moments de la visita\nCaptant tots els matisos del vi\nEl tast de vins ens va encantar!!\nLa passejada i tanta informació (i el vi, no ens enganyem) ens ha fet venir molta gana, i ens dirigim al Restaurant privat de la família Torres, Mas Rabell, a uns 7 quilòmetres del centre de visitants de Pacs. Aquesta masia catalana del segle XIV està envoltada de vinyes i ceps, amb moltíssimes varietats de raïm, etiquetades amb els noms corresponents, per facilitar la comprensió als no entesos com nosaltres. És genial veure la quantitat de diferents varietats!\nRestaurant Masia Can Rabell\nL’etiquetatge de les varietats de raïm ens ajuda moltíssim\nMoscatell gra petit rosat\nVarietat de cep “Neral”\nEls rosers continuen sent el millor sistema per esbrinar si alguna plaga afecta les vinyes\nDegustem un espectacular dinar, maridat amb més vins de la família Torres: Gaspatxo amb tomàquets del mateix hort del Mas, Espatlla de Cabrit, formatges catalans i una fantàstica crema catalana. El restaurant no està obert al públic, però s’hi pot menjar triant algun dels nombrosos packs que ofereixen les Bodegues.\nGran dinar al Restaurant Masia Rabell\nUf! Després d’un matí intens, i la panxa ben plena, encara ens queda una visita més: la de les prestigioses bodegues Jean Leon. Situades al municipi de Torrelavit, són molt més petites que les Torres, ja que la producció és limitada, cosa que ofereix una singularitat especial.\nEntrada a les bodegues Jean Leon\nDe nou una mica d’història amb un magnífic audiovisual, rememorant la figura de Jean Leon. Nascut a Santander amb el nom de Ceferino Carrión, va emigrar als Estats Units, i la fortuna va fer que conegués a estrelles de l’època daurada de Hollywood: Frank Sinatra, Natalie Wood, Grace Kelly, James Dean… obrint un dels restaurants més de moda a l’època, La Scala. El 1962 va adquirir terres al Penedès per complir un dels seus somnis: l’el·laboració de vi. Ell va ser pioner en la plantació de Cabernet Sauvignon, Cabernet Franc i Chardonnay, així com el precursor dels “vins de finca”, procedents exclusivament d’una vinya concreta.\nBotiga del Celler Jean Leon\nL’etiquetat dels “Grans Reserves” inspirat en obres d’art\nL’etiquetat del “Vinya Le Havre” és ben modern\nLa millor imatge del dia havia d’arribar. Ens obren la porta del celler subterrani, i la foscor no ens roba ni un detall de les bótes de roure francès i americà on reposa el vi. Si pensem en la imatge d’un celler, segur que ens vindria al cap justament el que vam veure allà.\nEl celler de Jean Leon és impressionant\nI per si els efectes etílics del vi ingerit durant el dia ja començaven a baixar, a la bodega Jean Leon també ens ofereixen un tast d’alguns dels seus vins més representatius. Mare meva, boníssims!\nVinya Gigi. Un Chardonnay anomenat així en honor a la filla del sr. Jean Leon.\n3055. Un altre Chardonnay blanc, batejat amb el número de llicència de taxista de Jean Leon, una de les seves primeres feines quan va arribar a Nova York.\nVinya La Scala. Un negre Cabernet Sauvignon Gran Reserva del 2003.\nEns acomiadem de la Mireia, que ens ha acompanyat durant tot el dia en una fantàstica ruta vinícola pel Penedès, i com que ens veiem incapaços de tornar a casa, decidim quedar-nos per la zona. Busquem un petit hotel, i cap allà ens dirigim mentre conduïm entre camps de vinyes i la llum comença a treure els millors colors a les plantacions. No hi ha millor manera d’acomiadar-nos d’aquesta experiència que amb una bonica imatge d’on surt tot: el raïm!\nLes vinyes ocupen tota la nostra visió\nEl raïm al capvespre agafa uns colors impressionants!\nAh! I després de recuperar forces, al dia següent ens dirigim al restaurant El Cigró d’Or de Vilafranca del Penedès, on com a part del premi, també estem convidats a un esmorzar de forquilla. I deu n’hi do quin esmorzar: Callos i ous ferrats amb cansalada per començar el dia! Res millor per agafar energia i visitar la ciutat de Vilafranca, però això ja serà un altre post…\nEl potent esmorzar de forquilla al Cigró d’Or\nLocalització Centre Visites Bodegues Torres: Finca el Maset, s/n – 08796 Pacs del Penedès (a 3 km de Vilafranca del Penedès). Veure mapa GPS – 01º39’58″E 41º20’58″N Tel: +34 93 8177487.\nVisita turística al Celler (1 hora). Preu: 6,60 euros. Horari: Dilluns a Divendres 9.15h a 16.45h. Dissabtes (fins al 2 d’octubre 2013) a les 12.15 ,13.00, 13.45, 14.30 i 15.15h, resta de l’any de 9.15h a 16.45h Diumenges i festius de 9.15h a 13.00h.\nVisita exclusiva VIP Tour ( 2’5 hores). Preu: 44,55 euros. Horaris: Dilluns a Divendres 9:15h i a les 15:15h. Consultar la disponibilitat pel cap de setmana.\nInformació sobre el club Torres: http://www.clubtorres.com/\nLocalització Celler Jean Leon:\n+41° 26′ 8.10″, +1° 42′ 26.75″\nTel. +34 93 899 55 12\nDiada de Catalunya (11 setembre 2013)\nEspardenyes al cel. Vilafranca del Penedès\n4 respostes a “Visita a les Bodegues Torres. El Penedès”\nvilafradera ha dit:\n16 Setembre 2013 a les 10:32\nA Torres no podien tenir millors ambaixadors que vosaltres, la fortuna de la visita va ser recíproca. Visc a Vilafranca de fa uns anys (fins el proper mes, que torno al Maresme) i puc certificar que la visita és maca i interessant per saber-ne més dels vins del Penedès, que com la resta de vins catalans no són ben tractats a les cartes de molts restaurants de Catalunya.\nDe saber que havieu estat per la meva vila, hauria sigut una alegria per mi de trobar-vos.\nNo sé si vau fer la visita al capvespre del campanar, perque és una de les que us recomanaria.\nUna d’obligada si us agrada la combinació de vi i bona música, és a primers de juliol el Vijazz. I per història, el Vinseum.\nEn fi, que hi ha molt a veure i visitar al Penedès, i desitjo que us hagi agradat la visita. Espero amb delit el vostre diari vilafranquí! 😉\n16 Setembre 2013 a les 14:05\nDoncs va ser una veritable pena no trobar-nos per Vilafranca, segur que ens hauries explicat un munt de coses interessants sobre la vila. Només vam estar unes poques hores, i el nostre proper post serà per mostrar una imatges que ens va sorprendre molt gratament. Les moltíssimes espardenyes que penjaven als carrers de la ciutat. Estem intentant esbrinar la raó (més enllà que ho fan quan arriben dates de Festa Major).\nI la visita a les bodegues va ser genial! És cert que tot va venir d’un concurs, però celebrem enormement haver-ho fet. Ens va encantar, i com a bona sensació, volem que quedi reflectida al blog.\nEns apuntem les propostes del Vijazz i la visita al Vinseum.\nGràcies pel teu comentari i les aportacions!!!\n16 Setembre 2013 a les 10:56\nTot aquest vi i menjar en un dia????? Apa, que deurieu acabar bé!! Jajajaja! La veritat és que la visita té molt bona pinta i les vinyes, sobretot ara que estan carregades de raïm, són molt agraïdes de fotografiar. Nosaltres també ens estem aficionant força al món del vi, així que ens apuntem la visita!\n16 Setembre 2013 a les 14:07\nRealment ens va sorprendre moltíssim la visita. Es poden aprendre moltes coses sobre el món del vi, i ja saps com som nosaltres… Vam aprofitar per muntar un parell de dies d’escapada perfectes!!\nI si el que veiem és agraït de fotografiar, doncs encara ens fa més feliços!\nMercats de Nadal a París


