Damià Escuder, catalanista i subterrani | Agus Izquierdo\nDamià Escuder, catalanista i subterrani\nCom passa amb els personatges de Kerouac, la figura que ara descobrireu ho té tot: va passar per la presó, va ser un dels primers en experimentar amb LSD a Catalunya i va ser un convençut catalanista fins als últims dies. Aquest és el cas típic del dilema: és més extraordinari el producte, o l’artista? L’obra, o l’obrer? Quan parlem de Damià Escuder (Sarrià de Ter, 1934 – Barcelona, 2011), s’ha de dir que l’empat fa justícia. I sinó, opineu vosaltres mateixos i visiteu «Damià Escuder. Totes les vides», una fascinant exposició sobre l’artista gironí, que es podrà veure fins al 10 de març al Museu d’Història de Girona.\nLa mostra, comissariada per Lluïsa Faxedas, projecta a la perfecció aquest personatge fill d’una època convulsa, però alhora esperançadora. I és que Escuder, que va néixer en el bressol d’una família benestant de Girona, va veure-les passar de tots colors. I això, potser, és el que defineix la seva obra, que alhora és indefinible.\nEn total, «Damià Escuder. Totes les vides» la conformen 200 peces que inclouen fotografies, pintures, dibuixos, esborranys, notes, reculls de diari de l’època o material audiovisual. L’exposició és molt completa i ajuda a il·luminar la trajectòria del que avui en dia coneixem com a geni, però que, en la seva època suposava una espurna trencadora, extravagant i alhora respectada i seguida per la cultura de l’època. La mostra inclou joies com el retrat de Lluís Bosch Martí i un dibuix de Quim Corominas, ambdós dedicats a la figura d’Escuder.\nIntimista, espiritual, sensible amb les injustícies del món i Damià Escuder va ser una persona admirable sobretot per la seva coherència: «Jo no visc cap contradicció perquè no sóc ‘una altra cosa’ a més del que sóc. No soc oficinista ni obrer; sóc Damià Escuder». L’art d’Escuder es la transgressió, el catalanisme i, sobretot, una religiositat basada (o fins i tot precedida) en la idea de pau. El seu cristianisme, inherent durant tota la seva vida. Per exemple, forma part Pax Christi. Però a partir dels anys vuitanta, es desperta un interès per la cultura i les creences orientals. Acabarà sent ordenat monjo budista, sense que això boicotegi la seva convicció cristiana.\n“Totes les vides” és el nom ideal, perquè Damià Escuder en va tenir moltes. I la seva producció es basa en aquesta idea d’artista polièdric i multidisciplinari, sense permetre cap etiquetatge que el defineixi exteriorment: des de dibuixos personals i genuïns a documentals, Escuder no era amic dels límits. La seva obra plàstica és intuïtiva, naïf i aparentment innocent, però amaguen secrets en cada detall. Són peces molt suggestives, acolorides en la seva majoria. Cada una de les pintures, per exemple, evoquen, a partir d’una simbologia més o menys senzilla i concreta, a una importància transcendental i universal.\nActivisme, LSD i compromís\nAmic de Xirinacs, (a qui donà suport als anys setanta en les seves plantades davant la presó Model per exigir l’alliberament dels presos polítics) Escuder mai va amagar un espiritualisme que casava amb un espiritualisme sensat, real, sense filtres.\nAquesta mentalitat combativa, en pro de la pau, la va mantenir fins al final dels seus dies. Pocs mesos abans de morir va prendre part en l’acampada dels indignats de la plaça de Catalunya de Barcelona. Durant tota la seva vida, va lluitar contra com quan va participar en la gran manifestació en contra de la Guerra de Vietnam, a Londres. «Entre morir com un heroi lluitant per la llibertat o ésser un cuc esclau d’una màquina electrònica, no hi ha dubte de quina és l’elecció més humana».\nParlar de Damià Escuder és parlar d’humanisme i, sobretot de ruptura. A «Damià Escuder. Totes les vides», un toparà amb dibuixos al·lucinògens, de naturalesa surrealista i àcida. No és casualitat, als mitjans dels seixanta forma part, a Girona, de la Confraria de Bevedors de Vi. Aquest grup és considerat com el primer “col·lectiu lisèrgic” de l’Estat Espanyol, pioner en el consum d’LSD. Com ho feien els poetes de la Beat, Escuder s’aniria convertint en una referència per la contracultura catalana. A través d’articles i escrits a la premsa, difondrà la filosofia hippy i l’estendrà per tot el país. A «Damià Escuder. Totes les vides» es podran trobar algun dels seus escrits, a més de notes i altres documents que fan palesa la importància d’Escuder en la cultura subterrània de Catalunya.\nEscuder va ser detingut i torturat per haver participat els fets del Palau, primera gran oposició catalanista al franquisme. El 16 de maig 1962 va ser detingut per ser militant del FOC i participar activament en tasques d’organització i propaganda durant les vagues de Barcelona. L’artista va passar per la Model, i finalment va ser traslladat a Carabanchel. Es passa un any a presó, on llegeix i estudia filosofia.\nPotser va ser aquesta experiència, a més de patir les bombes del bàndol Nacional quan aquest és un marrec i viu al carrer del Carme amb la seva família. El cas és que la vida i l’obra de Damià Escuder tenen un punt de fuga: una catalanitat evident. Això és notori en l’exposició, i el públic podrà comprovar-ho. Una Catalunya lliure i independent, això sí, en un marc de pau i respecte entre les nacions. «Catalunya sempre ha tingut un nucli que és com el tronc d’un arbre, del qual no han pogut tallar les arrels ni impedir que rebrotés». L’any 2000 va implicar-se directament en la campanya “Jo em planto”, per la independència de Catalunya.\nVisiteu «Damià Escuder. Totes les vides», una exposició reveladora que us farà viure i sentir el magnetisme d’un artista absolut, que vam tenir ben a prop i va canviar la realitat cultural gironina.\nAjuntament de Girona Art Damià Escuder exposició Museu d'Història de Girona


Diuen que aquest nou carnet de conduir és revolucionari, ja que tota la informació necessària estarà gravada en el xip mateix de la targeta. Es podran connectar aquestes targetes a l'ordinador de casa i consultar els seus punts. Però també ajudaran molt la tasca de la policia, ja que tindrà accès a tota la teua vida de trànsit (i segurament molt més) des de qualsevol lloc. Tot això pinta molt bé, molt futurista, però la realitat n'és una altra.\nÉs clar que el llançament d'aquest projecte futurista no és gratis. Amb el pressupost del desenvolupament de l'inici del programa, ja costarà a l'Estat uns 40 milions d'euros, i si hi afegim el cost del funcionament del sistema, seran uns 20 milions suplementaris a l'any...\nCrisi ? Qui ha dit Crisi ?!


Eres literatura, literatura de la buena.\nEres literatura, literatura de la buena, un nou projecte que m’ha obert portes a altres caps laborals.\nQuan menys ho esperes.\nA vegades, quan menys ho esperes, la vida et fa petits regals que poden resultar molt grans.\nFa un temps, vaig conèixer a una persona amb una forta personalitat, em va fascinar la seva vida, la seva mirada social i personal sobre temes que la societat a convertit en políticament incorrectes. Algú, que com tants d’altres, tenia un bagul ple de secrets i finalment els hi ha volgut donar ales d’una manera que ningú sàpiga que eren seus.\nDe forma una mica atzarosa, em va triar a mi, i així és com sense saber massa bé per on començar, ha sortit aquest recital literari teatralitzat que m’ha fet ampliar una mica més les meves opcions laborals i enriquit molt les personals.\nGràcies *Lilith per la confiança.\n“Ets literatura, bona literatura”\nÉs amor el que et fa sentir viu, allò que et fa sentir la mort, el que desperta l’ànima i pots transformar en literatura. Literatura de la bona.\nUna dona que ha compaginat la seva vida amb una relació secreta que l’ha mantingut viva i motivada per sobreviure a la rutina.\nAra, a la jubilació ha cedit secretament el seu diari perquè no li trobin els seus familiars i descobreixin que el pecat a vegades no és tant terrible.\nRoser Serra Medina.\nAutora del conte “Tupinamburga, la remeiera” i gerent de l’empresa de serveis turístics Gust a Terra va rebre el diari que li va cedir la Llilith amb la única condició de mantenir l’anonimat. Adaptant els textos ha fet aquest recull per poder donar veu a uns relats que son pura literatura.\nToni Regueiro Nin,\nActor de teatre, cinema i televisió des del 1986 i director de diferents obres teatrals des de 1997, ha estat qui se n’ha encarregat de donar la força necessària perquè els escrits prenguin vida pròpia.\n*Tot i que han estat traduïts al català, els textos originals són en castellà.


