Insula ja està en marxa | Sant Joan de Déu Serveis Socials Barcelona\nInsula ja està en marxa\nEl projecte Insula s’ha anat gestant durant mesos i ara ja és una realitat. El passat 13 de juny els tres primers participants del programa van passar el seu primer dia casa i comencen una nova etapa on podran centrar-se en desenvolupar els seus projectes. I el dia 20, van entrar a viure al segon pis d’Insula, dues persones més. Mica en mica s’aniran incorporant més persones soles i famílies.\nInsula és un programa d’habitatge social per a persones i famílies en situació de vulnerabilitat, que permet que moltes persones tornin a començar una nova vida amb la tranquil·litat de saber que disposen d'una llar segura i un suport econòmic que poden gestionar de manera autònoma.\nInsula es nodreix de l’expertesa de 4 entitats del sector social que s’uneixen per treballar en aliança: Fundació Mambré, Fundació Formació i Treball, Càritas Barcelona i San Joan de Déu Serveis Socials, Barcelona.\nAviat estarà disponible tota la informació del programa a www.insula.cat


SM Educamos | Cruïlla\nÉS ARA. SOMIEM L'ESCOLA.\nSi estàs pensant a transformar-te per donar un nou valor a la teva institució o centre, t'ajudem a fer-ho.\nL'ecosistema digital SM Educamos inclou solucions didàctiques, estratègiques, formatives i operatives per fer més fàcil el canvi i acompanyar-vos en el vostre propi procés de transformació.\nEns avalen la nostra experiència educativa de més de 80 anys, el suport de grans socis tecnològics (Microsoft, Google i Amazon, entre d'altres) i els més de 1200 centres educatius que ja l'utilitzen.\nDESCOBREIX TOT EL QUE T'OFEREIX L'ECOSISTEMA SM EDUCAMOS\nSM Educamos és un ecosistema integral que incorpora propostes d'innovació gràcies a les possibilitats que ofereix el món digital.\nÉs un conjunt de solucions que configuren un entorn:\nEn evolució continuada\nÉs la solució educativa que acompanya el teu centre en el procés de transformació cap a un nou model: una escola intel·ligent adaptada a la realitat actual i que dona resposta a les necessitats de qualitat, entitat i sostenibilitat. Treballem totes aquestes claus de l'ecosistema al teu centre a partir d'aquests quatre eixos:\nL'ecosistema SM Educamos és un entorn totalment obert que té com a atributs principals l'obertura i la integració amb altres solucions i serveis. Sempre en evolució constant, aconsegueix integrar-se cada vegada més i amb connexions més fortes. S'implementa d'una forma flexible en funció de les necessitats del centre en cada moment.\nÉs obert perquè integra els continguts educatius i els serveis de SM i Cruïlla i també els d'altres proveïdors (Additio, Study Task, School trakers o SAGE, entre d'altres).\nA més, comptem amb el suport de grans socis tecnològics com són Microsoft (mitjançant l'Office 365), Google (permet el login des del seu entorn) i Amazon, amb qui hem desenvolupat la skill SM Educamos.\nA SM Educamos posem el valor en les relacions que hi ha en la vostra comunitat educativa, dins i fora del centre. Això enforteix el vincle de la comunitat educativa i ajudarà a construir una cultura de centre i d'institució única i diferencial.\nPer fer-ho, posem a la vostra disposició tres solucions que us ajudaran a estar connectats i integrats, fent tots els processos encara més senzills:\nAvaluació. Gestió de l'aula.\nAdministració. Gestió del centre.\nComunicació. Eines per a la comunicació entre el personal del centre, les famílies i els alumnes com les següents:\nApp escola. Agilitza i facilita tasques senzilles (passar llista, horaris, autoritzacions...) i complexes (continguts acadèmics, organització de grups de treball, avaluació...).\nApp famílies. Afavoreix un flux de comunicació immediat, bidireccional i personalitzat per a cada alumne.\nPer a Cruïlla, la innovació només aporta valor si va acompanyada de sentit pedagògic i d'una millora contrastada en els resultats. Sempre posem l'alumne en el centre segons l'enfocament pedagògic d'aprenentatge i cultura digital.\nL'ecosistema apropa la realitat a les aules, adequant-se sempre a les claus pedagògiques del centre o institució.\nComptem amb un entorn de Moodle (Entorn Virtual d'Aprenentatge) per a la integració de recursos i continguts, i també amb altres iniciatives que neixen des del llenguatge i la seqüenciació de l'aprenentatge digital, com ara Seqüències digitals d'aprenentatge, Aprenentatge basat en projectes, LORAN (plataforma de comprensió lectora gamificada) o Apprender.sm (entorn d'apps educatives per aprendre mitjançant el joc).\nTambé hem llançat el projecte SM STEAM, de la mà de Makeblock, en el qual proposem un procés d'aprenentatge lúdic i progressiu que integra la programació, la robòtica, la cultura maker i el pensament computacional a l'aula.\nL'ecosistema emmagatzema al núvol tota la traça de la seva base de dades i de les múltiples interaccions amb docents, alumnat i famílies. Tota la informació es pot explotar en l'àmbit de centre i l'àmbit institucional, cosa que facilita la presa de decisions als centres i a les institucions, i, com hem dit, sempre amb l'alumne al centre. A més, permet ordenar la informació basada en dades objectives.\nEl mòdul de Microsoft Power BI (Business Intelligence) estableix mètriques basades en el rendiment acadèmic, en la sostenibilitat de la gestió econòmica i la gestió de persones: formació i certificació. SM Educamos transforma les dades en informació rellevant, agregada i intuïtiva mitjançant panells i gràfics.\nL'objectiu és proporcionar, a la institució i també a l'escola, informació suficient per a una presa de decisions objectiva i predictiva basada en l'anàlisi.\nVols saber-ne més? Contacta amb els nostres assessors


Inici > Acords de Govern> 8 de juliol de 2008> El Govern destina més de 2 milions d'euros a la construcció d'un centre d'acollida de menors a Vilafranca del Penedès\nEl Govern destina més de 2 milions d'euros a la construcció d'un centre d'acollida de menors a Vilafranca del Penedès\nTambé subvenciona l'ampliació d'una residència per a persones amb discapacitat intel·lectual a Sitges\nEl Govern destinarà 2.146.805 euros a la construcció d'un Centre Residencial d'Acció Educativa (CRAE) a Vilafranca del Penedès (Alt Penedès). L'equipament es construirà en uns terrenys cedits per l'Ajuntament al número 39 de l'Avinguda Pla del Diable i està previst que les obres comencin el proper mes d'octubre. El CRAE de Vilafranca tindrà 20 places i acollirà nois i noies de 4 i 16 anys, sobretot de l'Alt Penedès però també de les comarques veïnes. Entrarà en funcionament durant el primer trimestre de 2010.\nL'equipament ocuparà una superfície de 975,83 metres quadrats distribuïts en dues plantes. A la planta baixa hi haurà la zona d'hostaleria, personal, administració i gestió tècnica de l'edifici així com la ludoteca i la biblioteca. A la primera planta hi hauran les habitacions.\nEls CRAE són establiments que ofereixen als menors un recurs alternatiu al medi familiar inexistent, deteriorat o amb greus dificultats per cobrir les seves necessitats bàsiques. Aquests equipaments substitueixen temporalment la família en els casos en què l'Administració, a través de la Direcció General d'Atenció a la Infància i l'Adolescència (DGAIA), detecta una situació de desemparament en el menor i s'ha vist obligada a suspendre temporalment l'exercici de la pàtria potestat als pares.\nSubvencions a dos centres a Sitges i Esplugues de Llobregat\nD'altra banda, el Govern ha aprovat destinar una subvenció de 347.807 euros a la Fundació Ave Maria de Sitges (Garraf) per finançar l'ampliació de la residència per a persones amb discapacitat intel·lectual que aquesta entitat té a Sitges. Actualment, la residència atén 39 persones i l'ampliació permetrà crear una vintena de noves places. Aquesta quantitat es pagarà en dues anualitats -aquest any i el vinent-.\nEl Govern també ha concedit una subvenció de 317.889 euros a la Fundació Privada Casal dels Avis d'Esplugues (Baix Llobregat). Aquests diners es destinaran a renovar el mobiliari de la nova residència per a gent gran del municipi.


Al setembre de l’any que acabem de deixar enrere es van complir 125 anys de l’arribada de Picasso a Barcelona. 125 anys del punt d’arrencada d’una relació que s’ha anat consolidant amb els anys i persisteix en l’actualitat per a perllongar-se en el futur.\nA finals de setembre de 1895, va arribar a Barcelona, a bord del vaixell de càrrega Cabo Roca, una família malaguenya, els Ruiz-Picasso, formada pel matrimoni, Don José i Doña Maria, i dos fills, Pablo i Lola. Don José, professor de l’Escola de Belles Arts da Guarda de la Corunya, havia aconseguit fer una permuta amb el professor gallec Román Navarro Garcia destinat a l’Escola de Belles Arts de la Llotja de Barcelona, i per això la família es traslladava a aquesta ciutat.\nPablo, que aleshores tenia catorze anys, es va matricular a la mateixa escola en què ensenyava el seu pare per a continuar els estudis acadèmics de Belles Arts, encetats a la Corunya. Volia ser artista. En pocs anys, passarà de ser un jove aprenent d’artista a entrar a formar part de l’avantguarda artística catalana. En pocs anys consolidarà un grup d’amics sòlid, alguns dels quals l’acompanyaran al llarg de la seva vida.\nPablo Picasso. Port de Barcelona. Barcelona, 1895-1896.Oli sobre fusta. 17,8 x 12,5 cm. Donació, Picasso, Pablo Ruiz, 1970. MPB110201\nAixí, Pablo Ruiz Picasso es va convertir en Pablo Picasso, el seu nom artístic. Una signatura que ja l’acompanyà a París, l’abril de 1904, on s’instal·là per aconseguir la seva fita de ser un artista de referència. No trigarà gaire temps a aconseguir-ho i a liderar l’avantguarda artística del moment.\nL’any 1904 es clou una primera etapa de la relació de Picasso amb Barcelona, un vincle que, malgrat la seva marxa de la ciutat, no s’interromp. L’artista deixà a Barcelona la família i els amics que el mantindran sempre informat de tot el que passava a la ciutat comtal.\n1906, 1909, 1913, 1917… i fins al 1934, Picasso visità la ciutat. Cada vegada que tornava a Barcelona, a més de amb família, es veia amb els amics amb els quals compartia les novetats del moment. I així, any rere any, de manera sostinguda el lligam amb la ciutat es va mantenir fins arribar a finals de la dècada dels anys cinquanta. En el decurs d’aquests anys, el cercle d’amics de Picasso s’enfortí amb l’arribada de nous amics que venien de Barcelona.\nA les darreries dels cinquanta, la relació de Picasso amb Barcelona prengué una embranzida determinant; s’encetà aleshores una nova etapa que va marcar el futur d’aquesta unió.\nEn aquella època, Jaume Sabartés, secretari i amic incondicional de Picasso, va decidir donar la seva important col·lecció d’obres, que li havia anat regalant l’artista mateix, a la ciutat de Barcelona. Es tractava d’un fons considerable, que unit a les col·leccions d’obres de l’artista que hi havia en els museus municipals, va fer albirar la possibilitat de crear un museu monogràfic dedicat a Picasso.\nUn grup de persones de la societat civil barcelonina, entre els quals hi havia alguns dels grans amics de l’artista, i de professionals de l’Ajuntament de Barcelona mateix començaren a treballar amb la viabilitat del projecte. La bona recepció de l’alcalde de Barcelona de l’època, en Porcioles, va provocar que el tema fos tractat en el Ple de l’Ajuntament de Barcelona del dia 27 de juliol de 1960. En aquest Ple s’aprovà la creació d’un «Museo Picasso» [sic]. L’acta del Ple també especifica la seva ubicació. S’escollí el palau d’origen medieval, Berenguer d’Aguilar, del carrer de Montcada; carrer emblemàtic que desemboca davant de l’església de Santa Maria del Mar i és proper als primers domicilis de la família Ruiz-Picasso a Barcelona.\nEl nou centre va obrir les seves portes el dia 9 de març de 1963. Picasso ja tenia un museu a Barcelona! Era el primer museu monogràfic dedicat a l’artista, creat amb la seva complicitat. Per qüestions polítiques s’obrí amb el nom de Col·lecció Sabartés. Recordem que Picasso va donar suport al govern de la Segona República espanyola durant la Guerra Civil. Sempre va manifestar la seva oposició al general Franco. La crítica reiterada al règim franquista li valgué el rebuig dels acòlits a la dictadura.\nPicasso s’encarregà d’anar incrementant les col·leccions del museu barceloní amb la donació de 1968, primer, i amb la gran donació de 1970, després, entre d’altres. Aquestes donacions configuraran la personalitat de la institució com el museu més important del món dels períodes de formació de l’artista i en un dels més importants d’obra gràfica de l’artista, a més de ser l’únic que aixopluga la única de les grans sèries interpretatives conservada sencera en un museu: la sèrie de Las Meninas.\nLa creació del Museu Picasso segellà la relació de Picasso amb la ciutat i de Barcelona amb l’artista, un binomi indissoluble que enguany compleix 125 anys.\nWeb de «Picasso. Els quaderns»\nCol·lecció Barcelona, donació de 1970, Picasso, Picasso i Barcelona\tPermalink 0 14668 Visits


