Sexting, quan la diversió o la broma esdevé un malson. Jove.Cat. Generalitat de Catalunya\nGuía sobre adolescencia i sexting: qué és i com prevenir-lo\nSexting: un nou risc per als menors\nSexting: informació per als pares\nSexting, quan la diversió o la broma esdevé un malson.\nAutor Mike Licht, NotionsCapital.com\nAlguna vegada t’has fotografiat o registrat algun vídeo amb el teu mòbil despullat/da o mig despullat/da? Has enviat aquest material a la teva parella o altres amistats com una broma o un joc? Si la resposta és afirmativa segurament ho has fet de forma espontània i sense pensar-ho gaire. Des d’aquí et volem informar dels efectes col•laterals que poden derivar d’aquesta pràctica.\nUn cop més s’utilitza un anglicisme per anomenar un fenomen emergent a la nostra societat, el “sexting”, també conegut com a “sexteo”. És l’enviament a través del telèfon mòbil, de material eròtic o sexual d’alta o baixa intensitat (fotos o vídeos), i que tenen com a protagonistes a les mateixes persones que l’envien.\nDiverses enquestes (Sex and Tech Survey / Cyberbullying and Sexting Topics of Discussion at Cox’s Annual Teen Summit in DC ) realitzades als Estats Units revelen que aquesta pràctica s’està estenent ràpidament entre els joves i els adolescents. Ja sigui per diversió, per fer alguna broma o per lligar és un fenomen que va a l’alça i que cal conèixer per tal de preveure’n els efectes.\nEls telèfons mòbils i sobretot els anomenats telèfons intel·ligents (“smartphones”), no són una altra cosa que petits ordinadors i, per tant, estan exposats a atacs externs i al robatori de les dades que hi introduïm. Per tant, encara que no enviessis a ningú el teu material privat estaries en situació de risc.\nUn cop has enviat una foto o un vídeo, perds totalment el control d’aquest material i no saps a qui pot arribar i quin ús se’n pot fer, i sense el teu consentiment!\nPensa que el vincle sentimental que t’uneix a la persona a qui has enviat un material de caràcter íntim, pot trencar-se en qualsevol moment. Internet està ple de material íntim i privat difós per despit, revenja o amics massa bromistes o poc conscients dels riscos que això implica.\nConseqüències a tenir en compte\nLa difusió d’aquests continguts pot afectar directament i negativament a la teva vida familiar, escolar o laboral. De quina manera? Doncs tens molts números de patir ciberassetjament, per exemple, o bé se’t poden manifestar problemes de salut física o psicològica en el cas que algú faci un mal ús del teu material privat.\nEn funció de la legislació de cada país podries tenir problemes legals encara que fossis el propietari del material privat (creació, possessió o distribució de continguts “no apropiats”). El fet de difondre aquest material podria ser delicte per vulneració del dret a l’honor i la pròpia imatge, o difusió il·lícita de dades personals.\nAquestes recomanacions també les has de tenir en compte per altres dispositius com ordinadors o “tablets” i altres plataformes de publicació de continguts digitals com webs, xarxes socials o el correu electrònic.\nData d'actualització: 21.11.2016


Es el correo electrónico una prueba...\nby Ediciones Ser3\nMaria del Mar Lluelles Perera - "Le...\nEs el correo electrónico una prueba ante un juicio Ediciones Ser3\nMaria del Mar Lluelles Perera - "Les Webquest a l'Escola Inclusiva "\nCongreso Internet en el Aula 600 views\nMemoria tic final\nNo tots sabem què és una WebQuest, i quina millor manera hi ha per descobrir què és que veient una presentació de power point?Aquí teniu un de creació pròpia! :P\nQuèés una WebQuest?Vols saber com funcionen les WebQuests? En volsfer alguna? O simplement, vols saber quèés? Aquí t’hoexpliquemtot!!Marina Altés& Annelies Vanhout 1er de Grau d’EducacióPrimàriaUniversitat Rovira i Virgili\nEs tracta de…trobar les respostes…\n…a la gran teranyina de la WWW!