La ciutat presenta el projecte Patis Oberts – Sant Boi Ciutat Educadora Ajuntament de Sant Boi de Llobregat\nQuatre centres escolars del municipi enceten aquesta alternativa de lleure adreçada als infants i joves i les seves famílies.\nEl passat 7 d’octubre, va tenir lloc a l’Escola Antoni Gaudí la presentació pública del projecte Patis Oberts a les escoles. L’acte va comptar amb la presència de l’alcaldessa, Lluïsa Moret, i la tinent d’alcaldia de Ciutat Educadora, Alba Martínez, i representants de les AMPA del municipi. Aquesta iniciativa de l’Ajuntament, en col·laboració amb la comunitat educativa, consisteix en obrir les portes dels patis escolars com a espai d’ús públic per a famílies, infants i adolescents fora d’horari escolar, en caps de setmana i en vacances escolars.\nL’acte va començar amb diferents activitats de dinamització dirigides als infants, tal com tallers de globofèxia, bombolles de sabó gegants, perfums amb herbes aromàtiques i pintacares. La jornada va concloure amb l’espectacle “Campi qui pugui” del grup d’animació infantil Ambauka, que va fer ballar a petits i grans.\nL’obertura d’un pati obert de barri dóna resposta a una demanda ciutadana que esdevingué prioritat al pla de govern, i que té com a objectiu principal posar al servei de la població una infraestructura com el pati escola idònia per al joc, per a que esdevingui un espai de convivència, donant l’oportunitat de disposar d’un lloc de trobada per infants i joves, que potenciï un temps i un espai amb voluntat educativa més enllà de l’horari escolar.\nEls patis dels quatre centres escolars participants (Escola Josep Maria Ciurana, Escola Antoni Gaudí, Escola Montbaig i Escola Massallera) obren els dies feiners de 16 a 20 de la tarda i els dissabtes i diumenges de 10 a 14 h i de 17 a 20 h. Durant el darrer trimestre d’enguany també es faran activitats els diumenge al matí.\nPrograma d’activitats Patis Oberts


American Dream: Una altra vegada?\nAi ai ai, que no ens posem d'acord. Alguns celebren avui el dia del Paul Bunyan, o el dia de les cabanes de fusta. Posats a fer, prefereixo repetir el dia de tenir una cita amb el teu company o el dia del pastís de formatge :)\nPerquè no ens discutim, suposo, també és el dia dels nens a Amèrica, el dia dels descendents, el dia de les assegurances (sí, fins i tot en temps de crisi), de les activitats recreatives especials per a discapacitats, i de la diversió de les fades d'estiu (sigui el que sigui, però et diuen que per passar-t'ho bé t'has de disfressar de fada).\nAixò de les fades em fa gràcia. Entreu en aquesta pàgina web: http://www.fairyday.com/\nEm diuen que cada any, el dia 24 de juny és el dia de les fades (ja veieu que n'hi ha d'altres que celebren les fades d'estiu en concret, just avui). El 24 de juny... I nosaltres celebrant sant Joan i fogueres:)\nHo celebren els col·leccionistes de fades, els que hi creuen, els artesans i els joves de cor a tot el món (literalment). Ens donen idees per celebrar i donar suport al dia de les fades. Ariadna, si t'ho mires, els dibuixos em recorden alguns dels que fas tu!\nPublicado por Laura Largo en 19:36


Rialp acollirà la primera trobada de dones barranquistes de l’estat espanyol | Pallars Digital\nRialp acollirà la primera trobada de dones barranquistes de l’estat espanyol\nLa 'Goiates barranqueres' se celebrarà els dies 6 i 7 de juliol amb ponències, tallers i diferents activitats\nper Redacció , 20 de juny de 2019 a les 10:51 |\nImatge de la presentació de l’esdeveniment | Diputació de Lleida\nLa primera concentració de dones barranquistes a Catalunya i a l’Estat espanyol se celebrarà a Rialp. Tindrà lloc els dies 6 i 7 de juliol o amb el nom de Goiates barranqueres, l’esdeveniment, que s’ha presentat aquest dimecres a la Diputació de Lleida, comptarà amb un programa on hi haurà diferents activitats, ponències i tallers. La concentració està emmarcada dins del programa Dona i Esport de la Federació d’Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC).\nLa presentació ha comptat amb la presència del vocal de la junta de la Federació d’Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC), Antoni Ricard; l’organitzadora de l'esdeveniment i membre del Comitè Català de barrancs de la FEEC, Olga Arcos; i l’organitzadora de l’esdeveniment, Sílvia Hernández.\nPel que fa a les ponències, cada noia disposarà de 30 minuts per exposar els seus punts de vista sobre temes referents al món del barranquisme: formació i morfologia dels barrancs, material específic de dona i corda doble o simple. En quan als tallers teoricopràctics, tindran una durada de dos hores i aniran enfocats a augmentar els coneixements de diferents tècniques utilitzades en el món del barranquisme.\nTambé es programaran taules rodones, amb el debat obert a totes les assistents sobre com ens trobem les dones al capdavant d’un barranc, i com actuar davant les nostres pors. Olga Arcos ha evidenciat el fet que cada vegada hi ha més dones que es dediquen a aquesta especialitat i que aquesta trobada és una manera de fer-ho evident.\nEn aquest sentit, també s’ha manifestat Antoni Ricard, que ha recordat que des de la vessant federativa es potencia tant l’escalada com el barraquisme entre les dones. Tant és així que en els darrers temps això està quallant, més enllà dels grans referents catalans de la muntanya, com són Araceli Segarra i Núria Picas. En aquesta línia, ha explicat que un 30% de les llicències federatives són femenines.\nAquesta primera edició vol tenir continuïtat en el temps, aprofitant que a les comarques de Lleida hi ha més de 160 barrancs catalogats. Per acabar la trobada, el diumenge dia 7 de juliol es farà un descens de barranc a la zona del Pallars Sobirà. S’espera la presència d’unes 40 participants de Catalunya i d’altres zones de l’Estat espanyol.\nEl Geoparc Conca de Tremp-Montsec finalitza la 3a Setmana dels Geoparcs Europeus\nEsports, esports d'aventura, turisme actiu, dones, Goiates barranqueres, barrancs, barranquisme, Diputació de Lleida


STEAM – Innovació a l’ensenyament de les ciències | Servei Educatiu del Baix Camp\nSTEAM – Innovació a l’ensenyament de les ciències\nJUAN LUPIAÑEZ PORCEL14/06/18\nSTEAM. Innovació a l’ensenyament de les ciències – 7020701702\nFormació individual. Taller\nJoan Lupiáñez Porcel\nEl taller preten donar eines als docents per tal de millorar i fer una reflexió sobre la seva tasca educativa i sobre els recursos utilitzats en l’ensenyament de les STEAM (Science, Tecnology, Engeniering, Arts and Maths).\nEl format de taller té aquesta la voluntat de donar espai als alumnes, en aquest cas docents per compartir les seves opinions i experiències davant d’un material que es presenta i davant als propis recursos generats en el transcurs de les jornades. Per tant, la intenció última va ser donar l’empenta als i les docents per dissenyar els propis recursos i per fer xarxa de manera que participin en la formació de recursos d’altres i en l’avaluació dels recursos i dels processos que segueixen en la pràctica diària. Així doncs en acabar el taller es preten que els i les docents assistents preparin material que puguin portar a les seves aules.\nGenerar recursos innovadors i eines útils per la tasca docent de les ciències .\nValorar el treball en xarxa i el traspàs d’informació com una font de recursos per la pròpia pràctica docent.\nUtilitzar tècniques diferents de les habituals en la pràctica docent.\nFer l’anàlisi de la tasca docent per mitjà de matrius DAFO\nUtilitzar tècniques de disseny meditat (design thinking) per dissenyar noves aproximacions pedagògiques de continguts i conceptes.\nGenerar noves maneres de fer les classes per tal de no tant sols encavir el continguts sinó de fer una aproximació més holística i fer paleses les competències bàsiques en el transcurs de la dinàmica de la classe. Utilitzant jocs de rols, debats, teatre, vídeo, i altres mecanismes que el docent pugui veure adequats.\nAdequació al nivell al que es pretén ofertar l’activitat.\nAdaptabilitat de l’activitat. Com més adaptable sigui una activitat als diferents alumnes que tenim a l’aula més probable és que ens permeti fer una atenció individualitzada adequada.\nInclusió de les competències bàsiques en el desenvolupament de l’activitat.\nAmplitut d’objectius assolibles amb l’activitat.\nRosa García Díaz Joc per aprendre l’algoritme de la resta portant-se\nMontse Roca Serra Conservem el mediambient\nMònica Mariné Grau Projecte de supervivència\nCoia Jansà Salvi Simulació sobre el nostre cos\nRecursos Formació PFZ curs 2017-18, PFZ, STEAM 0