El difícil camí per avortar lliurement - directa.cat\nCol·lectius feministes de Catalunya i el País Valencià denuncien desigualtats territorials i manca de recursos a l’hora d’interrompre l’embaràs\nPol Solernou i Cano polsolernou\nJúlia Peñascal juls_pf15\nVaretes de paraigües, de penja-robes, agulles de fer mitja i julivert. Aquests són alguns dels mètodes que s’utilitzaven, o s’utilitzen, per interrompre un embaràs voluntàriament lluny dels hospitals. Procediments clandestins, fets en la penombra i solitud, per evitar ser castigades per la llei.\nEl control que regula els cossos de les dones apareix de la mà de l’estat modern. Al segle XIX ja es creen les primeres lleis antiabortives, en un context on l’Església ostenta una gran influència. A l’Estat espanyol, la primera llei que regula la interrupció de l’embaràs s’aprova durant la Segona República, encara que anys més tard, amb el franquisme, es va derogar. De fet, l’avortament no s’estableix com un dret del tot reconegut fins a l’any 2010.\nAixí i tot, avui en dia centenars de dones es veuen privades d’avortar a les seves localitats. La falta d’accessibilitat a la interrupció voluntària de l’embaràs (IVE) obliga moltes d’elles a desplaçar-se fora dels seus municipis de residència. Aquesta problemàtica s’estén arreu del territori, des del pla de Lleida fins a les Terres de l’Ebre, i afecta nombrosos hospitals de la xarxa pública. La derivació de casos per part d’aquests centres a ciutats com Barcelona o Tarragona podria respondre només a una falta de maquinària, però sovint els motius van més enllà.\nDes del col·lectiu manresà Acció Lila interpel·len l’Institut Català de la Salut perquè “s’està desentenent del tema”\nAvui dia existeixen dos procediments per avortar garantits per la sanitat pública. D’una banda, la interrupció voluntària farmacològica de l’embaràs, que es pot realitzar com a màxim fins a les nou setmanes de gestació. Aquest mètode requereix dos fàrmacs: el primer, que atura l’embaràs, i el segon, que provoca l’expulsió de les restes. En segon lloc, existeix l’avortament quirúrgic, és a dir, una aspiració del contingut de l’úter a través de la vagina. El protocol de Salut recomana fer-ho abans de les catorze setmanes de gestació perquè, altrament, els casos s’han de tractar mitjançant tècniques que comporten una major complicació.\nPer interrompre l’embaràs s’ha de sol·licitar una consulta amb la llevadora, en la qual s’expliquen les diferents vies d’avortament. Després, es programa una visita per valorar el mètode contraceptiu, i es comproven les setmanes de gestació. Una vegada tramitada la interrupció voluntària de l’embaràs es donen tres dies per reflexionar sobre la seva decisió fins al moment de realitzar-la.\nTot i semblar un procés simple, avortar, per a algunes dones, s’acaba convertint en un repte. L’Observatori de Drets Sexuals i Reproductius va concloure que l’any 2019 prop de 500 dones van haver de desplaçar-se de la seva pròpia comarca per avortar.\nÉs el cas de Carlota (que fa servir un nom fictici), qui viu a la Catalunya central. Durant les proves dels primers mesos d’embaràs li comuniquen que el desenvolupament de l’embrió pot posar en risc la seva salut i la del fetus. És per això que els professionals l’adverteixen que, probablement, haurà de recórrer a un avortament quirúrgic. També li comuniquen que no podrà fer-ho en el seu hospital de referència i li recomanen viatjar fins a Barcelona: un camí per avortar que pot arribar a suposar un dur desgast físic i emocional.\nAquesta és una de les denúncies que recull l’Observatori de Drets Sexuals i Reproductius\ni que posa de manifest les desigualtats territorials per accedir a l’avortament. El cas de Carlota no és una excepció, sinó que forma part d’una estadística més àmplia de dones afectades per aquesta problemàtica.\nCatalunya central: forat assistencial\nL’Hospital General de Vic és l’únic centre de la regió sanitària de la Catalunya central on es pot realitzar un avortament quirúrgic. Tot i que la llei indica que es pot avortar fins a la catorzena setmana de gestació, el centre mèdic només garanteix les IVE quirúrgiques fins a la dotzena. Fonts del Departament de Ginecologia de l’hospital apunten que aquest fet respon a la “possible complicació del procediment en funció de la longitud del fetus, que pot variar molt entre les dues setmanes”. Davant d’aquesta situació les pacients són traslladades a una clínica especialitzada per realitzar l’IVE, la majoria concertades i situades a Barcelona i Tarragona.\nDe fet, a l’Hospital General de Vic s’hi deriven casos d’IVE quirúrgiques d’altres comarques centrals, com l’Anoia, on aquest tipus de pràctiques són inexistents. És el cas de l’Hospital Universitari d’Igualada, on només es practiquen avortaments farmacològics, per als quals el límit és de nou setmanes de gestació.\nUn cas encara més restrictiu és el de l’Hospital Sant Joan de Déu de Manresa, on no es permet cap mena d’avortament. El col·lectiu feminista Acció Lila hi va fer una encartellada l’any 2019 en la qual assenyalava els líders de la fundació Althaia, l’organització privada que gestiona el centre mèdic. “Volíem mostrar a la ciutadania qui són els responsables que impedeixen el dret a l’avortament a la Catalunya central”, expliquen.\nEl seu patronat està controlat tant per la Mútua Manresana com per l’Ajuntament de Manresa i l’Orde Hospitalari de Sant Joan de Déu. Des d’Acció Lila es denuncia, precisament, que la participació d’aquesta institució catòlica “és el que realment està obstaculitzant el dret a l’avortament a Manresa i a la Catalunya central”.\nL’hospital Verge de la Cinta de Tortosa només interromp l’embaràs quan suposa un risc per a la salut de la mare\nAixí doncs, a la capital bagenca només es pot avortar fins a les nou setmanes per la via farmacològica, a les unitats d’Atenció a la Salut Sexual i Reproductiva (ASSIR) del CAP Bages. Les interrupcions voluntàries de l’embaràs quirúrgiques es redirigeixen a Barcelona.\nDes de l’Associació de Drets Sexuals i Reproductius, Sílvia Aldavert recalca l’important paper que juga l’Església catòlica en aquest cas. I és que, segons explica, l’Orde de Sant Joan de Déu fa constar en els seus estatuts el seu rebuig directe tant a practicar avortaments com a receptar píndoles abortives. Una “objecció de consciència institucional”, tal com l’anomenen des d’Acció Lila, que és il·legal.\n“La llei que tenim –explica Aldavert– va regular que els professionals que fan els avortaments poguessin ser objectors. Però en cap cas s’hi pot acollir una institució”. A diferència dels centres privats, hospitals concertats com el de Manresa reben finançament del govern autonòmic. Segons Aldavert, “en casos com aquests, des del govern s’hauria d’imposar la garantia de l’accessibilitat a l’avortament, perquè els diners públics han de servir per assegurar aquest dret”.\nEl col·lectiu feminista de Manresa fa temps que ha volgut posar aquesta situació sobre la taula, presentant una moció al ple de l’Ajuntament i demanant que “es posicionessin a favor de garantir la interrupció voluntària de l’embaràs al territori”. De fet, l’alcalde de Manresa, Marc Aloy, i la regidora del consistori Maria Mercè Tarragó formen part del patronat de la fundació Althaia.\nDes de Vaga Feminista Terres de l’Ebre denuncien que “no s’ha integrat l’avortament a la cartera pública”\nEntre els punts de la moció, també es va demanar una reunió extraordinària amb els membres d’Althaia. “No hem rebut cap resposta i la institució no ens ha reconegut com a interlocutores”, afirmen des d’Acció Lila, que també denuncien una manca de transparència en les reunions del patronat. “Des del govern deien estar d’acord amb el dret de l’avortament, però alhora no feien res –assenyalen des del col·lectiu. Tenien moltes paraules, però amb aquest immobilisme no s’arriba enlloc”.\nTot i no dialogar amb el col·lectiu feminista directament, Althaia sí que es va pronunciar amb una carta oberta on afirmava haver-se engegat “un procés de reflexió”. Unes declaracions que des d’Acció Lila descriuen com “un exercici de retòrica per aconseguir rentar-se les mans”.\nA més, Acció Lila també interpel·la a l’Institut Català de la Salut perquè “s’està desentenent del tema, tot i tenir la capacitat de millorar la situació de l’avortament a la Catalunya central”. “És evident que hi ha responsabilitat en l’àmbit local, però també n’hi ha en el nacional: amb només reconèixer formalment el dret no n’hi ha prou, se li ha de garantir l’accés a tothom”, afirmen des de l’agrupació feminista.\nPer a la realització del reportatge hem contactat amb la fundació Althaia i l’Hospital Sant Joan de Déu de Manresa. Tot i que la gestió del centre és concertada, no se’ns va respondre i ens van remetre al Departament de Salut.\nLes Terres de l’Ebre: moure’s 200 quilòmetres\n“El primer pas per avortar aquí és passar per la llevadora”, explica la professional sanitària de l’Ebre, Olga Pérez. Un cop feta la visita amb la llevadora, la dona és redirigida al ginecòleg del CAP Baix Ebre de Tortosa per confirmar quantes setmanes porta embarassada i decidir quin procediment s’ha de seguir. “Si està per sota de les nou, se segueix el procés farmacològic i se li donen les pastilles, però si està per sobre, se l’ha de redirigir a una clínica acreditada”, detalla Pérez. “El que passa és que la clínica acreditada més propera a les Terres de l’Ebre està a Tarragona, i la resta a Barcelona. Aquí, al territori, no tenim cap centre que ofereixi la interrupció quirúrgica de l’embaràs”, afegeix.\nL’Observatori de Drets Sexuals i Reproductius va comptabilitzar 262 desplaçaments per poder interrompre l’embaràs voluntàriament a les Terres de l’Ebre l’any 2020. L’ASSIR del CAP Baix Ebre de Tortosa assumeix tots els avortaments farmacològics de les comarques de la zona: la Terra Alta, la Ribera d’Ebre, el Baix Ebre i el Montsià. Una situació que des del col·lectiu Vaga Feminista Terres de l’Ebre denuncien, ja que consideren que “es vulneren els drets de les dones”.\nPel que fa a les quirúrgiques, l’hospital de la ciutat, el Verge de la Cinta, només els practica quan l’embaràs suposa un risc per a la salut de la mare o el fetus té complicacions. En casos d’interrupció per voluntat de la mare, les pacients poden haver de desplaçar-se fins a 200 quilòmetres.\nLleida és l’única demarcació provincial que no disposa d’un centre acreditat que practiqui avortaments quirúrgics\nÉs per això que les membres del col·lectiu feminista del territori han iniciat una campanya per reclamar que es pugui avortar quirúrgicament a les Terres de l’Ebre, i asseguren que “l’Hospital Verge de la Cinta té els recursos necessaris per practicar-ho”. “Ens vam reunir amb l’exdelegada de Salut a les Terres de l’Ebre i, tot i que no ens va facilitar les dades, ens va assegurar que l’objecció de consciència no era un problema, per tant, no entenem per què no se’n practiquen, d’avortaments”, afirmen.\nDes de Vaga Feminista Terres de l’Ebre apunten que “el problema és el model sanitari: no s’ha integrat l’avortament a la cartera de serveis públics perquè, al final, les IVE quirúrgiques s’acaben delegant a la sanitat privada”.\nEn l’actualitat, Vaga Feminista Terres de l’Ebre està presentant mocions a diferents ajuntaments de les comarques de l’Ebre per aconseguir que “instin el govern de la Generalitat a complir les demandes fetes”.\nPla de Lleida: ni tan sols a la capital\nEl Grup de Dones de Lleida va començar a indagar la situació dels avortaments a Ponent arran de la COVID-19. Amb el temor que les dones no hi poguessin accedir, van sol·licitar informació a l’Hospital Universitari Arnau de Vilanova. D’aquesta forma, van confirmar que Lleida és l’única demarcació provincial de Catalunya que encara no disposa d’un centre acreditat que practiqui avortaments quirúrgics. Una situació que no va sorprendre el col·lectiu feminista perquè, en paraules d’una de les seves membres: “Jo mateixa he hagut d’acompanyar a diverses dones fins a Barcelona per avortar”.\nSegons explica la coordinadora de llevadores de Lleida, Yolanda Florensa, les interrupcions d’embaràs per causa mèdica s’atenen a l’Hospital Universitari Arnau de Vilanova i les IVE farmacològiques a les unitats d’ASSIR, de la mateixa manera que passa a la regió sanitària de les Terres de l’Ebre. Pel que fa a les quirúrgiques, Florensa exposa que, quan es va convocar el concurs per practicar-les, cap centre ho va sol·licitar i les pacients es deriven a la capital catalana.\nFa poc s’ha anunciat un conveni amb una clínica privada a la ciutat de Lleida per garantir aquest servei. Segons va anunciar l’exconsellera de Salut, Alba Vergés, les intervencions començarien a principis d’aquest estiu.\nL’any 2015, el 91 % dels professionals sanitaris de Lleida van al·legar objecció de consciència per no practicar avortaments\nTanmateix, hi ha un factor que fa encendre les alarmes: l’objecció de consciència. Segons va avançar Laura Aznar a Crític, entre un 42 % i un 46 % dels obstetraginecòlegs del sistema públic s’acullen a l’objecció de consciència. Les xifres es disparen a la demarcació de Lleida i el nombre de professionals que es van negar a practicar interrupcions voluntàries de l’embaràs l’any 2015 arriba al 91 %.\nEl Grup Feminista de Ponent va sol·licitar la mateixa informació l’any 2020 al Col·legi de Metges de Lleida i, en canvi, els van comunicar que només tenien constància d’un sol objector. “Hi ha moltes coses que no entenem: si n’hi hagués tants, a l’Hospital Universitari Arnau de Vilanova, no s’estaria garantint tampoc avortar farmacològicament”, afirma Anna Ariño, membre del col·lectiu.\nTot i no acabar de comprendre per què Lleida es troba en aquesta situació, Ariño apunta a una falta de voluntat, amb certa reminiscència “de la ideologia del passat influenciada per la religió”. Però la membre del col·lectiu no sap a qui s’ha d’atribuir la responsabilitat perquè “si parles individualment amb els professionals, et mostren que estan a favor dels avortaments. Llavors, és qüestió de la gerència?”. Hem contactat amb la gerent territorial de Sanitat a Lleida, Divina Farreny, però ha declinat participar en aquest reportatge.\nL’Alt Pirineu i Aran: topar amb el bisbat de la Seu\nGairebé 200 quilòmetres són els que separen les dones de la Seu d’Urgell de l’hospital on poden avortar quirúrgicament i més de cent quilòmetres per fer-ho farmacològicament. “En el millor dels casos, hi poden arribar amb vehicle propi i per carretera. Això sí, s’ho han de pagar de la seva butxaca”, assenyalen les membres del Col·lectiu Feminista de l’Alt Urgell.\nL’hospital de referència de la població no ofereix cap mena d’interrupció voluntària, ni farmacològica ni quirúrgica, i el conveni establert obliga les dones a viatjar fins a Balaguer per seguir la via farmacològica, i fins a Barcelona per l’instrumental.\nDavant d’aquesta situació, la CUP, en nom del col·lectiu feminista, va presentar una moció a l’Ajuntament perquè es respectés el dret a l’avortament al territori. La proposta es va aprovar per unanimitat i se’ls garantia que, en un termini de quatre mesos, es podria interrompre voluntàriament un embaràs farmacològicament a la Seu d’Urgell.\nEl dret al propi cos és una de les reivindicacions centrals del moviment feminista |Sira Esclasans\nAra, mesos més tard, el grup feminista assegura que no s’ha fet cap pas per aconseguir-ho, “quan aquest procediment no necessita una gran despesa econòmica ni d’infraestructura”.\n“La nostra situació és complicada: l’hospital el gestiona un patronat en el qual participa l’Església”, exposa una de les membres del grup feminista. El bisbat d’Urgell té una forta influència al territori i l’hospital n’és un exemple. Segons el grup feminista, “els professionals han de ser molt conscients del que diuen i a qui li diuen perquè hi poden haver conseqüències. Al final, aquí ens coneixem tots”.\nEn presentar la moció a l’Ajuntament, el Col·lectiu Feminista de l’Alt Urgell explica que l’Església va dir que si s’aprovava, abandonaria el patronat. El bisbat, però, continua formant part de la gestió del centre hospitalari, el qual en dos o tres anys hauria de passar a ser de gestió pública.\nLes dones de la Seu han de pagar un viatge fins a Barcelona si volen interrompre l’embaràs abans de la catorzena setmana\nA banda de la institució religiosa, en el patronat de la Fundació Sant Hospital de la Seu d’Urgell també hi figuren l’alcalde, Jordi Fàbrega, i la gerent territorial de Sanitat de Lleida, Divina Farreny. És per això que des de l’organització també els apunten com a responsables “perquè no han portat el debat més enllà”. De fet, segons expliquen des del Col·lectiu Feminista de l’Alt Urgell, “un membre del patronat amb qui tenim afinitat ens ha confirmat de primera mà que Divina Farreny no ha tret ni una sola vegada a debat el tema de l’avortament”.\nA l’altre hospital de referència de la zona, l’Hospital Comarcal del Pallars, en canvi, sí que s’ha aprovat practicar l’IVE farmacològica. Des del mes de març, el centre pot fer-ho gràcies a l’autorització del Departament de Salut. Això s’ha aconseguit gràcies a les reivindicacions dels diferents grups feministes de la regió sanitària.\nDes del Maestrat fins a València\nL’any 2018, l’associació feminista Femme Força Vinaròs va alertar públicament sobre la situació de l’avortament al País Valencià. Després de recollir 5.000 signatures van exigir un augment del servei de ginecologia a la capital del Baix Maestrat i la possibilitat d’interrompre l’embaràs voluntàriament. Tres anys després, però, amb prou feines s’hi ha produït cap canvi.\n“Un dels esculls amb el qual ens trobem és la dificultat a l’hora d’obtenir dades”, asseguren des de l’organització. “El fet que la poca informació que es publiqui estigui extremadament desglossada ens impedeix donar xifres absolutes sobre un dels temes que més ens preocupa: la derivació dels casos d’IVE a clíniques concertades”. I és que des de Femme Força Vinaròs creuen que les dades de dones que s’han de desplaçar fora de la seva localitat per avortar “són altíssimes”.\nTot i la recerca realitzada per part de l’associació vinarossenca, les úniques dades d’IVE al País Valencià de les que disposen són de fa més de deu anys. Allà s’hi especificava que l’any 2008, 11.590 dones havien avortat. El moviment feminista apunta que “avui en dia ja no es poden tenir en comptes aquestes xifres” i exigeixen un canvi en la política de presentació de dades del govern valencià.\nL’associació feminista Femme Força Vinaròs va recollir 5.000 signatures per augmentar el servei de ginecologia\nUna de les integrants de Femme Força Vinaròs va haver de sotmetre’s fa un parell d’anys a una interrupció voluntària de l’embaràs. En el seu cas van haver de derivar-la fins a un centre concertat de València per practicar-li una IVE farmacològica. “Però no només la van fer viatjar els 130 quilòmetres que la separaven de la capital, sinó que després va rebre un tracte del tot vergonyós”, expliquen. “Des de la brutícia que hi havia a la mateixa clínica fins a la manca d’acompanyament total dels professionals. Li van donar les pastilles i la van enviar cap a casa”.\nDe la mateixa manera que passa a Catalunya, des de Femme Força Vinaròs creuen que l’Església juga un paper fonamental a l’hora d’estancar la situació de l’avortament al seu territori. “S’estan lucrant amb els diners de la ciutadania i a imposició de polítiques privades en l’avortament, que hauria de ser un dret per totes les dones, garantit de manera pública”. A més, el moviment feminista també assenyala la Conselleria de Sanitat: “Estan realitzant una gestió que és completament opaca, si no es publiquen bé les dades ni es fan canvis és perquè no interessa”.\nEl laberint de la desinformació\nUn 80 % de les dones desconeixien que es pot avortar de forma gratuïta i lliurement l’any 2017, segons un qüestionari publicat pel Diari de la Sanitat. L’avortament ha estat “sempre una pràctica estigmatitzada, castigada i amagada sota el pes d’una moral que l’ha convertit en tabú”. Una afirmació acompanyada de dades que amb contundència expressa l’Associació de Drets Sexuals\nFa poc, l’Associació ha presentat una pàgina web (vullavortar.org), on s’inclouen des de qüestions més genèriques fins a aspectes més concrets de la interrupció voluntària de l’embaràs en funció del cas personal de cada dona. La creació s’ha fet gràcies a una campanya de finançament col·lectiu impulsada per desenes d’entitats.\nL’Associació de Drets Sexuals i Reproductius ha impulsat el projecte informatiu vullavortar.org\nL’Associació fa més de trenta anys que acompanya milers de dones en el procés d’interrompre l’embaràs. La coordinadora de l’entitat, Sílvia Aldavert, explica que la informació és un aspecte “clau” dins la complexitat abortiva i, en aquest sentit, és “la barrera més important a revocar”.\n“Estem veient com accedir a la informació per avortar no és fàcil i, al cap i a la fi, prendre decisions sense tenir-ho tot a l’abast és complicat”, assenyala Aldavert. A això, s’hi suma que “en cap moment s’inclou una perspectiva feminista”. La coordinadora considera que és necessària una voluntat política que estigui disposada a situar l’avortament com a dret per acabar amb l’estigma, i confia que la creació d’un Departament d’Igualtat i Feminismes “reverteixi la situació de desinformació actual”.\nEn els últims anys, la lluita feminista s’ha involucrat a combatre aquesta desinformació. Per mitjà de campanyes, accions de denúncia i diferents actes, s’ha donat veu a una situació moltes vegades oblidada. Tal com assegura una membre del col·lectiu Acció Lila: “No deixarem de visibilitzar-nos i conscienciar-nos. Estarem sempre a peu de canó”.\nXoc de drets que no limiti l’atenció\nL’objecció de consciència apareix en professions on hi pot haver una col·lisió de les pràctiques professionals amb les creences i valors d’un mateix. Si bé és un dret reconegut, en l’actual legislació només consta de manera secundària i supeditada a altres lleis.\nEn el cas concret dels avortaments, no s’estipula la seva regulació. Segons apunta la directora general de l’Institut Borja de Bioètica, Montse Esquerda, és per aquest motiu que “no hi ha un control unificat d’objectors i, si hi és, potser ni tan sols s’actualitza”.\nLa legislació actual no obliga a tenir un registre administratiu, ni tampoc indica qui se n’hauria d’encarregar en cas de ser necessari. “Molts llocs interpreten que són les institucions on treballes les que l’haurien de fer, d’altres, els col·legis de metges, i alguns opinen que s’ha de registrar a escala administrativa per tenir un control territorial d’objectors”, explica l’experta en deontologia mèdica.\nLes dades proporcionades pel Departament de Salut indiquen que, a Catalunya, el 2019, un 42 % dels obstetraginecòlegs s’acollien al seu dret d’objectar a practicar avortaments\nL’objecció de consciència, en algunes ocasions, pot arribar a xocar amb el dret de la pacient. Les dades proporcionades pel Departament de Salut indiquen que, a Catalunya, el 2019, un 42 % dels obstetraginecòlegs s’acollien al seu dret d’objectar a practicar avortaments. Tot i ser un nombre significatiu, Esquerda assegura que, èticament parlant, “no és un xoc de valors absoluts” perquè existeixen alternatives, com és el cas de desplaçar-se a un altre territori. “Al final, és el mateix que passa amb moltes altres pràctiques mèdiques”, assenyala la bioètica.\nSeguint aquesta lògica, el model actual de Salut no vulnera el dret a avortar, encara que en certs territoris impliqui derivar la pacient a altres zones. De fet, per Esquerda, això més que un conflicte de drets acaba sent una desigualtat territorial més, produïda per la concentració de serveis i clíniques mèdiques a la capital. Perquè “si a Barcelona hi hagués molts objectors, que potser és així, la situació seria diferent, perquè les dones podrien accedir a una clínica privada en el seu territori. En canvi, a Lleida, per exemple, no hi ha aquesta opció”.\nAvortament Dret a l'Avortament\n« Els pobles indígenes, grans protagonistes del debut de l’assemblea constituent de Xile\nUna qüestió complexa però, sobretot, política »