\nQuèésdoncs, una WebQuest?Una WebQuest, com diu el seu nom, és una activitat d’estudi a base d’una pregunta. Els alumnes han de treballar en grups, dividint assignacions per a cada un d’ells. Així aconseguirem que cada nen/a tingui un paper determinat i tingui una responsabilitat davant la seva funció individual. L’objectiu de l’activitat és dotar al/les nens/es d’interés per la lectura, per l’anàlisi i per la síntesi d’informació a base de la WWW (WorldWide Web). Aquesta eina, la WWW, és una eina molt potent però alhora és perillosa si no dotem als/les nens/es de coneixements per saber utilitzar-la. Aquest és el major objectiu de la WebQuest. 5.\nUna mica d’història!Webquests van ser inventats per BernieDodge i Tom March a la Universitat Estatal de San Diego al 1995. Així doncs, una WebQuest és un model d’instrucció que va ser desenvolupat per orientar mitjançant unes preguntes on els estudiants han de fer un cocktail de les informacions que puguintrobar a les varies fonts d’Internet. Després es tracta de que apliquin els nous coneixements per a explicar un concepte que els hi demanem. 6.\n1. Introducció!Sabem que la motivació és una part molt important alhora de fer QUALSEVOL activitat, això és el que volem aconseguir amb aquest apartat. El professor ha d’utilitzar totes les eines de les que disposi per aconseguir tota l’atenció de l’alumne, tasca difícil!! Es necessari que el projecte s’expliqui atractiva i visualment interessant i, cal que sembli que l’activitat serà rellevant per als alumnes.\n2. Tasca!S’explica la tasca que els estudiants hauran de realitzar per arribar al final la WebQuest. Es sentiran com vertaders INTERNAUTES navegant per la red!El professor ha de descriure la tasca; això ho podria fer de moltíssimes maneres, tan limitades com la nostra imaginació. Es pot fer de forma tradicional: en forma d’exposició verbal, presentació multimedia o posant una cinta de video o, deixant anar la imaginació, podem crear fins i tot una obre de teatre en la que s’expliqui el funcionament de l’activitat! Existeixen diferents tasques segons la taxonomia de les tasques (Dodge,1999) en la que es descriuen les 12 tipus de tasques més comuns. Podem trobar tasques com les de repetició, de compilació, de misteri, analítiques i científiques entre d’altres.\n3. Procés!Descriu els passos que els estudiants han de seguir per dur a terme la tasca, amb els enllaços inclosos en cada pas. També podem dividir la Tasca en Subtasques i fer que cada alumne tingui un paper en la recerca. Es recomana que la descripció del procés sigui sempre curta i clara.\n4. Recursos!Es tracta de citar els carrers que els alumnes han de trobar dins el gran mapa d’internet! Cal facilitar als estudiants la llista de llocs web (links) per ajudar-los a completar la tasca. No ens interessa que l’alumne perdi el temps buscant informació útil i fiable a la gran web, el que volem aconseguir, facilitant-li les eines, és que centri el seu temps i la seva atenció en processar la informació que el professor vulgui.\n5. Avaluació!I vet aquí el resultat de la WebQuest! El professor també pot avaluar a l’alumne mitjançant una WebQuest; això es fa a través d’una plantilla d’avaluació. Aquesta es pot construir prenent com a base el “Boceto para avaluar WebQuests” de BernieDodge, que permet involucrar als estudiants en el procés d’avaluació.\n6. Conclusió!I vet aquí el resultat de la WebQuest! Estimular a la reflexió i resumir l’experiència que han tingut els alumnes per a que suggereixin coses noves amb l’objectiu de millorar l’activitat.\nLa Mafaldaensajuda a esbrinar el que és una WebQuest!Feu clic damunt del video per veure’l!\nAra esteupreparats per a fer una fantàsticaWebQuest!Esperem que ushagisigutmolt útil tota la informació.Adéu!