Embotit - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\npeça de carn, generalment de porc, picada, condimentada i introduïda (embotida) dins les tripes de l'animal.\nUn embotit o farcit és la peça de carn, generalment de porc, picada, condimentada i introduïda (embotida) dins les tripes de l'animal. La carn pot ser de diferents parts, des de carn magra fins a fetge, llengua o sang. A més de la carn també s'hi poden embotir altres aliments com ous, farina, pebre i olives, entre altres.\nEmbotits a la Festa Major del Clot – Camp de l'Arpa 2009\nHi ha llocs on es fan fires per a exhibir els embotits de millor qualitat i atorgar premis, com la "Mostra de l'Embotit Artesa i de Qualitat de Requena" que se celebra anualment en aquest lloc.\n3 Regulacions d'origen\nHi ha referències al consum d'embotits des de l'època romana. Als territoris de cultura catalana, el porc es criava, matava i elaborava a casa com a puntal indiscutible de la dieta tradicional; de fet, la inclusió dels derivats embotits al circuit comercial no es va produir fins a la industrialització, que va comportar el desplaçament de bona part de la població a les àrees urbanes. La venda dels productes casolans sobrants havia permès abans que algunes cases s'hi especialitzessin; aquest és, precisament, l'origen de la producció industrial d'embotits. Actualment, la carn de porc embotida es consumeix massivament al país, però no pas, ja, per necessitat –les tècniques de conservació d'aliments actuals ho farien innecessari–, sinó pel gust col·lectiu modelat per la tradició. Pel seu contingut en greix significatiu, que pot ser d'un 30 a un 50%, es recomana moderar-ne el consum.\nEl farciment prové, segons l'embotit, d'una part o de diverses peces de l'animal i tant de la carn com del fetge, la llengua, la sang… Sal i espècies a banda, els altres ingredients embotits inclouen els ous, la farina, el pa, la llet i vegetals com ceba o olives. La majoria dels embotits catalans només afegeixen sal i pebre a la carn de porc; aquest n'és el tret diferencial. La resta d'espècies mediterrànies i altres formes de conservació com el fumat, procedent del nord d'Europa, són rares i es concentren a les comarques frontereres. La característica té excepcions com la presència de comí en una bona part de les botifarres de sang o altres: el pebre vermell es fa servir a les sobrassades mallorquines, alguns embotits pirinencs contenen all i julivert i al sud de la Catalunya Nova i al País Valencià n'hi ha d'espècies i condiments com la canyella, el clau o el coriandre.\nEmbotits de Portugal\nEls embotits adobats i cuits es mengen quasi sempre amb un acompanyament escàs o nul: en entrepà o en entremès, amb hortalisses com en l'amanida catalana o combinats amb algun vegetal com en el meló, la pinya o els espàrrecs amb pernil. Els embotits que es cuinen en receptes complexes es redueixen, gairebé, a les botifarres crues i negres, que sovint es couen a la brasa o es fregeixen en plats forts amb un acompanyament lleuger com les mongetes, la guarnició per excel·lència, o els bolets; també se'n fan truites. Les botifarres poden tenir un paper secundari quan s'apliquen en quantitats petites a receptes de brou o verdura sorgides en temps d'escassetat com ara l'escudella barrejada, les faves a la catalana o el trinxat de la Cerdanya. Convé tallar els embotits just abans de consumir-los: com a norma general, el prim, de biaix, i el gruixut, de través. Els adobats tenen una vida llarga en un lloc fresc, sec i fosc; els cuits es poden conservar millor que els adobats a la nevera, però cal treure'ls força abans de servir-los.\nEmbotits de l'Empordà\nLa primera divisió possible dels embotits es pot fer segons si la carn que els forma hi és sencera –d'una peça– o bé s'ha trinxat i adobat. Pertanyen al primer grup el pernil i el llom embotit, i el segon, el dels embotits de carn trinxada, l'integren tres subgrups segons el procés que s'hi aplica: els crus, els curats i els cuits. Són embotits crus la botifarra crua i la salsitxa, amb denominacions diverses en funció de la comarca; un dels més curiosos és la botifarra dolça, amb sucre, llimona, sal i canyella, que és pròpia de les comarques gironines i també pot ser seca. Els més valorats són els curats, elaborats amb carn selecta i greix més o menys trinxats, embotits en budells gruixuts o prims i, finalment, fermentats gràcies a l'acció controlada de llevats i bacteris i dels fongs que sorgeixen a la part exterior del budell: llonganissa, fuet, espetec o petador i secallona o somalla.\nEls embotits del tercer subgrup, els cuits, poden ser, alhora, de dues menes segons si contenen sang de l'animal. Molts embotits cuits de sang, els fets amb budell prim, afegeixen a la carn –poca– diverses espècies i condiments, ingredients vegetals com la ceba o els pinyons i elements com el pa o l'arròs, i constitueixen, de fet, una de les poques excepcions a la regla de la sal i el pebre com a únic amaniment dels embotits catalans. Juntament amb les llonganisses, els embotits cuits sense sang –els blancs– són els més diversos i refinats, si bé, excepte la botifarra d'ou, només contenen carn, sal i pebre. Són embotits cuits de sang la botifarra negra, la baldana i altres; en són de blancs la botifarra d'ou, blanca o de perol, llengua o fetge, i la catalana. Blancs o negres, el bisbe, el bull i el poltruc són els embotits cuits fets amb el budell sec o amb el gruixut i, també, els més apreciats.\nEls embotits es divideixen en tres grans grups:\nEmbotits curats: Són els embotits que es deixen assecar, penjats de canyes i es mengen crus. Per exemple: el fuet o l'espetec o petador, la secallona, la somalla, la llonganissa, el xoriço o xolís, el llom empapussat o llom embotit, la txistorra o xistorra basca, etc.\nTambé hi ha embotits fumats, com el csabai hongarès, el kazy d'Àsia Central (carn de cavall, també pot ser curat a l'aire i sol)\no semi-fumats, com la mortadel·la, que és curada en salmorra i després fumada, el salami italià o el sudjuk o sucuk (pronunciat "sudjuk") de Turquia, els Balcans, Armènia, l'Orient Mitjà i Àsia Central.\nLa sobrassada és un embotit curat i fermentat.\nEmbotits cuits: Són els embotits que es couen prèviament (ja siguin bullits o fregits). Exemples en són: les llonganissetes, el botifarró negre, el blanc, el camot, la salsitxa de frankfurt, la carn-i-xulla, el blanquet i el blanc valencians, les botifarres blanques i negres, els paltrucs (o poltruc, poltrú, bull o bisbe) blanc o negre, la botifarra d'arròs o baldana, la baldana de sang, la botifarra de mondongo o de corder, el haggis escocès, etc.\nEmbotits crus o frescs: Són els embotits que es venen crus i que s'han de cuinar abans de menjar-los, com ara la botifarra vermella, fresca o crua, la salsitxa (vermella o blanca), el bratwurst alemany, el merguez magrebí, l'andouillet francesa, el boerewors sud africà, etc.\nEl pernil, tant dolç (cuit) com salat (curat), normalment es considera un producte de xarcuteria i es ven junt amb els embotits, tot i que no és pròpiament un embotit per no estar embotit en cap pell, budell o altre embolcall.\nNo venen de la cansaladeria catalana tradicional, però s'han incorporat del tot a la cultura alimentària nacional, el popular pernil cuit o dolç, la galantina, el cap de senglar i la vianda freda o mixta, procedents de l'alta cuina francesa; els patés, provinents també de França; els xoriços, la xistorra, el llom embotit i la resta d'embotits de pebre vermell, originaris d'altres territoris peninsulars; la mortadel·la i el salami, nascuts a Itàlia; el bacó, una variant anglesa, fumada, de la cansalada viada, i el frankfurt, el bratwurst, la cervela, el llom fumat i la llonza de porc adobada, importats d'Alemanya.\nAls Països Catalans disposen d'indicació geogràfica protegida (IGP) la llonganissa de Vic, la sobrassada de Mallorca i l'embotit de Requena, del País Valencià; la IGP designa un aliment procedent d'un indret concret i en garanteix la qualitat i el prestigi característics.\n↑ La botifarra és un farcit del porc DCVB\n↑ Mostra de l'Embotit Artesa i de Qualitat de Requena\n↑ 3,0 3,1 3,2 "Embotits", Generalitat de Catalunya, secció "CulturCat", accedit l'11 d'octubre del 2012.\n↑ «mortadel·la». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\n↑ «embotit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\nHistòria d'una llonganissa, "Quèquicom", CCMA-TV3, 15 de desembre de 2012, durada 29m 41s. [Consulta 3 d'abril de 2016]. (català)\nLa terra dels embotits[Enllaç no actiu]. Dominical, suplement del Diari de Girona, 12 de desembre de 2010,\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Embotit&oldid=28899426»\nDarrera modificació: 20 des 2021 a les 15:47\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 des 2021 a les 15:47.