Escopes de Paros - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEscopes de Paros (en grec: Σκόπας, Skópas, en llatí: Scopas) (illa de Paros, abans del 395 aC - després del 350 aC) va ser un escultor i arquitecte grec d'època clàssica de l'escola àtica moderna, contemporani de Lisip i Praxíteles. Era nadiu de Paros, d'una família d'artistes de l'illa, però ciutadà atenenc. Una inscripció posterior esmenta un tal Aristandre, fill d'Escopes de Paros, com a restaurador d'una estàtua de Gai Bel·liè. També és conegut un escultor de nom Aristandre de Paros, que va viure al temps de la Guerra del Peloponès (va florir vers el 405 aC) i que probablement era el seu pare. Per tant, Escopes hauria viscut a la primera meitat del segle iv aC, encara que Plini el Vell el situa una mica abans.\nc. 395 aC\n350 aC (44/45 anys)\nAphrodite statue at Elis (en)\n(113 (Gregorià)) Ara de Domitius Ahenobarbus\n(dècada del 330 aC) Pothos (en)\n(dècada del 340 aC) Pediments of the Athena Alea temple (en)\nAres Ludovisi, còpia d'una escultura d'Escopes conservada al palau Altemps de Roma\nVa treballar en els relleus del mausoleu d'Halicarnàs (vers el 350 aC) i va dirigir la reconstrucció del temple d'Atena a Tegea (Arcàdia), vers el 393 aC, ja que s'havia cremat un any abans. Només és conegut per algunes notícies poc clares de Plini i algun altre escriptor, i per les obres que se n'han conservat.\nDe les seves obres, s'han conservat alguns relleus al Museu Britànic de Londres, fragments del temple de Tegea al Museu Arqueològic Nacional d'Atenes, una còpia de l'Ares Ludovisi al Palazzo Altemps de Roma, una altra de Pothos –anomenada Apol·lo amb la cítara– als Museus Capitolins de la capital italiana i una estàtua de Melèagre al Fogg Art Museum de Cambridge (Massachusetts, EUA).\na) Treballs arquitectònics:\nTemple d'Atena a Tegea (Arcàdia). Segons Pausànies era el més gran i magnífic del Peloponès, i destacava per la disposició de les seves columnes, d'ordre jònic a la part exterior i dòric i corinti a l'interior, aquest últim per sobre de l'anterior. El frontó del pòrtic representava la cacera del Senglar de Calidó. Segons la descripció de Pausànies, al centre hi havia el senglar salvatge perseguit per un costat per Atalanta, Melèagre, Teseu, Telamó, Peleu, Pòl·lux i Iolau, i a l'altra banda Anceu ferit mortalment que deixava caure la destral, i al seu costat Càstor, Amfiarau i Pirítou. Actualment en queden restes insignificants.\nTemple d'Àrtemis a Efes. Segons diu Plini, trenta-sis de les seixanta columnes que tenia, estaven esculpides, probablement eren columnes del tipus de cariàtides)\nb) Escultures en grups o individuals\nObres mitològiques diverses sobre Afrodita, que Plini relaciona amb altres estàtues del mateix Escopes, de Potos i Faetont.\nEstàtua de Venus.\nObres mitològiques diverses sobre Dionís. Plini parla d'una estàtua de Dionís acompanyat per les Mènades, que portaven els cabells flotant pels aires.\nObres mitològiques diverses sobre Apol·lo i Àrtemis.\nGrup de fills i filles de Níobe.\nObres variades sobre diverses divinitats (Vesta, un colós de Mart, Minerva, Hermes, Hèracles, Asclepi i Higiea, Atena, Ismeni, Hècate i dues Fúries)\nAquil·les conduït a l'illa de Lence per les divinitats del mar (el grup més apreciat, segons Plini.\n↑ Scopas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 754-755\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Escopes de Paros\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Escopes_de_Paros&oldid=28976885»\nDarrera modificació: 26 des 2021 a les 22:40


EP - 3 | Col·legi Montserrat\nEls alumnes de 3r de primària han visitat l'Ajuntament de Cerdanyola aquesta setmana. Han pogut conèixer el funcionament del govern municipal i visitar-ne les seves dependències. Carlos Cordón, alcalde de Cerdanyola, i David González, regidor d'Educació van escoltar les propostes\nColònies 3r d’EP – Mas Suro\nColònies 3r d'EP - Mas Suro 10:40h Ja han arribat! Tot ha anat bé i estan molt bé! Si feu clic aquí, podreu anar veient algunes fotografies que s'aniran publicant al llarg de les colònies.


Arbusts amb baies verinoses, llavors o fulles - Electrodomèstics i electrodomèstics essencialsLlegir Més\nPrincipal Electrodomèstics i electrodomèstics essencials Arbusts amb baies verinoses, llavors o fulles\nArbusts amb baies verinoses, llavors o fulles\nTot i que algunes de les plantes verinoses més conegudes són plantes perennes com la guineu ( Digitalis spp. ) I les anuals (al nord), com el ricí ( Ricinus communis ), també hi ha diversos arbustos que porten baies verinoses, llavors o fulles. Molts d’aquests arbusts són tan conreats que, fins i tot si hem sabut de la seva toxicitat, és fàcil que deixem la guàrdia al seu voltant.\nPerò, quan heu de decidir si creixeu arbustos verinosos o no, el millor és sempre equivocar-vos pel costat de la precaució, sobretot si teniu fills petits. També és un problema quan tingueu mascotes. Els gossos són desenfadats i acostumen a assaborir les plantes lliurement, de manera que us heu de limitar a les plantes en creixement verinoses per als gossos. Però fins i tot els nostres amics felins més restringits intentaran menjar material vegetal, que és verinós per a ells. Per exemple, els arbustos d’azalea són tòxics per als gats.\nDe vegades, només una part d’una planta serà tòxica. Alguns arbustos porten baies o llavors verinoses, mentre que, amb d’altres, poden ser fulles tòxiques (o arrels, tiges, escorces o flors) que presentin un perill. No obstant això, altres arbustos poden tenir diverses parts verinoses o ser tòxiques a tot arreu.\nArbusts amb baies verinoses\nR ockspray ( Cotoneaster horizontalis ) i altres cotoneasters\nS'inclou Pokeweed perquè es classifica pels botànics com a arbust i perquè es troba molt freqüentment al pati. És una planta silvestre, no pas un arbust paisatgístic. No obstant això, la seva naturalitat verinosa és una cosa que cal tenir en compte, ja que els nens estan molt atrets per les seves colorides baies.\nArbusts amb llavors verinoses\nOcell de paradís mexicà ( Caesalpina mexicana ) i altres espècies de Caesalpinia\nTeixos ( Taxus spp .)\nLa toxicitat del teix és difícil de discutir. Tècnicament, és només la llavor que és tòxica: la carn, de la baia vermella (classificada en realitat com a "aril") no ho és. Però les baies amb llavors tòxiques són essencialment "baies verinoses", ja que menjar les baies significa exposar-se a les llavors.\nArbustos amb diverses parts verinoses de plantes\nAndròmeda ( Pieris japonica )\nTrompeta d’Àngel ( Brugmansia spp. )\nRhododendron spp. (inclou les azalees)\nEl llorer de muntanya està relacionat amb el matoll salvatge anomenat "lambkill" que és notori per ser verinós. Tots dos, al seu torn, estan relacionats amb els arbustos d'Andròmeda, Azaleea i Rododendres. Els jardiners que viuen en climes freds poden pensar en lantana com una planta cultivada en testos penjants, però, en regions càlides, creix com un arbust.\nAlguns altres tipus d’arbusts són problemàtics per a la nostra salut, però no necessàriament perquè poden ser menjats per accident. Tothom ha sentit a parlar dels arbustos verinosos, el sumac de verí ( Rhus vernix ) i el roure verí ( Rhus diversilobum ). Són exemples de matolls que intentem evitar raspallar contra la nostra pell perquè poden causar erupcions desagradables. Són plantes silvestres, però el roure verinós pot estar molt bé creixent al vostre pati, depenent de la regió on viviu.\nUn altre cas especial el presenten les plantes de poinsettia ( Euphorbia pulcherrima ). Les persones amb al·lèrgies al làtex poden emmalaltir només per estar a la mateixa habitació amb un arbust poinsètic (ni tan sols han de tocar-lo per experimentar els efectes malalts).\nSovint es poden podar vinyes per comportar-se com a matolls, de manera que les vinyes a vegades s’agrupen amb arbustos amb l’objectiu de recopilar llistes, com llistes de plantes tòxiques. Aquí hi ha algunes plantes de vinya que no hauríeu de créixer si els nens jugaran al pati:\nAgredolç americà ( Celastrus scandens )\nHeura de verí ( Rhus radicans )\nVinya per trompeta ( Campsis radicans )\nEsquinçador de Virgínia ( Parthencissus quinquefolia )\nLes plantes silvestres associades a l’agredolç americà i igualment verinoses (o més encara) són les agredolces orientals ( Celastrus orbicularis ) i l’ omagra agredolça ( Solanum dulcamara ). L’heura verinosa, com els seus parents, el roure verinós i el sumac de verí, és una mala herba que pot fer que la pell es pessiga després d’entrar en contacte amb ella. El creeper de Virginia és tòxic en dos nivells:\nAlgunes persones són irritants per a la pell.\nLa vinya porta baies verinoses.\nAixí mateix, la vinya per trompeta és verinosa tant si la mengeu com si (per a algunes persones) la toqueu.\nTot i que algunes de les plantes verinoses més conegudes són plantes perennes com la guineu ( Digitalis spp. ) I les anuals (al nord), com el ricí ( Ricinus communis ), també hi ha diversos arbustos que porten baies verinoses, llavors o fulles. Molts d’aquests arbusts són tan conreats que, fins i tot si hem sabut de la seva toxicitat, és fàcil que deixem la guàrdia al seu voltant. Però, qu © Copyright 2019


Voluntariat al CRAM\nTags: Ciutadania, participació\nVoluntariat al Prat de Llobregat: CRAM\nVideo of Voluntariat al Prat de Llobregat: CRAM\nLa Fundació CRAM és una entitat privada sense ànim de lucre que es dedica a la protecció del medi marí i de les espècies que l'habiten. Les seves línies d'actuació són la clínica i rescat de fauna marina, la investigació i conservació d'espècies i ecosistemes marins, i la sensibilització a favor de la conservació dels nostres mars i oceans.\nEl CRAM disposa d'un centre de recuperació punter i un equip tècnic i humà preparat especialment per a l'assistència a espècies marines. A més, disposa del Vell Marí, un dels pocs velers científics dedicats a l'exploració del medi marí.\nEls objectius del projecte de voluntariat al CRAM són:\nImplicar la ciutadania en una entitat de referència al Prat dedicada a la conservació del mar i de les espècies amenaçades.\nFomentar la participació ciutadana en activitats altruistes de voluntariat.\nInvolucrar les persones del Prat en les accions de conservació mediambiental que es duen a terme al CRAM.\nSensibilitzar la població del Prat envers les amenaces que afecten la biodiversitat marina.\nFundació per a la Conservació i Recuperació d'Animals Marins (CRAM).\nParticipar conjuntament amb l'equip professional del CRAM en:\nPrendre temperatures de l'aigua de les instal·lacions.\nOmplir fitxes diàries d'alimentació dels animals.\nCol·laborar en les cures als animals.\nDonar suport al manteniment de les instal·lacions.\nFer actuacions puntuals al centre.\nFer una aportació anual de 60 €.\nLes tasques es poden realitzar en horari de matí, de dilluns a divendres.\nA qualsevol persona interessada en la cura dels animals i/o en la biodiversitat marina. Només és necessari ser major d'edat i estar en disposició de comprometre’s a col·laborar-hi almenys durant dos mesos consecutius.\nContribuïu a la preservació del medi marí.