La batalla contra el retinoblastoma, el càncer ocular infantil més comú | NacióDigital\nLa batalla contra el retinoblastoma, el càncer ocular infantil més comú\nCatalunya compta amb La Nineta dels Ulls, una fundació que vol impulsar la recerca sobre la malaltia i difondre-la entre la població\nper Irene Montagut, Barcelona, Catalunya | 20 de novembre de 2021 a les 12:30 |\nEl retinoblastoma és el càncer ocular infantil més freqüent | Pixabay\nCreixement tumoral dels teixits, de caràcter maligne i pertorbador de les funcions biològiques normals. O, més directe, càncer. Segons l'Organitzacó Mundial de la Salut (OMS), cada any es diagnostiquen fins a 400.000 càncers infantils, la majoria dels quals leucèmies, tumors encefàlics, limfomes i tumors sòlids.\nTot i ser el tumor intraocular més freqüent en infants, el retinoblastoma és un càncer molt poc freqüent, que afecta un de cada 15.000 o 18.000 nens. Segons explica l'oncòloga pediàtrica Genoveva Correa Llano a NacióDigital, és característic de nens petits perquè "apareix quan comença a desenvolupar-se la retina". La majoria de diagnòstics es formulen en menors de cinc anys.\nEl càncer és una de les principals causes de mortalitat entre nens i adolescents del món, tot i que aquest índex depèn del país de residència: 80% de possibilitat de sobreviure en països desenvolupats i només del 15% al 45% en països d'ingressos mitjans i baixos. Per cada 8.000 casos de retinoblastoma diagnosticats a l'any, uns 3.000 infants no sobreviuen. A Europa, la mortalitat és només del 3% gràcies a la realització d'un diagnòstic precoç.\n"El tumor, a l'inici, està dins de l'ull, però es pot disseminar, sortir i afectar altres òrgans", avisa la doctora Correa Llano. Per això, fa èmfasi en la necessitat de detectar-lo com més aviat millor. Els símptomes més freqüents que poden presentar els afectats per retinoblastoma són la leucocòria, un reflex blanc al centre de l'ull, o l'estrabisme, la desviació dels ulls.\nSímptomes més freqüents que poden presentar els afectats per retinoblastoma Foto: La Nineta dels Ulls\n"Molts cops, la leucocòria es detecta quan fas una foto amb flaix", explica Carme Julià, mare d'una nena diagnosticada amb retinoblastoma quan tenia vuit mesos. I és que qui més fàcilment detecta aquests símptomes són els pares, sobretot perquè veuen el reflex blanc als ulls dels infants i els porten al pediatre, que ho acaba derivant a un oftalmòleg.\nCom en altres àmbits, els tractaments per curar el retinoblastoma també han avançat. En la majoria de casos s'aplica la quimioteràpia intraarterial, és a dir, directament dins de l'ull. És menys agressiva que la sistèmica i evita deformacions del rostre. Hi ha un segon tractament que s'utilitza només quan el tumor és molt gran i ja no hi ha possibilitat de recuperar la visió. Es tracta de l'enucleació, això és, la retirada total de l'ull.\nPer "la nineta dels ulls"\nCatalunya compta des de fa un any amb una fundació que vol explorar el retinoblastoma. És La Nineta dels Ulls, fundada per la Carme Julià i el seu marit, Joan Carles Castillo, després que la seva filla petita fos diagnosticada amb retinoblastoma. "Quan diem 'la nineta dels ulls' fem referència a la persona estimada i els infants, en general, ens desperten un sentiment molt especial, són la nostra nineta dels ulls".\nJuntament amb un comitè científic i voluntaris que s'encarreguen de la gestió de la pàgina web, les xarxes socials, la creació de contingut multimèdia i el merchandising, entre d'altres, Julià i Castillo impulsen La Nineta dels Ulls. La fundació, segons explica Julià, té tres objectius: "Promoure la recerca, fer difusió sobre la malaltia i crear una xarxa de famílies i pacients inexistent, fins ara, a Catalunya".\nPer ara, amb només un any de vida, ja han engegat dos projectes. El primer és una col·laboració entre els hospitals de Can Ruti i Bellvitge per detectar segons tumors de forma precoç als pacients de retinoblastoma. I, el segon, que uneix l'Hospital Sant Joan de Déu i la Universitat Rovira i Virgili, consisteix en la creació d'un aplicatiu mòbil per detectar el retinoblastoma de forma precoç. Com? Gràcies a les fotografies que, si es fan amb flaix, poden ajudar a detectar la brillantor blanca al centre de l'ull.