Carrer de les Bugaderes, 39: d’abril 2011\nPobre!!! Està deprimit i tot.\nHo tornaré a provar\nI ara miraré de seguir el patró..\n- d’abril 17, 2011 3 comentaris:\n- Fa po a iuna (Traducció: Fa por la lluna)\n- Per què, princesa? Si és molt bonica, omple la nit de llum\n- No pal·la. A iuna no pal·la (Traducció: No parla. La lluna no parla)\nVes com te n'hauries de refiar...\nDe totes les coses que m'ha aportat el fet de ser mare, n'hi ha una que m'emociona especialment. No per gran, ni important, ni comentada. És petita i senzilla, i això la fa més enorme que qualsevol altra. La criatura en qüestió ha de tenir entre els 2 i els 6 anys. Aneu caminant pel carrer. Ja no patiu per si caurà perquè aquesta fase està superadíssima, però aneu controlant on para perquè hi ha aquesta tendència al moviment ràpid i sorprenent. Camina al vostre costat. Torneu a mirar endavant i li acosteu lentament, discretament el braç. No, no us estava mirant. Però ho sap. També mira endavant. I també l'estira.\nEn aquest moment, les mans es troben.\nI seguiu caminant.\nNo sempre sabem veure les mans que s'allarguen sense fer soroll al nostre voltant. A voltes, allarguem la mà i l'espai és buit. Però la vida ens regala aquests instants de coordinació perfecta. No cal mirar, només seguir caminant. Els passos són de cop i volta més segurs, més lleugers.\nEn un any de moments màgics, especialment avui, hi ha una mà que s'allarga. Ja sabeu on trobar-me.\n- d’abril 15, 2011 2 comentaris:


NOTÍCIES | Sala de Lectura Antoni Margarit\nL’escriptora xilena Isabel Allende, autora del bestseller “La casa de los espíritus”, ha rebut el Premi Nacional de Literatura dels Estatus Units, un dels reconeixements més importants d’aquest país americà.\nFont: This is Chile\nPer a saber-ne més podeu consultar el següent enllaç:\n“I TU NO VAS TORNAR”\nAquest és el títol del llibre autobiogràfic en forma de carta que va escriure Marceline Loridan-Ivens, quasi 70 anys després d’haver sigut víctima i supervivent de l’holocaust, al seu pare qui no va tornar després de també ser deportat a Auschwitz-Birkenau. En una narració sincera i commovedora, Marceline exposa com per als supervivents, el camí continua sent difícil i dolorós.\nMarceline va morir dimarts 18 de setembre. Va ser escriptora i directora de cinema però, sobretot, una heroïna anònima.\nPer a saber més sobre Marceline Loridan-Ivens podeu consultar els següents enllaços:\n“LA MORT ÉS L’ÚLTIM VIATGE, EL MÉS LLARG I EL MILLOR”\nNova biblioteca a Calafell\nPer accedir a la notícia publicada al setmanari La Fura, clica en l’enllaç de continuació:\nA continuació podeu consultar com va ser l’acte inaugural del Mes Pau Casals que va tenir lloc el passat 21 de setembre.\nHi ha els textos de les poesies que es van llegir, el missatge Pau Casals als Jocs Florals de Nova York a l’octubre de 1951 i peces musicals que es van interpretar.\nPer a més informació podeu consultar la següent direcció electrònica:\nAquesta setmana es van donar a conèixer els guanyadors dels Premis Nobel d’enguany.\nEn la categoria de literatura va ser el britànic Kazuo Ishiguro qui s’endugué el guardó.\nQui és Ishiguro?\nNascut a Nagasaki el 1954 va viure a Anglaterra a partir dels sis anys, allà hi va rebre una formació acadèmica absolutament occidental, des de l’educació primària fins als estudis superiors, que va cursar a la Universitat de Kent. Posteriorment es va doctorar en Escriptura creativa per la Universitat d’East Anglia, on va rebre una marcada influència del novel·lista Malcolm Bradbury, qui havia fundat i impartit aquests cursos doctorals.\nKazuo Ishiguro va començar a donar-se a conèixer en els cercles literaris del Regne Unit al començament de la dècada dels vuitanta, tot i que prèviament ja havia aconseguit que li publiquessin alguns articles i relats en diverses revistes literàries.\nEl 1982 va donar va portar a impremta la seva primera narració extensa, una novel·la titulada Pàl·lida llum als turons, la qual va rebre el prestigiós premi “Winifred Holtby”. La seva següent novel·la, Un artista del món flotant (1986), es va fer creditora d’un altre no menys important guardó, el premi “Whitbread” de Literatura.\nAmb aquestes dues targetes de presentació, no resulta estrany que la seva tercera novel·la, titulada El que resta del dia (1989), fos rebuda amb grans elogis per part de la crítica i els lectors anglesos. Aquesta novel·la -que va reportar al jove Ishiguro un altre guardó britànic: el “Booker Prize” – constitueix una lúcida i amarga reflexió sobre la vacuïtat i esterilitat de tantes vides humanes, reflectides en la narració d’un típic majordom anglès que, en primera persona, va recordant els diferents detalls que han marcat la seva experiència laboral, per acabar constatant com ha malgastat la seva vida de manera estúpida i irrecuperable.\nEl que resta de dia (portada a la gran pantalla pel director nord-americà James Ivory el 1993), és alhora una terrible història d’amor i una colpidora visió de la impotència que sent un ésser humà quan arriba a comprendre que ha renunciat a la seva vida a canvi d’haver complert amb el que creia que era el seu deure. L’èxit d’aquesta novel·la (que, en la seva versió cinematogràfica, va ser interpretat per Anthony Hopkins i Emma Thompson), rau no només en la seva extraordinària presentació d’uns personatges típicament anglesos, sinó també en la seva minuciosa reconstrucció històrica dels esdeveniments posteriors a la II Guerra Mundial.\nUna pàl·lida vista dels turons (A Pale View of Hills, 1982)\nEl que resta del dia (The Remains of the Day, 1989)\nEls inconsolables (The Unconsoled, 1995)\nQuan érem orfes (When We Were Orphans, 2000)\nNo em deixis mai (Never Let Me Go, 2005)\nThe Buried Giant, 2015)\nAccés directe a la notícia del diari digital ara.cat a través del següent enllaç:\nCarles Capdevila. Humor i educació\nEl periodista Carles Capdevila va morir dijous 1 de juny a la nit a l’edat de 51 anys. En feia dos que lluitava contra el càncer.\nDe jove, Carles Capdevila (Hostalets de Balanyà 1965-Barcelona 2017) va introduir-se a la ràdio amb el programa Guirigall de Ràdio Pista. Llicenciat en filosofia i periodista, va ser redactor de la secció de Societat del diari Avui i, llavors, es va convertir en cap d’aquesta àrea. Del 1992 al 1994 visqué a Nova York com a corresponsal de premsa i d’aquesta estada en sorgí el llibre Nova York a la catalana, que retrata tota mena de vinculacions catalanes amb la ciutat en els darrers cent cinquanta anys.\nAmb una llarga trajectòria en premsa, ràdio i televisió, va ser director-fundador del diari Ara, després d’haver-ne estat el director durant cinc anys, des del moment en què sortí per primer cop al carrer el dia 28 de novembre de 2010. Entre d’altres, ha estat articulista d’opinió dels diaris Avui, El Periódico de Catalunya i El 9 Nou (1995-2010), director i conductor del programa Eduqueu les criatures (Catalunya Ràdio), director i presentador del programa Qui els va parir (TV3), i col·laborador als espais El club i Divendres (TV3). També va col·laborar amb l’equip del programa de ràdio Minoria absoluta (RAC 1).\nAltres obres seves són: Jo vull ser famós (La Campana, 2001), Alguna pregunta més: antologia de 10 anys de disbarats (La Campana, 2004), “Entendre el món”. Converses amb onze pensadors contemporanis (Arcadia, 2015), “Educar millor”Onze converses per acompanyar famílies i mestres” (Arcàdia, 2015), Els Arrugats, quina troballa més dolça! (La Galera, 2015), Parir amb humor (La Campana, 2016) i La vida que aprenc (Arcàdia, 2017).\nAmb aquest darrer treball, Capdevila, qui fa anys que pren apunts cada dia, i els comparteix, sobre el que li passa i com hi reacciona, posa en pràctica un periodisme que vol prioritzar la vida sobre les notícies.\nCapdevila va rebre el Premi Nacional de Comunicació el 2016 de mans del President de la Generalitat Carles Puigdemont\nAprovat el Pla de Lectura 2017-2020\nAccés directe a la notícia del diari digital ara.cat:\nAdéu a salvador Pàniker, escriptor i filòsof català\nFilòsof, enginyer industrial, escriptor i editor\n“No sóc ateu perquè l’ateisme no és compatible amb Juan Sebastián Bach”\nVa néixer l’1 de març de 1927 a Barcelona.\nLa seva mare era catalana i el seu pare un indi que va arribar a Espanya el 1916 com a representant d’una empresa alemanya.\nPániker, és un títol nobiliari del sud de l’Índia, altíssima casta de guerrers, generació de Nehru, “va venir a Europa a estudiar i no va voler tornar fins que l’Índia fos independent, aleshores, ja no va poder“. Allà va deixar un fill i un matrimoni convingut.\nÉs també germà del filòsof i escriptor Raimon Pannikar.\nProfessor a la Universitat de Barcelona de Metafísica i Filosofia, ha dedicat gran part del seu treball a una aproximació a la mort. Fundador i director de l’editorial Kairós, especialitzada en temes d’antropologia, ecologia, psicologia transpersonal i nova consciència. Premi Internacional de Premsa. Premi Godó Lallana de periodisme. President d’honor de l’Associació d’Amics de l’Índia. President de l‘Associació pel dret a morir dignament (DMD). Col·laborador habitual dels diaris “La Vanguardia” de Barcelona i “El País” de Madrid.\nEntre els seus llibres destaquen: “Els signes de les coses“, “Teoria de l’Home secular“, “La dificultat de ser espanyol“, “Aproximació a l’origen“, “Assajos retroprogresius“, “Primer testament“, “Segona memòria“, “Filosofia i mística “,” Converses a Madrid “,” Converses a Catalunya “,” Quadern Groc “, un diari que recull les anotacions del filòsof i escriptor entre els anys 1993 i 1994. Entre els seus últims assajos sobre filosofia figuren” Aproximació a l’origen “(2009) i” Asimetries “(2008). Amb “Diari de tardor” segueix la trajectòria iniciada amb Primer testament (1985) i Segona memòria (2000). El volum cobreix els anys que van de 1996 a 2000 i inclou la mort d’una de les seves filles.\nSalvador Pániker va presidir durant gairebé dues dècades l’associació Dret a Morir Dignament, des de la qual va defensar l’eutanàsia.\nSalvador Pániker va morir l’1 d’abril de 2017 a Barcelona, als 90 anys.


El concert de Biffy Clyro a Barcelona es posposa al 10 de març • Ràdio Capital de l'Empordà\nBiffy Clyro han hagut de tornar a posposar la seva gira, a causa de la pandèmia de Covid. El grup liderat per Simon Neil començarà la seva gira el febrer del 2022 i pararà a Barceloa el 10 de març a la Sala Razzmatazz.\nEl grup presentarà “A celebration of endings” el disc que van editar el 2020 i que combinaran amb els grans clàssics del grup.\nLes entrades adquirides seran vàlides per la nova data, mentre que ja es poden comprar noves a través de Ticketmaster i LiveNation a partir de 33 euros.\nL’entrada El concert de Biffy Clyro a Barcelona es posposa al 10 de març ha aparegut primer a Primera Fila.\nArticle anteriorArnau presenta ‘Running far away’\nArticle següentAls mitjans públics catalans, en català


El Most Concentrat Rectificat, una possible sortida a la crisi vinícola catalana\nVerema 2019 DO Penedès\nEl president del Col·legi d’Enòlegs, Joan Miquel Canals, calcula que si el cava utilitza l’MCR per a la segona fermentació es podrien reconvertir fins a 27 milions de quilos de raïm\nMargalida Ripoll Ferrer\nL’excedent de raïm i en conseqüència del vi que s’hi elabora, serà el principal problema del sector vitivinícola català i una possible sortida que s’està estudiant és l’elaboració de Most Concentrat Rectificat que es podria utilitzar per fer cava.\nDels prop de 450 milions de quilos de raïm que es produeixen a Catalunya pràcticament la meitat es destinen a la producció de cava per tant, segons el president de l’Associació i el Col·legi d’Enòlegs, Joan Miquel Nadal, “si es modula el cava, el sector vitivinícola s’ajusta també”.\nI és que el cava és qui patirà una crisi més forta si tenim en compte el desequilibri entre l’oferta i la demanda que ja s’arrossega des de fa uns anys i que va culminar la verema passada amb una rebaixa dels preus del raïm que van arribar a mínims històrics.\nAra amb el coronavirus la situació es veurà fortament agreujada i per això els sindicats agraris i la mateixa Generalitat reclamen mesures excepcionals al govern espanyol per fer-hi front.\nEl que s’ha posat sobre la taula de moment, és demanar la subvenció de la verema en verd, és a dir retirar una part de raïm abans que sigui madur i que després es paguin als productors els quilos perduts. Una altra proposa és que el Ministeri d’Agricultura compri l’excedent de vi per destinar-lo a la destil·lació i que l’alcohol resultant s’utilitzi per altres usos. Majoritàriament per fer biodièsel.\nDe la mesura que menys se’n parla però que les administracions comencen a estudiar és l’elaboració del Most Concentrat Rectificat. Un possibilitat, sobre la qual ja fa més de 30 anys que hi ha estudis a Catalunya. Es tracta de deshidratar el most fins que es converteix en una mena de melassa “un producte molt pur format per aigua, fructosa i glucosa que pot ser un substituïu del sucre per a realitzar la segona fermentació del cava”, explica Canals en declaracions a Vadevi.\nTenint en compte l’elaboració d’aquests escumosos a Catalunya es podrien reutilitzar fins a 27 milions de quilos de raïm pel que es reduiria de forma important l’excedent de raïm. A més, afegeix el president dels enòlegs, “el MCR ajuda a més reduir el grau alcohòlic. Seria molt interessant i és una mesura a tenir en compte”.