Ricard Jiménez, membre fundador de COOLTUR Turisme Cultural, participa com a col·laborador al programa de ràdio La lletra petita de la història.\nLa lletra petita de la història és un programa emès per ràdio Santa Perpètua, la ràdio local de Santa Perpètua de la Mogoda. El seu presentador és Eloi Gispert. En aquest sentit, Ricard Jiménez, membre fundador de COOLTUR Turisme Cultural hi col·labora.\nSi voleu escoltar els podcast del programa, no dubteu en mirar aquí.\nL’empresa COOLTUR Turisme Cultural està formada per dues persones especialitzades en història i arqueologia. Des dels inicis d’aquest projecte, el nostre objectiu ha estat donar a conèixer la història i el patrimoni local. Per a poder-ho fer, hem creat un seguit de rutes turístiques, basades en la història i el patrimoni local. Actualment, tenim les nostres rutes repartides per diferents temàtiques. A través d’aquestes, esperem que us ajudin a descobrir parts de la nostra història, i el nostre patrimoni.\nSi voleu, podeu consultar aquí el nostre equip, on podreu veure qui som.\nTot i això, COOLTUR Turisme Cultural no som una empresa convencional. Creiem que la Cultura és un Bé Universal, i per aquest motiu, us podeu descarregar, gratuïtament, uns pdf de les nostres rutes. Tot i això, si voleu, us podem acompanyar en les nostres rutes. A través del nostre acompanyament, us explicarem les diferents històries, i, a més, us resoldrem els dubtes que us puguin sorgir. Si voleu que us acompanyem, mireu les nostres rutes programades, i les nostres rutes guiades a la carta. Segur que us agradarà!\nDes de COOLTUR Turisme Cultural esperem que trobeu interessants les nostres col·laboracions a ràdio Santa Perpètua. I si voleu, restem a la vostra disposició!.\nDes de COOLTUR Turisme Cultural us volem desitjar un Bon Nadal i Feliç Any Nou


Ajuntament nadal 2013 pla de transformació desdelamina anima Biblioteca Font de la Mina la mina agenda espai jove reallotjaments setmana cultural cap consorci 2012 estiu barri crisis realojos radio Sant Adrià de Besòs gitano 2011 biblioteca [+] Comunitat Web\ndesdelamina.net no es fa responsable de les noticies incloses per altres persones, associacions o entitats que facin us aquest servei. Igualment pot no estar d'acord amb les noticies o comentaris publicats. Els gegantons de La Mina al cartell de Festa Major\nSi vols podeu jugar una estoneta a repasar el cartell de festes a veure si trobeu els nostres protagonistes abans de baixar amb el ratoli per veure la solució...\nEs veritat que han sortit una mica petitons però també ho es que se'ls reconeix sense problemes. L'Alfito amb la seva boina vermella i la Dedalita amb la seva rebeca de punt.\nEls gegantons van estar presents a la festa dels passadors d'aquest any on van estar presents amb els altres gegants de la ciutat.