\nCampanya a les escoles\nLa Nineta dels Ulls ha creat per aquest novembre, coincidint amb el dia mundial de la Infància que se commemora aquest dissabte 20 de novembre, la jornada de les superheroïnes i els superherois. L'acció vol reivindicar que tots els infants i adolescents tenen "superpoders, que tots tenen coses bones i positives", explica Julià. Així, amb aquesta campanya, pensada per a les escoles i instituts, la fundació pretén fer divulgació sobre la malaltia, treballar la inclusió a les aules, sobretot per la pèrdua d'ulls que pot afectar algun dels menors que pateixen retinoblastoma, i recaptar diners per fomentar la investigació.\nImperdibles, Societat, càncer infantil, dia mundial de la infància, salut, retinoblastoma


10 receptes de postres per fer en família - TV3\nLa cuina és un espai ideal per compartir amb els petits de casa, i més quan no podem sortir al carrer. Et proposem 10 receptes de "Cuines" molt i molt dolces que poden gaudir nens i adults: fent-les i menjant-se-les\n23/03/2020 - 17.45\nAprendre habilitats, tastar nous gustos, descobrir tipus d'aliments diferents\ni tota una garantia de plaer per al paladar. Aquest és un recull de les 10 receptes més dolces del programa "Cuines", perfectes per elaborar amb nenes i nens. Caldrà, això sí, que sempre els acompanyi un adult per a la seva elaboració.\nLes galetes, un clàssic\nFàcils de fer, ràpides i perfectes perquè durin un parell de dies per berenar. En tenim de sucre amb canyella i de llimona.\nCelebreu alguna cosa? Que no hi falti el pastís!\nLa vida és capritxosa i potser heu de celebrar un aniversari confinats. Tot i que, posats a celebrar, qualsevol excusa és bona: uns deures ben fets, un dia preciós, una setmana sense escola\nSigui com sigui, el pastís o el pa de pessic no hi poden faltar.\nAlguna cosa fresca?\nComençar la primavera tancats a casa és estrany, i faci el temps que faci, passar la data assenyalada al calendari fa que comencem a pensar en el bon temps i, amb això, els gelats, els granissats, les orxates\nEns avancem una mica al bon temps i proposem dues receptes molt especials: un granissat i un bescuit.\nLa coca no hi pot faltar\nCreieu que no posaríem cap coca en aquest receptari d'emergència? Doncs estàveu equivocats! Aquí en teniu una de clàssica.\nI finalment, les postres més especials\nNo podem acabar un bon recull de receptes dolces sense unes postres a l'alçada. Tanquem aquesta proposta per fer en famíla amb tres idees molt originals, pel gust, la presència i l'elaboració.


Celebrem EL CARNAVAL! - Escola Gonçal Comellas\nEl dijous 28 de febrer vam celebrar el DIJOUS GRAS i el CARNAVAL! Després de quatre dies esbojarrats amb consignes relacionades amb LES EMOCIONS vam concloure la setmana amb una festa presidida pel Rei Carnestoltes i l’alcaldessa del poble, la Júlia Gil. A més a més vam comptar amb la col·laboració de l’AFA que es va encarregar de la xocolatada i l’assistència de totes les famílies que van voler compartir la tarda amb nosaltres.\nAl matí vam sortir a esmorzar a diferents espais del nostre poble per cicles i a la tarda vam fer la popular desfilada per classes a la pista del pati. Després de la desfilada un jurat format per pares, mares i la mateixa alcaldessa, van concedir els premis als diferents grups. Com a novetat, aquest any, també es va atorgar un diploma per a les poques famílies que van venir disfressades a la festa!\nPrevAbansEns visita la Lia Bertran!\nDesprésNOU DISSENY PÀGINA WEBNext


CM.- Cinca reconeix la complexitat per trobar corresponsals estrangers per a Vall Banc\nTot i que fa unes setmanes el ministre portaveu va anunciar que l'entitat pont de BPA, Vall Banc, podria començar a operar durant la segona quinzena de gener, aquest dimecres ha matisat aquest termini assegurant que durant aquest mes s'acabarà d'enllestir l'estructura de l'entitat i les relacions amb els operadors (corresponsals, targetes, contracte de SWIFT…) i que posteriorment serà l'AREB la que determinarà quan pot començar a operar, una decisió que ha d'estar lligada a la venda del banc, per evitar que el valor de l'entitat minvi per la pèrdua de clients i de dipòsits.