Wikiloc | Sant Jaume dels Domenys, Catalunya (España)中的Sant Jaume dels Domenys - Puig de la Cogulla - El Castellot路线- GPS track\n健行 (在Spain的最佳健行路线 → Catalonia → Sant Jaume dels Domenys )\nSant Jaume dels Domenys - Puig de la Cogulla - El Castellot\n109,374 2031 14734\n移动时间 3小时 33分钟\n浏览次数： 128次 , 下载次数： 7次\nInteressant excussió de muntanya per l'Espai Natural Protegit de la Serra del Montmell-Marmellar que visita alguns dels llocs més interessants, com son el Puig de la Cogulla i el Castellot.\nEl Castellot entre setmana ara no es pot visitar ja que si fan recerques arqueològiques, per això no hi podem entrar i tenim que fer totes les fotos de lluny.\nSortim de St Jaume dels Domenys pel camí Vell amb direcció al bosc de can Pau, passem per la Plana del Nin i seguim amb direcció al Gatelló, agafem el camí de la Plana i al arribar a una cruïlla seguim a l'esquerra per anar a passar pel camí del torrent de Llobets que serpenteja tot anant guanyant altura. Seguirem pujant pel Puig de la Cogulla amb direcció a la urbanització de la Atalaya. En aquest lloc, passat una casa de fusta agafem un sender estret a la dreta per trencar al carrer de dalt i evitar tenir d'anar a donar la volta pel carrer. De seguida trobem el camí de sortida i seguim amb direcció al Puig Rodó on trobarem un camí que baixa fortament amb direcció al Puig de la Cogulla, en aquest punt ja trobem el camí que baixa per anar a buscar la pista principal que ens porta al cim del Castellot.\nRetornem del Castellot de Castellví per la muntanya de Cal Planes, baixarem direcció a les Casetes de Gomila i anirem a buscar el camí del torrent de Gomila que ens porta per un camí de terra a la Carronya i d'allí ja agafarem la pista asfaltada que ens portarà de nou a Sant Jaume dels Domenys i al lloc de sortida, donant per acabada aquesta interessant sortida.\nIntersecció del Torrent de Llobets\nIntersecció Puig Rodó\nTorrent de Gomila\nCarles Guasch 2021-2-13\nHola Josep M. avui, el ple desconfinament municipal, hem pogut seguir aquesta ruta. MOLT XULA, sobretot desde la Talaia Mediterrània per les magnífiques vistes de l'Alt i Baix Penedès. BRAVO.👏 👏 👏\nJosep Mª Dalmau 2021-2-13\nHola Carles, seguim fent rutes per la comarca. M'alegra que t'hagi agradat i molt agraït per la teva valoració.


Dimarts 15 d’agost: dia fort de la Festa Major | Blog d'Agnès Ferré\nA les 8 del matí l’Aniol i jo anem davant la Societat per començar les tradicionals matinades amb el grup de grallers i tabalers de la Societat.\nEns acompanya també l’Adrià Gandia que va fer de professor de gralla un temps, i des d’aleshores sempre ens acompanya a les matinades del 15 d’agost.\nSom molta gent la que seguim les gralles i tabals i això fa més festa. Recorrem els carrers de la Bisbal per despertar els bisbalencs i bisbalenques el dia de Festa Major!\nQuan acabem el recorregut anem a esmorzar a la Societat, on la Junta de l’entitat ens ofereix pa amb tomàquet, carn a la brasa i salsitxa i cansalada. Un bon esmorzar per un dia llarg.\nJust acabat l’esmorzar, anem a l’ofici solemne de Festa Major, en honor a la patrona de la Bisbal. La Coral canta durant la missa acabant amb la cançó de la Bisbal a la patrona.\nSortim i el grup de geganters i grallers ja ens espera a la plaça, per fer la cercavila des de l’església a la Societat.\nNosaltres ens quedem a l’Ajuntament perquè de seguida venen les colles a fer els pilars de cortesia davant l’Ajuntament: Bous de la Bisbal, Castellers de Vilafranca, Colla Vella de Valls i Colla Joves de Valls.\nD’aquí cap a la plaça per veure bons castells. Comencem amb un bon ensurt per la mala caiguda del primer castell dels Castellers de Vilafranca però després la diada avança sense més ensurts.\nGaudim de Castellers de Vilafranca amb l’intent del 3d9fa, el 4d9f, el 2d9fm, el 4d9faC i el P6; la Colla Joves amb el 3d9f, el 4d9f, el 3d8a, el P8fmC i el P5; la Colla Vella de Valls amb el 5d9f (que com que és inèdit, vol dir una nova placa!), dos intents de 4d9fa, el 3d9f, el 4d8a i el P7f; i la Colla local dels Bous un intent desmuntat del 4d7 i el P5ps.\nUna gran diada amb la plaça plena de gent!\nAcabem per anar a dinar de pressa, ja són els quatre de la tarda, perquè a les 6 hi ha futbol. El partit de Festa Major és al camp de futbol municipal, amb el 33è Trofeu Josep Rovira Andreu amb Joventut Bisbalencs CF i Sant Jaume dels Domenys JE. Un partit que acaba amb empat 4-4.\nMentre la Leo i jo som al futbol, la Judith i el Feliu han anat al concert de la Coral en memòria del seu creador i director Joan Ferré, amb la Coral Antistiana, Prades Cor i Antistiana Maskili.\nDesprés d’entregar les copes als dos equips, baixem a l’envelat que està a punt de començar el ball de tarda amb l’Orquestra Selvatana. Ball molt animat amb molta gent.\nDesprés de sopar tornem a l’envelat pel concert i ball de nit, on no ens quedem gaire perquè estem cansats i demà al matí tinc feina a l’Ajuntament.\nDimecres 16 d’agost: últim dia de Festa Major, inscripció a l’11 de setembre i sopar de Festa Major del grup PDeCAT de la Bisbal Dilluns 14 d’agost: Festa Major amb piscina al matí, tarda de maquillatge amb la Ruth, festa infantil i xocolatada i nit amb el sopar dels Diables i nit jove


La Font dels Capellans ha viscut aquest cap de setmana la seva Festa Major - Canal Taronja Comarques Centrals\nIniciNotíciesGeneralLa Font dels Capellans ha viscut aquest cap de setmana la seva Festa Major\nUna celebració que va començar divendres amb el tradicional txupinazo i que es va allargar fins la nit de diumenge. 3 dies carregats d’actes per a tots els públics.\nCom ja es habitual, les festes de la Font han comptat amb els actes més tradicionals, com l’exhibició de balls, la nit de varietats o el concurs de dibuixos, però també ha comptat amb novetats.\nA banda dels actes que s’han anat donant al llarg del cap de setmana, també s’ha pogut gaudi de 3 exposicions de dibuixos al centre cívic del barri; Paisatges, a càrrec de Rosario Cano, Pintures, de MakuArt i Paisates, d’Antònio Nieto.\nI entre els actes més tradicionals i també dels més esperats per als veïns, la Cantada d’Havaneres dels Pescadors de l’Escala, que com de costum, va omplir diumenge la Plaça de la Pau del barri de gom a gom en una vesprada on no hi va faltar un element tan típic com el Rom Cremat.\nDesenes de persones es van aplegar per escoltar les cançons d’aquest grup format per 4 components i que actualment són el grup més antic de l’havanera i la cançó de taverna, ja que es van fundar l’any 1964.\n(Vistes 325, 1 Vistes avui)\nLa Fira Mediterrània aposta pels rituals com a font d’inspiració en la seva 21a edició\nObres pels accessos al Museu de Manresa\nUn any de pandèmia. Com ho hem viscut. Un abans i un després\nCarles Prieto, subdelegat del Govern espanyol a la província de Barcelona, parla dels Pressupostos 2022 que es volen adjudicar a la Catalunya Central\nEl Baxi Manresa haurà de prescindir de Dani Pérez per una lesió


Fons Solidari del Tercer Sector Social\nRocafort, 242, bis, 3a, 08029 Barcelona\n933 217 302\nEl Fons Solidari del Tercer Sector Social és un instrument facilitador de l’accés al finançament a entitats d'aquest sector. El Fons actua a través de la prestació d’avals, amb la finalitat de complementar i reforçar les garanties que les entitats sòcies puguin oferir a les entitats financeres. En aquest sentit, doncs, el Fons no concedeix préstecs, sinó que facilita la seva concessió per part de les entitats financeres.\nEls avals es presten a través d’una societat de garantia recíproca o de forma directa, en funció de les circumstàncies de cada cas. Perquè això sigui possible, els recursos del Fons Solidari tenen les aplicacions següents:\n· Aportació al capital d’una o més societats de garantia recíproca, amb la finalitat de signar acords per posar a disposició de les entitats línies d’avals financers, amb dos objectius: facilitar l’accés al crèdit de les entitats; i aconseguir un efecte multiplicador sobre la quantitat invertida a efectes de crèdit disponible.\n· Constitució de dipòsits de garantia a la banca ètica i social a fi de complementar les garanties de les entitats del sector. Aquesta aplicació també possibilita l’accés al crèdit de les entitats.\n· Creació d’un fons d’inversió social per a finançar nous projectes i/o ampliació d’activitats. Es tracta d’un objectiu a més llarg termini, que es vincularà amb l’estalvi solidari i comptarà amb la col·laboració de la banca ètica i social.\nA més d'aquest accés a finançament, el Fons aporta un servei d’acompanyament basat en tres principis rectors:\n1) Especialització en el Tercer Sector Social. Els i les professionals que presten el servei coneixen les peculiaritats i la idiosincràsia del Tercer Sector Social.\n2) Identificació amb les entitats i llur problemàtica. Els i les professionals que acompanyen a les entitats són persones que comparteixen els valors socials del Sector i valoren la gran aportació que realitzen les entitats a la cohesió social i a la millora de les condicions dels sectors més febles de la nostra societat.\n3) Cooperació amb professionals que actuen en l’àmbit de l’economia social.\nEl servei exerceix la funció de canal centralitzador (“finestreta única”) de les sol·licituds de suport i acompanyament financers procedents de les entitats del sector.\nPer fer-se entitat sòcia de Finan3, el procediment a seguir és el següent:\n· L’òrgan de govern que tingui conferida la facultat pels estatuts ha d’aprovar sol·licitar l’ingrés de l’entitat com a sòcia de Finan3.\n· Complimentar el model de sol·licitud disponible en aquesta pantalla i lliurar-lo a Finan3, acompanyant fotocòpia de l’escriptura d’atorgament de poders o de l’acta de nomenament de càrrecs.\n· En rebre la resposta d’acceptació per part de Finan3, l’entitat haurà d’efectuar un ingrés de 750 euros al compte bancari que se li indicarà. D’aquests 750 euros, 650 euros són aportació al Fons Solidari del Tercer Sector Social (capital de la cooperativa) i 100 euros en concepte de contribució a les despeses de funcionament de Finan3.\nPoden accedir a la condició de sòcies de Finan3, les entitats integrades en alguna de les federacions que formen part de la Taula d’entitats del Tercer Sector Social de Catalunya i les confederacions, federacions i entitats que formen part de la Taula.\nEl Fons Solidari s'adreça a entitats del Tercer Sector Social i per accedir als seus recursos de finançament cal ser sòcia cooperativista de Finan3.