Celebració del Dia del Club | SEL VILANOVA\nCelebració del Dia del Club\nProp de cent cinquanta persones van gaudir el passat diumenge 23 de maig del Dia del Club celebrat pel SEL Vilanova i la Geltrú. El club de rugby de la capital del Garraf oferí als jugadors, familiars i seguidors una jornada on gaudir del nostre esport i els seus valors en un ambient lúdic i distès, marc ideal per a la celebració del tercer aniversari del SEL Vilanova.\nD’aquesta manera, des de les onze del migdia al Camp de Rugby les pistes polisportives es van anar succeïnt diverses activitats d’entre les quals val la pena destacar els diferents partits en què, sobretot pares i amics, van voler demostrar les seves habilitats amb la pilota ovalada. Abans de la celebració del dinar de germanor, la directiva del Club va procedir al lliurament de recordatoris d’aquesta temporada. Els jugadors de l’Escola van rebre una medalla commemorativa, i es destacà especialment el paper de diversos jugadors, que van rebre una menció especial per la seva actitud tan dins com fora del camp: José María Mercado (rovelló), Pau Galofré i Marino Alegre (prebenjamí), Xavi Mohedano (benjamí) i Moisés Guerrero (aleví). El club també va voler fer una especial menció al Guille Mesa, el Dani Mesa i la Glòria Ruiz, per les hores de dedicació al club en diversos aspectes. Pel que fa a les altres categories del Club, tant el David Porto com el Jordi Pachón, els dos primers jugadors del club a vestir la samarreta de la selecció catalana, van rebre un recordatori, així com també l’Elena Quesada, en representació de tot el femení però molt especialment per la seva persistència i entrega en els entrenaments. En Damián Blanquero va ser també protagonista d’una menció especial, per la seva tasca d’entrenador i aglutinador del femení, i pel seu destacat paper com a jugador del sènior. Finalment, en Leandro Martínez, Pepo, fins fa pocs dies entrenador del sènior, va rebre un sentit homenatge de tots els presents: a banda del recordatori, li fou lliurada la samarreta amb el número 10 que tantes vegades ha defensat durant els darrers tres anys.\nL’àpat i una llarga sobretaula van donar per acabada una intensa jornada que va servir per intercanviar experiències i anècdotes, i per fer club. No serà aquesta la darrera activitat del SEL. Aquest cap de setmana, els infantils es desplacen a Cornellà per disputar la primera jornada de la Copa Catalana (dissabte 29), mentre que el sènior s’enfrontarà en un amistós als Carboners de Terrassa (diumenge 30 de maig, al Camp de Rugby de Vilanova). La setmana següent, el Club encara la celebració del seu primer torneig de rugby platja, que tindrà lloc a la platja del Far el matí del dissabte 5 de juny.\nPodeu veure les fotografies que va fer\nde la trobada en Dani Mesa


La tecnologia Lexus Hybrid Drive de segona generació és ara més assequible | ElMotordeGirona.cat\n17 setembre, 2013 albertalsina 0\nLexus treu al mercat unes condicions comercials i de finançament d’allò més competitives pel seu híbrid compacte premium, el Lexus CT 200h. Basant-se en el producte financer Lexus Privilege i en el model CT 200h Move On juntament amb el PIVE 3, la tecnologia Lexus Hybrid Drive ara és disponible per 23.900 euros.\nEl contracte de finançament garanteix un valor mínim de recompra. El client podrà optar entre quedar-se el cotxe, canviar-lo per un altre Lexus o bé tornar-lo, cas en el qual té un valor mínim garantit. El Lexus CT 200h té una potència de 136 CV amb tecnologia Lexus Drive de segona generació. L’equipament de sèrie inclòs en aquesta acció promocional comprèn el navegador Move-On, climatitzador dual, llandes d’aliatge i sensors de llums i pluja.\nprevious 24 Hores: cosa de segons\nnext Ford ja ha fabricat dos milions de motors EcoBoost


L’entorn humà i el paisatge urbà i natural es converteixen en un punt de contacte a partir del qual s’inicia un diàleg entre diferents llocs, personatges i esdeveniments.\nTrobareu un ventall d’imatges seleccionades entre diferents projectes documentals i personals, tractant de crear sèries entre escenes humanes i paisatges; intentant relacionar el temps de l’home contemporani imbuït en diferents cultures i l’espai.\nEl document visual plasmat des d’un blanc i negre atemporal, des d’una visió clàssica, pretén ensenyar el calidoscòpic transitar per un món divers i heterogeni.\nEn la seva obra hi conflueix el viatge, la fotografia i una particular manera de veure el món.\nAmb una vessant documentalista ens descobreix el més quotidià a través d’imatges de composició clàssica amb un gran domini de la llum i del blanc i negre. Però també hi descobrim una vessant més expressiva a través del seu llenguatge intimista i d’una poètica pròpia. En cada imatge s’hi respira serenitat i implicació personal, proximitat i sensibilitat.\nEn les seves pròpies paraules: Sempre buscant el moment decisiu que en comptades ocasions i després de molt mirar queda reflectit al paper fotogràfic. Faig i desfaig a la meva manera. De vegades m’implico amb les persones retratades i en altres ocasions em mimetitzo amb l’ètica de Joan Colom. El no sempre el tinc, el si depèn de mi. Sense oblidar una visió humanista en copsar, a través de la lent, les vicissituds de l’entorn social i humà que em trobo en el meu viatge curiós al voltant del món. M’interessa atrapar l’individu i el paisatge que en el seu quefer diari i anodí esdevé un protagonista definitiu. (Lluc Queralt)