\nJordi Cinca ha reconegut també que el procés per aconseguir els corresponsals internacionals és complex, i ha assegurat que és lògic que sigui el pas final perquè «els corresponsals s'acabaran pronunciant quan sàpiguen quins recursos gestionats i quins clients han passat a Vall Banc i quines garanties hi ha que aquests fons no estan afectats per tot el que posava en relleu la nota del FinCEN». De fet, ha assegurat que aquest pas permetrà que l'entitat «estigui novament admesa al mercat internacional». Per tant, es tracta d'una garantia per als possibles compradors, ja que assegura que tots els fons que passin a l'entitat pont són lícits i no comportaran cap problema a l'entitat que l'adquireixi.\nPel que fa al procés de venda, que es troba en la segona fase, el ministre ha indicat que en aquest moment les vuit entitats interessades estan analitzant les dades de l'entitat i que, posteriorment, si ho creuen oportú, faran una oferta en ferm. Finalment, Cinca ha recordat que si no s'aconsegueix cap comprador, la Llei aprovada l'abril de l'any passat ja preveu la via de la liquidació.\nArtículo anteriorVivand registra un augment de visitants i una millor valoració del projecte per part de les empreses\nArtículo siguienteCM.- El Govern es compromet a acatar la sentència del cas Gouarré en el termini establert


Víctor Alexandre - En resposta a Urkullu i a Guerra\nEn resposta a Urkullu i a Guerra\nAquests darrers dies s'han produït declaracions d'Iñigo Urkullu i d'Alfonso Guerra, en clara al·lusió a Catalunya, que vull contestar pels elevats nivells de demagògia, de cinisme i de falsedat que contenen. Urkullu ha dit que "la independència és pràcticament impossible en un món globalitzat", i Guerra, acusant l'independentisme d'"aixecar murs", i de ser, en clara associació als partits europeus d'extrema dreta, una nova i "verinosa" forma de populisme, ha afegit que nacionalisme i socialisme són incompatibles. Ignoro quina consideració mereixen les persones a les quals s'adrecen aquests dos polítics, però no sembla que sigui gaire elevada atesa la insostenibilitat del seu discurs. No n'hi ha prou de posar cara de solemnitat monàstica, com fa Urkullu per disfressar fal·làcies, o d'adoptar el to de 'chascarrillero' de la riba del Guadalquivir, com fa Guerra per salpebrar la buidor intel·lectual que exhibeix. Cal, sobretot, no mentir i mirar-se al mirall abans de parlar.\nSembla que Alfonso Guerra és incapaç de veure en la seva figura política allò que sempre ha estat: un nacionalista espanyol. Un nacionalista espanyol que ha escampat força verí populista contra Catalunya i les seves llibertats nacionals negant-ne l'existència. No hi ha nacionalisme més opressor, més excloent i més verinós en aquest món que aquell que es declara amo i senyor d'altres pobles impedint-los decidir per si mateixos. D'altra banda, no hi ha prova més fefaent de la compatibilitat entre nacionalisme i socialisme que el Partit Socialista del senyor Guerra. I no sols perquè quan el PSOE va assolir el poder estatal, el 1982, va ser rebut amb aguda precisió per la premsa nord-americana com un partit nacionalista, sinó perquè tota la seva política des d'aleshores, tota de dalt a baix, ha estat la pròpia d'un partit profundament i obsessivament nacionalista. De fet, si recordem el GAL, el PSOE ha dut el seu nacionalisme fins a límits força repugnants, uns límits que ni tan sols certs partits europeus d'extrema dreta no han gosat traspassar mai. I pel que fa a l'aixecament de murs, ningú no n'ha aixecat de més alts que el senyor Guerra i el seu partit, sempre al costat del PP, per separar Catalunya del País Valencià i de les Illes. No és aixecar murs, el que vol Catalunya amb la seva independència. Justament vol abatre'ls. Vol abatre els murs que l'empresonen, vol prendre les seves pròpies decisions amb lleis pròpies i justícia pròpia, i vol ocupar el lloc que li correspon com a nació d'Europa.