29 de Junio 2006 comentaris (0)\nPosted by loliplanet at 2:26 PM\n28 de Junio 2006 comentaris (0)\nShangai és més el que va ser, que el que és ara. Captiven més les seves històries de principis de segle XX, de trafic d'opi, de putes, fum, joc i carrerons misteriosos que la legió de centres comercials que ara ocupa la ciutat. Les coses canvien molt ràpid aquí i evidentment del Shanghai de timadors, gangsters i occidentals enriquits gràcies a la seda i l'opi queda ben poc, bàsicament un munt d'edificis descomunals, amb terres de marbre, sortres altíssims i rellotges amb l'hora de ciutats de mig món, que ara són centres bancaris i embaixades. Estan repartits pel Bund, la zona que voreja el riu i des de la qual es pot veure la part més renaixent de la ciutat, el Pudong, l'skyline de Shangai.\nMés enllà d'això, Shanghai té aparença de ciutat occidental amb alguns detalls que recorden que això no ha deixat mai de ser Xina. Roba estesa de cara al carrer, paradetes de menjar, parcs amb flors de lotus i bambú i un munt de gent per tot arreu. O almenys això és el que hem vist... Només portem dos dies aquí així que la nostra opinió sobre Shanghai encara pot canviar. A veure si som capaços de descobrir alguna cosa més que centres comercials i mercats amb coses de tot tipus :P\nPD: Ull amb el xino dels pantalons curts de pijama, mitjons i sabates... n'està plè\nPD2: Les flors de Loto a part de per decorar també s'aprofiten per cuinar\nPosted by loliplanet at 2:22 PM\n26 de Junio 2006 comentaris (0)\nEl Tai Shan és la muntanya taoísta més venerada de Xina i per tant un centre de peregrinació per la majoria dels xinesos. El camí fins a dalt està empedrat i fet a base d'escales i cada x metres trobes temples, escriptures sagrades i llocs on fer ofrenes. El camí pot arribar a ser bastant dur, sobretot a la part final on l'inclinació de l'escala és molt bèstia, però és curiós com un cop a dalt t'adones que tant d'esforç ha servit per trobar-te amb una mena de Port Aventura a la xinesa i tota la màgia se'n va a la merda. Restaurants, hotels, botigues de souvenirs... fins i tot hi pots pujar amb funicular. Sembla doncs que la crema d'encens, els candaus (on escrius el teu nom i deixes allà després de demanar un desig), les cintes vermelles... són part d'un ritual que cada vegada té menys significat. De fet, la majoria de xinesos/es pugen a la muntanya amb tacons, bolso i pantalons de pinces (en realitat van així a tot arreu).\nTot i això, diuen que qui puja a peu fins al cim del Tai Shan viurà fins als 100 anys i per part nostra, missió complerta :D\nPosted by loliplanet at 2:20 PM\n25 de Junio 2006 comentaris (2)\nQuan surts de la ruta turística habitual t'adones de vàries coses: 1) tot és encara més complicat 2) no hi ha guiris 3)amb una mica de sort els xinesos que et trobaràs estaran encantats d'"ajudar-te" perquè no estan tan acostumats als estrangers.\nAixò és més o menys el que ens hem trobat a Kaifeng, una ciutat a mig camí entre Xi'an i Shanghai on hem fet una parada tècnica ("lease" passar la nit abans de continuar cap a Tai'an). Hem escollit Kaifeng bàsicament perquè té un mercat nocturn molt interessant. Ara, oblidat de les oficines d'informació turística, de poder comprar bitllets de tren (les cues a les taquilles són quilomètriques) i d'albergs o hotels amb cara i ulls excepte els de luxe (on es pot regatejar i aconseguir una habitació full equip per uns 18 €). A més era dissabte i estava tot ple :(\n- Gelatina calenta amb flors (una espècie de postre molt dolç)\n- Impressionant la manera de preparar els lamian, uns fideus que estiren just abans de servir-te.\n- Parades i més parades de menjar.\nLa comunicació és difícil i ho triem tot a dit. Però a Kaifeng sembla que tothom és de bona pasta i resulta divertit intentar fer-se entendre, ells s'ho passen la mar de bé i se'n riuen de nosaltres que dóna gust.\nPosted by loliplanet at 2:16 PM\n24 de Junio 2006 comentaris (1)\nPosted by loliplanet at 2:57 AM\n23 de Junio 2006 comentaris (1)\nPosted by loliplanet at 11:12 AM\n22 de Junio 2006 comentaris (3)\nAquesta ciutat té tants habitants com Catalunya!!! 6'6 milions de persones, carrers força nets, edificis en bon estat i menys contaminació que la majoria de les ciutats xineses. Tot i que aquí es ve especialment a veure als Guerrers de terracota avui plovia i nosaltres hem deixat la visita estrella per demà i ens hem dedicat a passejar pel barri musulmà de la ciutat. Carrers plens de gent, bicicletes, mesquites, botigues de suposades antiguitats, carnisseries de xai per tot arreu i moltes paradetes de menjar i restaurants de carrer.\nAquí tocava provar alguns plats xino-musulmans com el roujiamo, un pa de pita farcit de porc, o el yangrou paomo, una sopa amb trossets de xai -molt tendres-, cilantre, fideus d'arròs i trossets de pa.\nPosted by loliplanet at 10:53 AM\n21 de Junio 2006 comentaris (3)\nA mig camí entre Datong i Xi'an (cap on anem aquesta nit) hi ha la ciutat de Pingyao, un lloc on val la pena fer una parada si se segueix aquesta ruta. La zona interessant de la ciutat és la que queda dins l'antiga muralla -de la resta, millor oblidar-se-, uns quants carrers on predomina el negre, els farols vermells i les bicicletes. Diuen que la ciutat es conserva així des de fa temps i que no hi han fet gaires remodelacions, i la muralla que l'envolta fa fins a 6 km. així que el millor és llogar una bicicleta i perdre's entre paradetes d'antiguitats i restaurants. També es pot visitar el temple de Shuanglin, 7 km a les afores (nosaltres hi hem anat amb la bici), però tot i que té més de 2000 estatues tallades en fusta, està molt vell i descuidat i potser no val la pena. Tot depèn del temps que es tingui...\nA part d'això a Pingyao ens hem trobat de casualitat amb una "festa" al carrer o un enterrament. La veritat és que no sabem què era exactament perquè hi havia colors, música i gent rient al principi de la processó però en canvi els últims ploraven.\nPosted by loliplanet at 11:37 AM\n19 de Junio 2006 comentaris (3)\nSortim de la moderna Beijing en un tren nocturn que ens porta a Datong, una ciutat (ull, perquè té 2,7 milions d'habitants) del nord de Xina amb les mines de carbó com a principal motor econòmic. A les afores hi ha un complex budista arqueològic impressionant, amb un munt d'estàtues gegants excavades en plena muntanya, construït quan Datong va ser capital del imperi de la dinastia Wei (cap al 400 d.C.). Immens i totalment recomanable.\nA part d'això, la ciutat és lletja, lletja, sense res més a veure -més enllà d'un temple a les afores via tour organitzat-. La part "positiva" és que comencem a veure l'autèntica Xina... aquí els carrers estan bruts, la gent fuma dins els autobusos, les escopinades són habituals (amb "arrastre del pollo" inclòs) i les cartes dels restaurants ja no estan ni en pinyin ni en anglès. Moment perfecte per començar a aprendre alguns símbols xinesos i saber què demanem exactament als restaurants. De moment identifiquem poca cosa (els bàsics: porc, pollastre, vedella, ànec, arròs i fideus), però no passem gana ;). I sinó, sempre queda l'opció d'escollir a dit i esperar a veure què et porten, que també ho hem fet :D\nPosted by loliplanet at 8:25 AM\n18 de Junio 2006 comentaris (1)\nPredomina el vermell... en tots els sentits\nBicis, bicis i més bicis.\nXianggi: els escacs xinesos. És molt habitual trobar a gent (homes en general) jugant al xianggi al carrer amb cara de concentrats i un munt de gent al voltant observant\nEncara es poden trobar hutongs -carrerons estrets de cases baixes- autèntics. Perdre-s'hi és el més normal perquè són laberíntics, però val la pena ficar-s'hi (amants de la neteja, millor abstenir-se).\nPosted by loliplanet at 7:42 AM\nFa molta calor però no volem marxar sense veure el mural dels 9 dracs que hi ha dins el Beihai Park, que està al centre de la ciutat. El lloc és tranquil i tot i que és gran, es pot recòrrer sencer fàcilment i a més està a prop de carrerons amb locals interessants (sobretot per la zona de les Torres del Tambor i de la Campana). I se acabó, no hem passat 55 dies a Pekín però li hem tret força suc a aquesta immensa ciutat que ara, està totalment under construction.\n17 de Junio 2006 comentaris (2)\nEstem a punt d'acabar amb les visites obligades i avui que feia una dia esplèndid no podíem anar a cap lloc més adequat que el Palau d'Estiu, a l'extraradi de Beiging i amb un llac gegant, un munt de ponts, gespa i milers de xinesos passant el dia. És l'únic lloc on l'hem cagat amb l'entrada i és que si no vols veure cap dels "edificis del parc" (passa sovint si ja has estat als altres llocs recomanables de Pequín) n'hi ha prou amb pagar l'entrada al parc (la de 30 yuans), i no la de 50 a menys que tinguis interès especial en veure el museu i un parell de coses més. Nosaltres només volíem passejar pel parc així que ens haguéssim pogut estalviar 4 €, i amb això pagàvem dos dinars (coses dels pressupostos ajustats :S)\nAh... el parc resulta que era la zona d'esbarjo de l'emperador quan sortia de la ciutat prohibida i sí, està força bé. Detall curiós: repartits per tot arreu hi ha altaveus on va sonant música tradicional xinesa. Molt relaxant tot plegat.\nPosted by loliplanet at 5:48 AM\n16 de Junio 2006 comentaris (1)\nTot un descobriment... El Dashanzi Art District està situat lluny del centre, a la sortida Dashanzi de l'autopista que va cap a l'aeroport (la millor opció és anar-hi amb taxi) i un cop a la zona s'ha de buscar l'entrada número 4 del JiuXianQuiao Road. Representa que entres en una mena de complex industrial tancat ple de fàbriques, la majoria reconvertides a galeries, botigues de roba, mobles o llibres, tuberies i xemeneies. Es barreja gent arty (aquí hi ha uns quants estrangers, sobretot japonesos) i els xinesos que treballen en la remodelació de la zona o que van a currar a alguna de les indústries que encara funcionen. La mescla és curiosa i tan o més interessant que els quadres i escultures que es poden veure. A més, entre galeria i galeria hi ha cafès i restaurants en plan cool i més aviat carets, però també es pot trobar algun restaurant no modernito, petit i cutre on atipar-se per menys de 2 euros (aquí estàvem nosaltres).\nJa que estem parlant de modernor, un cop arribes a Beijing no està de menys fer-se amb la darrera publicació del That's Beijing i el Time Out Beijing, per descobrir events interessants i algun que altre restaurant.\nPosted by loliplanet at 5:28 AM\n15 de Junio 2006 comentaris (4)\nAquest weblog comença a semblar el catàleg d'una agència: "Cosas que no debe perder-se en Beijing". Potser quan tornem en muntem una, algú s'anima?? Quin clàssic, la Gran Muralla! Recomanats per vària gent hem anat a veure la zona de Simatai, que sembla que és de les que és manté més autèntica i no és tan turística (sobretot perquè està a 2-3 hores de Beijing). La veritat és que nosaltres hem caminat sols quasi tota l'estona i és brutal veure que aquesta paret no té fi ni per una banda, ni per l'altra. A més, l'entorn també val la pena. En alguns llocs les parets tenen una inclinació molt bèstia i els graons són gegants, així que compte amb els genolls tan a la pujada com a la baixada! I sinó... veure imatges ;)\nPosted by loliplanet at 4:59 AM\n14 de Junio 2006 comentaris (0)\nDes de que hem arribat no deixem de veure coses típiques i tòpiques però és que, ara que som aquí, no volem perdre'ns res encara que a vegades tot s'assembli una mica. És el cas del Temple del Cel, situat enmig d'un parc enorme (enorme vol dir que fa 267 ha.) on s'hi poden veure sobretot dues coses una mica diferents: una és l'altar circular, restaurant recentment; l'altra és la paret de l'Eco, que ara mateix està en remodelació, així que ens hem quedat sense comprovar si és cert que el que tu dius en un punta ho sent una altra persona a l'altra banda, a 65 m de distància. Sempre i quan no hi hagi xinos pel mig, cosa que és difícil. El temple per cert, té una història bastant interessant... i és que les construccions, vistes des de dalt, tenen forma rodona, segons la creença xinesa que el cel és rodó, i en canvi, els interiors són de base quadrada, perquè la creença diu que la terra és quadrada.\nRelativament a prop (al mapa tot sembla aprop!!!) del Temple del Cel hi ha un "mercat" d'antiguitats i art al carrer Liulichang (bastant guiri, però força tranquil i ampli com perquè la passejada sigui agradable) on t'agafen ganes de començar a comprar quadres i robes i pinzells i figuretes... per deixar-te la casa (la que no tenim) mona, mona ;)\nAh, i per acabar el dia, acrobàcies i contursions xineses!!! Circ du Solei en versió d'estar per casa però molt divertit i més autèntic (els canadencs van venir a reclutar gent d'aquí no?) ;) En el nostre cas hem anat al Teatre Wan Sheng, on tots els acròbates eren nens i nenes fent barbaritats vàries d'aquelles que et tenen tota l'estona dient, ai, hòstia, aquests es maten! El que ens ha fet més gràcia és l'ambientació, la música i les coreografies, molt a l'estil dels primers dibuixos animats que alguns vam veure d'aquest continent rotllo Arale i moviments corporals que barregen l'estil Power rangers i l'estil Kung Fu! Yaooooooooo ha!\nPosted by loliplanet at 4:20 AM\n13 de Junio 2006 comentaris (7)\nDecidim agafar un bus urbà per primer cop. El metro ens queda molt lluny de casa i no volem agafar gaires més taxis que la comoditat enganxa bastant. Fins aquí tot ok però, com sabem quin bus hem d'agafar?! Ens plantem en una parada de busos i comencem a donar-li voltes al mapa intentant saber on som exactament. La veritat és que no ho tenim gaire clar així comencem a mirar els cartells dels autobusos que tenen escrit en pinyin ("xinès escrit en alfabet occidental") des d'on surten i fins on arriben intentant deduir si pel camí passen per algun lloc que nosaltres coneixem i que ens vagi bé. Mmm... complicat. Just quan estem a punt d'agafar el primer bus que arribi "asac" apareix l'ajuda en forma de noi en bicicleta i un anglès macarrònic. Li diem gràcies 10 vegades (xie xie) perquè tot i que el paio ha trigat 5 minuts en explicar-nos quin bus ens va bé, sabem que ens plantarem davant del Temple dels Lames per 1 quay cada un (0,10 cèntims d'euro).\nExemple de rètol on indica el recorregut de l'autobús 815, tot en xinès ;)\nEl Yonghe Gong no s'ha remodelat recentment però en canvi és de les coses més ben conservades que hem vist de moment. Es tracta del temple tibetà més prestigiós fora del Tibet i és enorme, i com a reclam turístic té una estàtua de buda que fa 26 m d'alçada (feta d'un sol arbre). A més, s'aprecien de conya els colors, la decoració d'armaris i altres objectes, hi ha budes per tot arreu i de totes formes i mides i un munt de gent fent ofrenes amb encens, que potser una de les coses més interessants de veure, la devoció de la gent i els rituals... ja ens estan entrant ganes d'anar al Tibet ! (serà d'aquí un mes)\nPD: Avui hem quedat amb la Mònica, una noia de Vic que fa 6 anys que viu a Beijing. Entre moltes d'altres coses ens ha comentat que la ciutat ha canviat moltíssim en els últims 3 anys i que la majoria d'edificis (tots enormes) que estem veient ara, no existien. La Pequín de sempre, amb hutongs (carrerons estrets), cases baixes i rickshaws està desapareixent.\nPosted by loliplanet at 4:29 AM\n12 de Junio 2006 comentaris (4)\nA Pequín li estan rentant la cara a marxes forçades de cara als Jocs Olímpics del 2008 i ara, la meitat dels llocs turístics estan en remodelació. D'una banda hem pogut veure molts dels edificis de la Ciutat Prohibida restaurats i en bon estat, però de l'altra, també hi ha moltes altres coses que estan tancades al públic i que et perds sí o sí :(.\nLa Ciutat Prohibida és una enorme zona tancada a la majoria dels mortals durant molts anys on van viure els emperadors de les dinasties Ming i Qing. Diuen que és el conjunt d'edificis més extens i més ben conservat de tot el país i la veritat és que pots trigar hores i hores en intentar veure tots els edificis, places, ponts i jardins que hi ha. Tot i que la restauració d'aquests edificis centenaris té un resultat una mica fals, com de Port Aventura (comentari cutrillo però cert :S), hem de confessar que sense això no s'apreciarien gens bé els detalls que fan de la Ciutat Prohibida un lloc de visita obligada. Quan et topes amb alguna paret, porta o finestra sense remodelar, t'adones que estava tot molt fet caldo i descuidat. El que més ens ha agradat, són els milers de detalls que tenen tots els edificis, els colors, la decoració de les taulades, les portes...\nJust davant de la Forbidden City hi ha l'enorme i gris Plaça de Tianannmen, un lloc bastant impersonal i amb una història turbulenta (un rètol d'avís diu que: prohibidos los vehículos a motor dentro de la plaza. Els tancs deuen ser l'excepció doncs). El lloc està ple de turistes i nens amb banderetes però tot i ser la plaça més gran del món és una mena de desert empedrat més que un oasis dins la Beijing moderna, plena de gratacels que creixen com a bolets en una ciutat que pretén modernitzar-se sense pensar en la pol·lució ambiental i visual que això comporta. Beijing és una ciutat amb el cel constantment gris :( com es veu a les fotos, i no és que fes mal dia.\nI per últim, toca parlar de menjar una altra vegada, i aquest cop de coses més llefiscoses que la pell d'ànec ;)!!! Al mercat nocturn de Donghuamen, al carrer de Wangfujing, hem pogut veure -que no provar- pinxos d'escorpins, escarbats, serps, caballets de mar i un munt de coses rares més! "Delicatessens" a part, és un lloc recomanable per passejar i menjar uns simples noodles o lollitos plimavela.\nPosted by loliplanet at 5:15 AM\n11 de Junio 2006 comentaris (9)\nUfff, ja estem a Xina!!! Com han canviat les coses des de l'últim post que vam escriure quan érem a punt de deixar Brasil. Això és un altre viatge!!! L'idioma, la gent, les costums... el canvi és tan bèstia que és impossible assimilar-lo en un sol dia. De moment però, comptem amb una mica d'ajuda ja que ens allotgem al pis de l'Stefanie (suïssa que ha viscut a mig món i que te un apartament de p.m.) que fa 10 mesos que viu a Beijing. El tema però, és que ella tampoc entén quasi res del que li diuen i el que és "pitjor", fer-se entendre és missió impossible.\nPerquè us feu una idea, amb el jet lag a flor de pell, hem anat directament a passejar pels voltants del llac Quianhai (per uns carrerons collonuts, estrets i plens de vida) i a visitar la Torre de la Campana i la Torre del Tambor. Després de la caminata, més per seure i descansar que per gana, hem anat a sopar. 3 plats. Els dos primers tot correcte (era fàcil, hem senyalat les fotos d'un plat amb verdures i d'un altre que portava ànec) però l'últim, que era per l'Stef i que se suposa que havia de portar 5 dumplings s'ha convertit en una safata de 25!!! Definitivament no ens hem entès amb el cambrer i s'ha pensat que li demanàvem 5 racions de 5.\nPrimera lliçó: El sentit comú d'aquest país no té res a veure amb el sentit comú dels occidentals. Hem rigut molt però sobretot, ens hem atipat com mai!\nSegona: serem el centre d'atenció de tots els restaurants on anem si continuem així: els xinos del voltant s'han partit el cul mentre nosaltres intentàvem parlar xinès diccionari en mà (els gestos no serveixen per res!).\nAnècdotes a part, Beijing ens ha semblat des del principi una ciutat molt interessant, amb un munt de coses per veure. Potser és perquè acabem d'arribar però, als nostres ulls, qualsevol tonteria ens crida l'atenció. Mentre ens adaptem al món xinès, a les bicicletes, a creuar els carrers sense que ens atropellin, als farols vermells i les teulades cargolades intentarem aprendre quatre paraules a marxes forçades però, buf... ens falta mili.\nPD: El nostre ànec estava boníssim però hem arribat a la conclusió que només ens han posat la pell de l'animal. Això sí, rostideta i cruixent ;)\nPosted by loliplanet at 4:26 PM\n8 de Junio 2006 comentaris (9)\nA mode de comiat i d'agraïment als que ens heu seguit a través de la loli durant la primera part del viatge i als que ens heu aguantat aquests dies, aquí teniu el nostre petit homenatge. A la majoria se'ns ha oblidat fer-vos la foto (així que n'hi ha de repetides)... i això que sempre portàvem la càmera a sobre!!!\nPosted by loliplanet at 10:02 AM\n4 de Junio 2006 comentaris (8)\nFalta menys d'una setmana perquè els lolis desapareixin una altra vegada. Aquest cop, i després d'haver fet una merescuda visita de rigor a la família i amigotes -i d'haver-nos engreixat substanciosament-, volarem cap a la Xina amb unes ganes tremendes de continuar explorant llocs. L'itinerari però ja ha canviat des de l'últim cop que vam parlar-ne (i això que encara no hem aterrat a Àsia!!), així que d'allà, la Xina, i previ pas pel Tibet anirem a Vietnam, després Cambodja, d'allà a Laos, Thailandia i Myanmar. L'últim destí serà la Índia, des d'on tornarem a Barcelona (snif, snif) tot i que encara no sabem quan :). Així que res, d'aquí dos dies comencem a fer la maleta ;) Ens veiem per aquests mons de déu a través de la xarxa, que ja tenim ganes de començar a parlar de coses noves i penjar fotos, fotos i més fotos.\nPosted by loliplanet at 12:55 PM