La inclusió de talles s’imposa en la firma Blanca Tomás - VilaWeb\nLa inclusió de talles s’imposa en la firma Blanca Tomás\nLa marca de moda epònima de la dissenyadora de Bèlgida Blanca Tomás reforça la seua aposta amb models de tota mena de talles\n26.10.2019 - 17:21\nActualització: 26.10.2019 - 19:21\nFotografia: Cristina Carreño\nApareix la dissenyadora amb una indumentària primaveral que no resulta del tot inadequada en la càlida tardor valenciana. En la cara destaquen dos enormes i expressius ulls marrons que miren amb confiança i personalitat. Blanca Tomás té el seu temps repartit entre el disseny de roba, d’accessoris i de tocats, i assegura que tots els seus projectes porten per bandera la seua identitat: ‘originalitat, alegria i diversitat’. Aquesta triple facultat va quedar reflectida dijous passat en la desfilada de l’escola de patronatge i disseny Andrespert que va ocupar La Rambleta de València.\nAnualment, aquesta passarel·la exposa joves talents del sector i enguany no ha estat una excepció. Les col·leccions dels dotze dissenyadors va garantir la venidora pedrera valenciana de la moda amb dissenys creatius, extravagants, clàssics i de fantasia. En la jornada també es va exhibir una tendència que preocupa la societat i que a poc a poc està trobant el seu lloc al món de la moda. Així, dijous es van poder veure desfilar algunes models que estaven fora dels cànons estètics preestablerts. El body-positive ha arribat a aquesta indústria amb força, canviant l’ideal de bellesa. Ara bé, encara no totes les firmes s’han afegit a incloure gent amb tota mena de talles en les seues desfilades. Qui sí que ho ha fet és la belgidana Blanca Tomás. A títol personal va demanar a María José Andrés, directora de l’acadèmia, de portar dues models fitxades per ella mateixa. Tomás prefereix envoltar-se de maniquins prou diversos on tota mena de cossos estiguen representats. ‘En “Blanca Tomás” hi ha cabuda per a tota mena de talles’, va explicar la dissenyadora a aquest periòdic.\nLa seua intenció és ‘mostrar que qualsevol persona és preciosa’, per això les seues col·leccions són el resultat d’un diàleg amb la inclusió. ‘Si algú es vist d’una manera determinada és perquè aquell estil de roba la representa. Cada marca té la seua personalitat; si la firma és estrafolària, té més sentit que la model que la porte siga arriscada, i l’edat, el color de pell, la talla o l’estatura són factors que no haurien d’entrar en joc’, explica.\nL’ideal de bellesa actual no era el convenient a fi de conservar la seguretat i autoestima de molta gent. ‘En el meu cas ho vaig veure clar amb la meua germana Maria, que tenia poques oportunitats per trobar talles’. Tomás confessa que va sentir que les coses havien de començar a evolucionar i que els dissenyadors hi tenien molt a fer. ‘Si el sector cosira per a caràcters o estils, les desfilades no es caracteritzarien pel tradicional 90-60-90 sinó que veuríem desfilar molta més pluralitat’. La seua agulla broda per a models amb ‘confiança i amb una mirada directa que s’estimen tal com són’.\nEl seu compromís social també es veu reflectit en els materials que utilitza per a crear. Defensa una moda sostenible, ‘lluny de la contaminació que genera la fast fashion’, moda confeccionada de manera ràpida i amb productes de poca qualitat. ‘Solc fabricar amb materials bons i reciclats, intente aprofitar-ho tot’, declara la dissenyadora de Bèlgida.\nDes que comencés formant-se en l’Escola d’Art i Superior de Disseny de València, no ha deixat de demostrar que sap com adaptar els seus dissenys a qui els porta. Per això, abans de ser una dissenyadora graduada ja té la seua pròpia marca de moda epònima: ’Blanca Tomás’. A més, María José Andrés, directora de l’acadèmia de moda Andrespert i Rosa Biosca, responsable de l’escola d’estètica de Nuevas Líneas, han confiat en ella perquè faça de professora de tocats als seus respectius espais. La seua habilitat i compromís en el disseny ha convençut més de 400 dones a qui ha vestit i engalanat per a nombrosos esdeveniments. Amb tants èxits en la seua jove carrera i havent treballat com a becària amb Bárbara Torrijos, no és d’estranyar que Vanessa Díaz haja volgut fer un projecte en comú de body paint en el qual Blanca Tomás posarà la guinda al pastís amb els seus tocats de fantasia.


Temario en Catalán - Pedagogía Terapéutica Archives - Oposinet\n03 Oct Tema 1A – L’evolució de l’educació especial a europa en les últimes dècades: de la institucionalització i el model clínic a la normalització de serveis i al model pedagògic.\nPosted at 17:22h in Temario en Catalán - Pedagogía Terapéutica by Santiago 0 Comments\n- Durant els anys 70, s’elabora l’INFORME WARNOCK (1978), aquest informe recull la filosofia integradora i recomana una sèrie de canvis. Es comença a parlar del concepte de NECESSITATS EDUCATIVES ESPECIALS...\n03 Oct Tema 1B – L’evolució de l’educació especial a europa en les últimes dècades: de la institucionalització i el model clínic a la normalització de serveis i al model pedagògic.\nPosted at 17:21h in Temario en Catalán - Pedagogía Terapéutica by Santiago 0 Comments\nAmb la industrialització, les persones amb unes necessitats especials, que abans ocupaven un lloc en el procés e producció, queden marginades. Cal protegir aquestes persones i, a finals del s.XIX, hi ha un increment d’institucions educatives que tenen com a finalitat...\n03 Oct Tema 1C – L’evolució de l’educació especial a europa en les últimes dècades: de la institucionalització i el model clínic a la normalització de serveis i al model pedagògic.\nPosted at 17:20h in Temario en Catalán - Pedagogía Terapéutica by Santiago 0 Comments\nLa infància representa un terç de la vida d’un ésser humà, cosa que li permet l’elaboració d’un un repertori comportamental molt més ampli i plàstic. Per a Osterrieth, la prolongació de la infància permet una plasticitat molt més gran en els individus, que és d’on...\n03 Oct Tema 2 – La educación especial en el marco de la LOGSE. Su desarrollo normativo. El concepto de alumnos con necesidades educativas especiales.\nDes de l’àmbit de la neurologia, pedagogia i psicologia s’assenyala la importància de la psicomotricitat en el deenvolupament de la personalitat del nen. Wallon afirma que la psicomotricitat té per objectiu el desenvolupament del psiquisme humà, la relació amb els...\n03 Oct Tema 3 – El proceso de identificación y valoración de las necesidades educativas especiales de los alumnos y de las alumnas y su relación con el currículo. Decisiones de escolarización. La evaluación del proceso educativo y criterios de promoción para estos alumnos.\nTal i com afirma Klucklohn, cada infant ñes com els altres infants, com alguns infants i com cap altre infant. En aquest sentit, definim la personalitat com la manera habitual pròpia de respondre a situacions diverses en virtut de l’especial estructuració de les característiques...\n03 Oct Tema 4A – El centre ordinari i la resposta a les necessitas educatives especials dels alumnes i les alumnes. El projecte educatiu i el projecte curricular en relació amb aquests alumnes. Les adaptacions curriculars.\nPosted at 17:19h in Temario en Catalán - Pedagogía Terapéutica by Santiago 0 Comments\nLa generalització del programa d’integració educativa dels alumnes amb necessitats educatives especials representa un nou desafiament per a l’escola ordinària, la qual ha d’ajustar la seva resposta educativa a un conjunt d’alumnes amb característiques i peculiaritats...\n03 Oct Tema 4B – El centre ordinari i la resposta a les necessitas educatives especials dels alumnes i les alumnes. El projecte educatiu i el projecte curricular en relació amb aquests alumnes. Les adaptacions curriculars.\nPosted at 17:18h in Temario en Catalán - Pedagogía Terapéutica by Santiago 0 Comments\nL’home és un ésser sociable per naturalesa. El procés de socialització que durant la infància del nen i la nena es desenvolupa, és fonamental dins del desenvolupament socioafectiu i indispensable per la seva maduració com a ésser humà. Dins de l’escola hem de...


Els llocs sagrats al VI Fòrum Internacional sobre la conservació dels habitats de la regió Euroàrtica de Barents · Silene\nEls llocs sagrats al VI Fòrum Internacional sobre la conservació dels habitats de la regió Euroàrtica de Barents\nArcangel (Rússia)31 maig - 5 juny 2010\nEl Govern de l’Oblast (Regió) d’Arcàngel, al nord oest de Rússia, conjuntament amb cinc institucions russes i escandinaves, ha organitzat el Sisè Fòrum de Contacte Internacional sobre la conservació dels habitats de la regió Euroàrtica de Barents, a la capital, Arcàngel, del 31 de maig al 5 de juny.\nDos dies del fórum varen ser dedicats a tractar els espais naturals sagrats i a examinar els valors culturals i espirituals de la seva conservació. Josep M. Mallarach, coordinador de l’Associació Silene i un dels coordinadors de la Iniciativa Delos va fer un dels discursos inicials i una presentació a la sessió dedicada a les “Sinèrgies entre el patrimoni natural i espiritual” del Fòrum, bo i exposant la Iniciativa Delos. Aquesta sessió va ser coordinada pel Dr. Alexander Davydov, cap del Laboratori d’Espais Naturals Protegits, Ecologia i Cultura, de l’Institut de Problemes Ecològics del Nord (Acadèmia Russa de Ciències), que també és membre de la Iniciativa Delos. En l’esmentada sessió hi van intervenir experts procedents de Noruega, Suècia, Finlàndia i Rússia, entre els quals el Sr. Sune Sohlberg, un dels coordinadors del Projecte sobre espais naturals sagrats de l’Àrtic.\nSignatura de la resolució final a l'acabament del forum d'Arkhànguelsk.