RadioBCN Estación Mediterránea ABF: SOS Racisme demana a la Fiscalia del TSJC la prohibició de la conferència de l’historiador David Irving, negacionista de l’Holocauste\nSOS Racisme demana a la Fiscalia del TSJC la prohibició de la conferència de l’historiador David Irving, negacionista de l’Holocauste\nLa conferència prevista per dissabte 14 de desembre a Barcelona tindrà lloc demà a Valencia i el proper diumenge a Madrid, actes organitzats per la Llibreria Europa. David Irving va ser condemnat per un tribunal de Viena l’any 2006 a tres anys de presó per negar l’Holocaust i la presència de càmeres de gas en el camp d’extermini nazi d’Auschwitz, tot i que només en va complir un per bona conducta.\nUn cop més, des de SOS Racisme insistim en la necessitat de denunciar la permissivitat davant d’un acte que representa una incitació a l’odi racial, la xenofòbia i l’antisemitisme. Fets tan greus com negar o justificar l’Holocaust, que són reconeguts com un delicte a altres països europeus, no poden quedar impunes, ja que aquesta és la base de la ideologia neonazi i representa un menyspreu a la memòria de les víctimes, tants cops reconegudes.\nDes de SOS Racisme hem fet arribar a Fiscalia un escrit demanant la prohibició de l’acte. Fa just un any realitzàvem el mateix procés per paralitzar un altre cicle de conferències similar organitzades per la formació d’extrema dreta Fuerza Nueva a diferents punts de l’Estat Espanyol, així com de David Duke, antic líder del Ku Kux Klan a la mateixa Llibreria Europa. Malgrat la nostra petició, en ambdós casos es va permetre dur a terme les conferències. Creiem que en un Estat democràtic i de dret no es pot permetre que s’estiguin organitzant constantment actes que fomenten la presència de la xenofòbia a la nostra societat. Aquesta impunitat i permissivitat és impensable a altres països europeus, on la lluita contra els moviments racistes i xenòfobs es ferma i taxativa.\n11 de Desembre del 2008 SOS Racisme-Catalunya\nEtiquetas: conferencia , fascismo


Glòria Serra demana esperit crític contra les “fake news” | Fundacio CIC\nGlòria Serra demana esperit crític contra les “fake news”\nAl món sempre s’han dit mentides, però fins i tot els que mentien abans tenien cara i ulls; ara mana l’anonimat amb algunes excepcions, com ara la dels tres periodistes que dies enrere van llegir un manifest polític a la plaza Colón de Madrid farcit de falsedats. Així es va referir la periodista Glòria Serra al problema de les “fake news” en un acte celebrat el 18 de febrer a la Biblioteca Camp de l’Arpa organitzat conjuntament per la xarxa de Biblioteques de Barcelona i el Consell de la Informació de Catalunya (CIC).\nL’anunci de la intervenció de la presentadora del programa “Equipo de Investigación” (La Sexta), presentada pel president del CIC, Roger Jiménez, va fer que la sala on es celebrava l’acte s’omplís des de molt abans del seu inici i, fins i tot, algunes persones no van poder accedir-hi. Glòria Serra analitzà les funcions que corresponen als mitjans de comunicació a les societats democràtiques i les eines que permeten distingir entre una informació ètica i de qualitat de la que no la té. En aquesta línia, explicà els recursos que haurien de fer servir els ciutadans per poder exigir el seu dret a la millor informació.\nLa periodista es va referir a les diferències entre els mitjans convencionals i les pàgines web, on quasi ningú firma amb el seu nom. El públic, digué, es troba encapsulat i desapareix l’esperit crític degut al sentiment humà narcisista que tracta sempre de tenir la raó, i explicà la seva experiència personal en ser expulsada d’un xat a WhatsApp per tractar de corregir dades falses.\n“Les ‘fake news’ són un producte dels baixos instints, de la cerca de solucions fàcils en un món molt complex que necessita més que mai trobar-hi significats. Com a conseqüència, la manca de llibertat, l’augment de la violència i l’agressivitat i la manipulació que patim pels poders i els diners … Estem perdent la correcció, base de la democràcia, i també la cultura de l’esforç que ens mou com a societat”.\nAl torn de preguntes que es va obrir després entre el públic, Glòria Serra es va mostrar optimista com a ciutadana, però insistí en l’esperit crític vers les “fake news” i demanà un esforç de transparència a tots els nivells, inclosos els mitjans de comunicació a les diferents plataformes.


ONG i sindicats denuncien l'explotació laboral de 180 milions d'infants al món\nL'Organització Internacional del Treball (OIT), el sindicat UGT i les ONG Intervida i Save the Children han denunciat, coincidint amb la celebració del Dia Internacional contra el Treball Infantil, les condicions perilloses per a la salut i per al desenvolupament que afecten els nens que treballen. Actualment hi ha 250 milions d'infants d'entre 5 i 17 anys que treballen arreu del món, 180 dels quals ho fan en condicions ínfimes. A l'estat espanyol, hi ha 200.000 menors d'entre 14 i 18 anys treballant.\n12/06/2005 - 00.00 Actualitzat 12/06/2005 - 12.42\nEl límit entre el treball infantil i l'explotació laboral se situa, segons Save the Children, en les condicions de la feina. No ha de ser un treball abusiu ni posar en perill les seves vides. Arreu del món hi ha 250 milions de nens que treballen i, d'aquests, 180 milions d'infants ho fan en les pitjors condicions, com l'esclavitud, la servitud per deutes, la mineria i la prostitució.\nLa majoria de nens treballen a l'Àfrica, l'Amèrica Llatina i especialment Àsia, en l'agricultura, la pesca i en fàbriques i a canvi de salaris miserables o sense retribució.\nA l'estat espanyol, el nombre de menors d'entre 14 i 18 anys que treballen s'acosta als 200.000, i ho fan en l'agricultura, el treball domèstic i el sector turístic. En molts dels casos són immigrants marroquins que necessiten els diners per viure.\nAquestes organitzacions i ONG coincideixen en la necessitat de millorar la situació econòmica de les famílies per tal que generin fonts d'ingressos alternatives perquè els nens puguin tornar a l'escola. També reclamen la creació de centres sanitaris i educatius a les regions afectades.\nMiners, soldats i prostitució\nL'OIT ha explicat en la seva campanya anual que un milió d'infants treballen en mines i pedreres, on realitzen feines perilloses, pesades i en què corren el risc de patir ferides i malalties. Com a exemple, a les pedreres de Guatemala els nens piquen pedres amb martells pesants per convertir-les en graveta. Cada dia en generen un metre cúbic, pel qual cobren 8 euros, i, a més, poden tenir seqüeles per la inhalació de pols, com malalties respiratòries o pulmonars cròniques, hèrnies o intoxicacions.\nD'altra banda, l'ONG Save the Children denuncia que el 78% dels nens i nenes de la regió d'Hondures consideren que han de treballar perquè és una obligació i una forma d'ajudar la família i contribueix a la seva formació.\nUna altra de les feines dures que fan molts dels infants treballadors del món es desenvolupa al camp. El sindicat UGT ha posat en marxa una campanya contra el treball infantil en el sector agrícola, ja que assegura que el camp és una de les activitats amb "més risc d'accidents laborals" per l'ús d'eines i maquinària de transport, així com l'exposició al sol, entre altres riscos.\nFinalment, l'OIT també ha denunciat la situació que viuen milers d'infants a Sri Lanka, que són obligats a convertir-se en soldats de la guerrilla o a treballar en la prostitució. Segons dades de l'OIT, almenys 926.000 nens són "econòmicament actius" a Sri Lanka, entre els quals més d'un 50% són menors de 15 anys i un 26% no van a l'escola ni reben cap tipus de formació.\nGairebé tots aquests nens pertanyen a les zones rurals i la gran majoria treballen en tasques agrícoles, mentre que en les zones urbanes la principal feina és la domèstica. L'OIT calcula que el tràfic de menors afecta uns 5.000 nens del país, que són obligats a lluitar a la guerrilla separatista del nord-est de l'illa o són explotats sexualment.


Emociona't al Teatre | Reus Promoció\nEl Teatre Fortuny neix el 1882 impulsat pel nucli dirigent de la burgesia reusenca i motivat per la necessitar de dotar Reus d’un teatre equiparable a les primeres ciutats catalanes. Des de la seva inauguració fins el 1883, el teatre va viure les vicissituds dels diferents empresaris que el van gestionar. Pels seus escenaris hi van desfilar tot tipus d’espectacles, des dels més populars fins a les companyies més importants de l’època, passant per la introducció al cinema.\nEl teatre es va reinaugurar l’any 1988, gestionat pel Consorci del Teatre Fortuny, que formen tres institucions públiques: Generalitat de Catalunya, Diputació de Tarragona i Ajuntament de Reus.\nEl Teatre Fortuny té capacitat per 850 espectadors. Actualment, la gestió de la programació està al càrrec del Consorci del Teatre Fortuny, integrat per diverses administracions públiques. El teatre de text, l’òpera, la música o la dansa conformen l’oferta del Teatre Fortuny.\nTel. 977 010 657\nHoraris de venda d’entrades\nA la taquilla del Teatre Fortuny de dilluns a divendres, d'11h a 13h i de 18h a 20h (plaça de Prim, 4. Tel. 977 010 659). La taquilla del Teatre Fortuny obre 1h abans de començar l’espectacle.


Notícies - Quin tipus de medicaments són els comprimits de benoxat\nQuin tipus de medicament són els comprimits de benoxat\nEl benorilat també es coneix com paracetamol, antipirètic i benzol. Nom químic: èster d’àcid 4- (acetamido) fenil 2- (acetoxi) benzoic.\nLes característiques dels comprimits de benoxat\nLes pastilles de benoats són un compost lipofílic format per un grup hidroxil d’aspirina i paracetamol, que substitueix els principals grups que causen efectes tòxics i secundaris a l’estructura: grups hidroxil i carboxil, i concentra l’aspirina per alleujar significativament el dolor. , Efecte antiinflamatori i fort efecte antipirètic del paracetamol. Supera les deficiències de l'aspirina i l'aminopirina per reduir sobtadament la febre. Té una bona solubilitat en greixos i s’hidrolitza gradualment a la sang fins a completar-se diferent dels monòmers d’aspirina i paracetamol. Metabolits, de manera que l’efecte és suau, l’efecte curatiu és millor i l’adaptabilitat és més forta.\n1. Efecte ràpid, bona taxa de dissolució i alta biodisponibilitat.\n2. La incidència de reaccions adverses és baixa. Atès que aquest producte no sofreix hidròlisi al tracte gastrointestinal, supera la irritació dels analgèsics antipirètics generals al tracte gastrointestinal i no és addictiu i depèn de l’ús a llarg termini.\n3. No té cap efecte sobre el sistema nerviós central de la temperatura corporal normal. És més ideal i més segur quan s'aplica a lactants i nens petits el centre de regulació de la temperatura dels quals encara no està madur.\n4. No es pot prendre ni mastegar cap olor peculiar; consum a llarg termini de dosis elevades, sense efectes sobre la fase sanguínia, funció hematopoètica, funció hepàtica, funció renal, funció immune. Per tant, Nochisha és un bon medicament per a la família.\nEfectes farmacològics dels comprimits de benoxat\nDesprés de l’absorció oral de comprimits de Benoate, exerceix un efecte antipirètic inhibint la ciclooxigenasa en el sistema nerviós central i reduint la síntesi de prostaglandina (PG); té efecte analgèsic inhibint la PG sintasa en els teixits perifèrics; Mitjançant la inhibició de la síntesi de PG durant la resposta inflamatòria es produeix l’efecte curatiu corresponent. això és:\n1. Efecte antipirètic: inhibeixen eficaçment l'excitació patològica del centre de temperatura corporal, redueixen la producció de calor al cos; fer que els vasos sanguinis de la pell es dilaten, suen més i acceleren la dissipació de calor (sense efecte sobre la temperatura corporal normal).\n2. Efecte analgèsic: inhibeixen la formació d’antigen-anticòs, dificulten l’agregació de cossos antígens; actuen directament al lloc receptor, eviten la formació de mediadors del dolor (PG) i tenen l’efecte d’alliberar substàncies que causen dolor quan es resisteixen al dany dels teixits.\n3. Efecte antiinflamatori: inhibeixen la formació de substàncies químiques com la prostaglandina, la histamina, el fetus bradi, etc., i resisteixen la seva estimulació; estabilitzar la membrana lisosomal; reduir la permeabilitat vascular en els teixits inflamats, eliminar l’aigua; tenen fibrinolític Millorar la microcirculació.\nIndicacions de comprimits de Benoate\n1. S'utilitza per al tractament de refredats, febre i altres malalties, i té un efecte antipirètic important.\n2. Àmplia gamma d'efectes analgèsics. La medicina interna, neurologia, obstetrícia i ginecologia, ORL, etc. s’utilitzen en el tractament del mal de cap, el mal de queixal, la neuràlgia, la inflamació i el dolor de la gola, els músculs, els menstruals, els dolors postoperatoris, els traumatismes, etc., efectius en 20 minuts, La taxa efectiva supera el 98%; especialment per al dolor sord crònic.\n3. Per al tractament de l'artritis reumatoide aguda i crònica, la taxa efectiva és del 94,3% per al dolor articular, el dolor muscular posterior i la disfunció articular.\n4. Té un efecte terapèutic coadjuvant sobre la inflamació traumàtica i la inflamació infecciosa causada per certs virus i bacteris.\n5. A més, aquest producte també es pot utilitzar per prevenir i tractar la trombosi cerebral i la trombosi arterial. Té un efecte antagonista sobre l’agregació plaquetària causada pel col·lagen i l’adenosina difosfat, i pot alleujar la trombosi.