Quedat Girona - Allotjament+esmorzar bufet a l'Hotel Roc Blanc La Molina ***\n1 Nit-Habitació doble+esmorzarx 2 persones\n1 Nit-Habitació doble+esmorzar x 2 persones x 1 infant\n180 € 55 €\t69%\tDescompte\n1 Nit-Habitació doble+esmorzar x 2 persones x 2 infants\n270 € 65 €\t76%\tDescompte\n2022-05-22 21:54:26 2022/10/31 00:00:00 00 dies00 h00 m00 s\nDesconnecta de la ciutat i la rutina i envoltat de frondosos boscos de pi negre, verdes prades i 10.000m2 de zona enjardinada amb la super oferta de l'hotel Roc Blanc La Molina***!!\nL'Hotel Roc Blanc La Molina*** disposa d'habitacions amb magnífiques vistes als boscos i jardins totalment equipades: calefacció, bany complet, caixa forta, telèfon directe, wifi i pàrquing privat. En els seus menjadors, es poden degustar un ampli bufet on inclouen plats típics de la muntanya. Completa l'hotel un bar, saló amb xemeneia, sala de lectura, sala de jocs i sala de festes.\nA) 1 Nit en Habitació doble + esmorzar bufet per 2 persones.\nPreu Original: 90€................................Preu Quedat: 45€\nB) 1 Nit en Habitació doble + esmorzar bufet per 2 adults + 1 infant.\nPreu Original: 180€..............................Preu Quedat: 55€\nC) 1 Nit en Habitació doble + esmorzar bufet per 2 adults + 2 infants.\nPreu Original: 270€............................. Preu Quedat: 65€\nOcupació màxima per habitació 4 persones.\nEls infants menors de 4 anys s'allotgen gratuïtament amb bressol.\nEls infants a partir de 13 anys i adults abonaran 18€ per nit directament al negoci.\nS'accepten canvis amb 15 dies d'antelació.\nVàlid del 18 d'abril al 31 d'octubre del 2022.\nSobre Hotel Roc Blanc