\nAmb relació a Iñigo Urkullu, que recorre a una frase tronada que han dit tots els nacionalistes espanyols, absolutament tots, pretén utilitzar l'evident i sana interdependència de totes les nacions del planeta per desacreditar la independència del País Basc i de Catalunya tot justificant la seva posició personal com a col·laborador de Madrid a l'hora d'impedir-la. Naturalment que en un món globalitzat la independència absoluta dels estats no és possible. És obvi. I és bo que sigui així, perquè no hi ha ningú autosuficient. A la Terra no hi sobra cap poble, tots els pobles són en si mateixos una aportació al patrimoni de la humanitat. Catalunya i el País Basc també. L'independentisme català, que és de naturalesa humanista, no aspira, per tant, a cap independència suprema, en té prou de tenir les mateixes cotes de llibertat que tenen els estats membres de les Nacions Unides. Ni una més ni una menys. No es tracta, doncs, que Catalunya sigui més independent que Espanya, França o Holanda, es tracta que sigui exactament igual. Igual d'independent i igual d'interdependent. Es tracta, en definitiva, que quan el poble basc culmini la seva presa de consciència nacional pugui dir: "Vull ser tan independent com ho són Espanya, França, Holanda o Catalunya".\nEl Món , 12/12/2016


Arrenca amb normalitat la jornada electoral, en què 34 milions de votants estan cridats a les urnes\nEls col·legis electorals han obert les portes tal com estava previst. A les nou del matí han començat les desenes eleccions generals de la democràcia espanyola, que, de moment, transcorren amb tota normalitat. Més de 34 milions de votants estan cridats a les urnes per renovar el Congrés dels Diputats i el Senat, uns comicis que arriben marcats per l'assassinat, a mans d'ETA, de l'exregidor socialista de Mondragón Isaías Carrasco. A Catalunya, el nombre total d'electors supera els 5,3 milions de persones, una xifra que ha crescut un 1% respecte a les eleccions generals del març del 2004. La participació es perfila com una de les dades clau de la jornada. També hi ha eleccions a la Junta d'Andalusia.\n09/03/2008 - 00.00 Actualitzat 09/03/2008 - 14.44\nEls col·legis han obert sense problemes a la majoria de llocs. El 99,9% de les urnes estan operatives i només han aparegut alguns panys amb cola i silicona per impedir les votacions. El secretari d'Estat de Comunicació, Fernando Moraleda, i el sotssecretari del Ministeri de l'Interior, Justo Zambrana, han qualificat la situació de normalitat "total i absoluta", tot i alguns retards en l'obertura dels col·legis. Els incidents més remarcables han tingut lloc al País Basc. A Aulesti, uns desconeguts han entrat al col·legi i han trencat totes les urnes. A Sant Sebastià, l'alcalde socialista, Odon Elorza, s'ha encarat amb un grup de persones que l'acusaven de feixista. A Vitòria, el PP denuncia que en una mesa han aparegut paperetes del Senat retallades en què no es veien els seus candidats.\nA Catalunya no hi ha hagut gaires problemes. El Departament d'Interior de la Generalitat ha informat que només 11 portes dels 2.739 col·legis han hagut de ser desbloquejades abans de l'obertura de les eleccions. El delegat del govern espanyol a Catalunya, Joan Rangel, ha qualificat aquests incidents d'anecdòtics.\nLes primeres dades oficials de participació es coneixeran a partir de les 14.30 h, en una primera compareixença del secretari d'Estat de Comunicació. Posteriorment, a les 18.30 h, hi haurà una altra compareixença informativa per oferir més dades de participació. Els primers resultats oficials provisionals es podran saber a partir de les nou del vespre, una hora després del tancament dels col·legis electorals.\nMés vots per correu, però menys a Barcelona\nEncara que les primeres dades de participació no es coneixeran fins al migdia, el que sí que se sap és que el vot per correu per aquestes eleccions s'ha incrementat un 37% respecte als comicis anteriors. Més de 758.000 persones han sol·licitat emetre el seu vot a través d'aquesta opció. Correus mobilitza aquest diumenge més de 21.000 treballadors i prop de 13.000 vehicles per repartir a les meses electorals el vot emès per correu, a banda de traslladar després les còpies de les actes dels escrutinis.\nL'Ajuntament de Barcelona ha donat unes primeres dades pròpies de participació. A les dotze del migida havia votat el 16,7% del cens, tres punts per sota que el 2004. Es tracta del percentatge més baix des del 1996.\nEls polítics ja voten\nEls candidats i els representants de les institucions són els primers a anar a votar. Els caps de cartell a Madrid ja ho han fet. A Catalunya pràcticament tots els líders i candidats han passat per les urnes. En les seves declaracions, han coincidit a fer una crida perquè els ciutadans participin i vagin a votar.