Territori i Sostenibilitat publica en línia ... - Govern.cat\nTerritori i Sostenibilitat publica en línia el Pla director de senyalització interurbana d'orientació\nquery_builder 11 novembre 2020 09:10\nLa guia estableix els criteris de selecció de les mencions que han d’aparèixer en els senyals d’orientació\nEl Departament està actualment renovant la senyalització en diverses carreteres a les comarques centrals\nEl Departament ha publicat en línia el Pla director de senyalització interurbana d’orientació de Catalunya, que defineix els criteris de selecció de les mencions que han d’aparèixer en aquests senyals en la xarxa de carreteres interurbanes. Així, aquesta guia recull què cal senyalitzar per orientar les persones usuàries en els seus recorreguts, amb l’objectiu d’aconseguir un sistema útil, clar i senzill, que faciliti una conducció còmoda i segura. D’aquesta manera, el document dona continuïtat i complementa el Manual de disseny de la senyalització interurbana d’orientació de Catalunya, que mostra com han de ser aquests senyals.\nEl pla director fixa els criteris per a triar quines mencions han d’aparèixer en els senyals, per orientar el nombre més alt de persones, atesa la impossibilitat d’assenyalar totes les destinacions possibles des de cada punt del trajecte. La limitació d’espai disponible obliga a prioritzar aquelles mencions que serveixen tant a les persones que es dirigeixen al pol esmentat com a les que saben que el seu destí final està en la mateixa direcció. A més, aquests senyals han de complir una sèrie de requisits perquè siguin realment útils i afavoreixin la seguretat viària.\nEls principals criteris a tenir en compte en la senyalització d’orientació a les carreteres interurbanes són:\nJerarquització dels pols: un pol és qualsevol espai del territori emissor i/o receptor de trànsit (nuclis de població, zones industrials, infraestructures, equipaments, recursos turístics aïllats...) i els pols es classifiquen d'acord amb criteris objectius. Aquesta classificació permet jerarquitzar els itineraris entre els diferents pols i serveix de base per a seleccionar les destinacions que han d'aparèixer en la senyalització. Així, s’estableixen vuit categories de pols: Superespecials, especials, primaris principals, primaris addicionals, secundaris, terciaris, quaternaris i quinquenaris.\nGlobalitat: l'estudi s'aborda de forma global al territori considerat per aconseguir la uniformitat de la senyalització.\nEstructuració de la xarxa: la xarxa es considera com una malla contínua. La senyalització així concebuda facilita a les persones usuàries el seguiment dels itineraris entre els diferents pols.\nContinuïtat: la senyalització es concep amb la condició que existeixi continuïtat seguint l'itinerari des de que una destinació apareix fins que s'arriba al destí.\nVisibilitat: la col·locació dels senyals s'ha de fer amb la suficient visibilitat i al punt adequat de la xarxa viària. Cal tenir en compte que aquests senyals es col·loquen sobretot en encreuaments i enllaços, punts especialment sensibles pel que fa a la seguretat viària.\nLlegibilitat: el nombre de destinacions que poden aparèixer a la senyalització està limitat per a facilitar-ne la lectura. La persona usuària llegeix aquests senyals mentre condueix, de manera que pot assumir un volum inferior d’informació.\nEl Departament de Territori està desenvolupant en els últims anys diverses actuacions de millora de la senyalització d’orientació a la xarxa de carreteres; actualment, té en execució treballs de millora que abasten més de 700 senyals a les comarques centrals. Aquesta actuació compta amb una inversió d’1,6 MEUR i inclou carreteres com la C-16, la B-224, la C-17, la C-25, la C-26, la C-37, la C-55, la C-62, o l’N-141c, entre d’altres. Els treballs conclouran a finals d’any.\nD’altra banda, està en redacció el projecte de millora de la senyalització d’orientació a les carreteres de la Generalitat de Catalunya a l’entorn de Vic, amb un pressupost previst d’1 MEUR.


Curs en Iniciació al Llenguatge Musical - UAB Barcelona\nCodi de l'estudi: 3481/8\nAquest curs és una iniciació al coneixement i la pràctica del llenguatge musical i pretén incidir en els aspectes més significatius dels seus elements a fi i efecte d'oferir eines bàsiques per tal d'entendre el contingut i l'estructura del discurs musical. Pot interessar al mestres de música, al mestres en general, els musicòlegs i qualsevol persona que vulgui tenir unes nocions bàsiques de llenguatge musical.\n- L'escolta del repertori musical.\n- L'anàlisi de fragments i cançons.\n- La descoberta dels elements que intervenen en l'obra musical.\nEntonació i interpretació:\n- La mètrica musical.\n- Lectura i interpretació de ritmes.\n- Lectura i interpretació de melodies.\n- L'escolta atenta i comprensió de ritmes i melodies.\n- El reconeixement dels elements del llenguatge musical.\n- Els dictats rítmics i melòdics.\nConceptualització dels elements del llenguatge musical:\n- Ritme, melodia i harmonia.\n- Intervals majors, menors, augmentats i disminuïts.\n- Modalitat, tonalitat i atonalitat.\n- Funcions tonals i acords.\n- Cadències i modulacions.\n- Estructura i textura del llenguatge musical.


Alt Empordà – Roselló – bttcatalonia.cat\nEl sector muntanyós d’Espolla és ple de boscos ( alzines sureres, roures, faigs, bruc, estepa). Els conreus, al sector de la plana, són de secà: vinya, olivera i algun farratge. La cooperativa agrícola és una de les més antigues de Catalunya i els seus vins i olis són famosos arreu de la comarca. El poble té uns quatre-cents habitants, un parell de restaurants interessants i un ambient barreja de segona residència i cooperativa olivo-vinícola.\nDe sortida, anem a Rabós i sortim per la carretera a Vilamaniscle que deixem per una desviació a l’esquerra cap al monestir de Sant Quirze de Colera. Podem visitar les ruïnes del monestir de l’ordre benedictina. El mas del costat és un restaurant. Ens enfilem cap el Coll de la Plaja (393 m) del que baixem per pista ràpida fins l’encreuament de Mas Pils. Prenem a la dreta la pista asfaltada des de fa uns anys que ens pota al Coll de Banyuls (354 m). Al Coll trobem un refugi obert i uns cartells que expliquen la retirada republicana per aquest punt. Del coll es pot baixar a Banyuls-sur-Mer però nosaltres seguirem per la pista carenera, en balconada sobre la costa vermella observant com s’ha anant recuperant el cultiu de raïm en aquestes vessants solejades. Seguim per la pista fins el Coll de Baillaury i el Coll des Gascons. Ens reorientem nord seguim una pista asfaltada que ens apropa a una zona militar amb antigues bateries de canons i forts. Tenim a la nostre esquerra la Tour Madeloc a la que podem pujar per gaudir d’una extraordinària panoràmica (no està al track). Seguim cap el coll Coll de Mollo (229 m) a on creuarem la D-86 i prendrem la pista que puja a un castell però ens desviem per baixar fins el poble Collioure.\nA la segona etapa hem de superar més desnivell que el primer dia. Ens dirigim cap a Surede i Laroque de les Alberes. A Laroque (La roca de la sureda) prenem el Chemin de la Montagne (carrer Chemin de la Montagne), deixem la desviació a La Forge i anem puixant fins el Refugi dels Guardes (533 m). A 880 m trobem la desviació que ens portarà fins el Coll de l’Ouillat 936 m), refugi guardat, restaurant, font i bancs. Desprès de prendre forces seguim pujant per una pista asfaltada cap a l’antena del Pic Neulós (1256 m). Baixem per una trialera i anem a buscar el Coll Pregon (fronterer) d’on surt una trialera que es transforma en camí i en pista i que ens deixa al peu del Castell de Requesens. Ja estem molt a prop. Prenem la pista principal cap a Vilartolì però la deixem per una desviació a l’esquerra, que travessa un bosc d’alzina, els límits del camp de tir, travessa vinyes i oliveres i ens deixa caure suament a Espolla.\nAquesta ruta uneix Port Bou (Alt Empordà) amb Banyuls sur Mer però és més llarga i complicada que la ruta Walter Benjamin. El punt complicat és la pujada al Querroig i la baixada finn el coll de Cerbère que es fan a peu pel camí de la carena. La resta són pistes fàcils amb excel·lent panoràmica sobre la costa i els pobles de Port Bou Carroig Banyuls i Cerbère. Observacions. Realitzada al novembre i desembre de 2015. El tram a peu la rsserva per aquells a qui entenguin que al mountain bike a vegades s’ha de caminar.


Clàssics a la romana.: EL RAPTE DE PERSÈFONE\nPersèfone era filla de Zeus i Dèmeter i deessa de la fertilitat, l'ordi i les collites.\nSegons la mitologia grega, un dia Persèfone estava recollint flors tranquil·lament en companyia de les seves amigues nimfes i les germanes del seu pare; Artemisa i Atena, i quan estava a punt d'agamar un lliri, es va fer una esquerda al terra des d'on va sortir Hades i se la va endur. Alguns mites diuen que el rapte es va dur a terme amb l'ajut de Zeus, que a més de ser el seu pare, també és el germà de Hades. La mare de Persèfone estava molt entristida per la seva desaparició i mentre la buscava, al ser Persèfone la deessa de la collita, la terra es va tornar estèril.\nZeus, en veure tant trista la seva dona Demèter, li va demanar a Hades que durant part de l'any Persèfone pogués estar sobre la Terra i una altra part a l'infern amb ell.\nEscultura de Demèter\nUna altra versió, que és la que podeu trobar en el següent slideshare, explica que Persèfone collia flors amb la seva mare enlloc de amb les seves amigues les ninfes i que va ser el propi Hades qui va anar a la Terra per endur-se-la, tot estirant-li el cabell. Un cop al infern, Persèfone tenia gana ia Hades li va oferir dotze grans de magrana i Persèfone en va menjar sis. Dèmeter quan es va enterar del que havia passat li va anar a dir a Zeus i aquest li va contestar que un cop havia menjat el menjar de l'infern ja no s'hi podia fer res. Però al final van arribar a un acord, ja que Persèfone només va menjar sis dels dotze grans de magrada que Hades li oferí. L'acord consistia en que Persèfone passaria sis mesos a l'infern i sis a la Terra. A partir d'aquí, es va dir que els sis mesos que tot estava florit a la terra eren els mesos que Persèfone estava a la Terra i els altres sis que no, està a l'infern amb Hades.\nCom a curiositat, us afegeixo el tràiler d'una pel·lícula que es va estrenar el 2012, que es diu La casa de Hades i està basada en la saga Els herois de l'Olimp i també forma part de les pel·lícules de Percy Jackson, el lladre del foc en la primera part de les pel·lícules i el que baixa al infern en aquesta.\nA més a més, fent click aquí, podeu trobar una altra entrada de Persèfone feta en aquest mateix bloc.\nHa set interessant descobrir aquest mite. Jo sabia la primer versió que expliques, però de la segona no en sabia res, i m'ha agradat conèixer-la. D'altra banda, vull dir que les diapositives i el tráiler de la pel·lícula m'han agradat molt.\n11 de desembre de 2014 a les 13:04\nHola, Ioana, aquesta entrada m'ha agradat molt! És molt maco el fet que Persèfone pugui estar un temps amb la seva mare, Demèter. Però pobre Persèfone...\n11 de desembre de 2014 a les 13:06


Objectiu | El Daguerre de Sants\nCal destacar la rellevància d’aquest projecte, tan interessant des d’un punt de vista històric com social, ja que no només reconstrueix la història de l’estudi Fotografia Daguerre i el posa en valor, sinó que també fa necessària la participació de la gent del barri de Sants, la participació ciutadana.\nEl Daguerre de Sants és un estudi de retrat fotogràfic i, com a tal, un espai on moltes famílies del barri hi anaren per immortalitzar alguns dels moments més rellevants de la seva vida. Per això, des de l’Associació Fotoconnexió convidem a totes aquelles persones –residents al barri de Sants, a la ciutat de Barcelona o rodalies–, a participar en el projecte aportant les seves fotografies familiars, i d’aquesta manera documentar de manera gràfica la recerca de l’estudi Daguerre i la posterior exposició i publicació.\nVolem que la participació ciutadana vagi més enllà de l’aportació desinteressada de material fotogràfic singular i, en la majoria dels casos, inèdit. Volem que la ciutadania participi d’una manera més activa, contribuint amb testimonis de primera mà sobre l’activitat de l’estudi, les vivències i els records personals.\nD’aquesta manera seran ells, els veïns del barri de Sants, els responsables de la recuperació de la memòria del territori i d’un dels seus estudis fotogràfics més emblemàtics, i així, a través seu, serà possible rememorar aspectes més socials i antropològics de la vida quotidiana de l’època.