Política de privacidad | tractorclassic.org\nAquesta pàgina web és propietat d’ Amics del tractor d’època del Bages, en endevant Tractor Clàssic, i té caràcter merament informatiu respecte els serveis que oferim com a entitat sense ànim de lucre creada amb l’objectiu de facilitar la integració sòciolaboral de les persones amb discapacitat.\nEl fet d’accedir a aquesta pàgina web implica el coneixement i acceptació dels següents termes i condicions d’ús.\nEl nom del domini wwwtractorclassic.org està registrat a favor d’ AMICS DEL TRACTOR D’ÈPOCA DEL BAGES, Casal de la gent gran “Muntanyes de Montserrat”, C/ Renaixença, s/n (davant ajuntament), 08297 – Castellgalí (Barcelona). E-mail: info@tractorclassic.org\nTots els drets de propietat intel∙lectual del contingut d’aquesta pàgina web i el seu disseny gràfic, són propietat exclusiva de TRACTOR CLÀSSIC, i és a qui correspon l’exercici exclusiu dels drets d’explotació d’aquests. Així, queda prohibida la seva reproducció, distribució, comunicació pública i modificació, total o parcial, sense autorització prèvia expressa de TRACTOR CLÀSSIC.\nTRACTOR CLÀSSIC no es fa responsable del mal ús que se’n faci dels continguts de la seva pàgina web, essent responsabilitat exclusiva de la persona que accedeix a ells o els fa servir. Tampoc assumeix cap mena de responsabilitat per la informació continguda a la pàgina web de tercers a les quals es tingui accés a través d’enllaços des de la pàgina www.Tractor Clàssic.org. La presència d’aquests enllaços té una finalitat merament informativa, i no constitueix en cap cas una invitació a la contractació de productes o serveis que es puguin oferir en la pàgina web de destí. En cas que TRACTOR CLÀSSIC tingués coneixement efectiu de que l’activitat o la informació a què remetin aquests enllaços és il∙lícita, constitutiva de delicte o que pots lesionar béns o drets de tercers susceptibles d’indemnització, actuarà amb la diligència necessària per suprimir o inutilitzar l’enllaç corresponent de forma inmediata.\nTRACTOR CLÀSSIC declina tota responsabilitat derivada de l’intercanvi d’informació entre usuaris a través de la seva pàgina web. Especialment no ens fem responsables de l’ús que els menors puguin fer d’ella en cas que els continguts a què tinguin accés puguin ferir la seva sensibilitat.\nTRACTOR CLÀSSIC es reserva el dret d’actualitzar, modificar o eliminar la informació continguda a la seva pàgina web, i la seva configuració o presentació, en qualsevol moment, sense previ avís i sense assumir cap mena de responsabilitat per ferho.\nTRACTOR CLÀSSIC no assumeix cap responsabilitat derivada de problemes tècnics o fallides als equips informàtics, que es produeixin durant la connexió a la xarxa d’internet, o que puguin ser originats per terceres persones a través d’intromissions il∙legítimes fora del\nseu control. Des de TRACTOR CLÀSSIC no es garanteix l’absència de virus i d’altres elements que puguin ocasionar danys als sistemes informàtics, documents electrònics o els fitxers d’usuari d’aquesta pàgina web o de pàgines web de tercers, i no es responsabilitza tampoc dels danys i perjudicis que es puguin arribar aproduir per algun d’aquests motius. D’igual forma, no es responsabilitza davant possibles danys i perjudicis que puguin afectar l’usuari com a conseqüència d’errors, defectes o omissions en la informació que facilita quan prové de terceres fonts.\nQuan l’usuari facilita les seves dades de caràcter personal utilitzant el formulari de contacte exposat a la web o a través de email, està autoritzant expressament al TRACTOR CLÀSSIC al tractament de les seves dades personals per a les següents finalitats:\nGestionar les seves dades curriculars per incloure’ls en processos de selecció promoguts per entitats de TRACTOR CLÀSSIC.\nAquestes dades s’inclouran en un fitxer titularitat del TRACTOR CLÀSSIC que comptarà amb totes les mesures de seguretat, necessàries i exigides per la normativa vigent en matèria de Protecció de Dades d’acord amb el que s’estableix en el Reglament (UE) 2016/679 del 27 d’Abril, i altra legislació complementària.\nTRACTOR CLÀSSIC no cedirà o comunicarà a tercers les dades recaptades sense previ consentiment exprés de l’usuari, excepte en els casos en què la comunicació sigui necessària per prestar-li el servei que l’usuari ens hagi sol·licitat. L’usuari respondrà, en qualsevol cas, de la veracitat de les dades facilitades, i de la seva exactitud i pertinència, reservant-se TRACTOR CLÀSSIC el dret a excloure dels serveis registrats a tot usuari que hagi facilitat dades falses, inadequats, inexactes, sense perjudici de les altres accions que procedeixin en Dret.\nEl titular de les dades pot exercir els seus drets davant TRACTOR CLÀSSIC a qualsevol moment de conformitat amb el RGPD (UE) 679/2016 del 27 d’Abril. Per tant, el titular de les dades té dret a obtenir la confirmació de l’existència o no de dades personals que la concerneixen i la seva comunicació en forma intel·ligible; a obtenir indicacions sobre l’origen de les dades, les finalitats del processament, els mètodes de processament, el Responsable del Fitxer i les parts als qui es poden comunicar les dades; al fet que les dades siguin corregides, complementats i actualitzats, així com eliminats o transformats en forma anònima. Per tot això pot enviar un mail a info@Tractor Clàssic.org especificant quin és el dret que desitja exercir.\nAquesta pàgina web pot funcionar amb cookies. L’usuari té la possibilitat d’impedir la generació de cookies seleccionant la corresponent opció de menú en el seu programa de navegació tot i que si opta per desactivar l’ús de les cookies és possible que es vegi afectat el funcionament de la pàgina web. Per a més informació consulteu aquest enllaç.


Un sostre solar per a les autopistes alemanyes podria alimentar 1/3 del país - Paisdelmar\nDesenes de milers de quilòmetres d'autopistes travessen Alemanya. Un projecte està ara investigant si aquestes gegantesques àrees es poden usar com a sostres solars. El rendiment energètic seria enorme, i també els problemes.\nagost 16, 2020 436 visites0\nL’energia solar juga un paper important en l’èxit del canvi energètic, però l’espai per als parcs solars és limitat. Això es deu al fet que els sistemes fotovoltaics muntats en suports necessiten molt espai de sòl. Un projecte d’investigació del “Institut Austríac de Tecnologia” provarà una enginyosa solució a aquest problema: Un sostre solar que s’estén per les autopistes.\nEls conductors circularien sota un enorme garatge solar, les cèl·lules solars del qual haurien de deixar passar la llum.\nLes autopistes són un bon lloc per a generar energia solar perquè s’usa una superfície delimitada.\nMartin Heinrich, Institut Fraunhofer de Sistemes d’Energia Solar (ISE).\nStephan Freudenstein, Director de l’Oficina de Proves per a la Construcció de Rutes de Trànsit de la Universitat Tècnica de Munic, també veu potencial en aquest concepte: “Les àrees de trànsit representen el 5% de la superfície total d’Alemanya, i utilitzar-les per a generar electricitat té molt potencial“, diu Freudenstein.\nNo volem construir un enorme túnel, sinó usar mòduls que deixen passar la llum. Encara que els mòduls semitransparentes són una mica menys eficients, la diferència amb les cèl·lules convencionals és només de l‘1%, segons Heinrich.\nEl primer pas del projecte d’investigació és desenvolupar un prototip amb mòduls adequats, que després es provaran durant un any.\nPerò, quins efectes tindria una aplicació a gran escala?\nSegons el Ministeri Federal de Transports, Alemanya té 12.993 quilòmetres d’autopista, dels quals 3.383 quilòmetres són de sis o més carrils i 9.610 quilòmetres són de quatre carrils. Amb un ample de 15,75 o 12 metres per direcció de conducció, això dóna com a resultat una superfície utilitzable de 337 quilòmetres quadrats.\nQuanta energia podria generar?\nSegons la informació del proveïdor d’electricitat E.on, 54 metres quadrats de planta fotovoltaica generen al voltant de 9500 quilowatts hora d’energia elèctrica a l’any, però en el cas de les autopistes cal tindre en compte un altre factor: Les cèl·lules del sostre no sempre poden estar alineades idealment amb el sol.\n“El rendiment depén en gran manera de la ubicació”, admet l’investigador del ISE Heinrich. Per exemple, les autopistes en direcció aquest-oest, que estan vorejades de muntanyes o alts arbres en el sud, només reben suficient sol al matí o a la vesprada. “No tots els llocs són ideals, però fins i tot en moltes seccions comparativament pobres, es genera suficient energia perquè la planta valga la pena en algun moment“, diu Heinrich.\nPerò fins i tot si es considera que el rendiment total és un 30% menor en comparació amb les condicions ideals, el resultat és impressionant: 41,5 teravatios hora d’energia solar podrien generar-se per any en els 337 quilòmetres quadrats.\nA manera de comparació: Segons l’Agència Federal del Medi Ambient, les llars d’Alemanya van consumir 129 teravatios hora d’energia elèctrica en 2018 – un sostre solar d’una autopista de gran superfície podria per tant cobrir quasi un terç d’aquesta demanda.\nNo obstant això, és probable que un parc solar d’aquest tipus en una autopista siga car. Segons Heinrich, un metre quadrat de superfície fotovoltaica costa al final uns 125 euros per a les grans centrals elèctriques, però aquesta xifra seria considerablement més alta per a una autopista coberta. Pel fet que la subestructura necessària és un factor de cost important, adverteix l’enginyer civil Freudenstein: “Ací es necessiten moltes estructures per a suportar el vent, a més s’han de protegir contra la corrosió.” Segons Freudenstein, això es tradueix en costos considerables.\nLes cèl·lules solars en les superfícies de les carreteres no són encara una alternativa\nSi, en lloc dels 125 euros per metre quadrat, els costos del sistema solar anaren de 300 euros per metre quadrat, un sistema nacional d’aquest tipus tindria un cost de 100.000 milions d’euros. No obstant això, l’investigador del ISE Heinrich creu que el projecte és factible. “Una expansió a nivell nacional és més una qüestió de voluntat que de viabilitat tècnica i econòmica“, diu Heinrich.\nInstitut Austríac de Tecnologia


Cos – Àlex Bosch\nEl nostre cos és una màquina quasi perfecta, formada per ossos, músculs, òrgans i altres estructures que, alhora, permeten un munt de reaccions químiques dins seu amb una precisió mil·limètrica, mentre tot està al seu lloc i funciona correctament. Però quan aquest equilibri s’estronca li pot passar alguna d’aquestes coses:\nTens alguna part d’aquest cos que et dóna molèsties o està lesionada?\nVols fer exercici físic i no saps com començar o quin podria ser el més convenient per tu?\nVols millorar els teus hàbits alimentaris i se’t fa una muntanya?\nTens molèsties digestives o intol·leràncies alimentàries i ja no saps què menjar?\nTens algun problema de salut que creus que podries millorar amb exercici i/o alimentació?\nVols fer un canvi cap a una vida més natural?\nEt falten idees per fer més atractiu el menjar saludable?\nHas llegit tantes coses diferents que ja no saps què és el que et convé?\nEt costa trobar les ganes per començar a cuidar aquest cos?\nSi et passa aquests o altres problemes, si tens qüestions sense resoldre sobre el teu cos, jo t’acompanyaré en aquest camí, personal i intransferible, perquè trobis la teva manera de seguir endavant, millorant la qualitat de vida.