Coca de crema i pinyons. Bona revetlla!!\nAquesta és una coca amb molta crema, abans de posar-la al forn estava ben repartida, amb la màniga pastissera, però al enfornar-la i créixer la massa la crema ha quedat molt repartida....ami m'encanta!\nNo us puc ensenyar la foto de la coca sencera per que ens hem menjat un tros abans de fotografiar-la.\nEstà feta amb una base de briox bàsica però molt esponjosa i una crema pastissera de vainilla i llimona.\nUs desitjo una feliç revetlla a tothom, i també un bon estiu!!!!\n-1 ou per pirtar\nPosem a bullir la llet amb la meitat del sucre, i la pell de llimona i kla brnaca de vainilla, quan comença a bullir la deixem uns minuts perquè absorbeixi bé l'aroma.\nRetirem el cassó del foc, retirem la vainilla i la pell de llimona i hi afegim la barreja anterior sense deixar de batre, acostem una altra vegada al foc sense deixar de remenar.\nHo pastem amb una maquina, per senzilla que sigui, com la meva, almenys 12/15 minuts.\nPosem un paper de forn i a sobre la massa amb la forma de la coca, amb el gruix que vulguem, ben estirada.i posem a sobre la crema,afegim les cireres i els pinyons la deixem reposar una hora, més o menys, creix bastant.\nPintem amb ou batut les parts de massa que no estiguin cobertes per la crema.\nLa posem al forn calent, 180 Graus,25 minuts..\nUna altra revetlla, que ràpid ha passat també aquest any !!\nAquest any hem tingut doble festa per que ahir vam celebrar la "graduació" de la ESO del nostre Martí, hi va haver una festa a l'escola, bona gent, bona companyia, bon sopar i moltes emocions.\nAvui a casa tenim cocca de crema i zquesta coca de llardons.\nAmb un corró aixafem bé els llardons, ni cal que quedin totalment triturats, però si a trossets petits.\nEstirem bé la massa de pasta de full i la partim en dos.\nSi volem que la massa sigui més gruixuda podem fer-la amb dues masses.\nPosem els llardons ben repartits, en una part de la masa i empolvorem amb sucre, la quantitat dependrà de si us agrada més o menys dolça, i a sobre l'altra part de la massa..\nIntroduïm al forn calent a 190 graus uns 35 minuts, ja veureu com queda daurada\nLlom amb llet de coco i espècies\n-8 peces Llom ibèric tallat gruixut\n-espècies: un tros de branca de canyella, curri, curcuma, anis estrellat,,mostassa en gra fulles de curri\nEn una paella amb una mica d'oli fregim els trossos de llom salpebrats.\nPosem en una paella una mica d'oli ,deixem que s'escalfi i sofregim la ceba tallada petita, un cop la tinguem ben feta, queda transparent, hi afegim els xampinyons, nets, si son petits sencers i els deixem que es facin una mica, afegim les espècies junt amb el gra l'all aixafat i la llet de coco.\nAfegim el llom i ho deixerem coure uns 10 minuts a foc lent, veureu que la salsa es redueix.\nPublicat per Lucia Vilaplana a 2:28\nCoques de bacallà amb ceba, pebrot i carbassó\nAquest cap de setmana tenia unes molles de bacallà dessalades i vaig recordar una recepta que havia fet farà uns dos anys, li he afegit ingredients com ara pebrot verd i han quedat delicioses, per a menjar calentes o fredes i potser per acompanyar-les amb una salsa que combini bé i ens agradi.\nFeliç dijous... fa molta calor!\n-1 Ceba de Figueres o tendra\nPrimer dessalem el Bacallà, ho hem de posar en aigua almenys 24/48 hores abans i li canviem l'aigua almenys un parell de vegades.\nPassat aquest temps rentem bé el bacallà sota l'aixeta amb aigua freda, l'escorrem i\nRatllem o tallem molt petita la ceba i piquem el pebrot verd i el carbassó, barregem amb els ous batuts, el julivert, la farina, sal i pebre, afegirem el bacallà i ho barregem tot.\nPosem oli en una paella i quan estigui calent posem una porció de la nostra barreja com si fos una "tortita", una mica més gran.\nDeixem que agafi color i li donem la volta.\nPublicat per Lucia Vilaplana a 2:10\nAmanida de pebrot, tomàquet, ceba tendre i ou\nAquesta recepta la vaig veure al programa del Karlos Arguiñano.\nHe de dir que jo vaig aprendre a cuinar gràcies a ell, quan estava de baixa maternal del meu primer fill cada dia veia el seu programa i prenia nota de les receptes....de això fa ja força temps ..\nL'altre dia va fer aquesta recepta, de seguida vaig pensar que a casa tindria èxit, així va ser.\nEl va triturar els tomàquets, jo només els vaig tallar\nUna combinació perfecta, saludable i amb productes de temporada i de proximitat\nPosem els pebrots en una safata per forn, els tomàquets els emboliquem en paper d'alumini i també els posem a la safata per a forn.\nIntroduïm al forn calent a 250 graus fins que estiguin rostits, una hora més o menys.\nUn cop estiguin temperats o freds pelem els pebrots, i també pelem i traiem les llavors als tomàquets.\nTallem la ceba tendra.\nPosem una base de tires de pebrot, els tomàquets a sobre, la ceba tendra i per últim ou dur picat.\nSal, pebre i un rajolí d'oli d'oliva.\nPublicat per Lucia Vilaplana a 7:15\nArròs caldós amb escamarlans\nAquest arròs ha quedat molt bé, caldós, com ami m'agrada, senzill, però amb ingredients de qualitat que al costat del carinyo que posem en cuinar són els ingredients màgics, mai fallen !!.\nEl brou de peix està fet a casa, tot i que no té tant color com els de brick és molt natural i li aporta moltíssim gust\nNo tenia cloïsses, que li haguessin vingut molt bé, però encara així va quedar molt gustós.\n-2 Litres de brou de peix\nTallem molt petit, per separat, els alls, la ceba i els pebrots.\nEls tomàquets els pelem i els traiem les llavors, també els tallem petits o els ratllem.\nPosem 1 mica d'oli a la cassola i fregim volta i volta els escamarlans, les traiem i les reservem, en el mateix oli afegim l'all , i tot seguit la ceba,, ho deixem fer a foc lent uns 10 minuts , hi afegim els pebrots i sofregim uns minuts.\nSeguidament afegim a els tomàquets.\nEls Deixem que és facin bé i afegim la sípia i el calamar tallats petites, también afegim la salsa de la sèpia,\nHo deixem uns 5 minuts més i afegim l'arròs, li donem 1 volta i Posem el brou, jo sempre escalfo el brou a part i ja ho afegeixo calent.\nHo Deixem coure a foc mig uns 10 minuts I després baixem el foc, ho Deixem coure a foc baix uns 5 minuts mes.\nAfegirem els escamarlans uns 2 minuts Abans d'apagar el foc.\nPublicat per Lucia Vilaplana a 6:51\nCoca de fruita i cabell. Temps de Revetlles\nI així com el que no ho vol, sense adonar-nos ha arribat el temps de les revetlles.\nCom cada any començo a practicar, encara que sempre faig la mateixa recepta de base, aquest any he de fer coques per a una festa que tenim el dia 22, així que he d'assegurar-me que quedaran perfectes!!!\n-100 Grams de farina de força\n-200 Grams de farina de força\nPosem les ametlles una estona en remull en aigua.\nPosar un paper per al forn i col · locar la meitatde la massa amb la forma de la coca, extenem el cabell per sobre i posem l'altre meitat de la masa amb el gruix que vulguem, ben estirada heu de saber que creixerà molt ja que farem un segon repòs.,la decorem amb les ametlles, les cireres o la fruita la deixem reposar una hora atemperatura ambient.\nCup cakes de peixos, pops, estrelles i flors\nRotllets d'albergínia, ou i tonyina