Compromís i transparència | Fundación IMO\nFundació IMO és una entitat fermament compromesa amb la transparència. Més enllà de les obligacions legals, creiem que una entitat sense ànim de lucre ha d'inspirar confiança i explicar amb detall als seus donants i beneficiaris què fa, com ho fa, i quins recursos són emprats. En el següent apartat, trobaràs tota la nostra informació organitzativa, administrativa i econòmica.\nLa Fundació IMO, constituïda en 2010, està inscrita en el Registre d'Entitats Jurídiques de la Generalitat de Catalunya amb el número 2627.\nLA NOSTRA MISSIÓ, VISIÓ I VALORS\nFundació IMO es regeix segons la Llei 21/2014, del 29 de desembre, del protectorat de les fundacions i de verificació de l'activitat de les associacions declarades d'utilitat pública; la Llei 19/2014, de 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern; la Llei 4/2008, de 24 d'abril, del llibre tercer del Codi civil de Catalunya, relatiu a les persones jurídiques; la la Llei 49/2002, de 23 de desembre, de Règim Fiscal de les Entitats sense Fins Lucratius i dels Incentius Fiscals al Mecenatge; i el Decret 259/2008, de 23 de desembre, pel qual s'aprova el Pla de comptabilitat de les fundacions i les associacions subjectes a la legislació de la Generalitat de Catalunya.\nEn el següent enllaç, pots veure els nostres estatuts, en els quals es reflecteix el nostre compromís amb l'avanç de l'oftalmologia.\nEstatuts Fundació IMO\nHistòric de memòries\nLa Fundació IMO compagina el desenvolupament de projectes de recerca clínica i bàsica amb l'organització d'activitats i programes formatius per a professionals, així com jornades divulgatives per a fomentar la prevenció i campanyes de diagnòstic precoç dirigides a determinats sectors vulnerables de la població. D'aquesta manera, any rere any, aferma objectius i fa nous passos que li permeten avançar en les seves diferents línies estratègiques, recollits en les memòries anuals que pots trobar a continuació:\nMemòria Fundació IMO 2020\nMemòria Fundació IMO 2019\nMemòria Fundació IMO 2018\nMemòria Fundació IMO 2017\nMemòria Fundació IMO 2015 - 2016\nMemòria Fundació IMO 2014\nMemòria Fundació IMO 2012 - 2013\nMemòria Fundació IMO 2011 - 2012\nMemòria Fundació IMO 2010\nInformació econòmica i administrativa relativa a la Llei de Transparència (Llei 19/2013, de 9 de desembre)\nEn la nostra secció d'Informació econòmica pots consultar els nostres comptes anuals, incloent la retribució dels òrgans de direcció i administració, i els informes d'auditoria* corresponents.\nEn el següent document es detallen els convenis vigents de Fundació IMO:\nRelació de convenis vigents de Fundació IMO 2021\nLa relació d'ajudes i subvencions rebudes en els últims cinc anys es troba en aquest document:\nRelació de subvencions rebudes per Fundació IMO en el període 2015-2020\nLa responsable en matèria de contractació és la Directora Executiva.\nFundació IMO no té en l'actualitat cap contracte amb cap administració pública.\n* Fundació IMO no va rebre ajudes públiques per import superior a 10.000€ fins a l'any 2019. Per això, els informes d'auditoria s'inicien en aquest any.


Com calcular què hauria de ser 2021\nCom calcular què hauria de ser\nCom no guanyar l'excés de pes durant l'embaràs\nPes conjunt durant l'eina per a nadons, la majoria de les dones estan preocupades. I no només són desitjos estètics, sinó també en la salut del nadó. El nombre de lliures de quilograms és un dels indicadors de gestació més importants. Els metges, determinant la condició del nen, també presten atenció al volum de l'abdomen i l'augment setmanal en quilograms. És important observar-se.\nPer què augmentar el pes\nFins i tot - retard de l'excés d'aigua al cos;\nActivitat baixa, un estil de vida sedentari al principi;\nal costat de la integritat;\ncomplicacions en relació amb el període de transició.\nSovint, amics i familiars, després d'haver après l'embaràs, comencen a oferir obsessivament a una dona més que habitual. Ho expliquen al fet que la futura mare ha de ser menjada per a dos. També es tanca sovint embarassada amb diversos dolços i llaminadures, que sens dubte es reflecteixen en pes.\nEn qualsevol cas, una dona ha de seguir la seva salut, cuidar un nen. El sobrepès durant l'embaràs és un signe de patologia, no es beneficiarà ni una futura mare ni el bebè.\nperill de pes extra\nEl desenvolupament de la diabetis, toxicosi tardana - al tercer trimestre;\ndificultat per respirar, severitat quan es camina com l'abdomen augmenta;\nvaricosa Venes, asteriscs vasculars a la cara;\nProblemes amb el treball de sistemes cardiovasculars i endocrins;\nAugment de la càrrega a la columna vertebral;\naugmentant el colesterol creixent a la sang ;\ncàrrega forta sobre els òrgans interns.\nSi ignoreu les recomanacions dels metges i permeten un augment excessiu del pes corporal, pot provocar un avortament involuntari o un naixement prematur. A més, el menjar organitzat incorrectament és capaç de convertir-se en el naixement d'un nen gran, pesant més de 4-4,5 kg, i això és extremadament perillós per a les dones amb una pelvis estreta.\nEl guany de pes pot dependre del creixement i del pes inicial d'una dona, el període d'embaràs, l'edat de la futura mare, etc. Una dona durant l'embaràs es pot afegir des de fa mesos a la seva dieta al voltant de 200 kcal, al segon trimestre - al voltant de 300 kcal, i durant el tercer trimestre - 340-360 kcal.\nQuè és l'altura?\nEl principal factor de conducció que provoca el creixement del nen és hormones. Les característiques genètiques rebudes pel nen de pares, en un complex amb el desenvolupament físic adequat i la nutrició equilibrada contra el fons d'un fons hormonal normal, donen el desenvolupament de paràmetres de creixement corresponents a cada etapa de desenvolupament de l'organisme creixent.\nPer què creixem?\nCom es va esmentar anteriorment, les hormones són un motor de creixement i el motor sense combustible no funciona. Combustible, per al desenvolupament de creixement, servir greixos, proteïnes i hidrats de carboni que entren al cos amb menjar, en quantitats suficients. Les proteïnes s'utilitzen pel material principal de l'edifici, es necessiten greixos per ressaltar la quantitat d'energia desitjada que els nens gasten en grans quantitats. El creixement del nen no pot prescindir de vitamines ni oligoelements, que, com a petits maons, formen una base per al desenvolupament complet del cos.\nLa coberta amb un procés ràpid de creixement a un cervell no és incapaç d'ajudar un sistema endocrí. En un àmbit difícil entre si, es fan front a la feina amb el treball qualitativament, equilibrat per un desenvolupament creixent o retardant. Per exemple, el pàncrees i la glàndula tiroide, assignant les seves substàncies hormonals, són capaces de reforçar el creixement del nen i el seu desenvolupament, i les glàndules suprarenals: els mateixos processos inhibeixen els mateixos processos.\nfactors que defineixen el creixement del nen\nLes mares futures se senten por abans de quedar-se a les escales. Alguns, al contrari, no pensen en els números. No obstant això, durant l'embaràs, val la pena prestar especial atenció al pes i intentar controlar-la en tots els sentits.\nLlista de riscos es pot continuar. Les noies "al cos" han de complir clarament les recomanacions del metge per fer un nen sa i no perjudicar la seva salut.\nSegüent pes inclinat durant l'embaràs\nContra el fons de l'embaràs, es millora la gana, la dona comença a menjar en excés. Fins i tot si controleu amb cura la quantitat de menjar, el risc és genial. El sobrepès provoca canvis hormonals, que també comporten l'aparició de quilograms innecessaris. Finalment, les dones completes de la posició són difícils durant la conducció, és difícil per a ells mantenir un estil de vida actiu.\nAquests factors afecten negativament l'organisme i provoquen un augment del pes corporal. Una dona amb tendència als riscos abstractes de pes per guanyar molt més que altres, així com adquirir noves malalties.\nguany de pes de pes\nEn el primer trimestre, el pes creix lentament. Algunes noies perden pes, s'associa amb toxicosi. No obstant això, en el futur, el pes ha de recuperar-se.\nEn el segon trimestre, es considera la taxa de 320 gr per setmana (aproximadament 1 kg al mes). Al tercer trimestre, el pes creix més ràpidament, la dona afegeix 400-500 grams per setmana.\nMoltes dones embarassades que coneixen els perills de quilograms addicionals, estan interessats en com no guanyar pes extra. Durant l'embaràs, totes les dones s'han de corregir d'una manera o altra, ja que està determinada per la fisiologia.\nNo obstant això, alguns s'absorbeixen bastant, mentre que altres afegeixen quilograms amb dotzenes. El guany de pes està determinat per l'estat psicològic, el règim de poder i les característiques del cos.\nPer què controlar el pes\nsobrepès durant l'embaràs no és bo, sinó un problema per a la salut. En primer lloc, després de l'embaràs, és molt més difícil restablir 20 kg, i no 10, en segon lloc, el metge haurà de fer més esforços per diagnosticar o cesària, es poden produir dificultats imprevistes durant la cirurgia i diverses conseqüències.\nUna de les raons de l'addició ràpida en pes és l'edema d'un tipus explícit i ocult. Al mateix temps, la dona es menja com de costum, bevent molt, però va al vàter en una mica rarament, s'acumula l'acumulació de líquid: les bosses apareixen sota els ulls, apareix la cara, la cara es veu pensada. Aquesta condició és perillosa, ja que és un requisit previ per al desenvolupament de la toxicosi tardana.\nTaxes de rendiment de pes durant l'embaràs\nEl guany mitjà en pes d'una dona embarassada diària ha de ser d'uns 50 grams. I, en general, una dona durant l'embaràs pot anotar de 8 a 12 kg durant l'embaràs amb un fill, i fins a 23 kg durant l'embaràs, diversos nens són un augment de pes normal.\nLa magnitud de l'augment es troba en la dependència de pes oposat: la noia més petita era abans de l'embaràs, més hauria d'afegir-se durant l'embaràs.\nDurant l'embaràs, moltes dones s'enfronten a guanyar pes massa ràpid. Molts resulten difícils de fer front a aquest problema. Per què és important no guanyar sobrepès durant l'embaràs? Un conjunt ràpid està amenaçat amb l'obesitat, pot suposar una sèrie de problemes en entrar a un nen. Però, com abordar aquest problema i com menjar dones embarassades per tal de no guanyar pes extra?\nAl principi de l'embaràs, la dona està registrada a la consulta femenina. I el metge està embarassada abans del naixement. La futura mare arriba sistemàticament a una consulta al seu metge. A més de la inspecció, posant les anàlisis necessàries, indicacions a la inspecció a altres metges d'una manera o altra, el control d'un quilogram guanyat. Per a tot l'embaràs, és desitjable que el pes anotat no excedeixi de 12 kg.\nEls indicadors es basen en el trimestre. Si es necessita correcció, el metge dóna recomanacions. Una dona descriu detalladament que hi ha durant l'embaràs, per no guanyar pes extra. Si hi ha un augment significatiu, que ja és difícil d'ajustar, les dones embarassades s'envien al nutricionista. L'especialista ajudarà a ajustar l'energia durant l'embaràs.\nSi les desviacions de la norma són petites, doncs, per regla general, el metge assigna dies de descàrrega per ajustar-se. Sovint es convida a visitar grups de gimnàstica mèdica especial per a dones embarassades (això és útil tant per a la condició general). I, complint les recomanacions, ajudarà a una dona a mantenir el pes normalment, reduir significativament els riscos de l'aparició de diversos tipus de complicacions.\nLa creença que necessiteu menjar dues vegades més - mite sense confirmació. Per exemple, per a un conjunt normal al tercer trimestre, n'hi ha prou amb augmentar la dieta de només 200 kcal. No tant.\nApetit agut durant l'embaràs: fenomen freqüent. Per reduir-lo, menjar menjar amb porcions petites de 6-8 vegades al dia. En ajustar la nutrició durant l'embaràs, no guanyar sobrepès, la selecció del menú juga un paper important. Molts experiments amb menjar, barrejant productes inesperats, ajuden a frenar la gana i no en excés. Durant el menjar, els aliments no s'han de distreure per res, necessiteu mastegar acuradament. Aquí cal tenir en compte que la saturació completa es produirà en 20 minuts.\nHi ha altres requisits que us ajudaran a pensar en la gana i entendre què es pot utilitzar durant l'embaràs. Adherir-se a determinades regles (és prou senzill), podeu evitar molts problemes.\nElimina els productes dolents\nÉs molt important que s'adhereixi a la nutrició adequada durant l'embaràs, per no marcar el sobrepès. Heu de fer-ho al començament de l'embaràs. Després de tot, es troba en el primer trimestre que tots els cossos dels nens estan reservant. Per començar, cal eliminar els productes nocius del menú:\nTaxa de set de pes durant l'embaràs\nLes taules següents reflexionen sobre quin pes és normal en una determinada setmana i mes, i quan ja es considera una desviació de la norma.\nAmb l'inici de l'embaràs, el pes corporal comença a augmentar. Això es deu a la reestructuració del fons hormonal i del creixement del fetus. Tots els canvis es presenten per naturalesa mateixa. El seu objectiu és protegir el fetus de factors ambientals adversos. En aquest sentit, el cos augmenta en el cos.\nEl teixit de greix realitza diverses funcions. És una mena d'amortidor per al fetus, una font de recanvi de nutrients i energia, i també prepara les glàndules lactis a la lactància. L'augment dels sediments del teixit adipós es produeix en el primer i segon trimestre, i la seva mobilització es troba en el tercer.\nResulta uns 13-15 kg. No obstant això, no hauríeu de tenir por d'aquesta xifra. Immediatament després del lliurament, disminueix uns 10 kg, la resta dels quilograms sortiran gradualment. Però els metges aconsellen no desfer-se'n i específicament, el pes val més d'1 kg al mes.\nCostos per assenyalar immediatament que durant l'eina del fetus, una dona pot marcar diversos quilograms addicionals: és completament normal. En exactament la mateixa opció, la norma és també la manca de dipòsits en els costats i les cuixes durant l'embaràs, ja que tot és individualment i depèn de les característiques de l'organisme femení. Al mateix temps, un gran conjunt de pes no sempre és obesitat, ara hi ha un terme "excés de pes".\nL'obesitat és capaç d'afectar de manera extremadament negativa la funció reproductiva: els metges assenyalen que aquesta patologia condueix a la infertilitat en un 16% dels casos *.\nQuina prova d'embaràs és la més sensible\nQuan vulgueu aprendre més sobre el vostre embaràs, vull triar la prova d'embaràs més sensible i veure les vostres dues ratlles.\nEn els primers mesos, podeu utilitzar les postures més diferents per al sexe durant l'embaràs ...\nVitamines per a dones embarassades en un trimestre: el que necessiteu, els millors complexos, revisions\nLa norma de vitamines per a les dones embarassades de compliment de la correcta dosificació diària de les vitamines ajudarà de manera oportuna a rebre tots els més necessaris per a la salut de la futura mare i nadó. L'àcid fòlic (vitamina B9) és essencial en 1 trimestre. La dosi diària oscil·la entre 0,4 i 0,8 mg. Aquesta vitamina està present ...