Girona floreix amb la 64ena edició del ‘Temps de flors’\nMés de 200 espais es revestiran amb tota classe de flors al centre de Girona FOTO: Cedida\nLa capital gironina vestirà, entre l’11 i el 19 de maig, de dissenys i construccions florals els monuments, patis i jardins més emblemàtics de la ciutat\nper Redacció 07 de maig de 2019 08:00\nUn any més, Girona s’engalana per rebre el bon temps amb la celebració de la 64ena edició del ‘Girona Temps de Flors’. Entre l’11 i el 19 de maig, la capital gironina decorarà els monuments, patis i jardins de la ciutat amb tot tipus de dissenys i construccions florals, en la que és una de les cites imprescindibles de l’any i que més visitants atrau. Una oportunitat per descobrir Girona en tot el seu esplendor, els seus racons, la seva cultura i la seva gastronomia.\nEl 2018, el ‘Girona Temps de Flors’ va atraure a més de 250.000 visitants durant les seves dues setmanes de celebració. Per aquest any, l’Ajuntament espera mantenir aquestes xifres i, per aconseguir-ho, ha tornat a mobilitzar a la ciutadania a participar en el projecte. És el propi consistori juntament amb associacions i voluntaris qui s’encarrega de vestir amb tot tipus de dissenys i construccions florals espais tan emblemàtics de la ciutat com les escalinates de la Catedral, els ponts de l’Onyar, els banys àrabs o els Jardins de la Devesa, entre molts altres.\nEn total, més de 200 espais revestits amb tot tipus de flors, que aportaran color, vida i fotogènia a tots els racons de la ciutat. El ‘Girona Temps de Flors’ ofereix un programa que anima a visitar no només els espais més coneguts del centre, com els llocs més emblemàtics del Call de Girona, sinó també atraccions repartides per tota la ciutat.\nEl ‘Girona Temps de Flors’ no només s’ha convertit en una ciutat imprescindible, sinó també en un element vertebrador i de participació que involucra a tota la ciutadania, amb un protagonisme destacat dels comerciants, gràcies a la celebració del Concurs d’aparadorisme i decoració interior.\nEls comerços, restaurants i allotjaments turístics de tota la ciutat participen en l’engalanat de la ciutat creant els seus propis dissenys florals per decorar els seus aparadors i els seus locals.\nEls visitants jugaran un paper essencial en l’elecció dels millors treballs de decoració en comerços, votant les fotografies publicades al perfil de Facebook de Turisme de Girona.\nEl ‘Girona Temps de Flors’ és un atractiu turístic de primer ordre i també el millor aparador per la cultura de la ciutat. A banda de les rutes per monuments, jardins i patis decorats amb flors, la programació d’aquestes dues setmanes es completa amb tot tipus d’espectacles culturals, com concerts, danses, exposicions i audicions de sardanes.\nUn dels programes més destacats és la celebració de la vuitena edició del Girona A Cappella Festival, que portarà a la ciutat a onze formacions vocals de tot el món i que tindrà com a escenaris principals la plaça de la Independència, l’Auditori de Girona, la Casa de Cultura i l’Espai Marfà.


Jordi Cussà guanya a títol pòstum el Serra d'Or amb 'El primer emperador i la reina Lluna'\nPublicat 02/09/2021 16:46CET\nJordi Cussà ha guanyat a títol pòstum el Premi Crítica Serra d'Or de Novel·la amb 'El primer emperador i la reina Lluna' (Comanegra) i Antònia Vicens s'ha imposat en poesia amb 'Pare, què fem amb la mare nostra' (Labreu edicions).\nEn un comunicat d'aquest dijous, l'organització --de la revista homònima-- ha afegit que Antoni Martí Monterde ha guanyat en la categoria d'Assaig amb 'Stefan Zweig i els suïcidis d'Europa' (Lleonard Muntaner editor) i la traducció d'Antoni Clapés de 'Tal qual' de Paul Valéry (Adesiara) ha guanyat en la seva categoria.\nEn l'apartat de Recerca, Ramon Ordeig ha guanyat per 'Els comtats d'Urgell, Cerdanya i Berga, volum VIII' de la col·lecció Catalunya Carolíngia (IEC); 'Natura, ús o abús? Llibre blanc de la gestió de la natura als països catalans' (IEC), coordinat per Ramon Folch, Josep Peñuelas i David Serrat, ha guanyat en Recerca Científica, i 'I Manual of catalan linguistics' (De Gruyter), editat per Joan A. Argenter i Jens Lüdtke, ha guanyat el premi en la categoria de Catalanística.\nEn l'apartat d'Arts Escèniques, 'Poder i santedat' de Manuel Molins ha estat declarat com el millor muntatge teatral; 'Rèquiem nocturn' de Pere Faura ha guanyat en dansa i el projecte 'NILAK' de carpa circense itinerant ha guanyat en la categoria d'aportació més interessant.\nEn el terreny de la literatura infantil i juvenil, 'Capgirat' d'Alba Dalmau i il·lustrat per Cinta Vidal (Bindi Books) ha guanyat en literatura infantil; 'Paraules, flors i pólvora' de Cinta Arasa (Animallibres) en literatura juvenil (creació) i 'Migrants' d'Eduard Altarriba (Bang) en literatura juvenil (coneixement).\nEls 55 premis Serra d'Or es lliuraran el pròxim 17 de setembre en un acte a Barcelona en la Setmana del Llibre en català, en el qual també participaran els guardonats de l'any passat, que no van poder rebre els seus premis per la pandèmia de covid-19.


Taller Llunàtic: de novembre 2019\n(IDOLATRIA DEL VICI, DEL LUXE I DE L’EXCÉS)\nCapgirar els valors. Una de les fites bàsiques de Taller Llunàtic. Com que és massa evident no en parlarem. L’antítesi de l’idealisme polític i social, és clar. Qui llegeixi no necessitarà guia. Anirem directes al moll de l’os. Els deu textos de ‘Porno per malalts’ han estat evacuats durant el 2019. Els dos primers són publicats aquí en les seves versions i dates originals i a continuació en una actualització de disseny i petites correccions o afegitons. El primer, a petició de Joan Josep Morey –Dr. Morey—, per a la seva exposició individual al bar Sa Travessa de Palma a partir del 4 d’abril. Van signats per Josep Albertí i Bartomeu Cabot –és a dir, per Taller Llunàtic—com a creacions col·lectives i complementàries, encara que els textos són obres només de Josep Albertí, exceptuant el títol i el segment final del primer –‘Les deformitats als parts prematurs del Dr. Morey’ i ‘Sala de Parts de l’Hospital Psiquiàtric de Palma’—que són de Bartomeu Cabot.\nLes circumstàncies de la redacció d’aquests escrits són violentes i embogides. Tot i que hi ha molt de plaer, la immersió de Josep Albertí dins un procés víric va ser desencadenant de diverses afeccions que influïren en el disseny i en l’escriptura dels darrers capítols. A principis de juliol una traqueïtis tractada mèdicament amb antibiòtics com Augmentine i corticoides no va remetre fins ben entrat l’agost. Tot seguit una Neuràlgia d’Arnold afectà seriosament la capacitat dinàmica habitual, amb dolors aguts. Finalment l’augment de la graduació a 1100 en ferritina demostrà la presència de la malaltia d’hemocromatosi hereditària. Mutació d’un gen. Amb aquestes condicions el porno més malaltís que teniu amb tres enllaços (pàgs., 1, 8 i 61) acabà de sotmetre i de curar tant els textos com el físic del seu autor. Cal dir que aquest desenvolupament manté una relació amb la degradació de l’escrit en estat de cansament profund de ‘Cadaverina 15’, com ja descrivim al post dins aquest blog. Ara la malaltia múltiple esdevé un component clau del relat fragmentat però unitari en la seva concepció distorsionada. No debades els vídeos van més enllà en el mal gust que una certa tolerància de la pornografia únicament genital.\nNota kamikaze: les dues fotos de Josep Albertí, pàg., 8, són fetes per Marc Albertí que el mes d’agost de 2019 va portar-li expressament del Japó la cinta hachimaki, que consigna en llengua nipona el concepte de kamikaze.\nNota de luxe vaginal: la foto de la joia al cony de la pàg., 31 és de Mireia Sentís. Extreta de ‘Cunnus. Represión e insumisiones del cuerpo femenino’ d’Alberto Hernando. Montesinos. Barcelona. 1996, pàg., 129. Era dins la versió del llibre a Internet i ha descomparegut, com puta ànima de Robert. És massa ofensiva, aquesta imatge meravellosa, pel feminisme pudibund?\nNota pornofantasmagòrica: sí, la realitat és la desaparició. Desapareixen imatges colpidores. La de Sentís i les d’un film porno. Com podeu observar l’enllaç al darrer vídeo (pàg., 61) us remet a una pàgina on es diu miserablement que ha estat eliminat. (La imatge que ens queda, bellíssima, la mantenim dins el post per a past de la vostra salut mental i física). Tanmateix us volem oferir una altra pel·lícula de la mateixa categoria dins el darrer enllaç, també didàctic i solidari amb la vostra fam de justícia i de bondat.\nDarrera actualització: 22-XII-2019.\nPublicat per Taller Llunàtic a 21:31 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Porno per malalts


josep quintanas bosch 03.07.2016 | 00:00\nEl PP ha augmentat el vot i han assolit l'objectiu de poder insistir que han guanyat i que tenen el dret a governar capitanejats pel president del «sé fuerte». Ara, es tracta de fer creure a tothom que, amb una tercera part dels votants, els representants de les altres dues terceres parts tenen la responsabilitat d'acceptar que governi com vulgui a canvi de quatre frases amables, oblidant el programa defensat i els interessos dels seus electors. A aquesta actitud benèvola i condescendent, el PP la qualifica de generositat i obertura al diàleg. Manipulant la realitat i les paraules.\nEl PP ha governat a cop de decret menyspreant el Congrés. És gent «de ordeno y mando», capaç de dir una cosa i la contrà?ria, segons els convingui, i no se'ls coneix, en nom de l'interès general, cap suport a un govern que no fos del seu partit. Han deixat la dignitat de la política per terra saquejant l'Estat i la decència.\nLa resta de partits, tan plurals, diversos i egoistes, tenen principis i creences democràtiques que són en gran part comunes. No és fàcil convertir les paraules en fets. Haurien d'entendre que, ara, és el moment de la política, de la negociació i d'establir amb quins mínims estan d'acord. Si volen regenerar l'Estat, és creïble cap regeneració democràtica si l'encapçala qui ha estat cap d'un partit acusat de corrupte i empara de corruptes i corruptors? Hi ha voluntat o no de reformar la Constitució? Són capaços PSOE, Podem i C's d'impulsar el marc d'una reforma constitucional? De mantenir que sense reforma constitucional i pacte educatiu no hi ha ni govern ni pressupostos? Les formes són diverses i les maneres de fer infinites. No hi ha condicions per compondre un govern, però sí per fer del Congrés de Diputats el centre polític del país i imposar les reformes, els canvis que una majoria de la societat hem votat el 26 de juny.