\nTambé han anat a votar el lehendakari Juan José Ibarretxe, però l'atenció al País Basc s'ha centrat en la vídua d'Isaías Carrasco, l'última víctima d'ETA.\nA Catalunya, 230.393 joves poden exercir per primera vegada el dret a vot. Per demarcacions, la província de Barcelona perd electors respecte a les anteriors generals, en passar de 4.007.189 electors a 3.979.997 en 311 municipis. La resta de províncies sí que augmenten el nombre de ciutadans cridats a les urnes, encara que, a diferència de les eleccions generals anteriors, cap demarcació no tria cap diputat més, com va passar amb Girona el 2004, quan va passar de 5 diputats a 6. La província de Tarragona és la segona amb més electors, amb 543.319 en 183 municipis, seguida de Girona, amb 489.531 en 221 municipis, i de Lleida, que té censats 311.731 electors en 231 municipis.\nEn total, hi ha a disposició dels electors catalans un total de 5.563.960 paperetes per al Congrés i la mateixa quantitat per al Senat, que seran utilitzades a les 8.549 meses electorals repartides per tot el territori català i introduïdes a les 19.384 urnes que es posaran al servei dels electors aquest diumenge. Les eleccions generals acostumen a ser les més concorregudes a Catalunya, on mai han tingut una participació inferior al 64%.\nLes generals del 1979, 1986, 1989 i 2000 han estat les úniques eleccions a les Corts en les quals la participació a Catalunya ha baixat del 70%. Els comicis en els quals els electors catalans van participar més van ser els del 1982, amb un 80,83% de participació, quan el PSOE va aconseguir arribar a La Moncloa amb Felipe González com a president i amb majoria absoluta al Congrés. En canvi, a les eleccions de l'any 2000, quan el PP va aconseguir formar govern amb majoria absoluta, es van registrar les dades més baixes, amb una participació del 64,01%. Així doncs, la participació màxima i mínima a Catalunya ha coincidit amb dos períodes de majories absolutes al Congrés, per al PSOE i per al PP respectivament.\nAlguns incidents a Euskadi


Obrim les inscripcions a la 4a Edició del Germinador Social – Fundació COOP57\nObrim les inscripcions a la 4a Edició del Germinador Social\nHomepageGeneralObrim les inscripcions a la 4a Edició del Germinador Social\nEnmig d’una situació global d’excepcionalitat, obrim les inscripcions de la 4a edició del Germinador Social, el concurs de projectes d’innovació per a la transició energètica. Des de la Fundació Coop57 i Som Energia, impulsores del concurs, creiem que ara més que mai és important donar a conèixer i ajudar aquest tipus de projectes innovadors.\nAbans d’obrir les inscripcions, les dues organitzacions que impulsem el Germinador Social hem valorat la situació, els recursos disponibles i la funció social del concurs. I, lluny de trobar motius per a congelar-lo, pensem que fer-lo és justament posar en pràctica la intercooperació, a la vegada que és un incentiu perquè nous projectes de l’economia social i solidària s’erigeixin com a agents per a la transformació energètica i social.\nAixí doncs, després de la bona acceptació de les tres primeres edicions, amb un centenar de projectes presentats, avui obrim les inscripcions a la 4a Edició del Germinador Social. Enguany hi haurà un premi especial per a les comunitats energètiques locals, una nova categoria que s’afegeix a les de pobresa energètica i transició energètica. A continuació podeu trobar tots els detalls del concurs. Animeu-vos a participar, presentant el vostre projecte!\nQuè és el Germinador Social?\nEl Germinador Social és un concurs impulsat per Som Energia i la Fundació Coop57 -de la cooperativa Coop57-, que pretén estimular la creació de nous projectes que generin models innovadors d’iniciatives socials, energia renovable i eficiència energètica en el marc de l’economia social i solidària, i que tenen com a objectiu la transició energètica.