Irene Amayuelas - Maquillatge professional - MoreThanWeb\nTreballs Irene Amayuelas - Maquillatge professional\nTornem a renovar per tercera vegada el website d'Irene Amayuelas , web que vam crear al 2003 i que vam renovar al 2006 .\nAquest cop hem creat una pàgina web dinàmica en tots els aspectes , integrant un bloc programat per nosaltres ( tecnologia MoreThanWeb ) i creant un layout responsive , adaptat a mòbils , tablets i escriptori , respectant la filosofia mobile-first.\nHem apostat per un disseny molt senzill en tonalitats suaus i hem tingut en compte no sobrecarregar la pàgina d'informació per facilitar la lectura dels continguts.\nTots els continguts de la web són 100% gestionats per la propietària del website a través del nostre propi gestor de continguts ( Adminbox ) , permitint realitzar totes les tasques de gestió de la web tant des del seu portàtil com des del seu iPhone.\nCal destacar també que per al desenvolupament del format hem utilitzat per primera vegada la tecnologia Ruby + Sass + Compass , la qual ens ha facilitat moltíssim el desenvolupament i que hem consolidat per al desenvolupament dels pròxims projectes . Això ens ha permès desenvolupar i enllestir la web en poc més de 2 setmanes.


Mens Sana Basket Siena - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n"Mens Sana in Corpore Sano 1871"\nMens Sana Basket Siena és el nom de la secció de bàsquet del Polisportiva Mens Sana, un club poliesportiu de la ciutat de Siena, a la regió de la Toscana, Itàlia. El club és sovint denominat com Montepaschi de Siena, en referència al patrocinador del club, la Banca Munti dei Paschi di Siena.\nEl Polisportiva Mens Sana va ser fundat en 1871, i és considerat el club esportiu més antic d'Itàlia. A més, es considera que aquest club va ser el primer a organitzar partits de bàsquet poc després de 1891 quan James Naismith va inventar aquest esport. La secció de bàsquet Mens Sana Basket, no obstant això, no es professionalitzà fins a 1973, quan l'equip va ascendir a la primera divisió de la Lliga italiana de bàsquet per primera vegada en la seva història. Des de llavors el Mens Sana Basket no ha parat de progressar i, gràcies al patrocini de la Banca Munti dei Paschi di Siena ha pogut anar creixent fins a convertir-se, en els anys 2000 en un dels clubs de bàsquet més reconeguts d'Itàlia i Europa en guanyar una Lliga italiana i participar dues vegades en la "Final Four" de l'Eurolliga.\n3 Participacions a la Final Four de l'Eurolliga: 2003, 2004, 2008.\n* 3 Lliga italiana de bàsquet: 2004, 2007, 2008. * 2 Supercopa d'Itàlia\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Mens Sana Basket Siena\n↑ MONTEPASCHI SIENA promotes Crespi to head coach(anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Mens_Sana_Basket_Siena&oldid=21375378»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 25 juny 2019 a les 20:54.


Robots i arròs - Levante-EMV\nLluny d’eixos ensomnis, els actuals robots només venen a servir-nos i a treballar. Com el robot Da Vinci, de quarta generació, que ja presta servicis en l’Hospital General de València. I més i millors que en vindran. Executaran instruccions previstes i prendran decisions en temps real: ací talle, allà cusc. No tan sofisticat però molt útil és el D-Free, que ja el podem adquirir per a controlar-nos si la bufeta de l’orina està plena o buida. En els països que ja el comercialitzen -França, els EUA i el Japó- l’han implantat en residències d’ancians. Servir-nos? Oh, yes!\nAixò de servir és tal qual sona. En València, hi ha un restaurant xinés que ja no té empleats vinguts de la Xina sinó robots. Tan empàtics que, després de dur-te el menjar, et diuen «que aproveche, cariño». Tenen un aire femení i parlen més que els de carn i ossos; que en general solen ser discrets, directes i ràpids. Quan Juan Roig suggeria que ací s’havia de treballar -i cobrar?- com a xinesos ja estava molt antiquat. Ni com a xinesos ens volen!\nA mi, si algú m’ha de ficar el plat en taula, no només vullc que siga humà sinó que sàpia què està deixant-me. Com que soc de l’arròs m’he comprat el llibre Arrossària escrit per Emili Piera, científic/poeta/manifesser culinari, no per a provar de fer les receptes que inclou del cuiner Juan Giner -del restaurant Eliana-Albiach de Cullera- sinó per anar-hi al gra, mai millor dit, la pròxima volta que m’entaule allí. Perquè eixos arrossos fan la felicitat -com va dir, en la presentació del llibre, l’alcalde de Cullera, Jordi Mayor- o una cosa molt pareguda.


La Setmana del Llibre en Català resisteix amb nota l'edició coronavirus\nEl Moll de la Fusta va rebre més de 25.000 visitants i es preveu una facturació de 325.000 euros\n4 min. Barcelona 14/09/2020 14:31\n651x366 Ambient al Moll de la Fusta durant la Setmana del Llibre / CÈLIA ATSET Ambient al Moll de la Fusta durant la Setmana del Llibre / CÈLIA ATSET\nHabitualment territori dels turistes, el Moll de la Fusta de Barcelona va adoptar aquest cap de setmana un caràcter lletraferit. Després d'unes quantes edicions a l'avinguda de la Catedral –el lloc "ideal" segons la majoria d'expositors–, enguany la Setmana del Llibre en Català s'ha traslladat puntualment a aquest espai a l'aire lliure, ventilat i perimetrat: la pandèmia hi obligava, esclar. Si bé els organitzadors temien que la localització podria fer desistir els visitants de desplaçar-s'hi, fins a 25.000 persones han enfilat camí avall per treure el nas a la Setmana. Fins i tot, els dies més atapeïts, com el de la Diada, es van formar cues per entrar-hi. L'aforament permetia acollir fins a 935 persones en un espai de 4.500 m2 per poder mantenir les distàncies de seguretat. Entre les autoritats que hi han passat hi ha el president de la Generalitat, Quim Torra –que va fer-hi dues visites, una d'oficial i una de particular–; la nova consellera de Cultura, Àngels Ponsa; el vicepresident d'Òmnium Cultural, Marcel Mauri; el president del Parlament, Roger Torrent, i el tinent d'alcaldia de Cultura, Jaume Subirats, entre més.\nTot i que aquesta edició s'ha reduït a cinc dies en comptes dels dei tradicionals, segons els organitzadors les vendes han sigut "positives i es preveu assolir una facturació de 325.000 euros". És cert que queda lluny dels 544.000 euros de l'any passat, en què es va incrementar un 8,44% respecte a l'edició anterior, però després del Sant Jordi confinat i el Sant Jordi d'estiu, la Setmana haurà suposat una glopada d'aire fresc per al sector. Els mateixos editors i llibreters, que no les tenien totes abans d'obrir la parada –"hi anem perquè cal ser-hi, però les expectatives són baixes", comentava Josep Cots d'Edicions 1984 pocs dies abans–, s'han quedat sorpresos de la bona acollida que ha tingut aquesta edició i del caliu que han rebut del públic. Rosa Rey, d'Angle Editorial, per exemple, està molt satisfeta per l'afluència de públic i reconeix que "s'han superat de llarg les expectatives".\nMontse Ayats, presidenta d'Editors.cat, reconeix que va ser complicat tirar endavant aquesta edició marcada per la crisi del covid-19, però que tenien clar que calia fer-la. "N'estem molt satisfets perquè hem demostrat que es pot fer un esdeveniment com aquest amb totes les mesures de seguretat i esperem que doni pas a una tardor en què es puguin recuperar totes les activitats culturals". La reivindicació ara és que les sales de teatre i cinemes puguin incrementar l'aforament per ser viables sense oblidar el principal cavall de batalla: que el pressupost destinat a Cultura assoleixi el 2%.\nA la Setmana s'hi han celebrat prop de 180 activitats entre presentacions, converses, taules rodones, lliuraments de premis i activitats infantils, repartides en dos escenaris. Els itineraris literaris per Barcelona, com el del carrer Montcada amb Rafa Burgos, han sigut un èxit amb una ocupació gairebé del 100%. Per la Setmana hi han passat gairebé 200 autors, que han signat els seus llibres i han pogut, després de molt de temps, tenir contacte amb els lectors. Actes com per exemple la presentació dels llibres de Rafel Nadal, Mar d'estiu, i Carlota Gurt, Cavalcarem tota la nit, dissabte a la tarda, tenien l'escenari central tan ple com permetien les mesures sanitàries. Ayats valora "l'escalf" que han constatat aquests dies. "Es notava que la gent tenia ganes d'estar en contacte amb els autors i, si bé les signatures no han funcionat tan bé com voldríem, perquè no era fàcil, hi havia molt bona predisposició i s'ha generat molta il·lusió", comenta. La presidenta d'Editors.cat explica que la pandèmia ha suposat una caiguda de prop d'un 25% de vendes a tot Catalunya, malgrat que reconeix que "s'han recuperat lectors" gràcies al temps de què ha disposat un sector de la població durant el confinament.\nLa 39a edició: amb un "eix central"\nDesprés de la satisfacció d'haver pogut tirar endavant una edició tan incerta, Joan Carles Girbés, president de la Setmana, assegura que l'objectiu de cara a l'any vinent és tornar a l'avinguda de la Catedral, on l'únic problema és l'espai reduït. "Esperem poder trobar solucions amb l'Ajuntament", diu Girbés. Gràcies a aquesta edició controlada al Moll de la Fusta, els organitzadors han pogut obtenir xifres que suposen una informació molt valuosa per encarar el futur. D'altra banda, una de les novetats que s'incorporarà és un "eix central de comunicació" al voltant del qual gravitarà la Setmana. "A més de presentar les novetats literàries de la tardor, creiem que és interessant destacar algun aspecte o un àmbit de l'edició en català", explica Girbés. Pel que fa a les dates, també està convençut que pels volts de l'11 de setembre són les ideals: "Marca el punt de la represa literària i veiem que són les que millor funcionen, independentment de la quantitat de dies que duri".\nL'Arxiu Nacional incorpora el fons documental del director teatral i dramaturg Ricard Salvat