Logopèdia a infants i adults: comuniquem com cal! - AnCel | Centre Psicopedagògic a Horta\nLogopèdia a Infants i Adults\nLogopèdia a infants i adults és una disciplina orientada a la prevenció, detecció i tractament d’alteracions del llenguatge i la comunicació. Es desenvolupen accions dirigides a nivell de parla, veu, audició i deglució; tant d’origen evolutiu com neurològic.\nMitjançant l’observació directa i indirecta dissenyem una intervenció específica per a cada cas. Realitzem sessions individuals respectant els temps de cada necessitat.\nLogopèdia a infants i adults treballarem conjuntament i amb un objectiu comú. El pacient, com a part activa del procés, és partícip del què es fa i del perquè es fa. Per instaurar pautes correctes hem de ser conscients de quines no ho són i, conèixer els hàbits que no permeten l’evolució, facilita corregir-les.\nA logopèdia a infants i adults assessorem, orientem i proporcionem estratègies per poder generalitzar els aprenentatges més enllà de les sessions. Per aplicar-ho a tots els àmbits ens oferim a coordinar-nos amb la família i els centres. La nostra principal fita és que els nostres amics AnCel continuïn avançar de manera autònoma al llarg de la seva vida.\nUn dels nostres requisits és que, tant els infants com els adults, es diverteixin a les sessions. Corregir i millorar la manera de pronunciar els sons, de posicionar la llengua o de millorar la musculatura dels músculs implícits en la parla, ha de ser una tasca engrescadora.\nTractaments amb la Logopèdia a infants i adults\nDirigit a nens i a adults en casos com:\nTrastorn o retard a l’adquisició del llenguatge oral\nTrastorns del llenguatge escrit (dislèxia, disgràfia, disortografia,…)\nDislàlia (alteració en la producció d’un o més fonemes)\nDisglòssia (alteració per causa orgànica)\nDisfèmia o tartamudeig\nAlteracions per causa neurològica:\nAlteracions de les funcions orofacials:


Drama | Nosaltresllegim\nBlanca Busquets ens explica l’argument de la seva desena novel·la, ‘El crit’\nUna de les maneres d’estar segurs que com a societat estem fent el dol dels atemptats de l’agost de 2017, i no gaire temps després, la brutal repressió policial de l’octubre d’aquell any és que no protagonitzin els llibres sinó que en siguin un teló de fons.\nFa unes setmanes explicàvem que el llibre Persecució, de Toni Sala, també té els atemptats i les manifestacions com a rerafons però no com a eix principal de la trama de la novel·la.\nLa Blanca Busquets ens explica -breument- l’argument de la seva desena novel·la, El crit, i que acaba de publicar a Proa.\nLi vam demanar per Twitter… i sembla que ha funcionat!\nLa sinopsi diu així:\nLa novel·la arrenca amb la Judit a la sala d’espera d’una psicòloga el setembre del 2017. A la mateixa sala, els peus d’una criatura amb sandàlies la tenen obsessionada, perquè li recorden el que va veure el 17 d’agost a la Rambla de Barcelona des de l’habitació d’un hotel, en companyia d’algú. Ella serà la primera de sis personatges que mostraran les seves vides al lector.\nSón vides que s’encadenen sentimentalment i que totes, d’una manera o d’una altra, tenen de fons els fets que van sacsejar el país durant aquells mesos: de l’atemptat de la Rambla a l’empresonament dels líders independentistes, passant pel referèndum de l’1 d’octubre. La tensió dels secrets íntims i el trasbals col·lectiu confluirà durant les festes de Nadal.\nI els primers capítols els podeu llegir aquí!\nAra només falta que la traductora Blanca Busquets -es diuen igual!- s’animi a explicar-nos la traducció dels llibres d’Ursula K. Le Guin Els desposseïts i La mà esquerra de la foscor, publicats a Raig Verd Editorial.\nAquesta entrada s'ha publicat en Drama, Ficció, Narrativa i s'ha etiquetat amb Blanca Busquets el 7 de novembre de 2019 per Martí Bou.\nDisset pianos, de Ramon Solsona\nAra imagineu que, de sobte, hereteu 17 pianos amb l’encàrrec del difunt, a qui estimàveu molt, de “no malvendre’ls”. Imagineu també que, com la majoria de persones en aquest país, no hi enteneu ni un borrall de pianos. Aquesta és la situació de la Mei (Remei o doña Remedios) a la primera plana de Disset pianos, la novel·la confegida per Ramon Solsona i publicada un parell de mesos abans de Sant Jordi d’enguany.\nAl final del llibre hi ha uns “agraïments” que van més enllà de les habituals referències de l’estil de “aquells o aquelles sense els quals aquest llibre no hauria estat possible”, i que com a la cerimònia dels Òscars ja resulten tan sincers com poc interessants. En aquest cas, Solsona va més enllà i ens ensenya les cartes i ens explica la gènesi d’aquest llibre peculiar: la situació de partida -el quilometre zero, en diu- està basada en allò que li va tocar viure a una coneguda seva, i ens en diu el nom i tot.\n“Quan m’ho explicava, jo veia en aquella conjunció de circumstàncies i de persones disposades a ajudar una novel·la o una pel·lícula. O un conte”\nJo hi afegiria “o una sèrie de dues temporades. O tres.”\nA la primera “temporada” veuríem la protagonista en un entorn que ella troba que és de conte de fades i en la segona “temporada” com descobreix la cara fosca del conte. El final podria ser una tercera temporada o els dos capítols típics de desenllaç.\nEl propi autor parla de “segona part de la novel·la” i ens dona també el nom i cognom de la persona que va viure les duríssimes situacions que s’hi descriuen i que cal no desvelar aquí. En aquesta part, el context és la Romania de Ceaucescu, de la Securitate, de la pervivència de tot l’aparell després de la mort del dictador,…\nAls dos blocs, pontentíssims, cal afegir-hi un poemari que porta per títol “Cartes d’amor a un piano robat”, obra apòcrifa d’un imaginari poeta romanès a qui van robar (confiscar) el piano, a més de la casa, els mobles i la dignitat.\nCadascun dels 14 capítols del llibre acaben amb un dels poemes que són, no pas en lletra cursiva sinó amb un tipus de lletra com el de les màquines d’escriure d’abans, de manera que suggereix que son mecanoscrits mig clandestins trobats en un calaix.\nLes passejades pel massís de Montserrat per tranquil·litzar-se i escampar la boira, les lletres i músiques de la banda sonora de la vida de la Mei tenen una presència constant. Si realment es tractés d’una sèrie de televisió el “Come on, rise up!” del Boss seria el fons dels crèdits i imatges inicials. Al contrari del que es podria pensar, a la protagonista no li agrada ni interessa la música de grans noms del piano com Chopin, Rakhmaninov, Beethoven, Xostakòvitx, Ravel o Prokofieff. Mes aviat té, inicialment, rebuig indiferent i després, una clara aversió.\nLa “seva” música és la de Bruce Springsteen, Diana Krall, Nina Simone, George Harrison, Alanis Morisette, Peyroux, Peter, Paul & Mary i un llarguíssim etcetera. És a punt de fer els seixanta anys i això vol dir que el primer concert del Boss -a l’abril de 1981- la va atrapar amb 19 anys. També és de la primera generació que fa anar l’anglès amb tota naturalitat, que es permet verbalitzar que no vol tenir fills. I que vol decidir i resoldre “tota-sola-tota-sola” els seus problemes i dilemes.\nA més de la molt ben dibuixada protagonista, al llibre hi apareixen una llarga llista de personatges, tant a Barcelona com a Bucarest, igualment molt ben caracteritzats. Fins i tot hi ha, a ambdues ciutats, un grup d’homes (ens els imaginem jubilats) que son espectadors privilegiats de tot el que passa, que comenten i hi intervenen a la manera del cor del teatre grec.\nCosir tot això no és fàcil; he començat fent ús de l’infinitiu “confegir” -que espero que entengui encara quasi tothom- perquè és molt evident que Solsona parteix d’un aplec de peces molt diverses que cal encaixar, confegir. Té molt d’ofici i se’n surt molt bé. Els que seguim aquest autor des de fa anys i en les seves diferents facetes, li coneixem i apreciem l’especial amor per les paraules, pel llenguatge, pels diferents registres i observacions sobre les llengües comparades. I naturalment, això ho trobem i paladegem a Disset pianos.\nPosats a filar més prim, penso que algun retall en el text quan la Mei es posa a interrogar-se o a fer propòsits, faria un pèl més àgil la lectura d’alguns passatges. Potser estic malacostumat per la lectura recent de novel·les “negres” i thrillers nòrdics que solen anar molt per feina!\nM’agradaria tenir els drets per fer un extensíssim enllaç amb les moltes músiques i lletres de cançons amaneixen els Disset pianos de Ramon Solsona. Jo ho he fet a casa i he xalat de valent.\nAquí teniu una llista de Spotify amb algunes d’aquestes cançons mentre comenceu a llegir-ne els primers capítols en pdf.\nTítol: Disset pianos\nAquesta entrada s'ha publicat en Drama, Ficció, Històrica, Narrativa i s'ha etiquetat amb Escrit originalment en català, Ramon Solsona el 7 de juny de 2019 per Martí Bou.


L'Informatiu - Eva Granados (PSC) oferirà una conferència sobre atur, pobresa i desigualtats a Catalunya\nEva Granados (PSC) oferirà una conferència sobre atur, pobresa i desigualtats a Catalunya\nLa diputada socialista al Parlament de Catalunya Eva Granados presentarà el document "Informe Social 2013. Atur, pobresa i desigualtats a Catalunya", un treball de la Fundació Rafael Campalans i l'Àrea de Cohesió Social del PSC. L'acte tindrà lloc a les 20 hores al Centre Cívic La Creueta.\nElaborat per una sèrie de professionals i experts de diferents àmbits socials i econòmics, aquest informe ofereix una exhaustiva i amplia perspectiva sobre les desigualtats socials a Catalunya des de la valoració analítica i amb la aportació de propostes, segons ha explicat el PSC en un comunicat. Afegeix que l'informe mostra "una detallada diagnosi de l'actual situació d'augment de les desigualtats a casa nostra, tot aportant solucions i reivindicant un Estat del Benestar renovat que torni a ser l'instrument més potent per a la garantia de drets de ciutadania i per a la promoció de la igualtat d'oportunitats".\nL'acte també comptarà amb la intervenció de Manuel Ruiz, primer secretari de l'agrupació del PSC a Santa Perpètua, Eloi Cortés , tècnic de la Fundació Rafael Campalans, i Romà Parera , president de la delegació de Creu Roja a Mollet.\nFoto: La diputada socialista en el Parlament Eva Granados / Sílvia Pagès\n01 Oct 2019 12:38 - RedaccióLes llistes del cens electoral es poden consultar fins al 7 d'octubre\nL’Ajuntament de Santa Perpètua de Mogoda ha informat que ahir dilluns 30 de setembre es va obrir [ ... ]\n02 Oct 2019 13:33 - RedaccióLa CUP impulsa una Plataforma en Defensa de Santiga davant el possible desdoblament de la B-140\nLa CUP està impulsant una Plataforma en Defensa de Santiga arran de la instal·lació d'Amazon i el [ ... ]\n20 Set 2019 12:19 - RedaccióEl Ple aprova una modificació del PGMOU que afecta a l'àmbit de Can Sabau\nEl Ple de l'Ajuntament de Santa Perpètua va aprovar ahir inicialment una modificació puntual del Pla [ ... ]