El blog petit: de febrer 2010\nLluís Olivan. Has marxat sense avisar\nA cada família hi ha nusos que no es poden desfer. Amb aquesta premisa, en Lluís Olivan teixeix una faula identitària entre Barcelona i Lliçà. Un altre bon treball literari d'aquest jove que escriu amb una facilitat i complicitat que esparvera.\nLa trama gira a l'entorn de la cerca de la pròpia identitat per part de l'Alba, una noia bruna -com al Mecanoscrit-, al Lliçà decadent, enmig de polígons, que en Lluís ens regalà ja en les seves parcel·les habitades.\nPerò, en aquesta ocasió, la identitat es barreja amb la política -que no ciència- ficció. I l'autor es passa de frenada, imaginant-se un món on els esquín-hets són els independentistes, i on la demagògia de ciudadanos és la doctrina redemptora que salva el personatge. De cop, tot l'escenari se'm planteja capgirat i, reconec que no sé trobar-hi el perquè, la no-credibilitat de l'argument em fa perdre la verossimilitud dels personatges. I acabo marxant -de la novel·la- sense avisar.\nEl passat familiar és convertit per la Berta-narradora —que roba les paraules al pare mort, rebuscant en els seus arxius d’amagat de la mare— en una sèrie de relats mitològics en el si dels quals la realitat, la memòria i la invenció es confonen.\nLa Berta està a punt de fer disset anys. El seu pare, escriptor d’un cert èxit, va morir fa un any després de l’agressió brutal d’un grup de caps rapats. Des d’aleshores, la seva mare s’ha convertit en una mena d’espectre, en un ésser sense energia ni personalitat, sempre farcida d’antidepressius i tranquil·litzants. La Berta lluita per entendre el món des d’un individualisme rabiós i radical: es rebel·la contra tots aquells que volen fer d’ella una víctima —professors, psicòlegs, companys de classe— i, alhora, reprèn, com a única via d’escapament i de consol, la feina del pare: convertir-se en un narrador fred, distant i omniscient dels instants que han marcat la vida de la família del seu pare. Descobrir els nusos de la història familiar que han quedat sense desfer.El passat familiar és convertit per la Berta-narradora —que roba les paraules al pare mort, rebuscant en els seus arxius d’amagat de la mare— en una sèrie de relats mitològics en el si dels quals la realitat, la memòria i la invenció es confonen. Aquestes històries es barregen amb les vivències d’adolescent de la Berta i li serveixen per explicar-se, per buscar o inventar una identitat.\nPublicat per Quico a 22:10 0 comentaris


HEM REBUT 128498 VISITES\nEl dissabte 6 de novembre, Assemblea\nLa Junta Directiva de l'EPIC Casino convoca els seus socis a l'Assemblea General Ordinària que se celebrará el dia 6 de novembre del 2010, en primera convocatòria a les 16.30 hores i en segona convocatòria a les 17.00 hores, a les nostres instal·lacions de Matadepera. L'ordre del dia serà el següent:\n2. Lectura de l'acta anterior i aprovació si s'escau.\n3. Exposició de l'estat de comptes.\n4. Actualització de quotes per a l'any 2011.\n5. Situació patrimonial i d'obres.\n6. Incorporació d'un nou membre de Junta.\n7. Programa de projectes i propostes.\n8. Denúncies d'APICCESA a Immobiliària Casino del Comerç EPIC, S. L.\nCom que creiem que s'hi tractaran temes importants per a la marxa del nostre club, us animem a que assistiu a l'Assemblea per dir-hi la vostra, encara que -corregint una decisió anterior- recuperem la llista per al partit, per si hi ha gent que s'hi vol apuntar.\nSom al mes per excel·lència per trencar la rutina de la resta de l'any i gaudir d'uns dies de descans. Segurament, la majoria ho fa, però per als que ens quedem aquí el mes d'agost, deixarem la llista oberta per si hi ha gent a qui li vingui de gust fer quatre xuts les tardes caloroses de dissabte que ens esperen.\nLa travessa del Mundial\nCom que l'activitat futbolera, tant la nostra com la de les competicions oficials, va decaient a mesura que entrem a l'estiu, gairebé només ens queda la patxanga del Mundial per distreure'ns una mica, encara que des de la pilota que fan servir (esperem que el Mingo no en provi cap, si no, la convertirà en pilota oficial i haurem de jugar-hi cada setmana) fins a l'actuació de la majoria d'equips, tot sembla una mica esperpèntic.\nDèiem, doncs, que per entretenir-nos una mica, hem muntat una enquesta per intentar endevinar quina de les seleccions que han passat a vuitens será finalment la campiona. Com és habitual, la trobareu a la secció de Tribuna.\nComplim sis anys a Internet\nEl temps passa volant, ja tornem a ser a les portes de l'estiu i Dissabtes de Futbol afegeix una altra temporada al palmarès. Com ja és habitual, agraïm la col·laboració de tots els qui, d'una manera o altra, donen contingut a aquest espai. No hem d'oblidar, però, que el seu origen va ser omplir la llista setmanal del partit de futbol i, per això, hem de pensar que aquest és l'objectiu número u. A veure si ho anem aconseguint...\nUnes quantes fotos del Sopar de Figures\nTot esperant la resta del treball dels nostres reporters gràfics, a l'apartat dels Àlbums us oferim un avançament fotogràfic del que va ser la trobada gastronòmica anual del futbol sala dels dissabtes. Any rere any, anem afegint cares noves a la convocatòria, que en cada edició fa rècord d'assistents. I aquesta vegada, inclús vam aconseguir que algú que havia pujat al sopar s'animés a jugar el partidet de la setmana següent. Que no decaigui...\nActualització 25/05 Més fotos, aquestes cedides per l'Ernest


Càtedra Gaudí — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya BarcelonaTech. Cerca\nNotícies Exposició Gaudí al Japó\nIncorporació a la Memòria Digital de Catalunya\nExposició Antoni Gaudí: Dibuixos d’estudiant\nContingut La Càtedra Gaudí és un centre de documentació i recerca adscrit des que es va crear a l'Escola Tècnica Superior d’Arquitectura de Barcelona que se centra en la figura de l'arquitecte català Antoni Gaudí i Cornet i el seu entorn modernista. El nostre material també abasta els arquitectes, artistes, intel·lectuals i tècnics coetanis de Gaudí, que inclou el període comprès entre el final del s. XIX i la primera meitat del XX.\nEls fons de la Càtedra recullen, a més de nombroses peces i obres originals de Gaudí, el treball documental i la recerca artística i tècnica d’estudiosos i col·laboradors relatius a l’arquitecte. D'igual manera, recullen les manifestacions socials, culturals i artístiques més rellevants viscudes a la Catalunya d’aquest període, que permeten estudiar i entendre l’entorn on es van desenvolupar el pensament i l’obra de Gaudí.La Càtedra Gaudí vol ser un referent per a estudiants i investigadors interessats en la figura de Gaudí oferint-los el material documental i gràfic relacionat amb l'arquitecte que s’ha reunit al llarg de més de mig segle.\nD'altra banda, ens interessa col·laborar en la difusió, conservació, bon ús i valorització del notable patrimoni que l’arquitecte ens va llegar, una tasca especialment compromesa en moments d'una desproporcionada exaltació mediàtica de la figura de Gaudí que pot banalitzar la importància indiscutible de la seva obra i el seu nom.


La paula al pais dels contes - D'escritorio\nLa paula al pais dels contes.\nLa Paula està cansada que els contes expliquin sempre les mateixes hist.ries i no en vol llegir cap més. Per aix., al Llibre dels contes, se li han esborrat totes les pàgines. En el viatge que emprèn al país del contes descobreix que també als prínceps i les princeses, les bruixes i els dracs, les fades i els pirates, els avorreix que sempre els passi el mateix. Amb l´ajuda del Llibre dels contes i de la seva imaginació, la Paula aconseguirà alliberar els personatges del paper que se´ls ha assignat i fer que visquin feliços milers d'aventures noves.


Gols d’or al planter\nEl filial es va imposar al camp de l’Europa gràcies a una diana en temps afegit i continua a dalt\n06 de març 18\nTres victòries i un empat és el balanç del cap de setmana del planter del futbol femení. Entre els resultats, destaca l’agònic triomf del filial al Nou Sardenya. A continuació els repassem tots:\nEuropa – FCB B (1-2)\nTot i les nombroses baixes, meritòria victòria del conjunt dirigit per Jordi Ventura al camp del sisè classificat. I això que les locals es van avançar abans del descans després d’una recuperació a la frontal. La reacció blaugrana a la represa va ser formidable. Amb un rival en inferioritat per una expulsió al minut 56, l’equip va empatar gràcies a un excel·lent cop de cap de Tere Morató. Amb més d’un 70% de possessió, les visitants van estar a punt de trobar el gol del triomf en ocasions clares de Laura Martínez, Tere Morató o Laia Codina. Finalment va ser un autogol en el temps afegit el que va donar el triomf a un Barça que continua segon de Segona, amb els mateixos punts que el líder Seagull.\nJuvenil-Cadet – Fontsanta Fatjó (3-3)\nL’altra cara de la moneda la va viure el Juvenil-Cadet, amb un final desafortunat. Les blaugranes es van avançar a la Ciutat Esportiva gràcies als gols de Carla Aceituno i Laura Linares, però el contrincant va empatar a la segona meitat. Un gol de Clàudia Gómez a l’últim minut semblava atorgar els tres punts a les culers, però a l’acció següent les visitants van empatar de nou.\nInfantil-Aleví – EF Manu Lanzarote (10-0)\nNo hi va haver cap marge a la sorpresa en el matx de les noies que entrena Jesús López. De principi a fi van dominar amb autoritat les blaugranes. Les anotadores van ser Magalí Capdevila (3), Laia Martret (2), Naiara Tarifa, Berta Gras, Ylenia Estrella i Noah Bezis, a més d’un altre en pròpia porta. Ara són segones empatades a punts amb l’Espanyol, que té un partit pendent.\nMercantil – Aleví-Benjamí (1-14)\nTambé va ser incontestable la victòria al feu del penúltim de les benjamines del Club, que al minut 6 ja guanyaven per 0-3. Al final van ser 14, obra de Celia Segura (5), Emma Gálvez (2), Martina Pubill (2), Daniela Arbiol, Gadea Blanco, Carla Casellas i Tatiana Pérez (i un altre en pròpia porta). Les blaugranes acumulen 15 victòries i 1 derrota, amb 148 gols a favor i 13 en contra, en 16 jornades.