\nEl Germinador Social està obert a iniciatives dins el territori espanyol que siguin de creació recent (menys de 3 anys de vida) i aquelles, ja existents, que iniciïn una nova línia d’activitat dins l’organització. Els projectes que es presentin han de contribuir a la transició energètica i s’han d’organitzar en alguna de les següents formes d’economia social i solidària:\nProjectes embrionaris encara sense forma jurídica\nNovetats i categories d’aquesta edició\nLa novetat més destacada és un premi especial dedicat a les Comunitats Energètiques Locals. Animem a imaginar un nou model on els recursos energètics d’un territori són gestionats de manera col·lectiva per les persones que hi conviuen. La guia de l’IDAE o el Reial Decret sobre l’autoproducció us poden ser d’utilitat. Així, els projectes han de presentar-se dins d’un d’aquests tres àmbits:\nComunitat Energètica Local: projectes que tenen com a objectiu impulsar l’aparició d’una comunitat de persones que, a través d’una participació oberta i col·laborativa, pugui emprendre les accions necessàries per aconseguir gestionar els recursos energètics a nivell local d’una manera justa, eficient i sostenible. Les activitats a desenvolupar no persegueixen una finalitat lucrativa i poden ser, entre d’altres, la generació d’energia procedent de fonts renovables, la distribució, el subministrament, l’ús, l’agregació, la prestació de serveis d’eficiència energètica i la prestació de serveis de recàrrega per a vehicles elèctrics.\nPobresa energètica: projectes que tenen com a objectiu mitigar les causes i conseqüències, estructurals i contextuals, de la pobresa energètica (dificultat de pagar una quantitat d’energia suficient per satisfer les necessitats domèstiques).\nTransició energètica: projectes que tenen com a objectiu caminar cap un model econòmic i energètic sostenible a través del desenvolupament de l’energia renovable, l’eficiència energètica i el desenvolupament sostenible, fomentant un canvi en la manera de gestionar i utilitzar l’energia i incrementant-ne l’ús compartit i eficient.\nUna altra novetat és que, per al premi de la votació popular, es podrà escollir entre tots els projectes participants, no només els de la categoria de transició energètica.\nFuncionament del concurs: terminis i fases\nFase 1. Inscripció de projectes: del 30 d’abril al 7 de juny de 2020\nFase 2. Validació dels projectes presentats: del 8 al 30 de juny\nFase 3. Votació popular: de l’1 de juliol al 27 de juliol\nFase 4. Resolució del jurat: 8 de setembre\nFase 5. Presentació projectes guanyadors i premi del públic: Escola de Som Energia 2020\nLa contribució al canvi de model energètic\nL’impacte social i l’arrelament territorial\nEl sistema de governança i participació\nEls beneficis ambientals (no energètics)\nLa replicabilitat en altres punts del territori\nLa sostenibilitat tècnica i econòmica\nEl grau d’innovació i originalitat\nAquests són els premis de la 4a edició del Germinador Social:\nPremi de la votació popular, dotat amb 5.000 euros.\nTres premis, escollits pel jurat, en els àmbits de transició energètica i/o pobresa energètica. Dotació: 5.000 euros per projecte.\nPremi especial del jurat en l’àmbit de comunitats energètiques locals. Dotació: 10.000 euros (el jurat valorarà si ho assigna a un o més projectes).\nPremi del públic, que votarà durant la presentació dels projectes guanyadors de la 4a edició. Dotació: 1.500 € en espècies: serveis i assessorament. La cooperativa Opcions facilitarà l’accés a serveis i assessoraments a mida pel projecte.\nTots els projectes guanyadors podran demanar un préstec a Coop57. En cas de concedir-se, tindran una reducció del 50% del cost financer associat durant els dos primers anys.\nLa dotació econòmica dels premis corre a càrrec de Som Energia, que fa una aportació a fons perdut de 31.500 euros. Aquest import prové dels recursos que es reben a través del donatiu voluntari dels contractes d’electricitat.\nInforma’t: consulta les Bases del Concurs\nPrepara’t: fes el vídeo de presentació i el Pla de desenvolupament del projecte\nInscriu-te: omple el Formulari d’inscripció\nAnimeu-vos a participar-hi! I si coneixeu alguna persona o organització que hi pugui estar interessada, feu-ne difusió i ajudeu-nos a donar suport així al camí cap a la transició energètica.\nProjecte Lliures: més motius, més raons


"Tot el que sabem de tu": els perills del big data, a "30 minuts" - TV3\n"Tot el que sabem de tu": els perills del big data, a "30 minuts"\nAvui, a tot el món i en un sol minut s'envien més de 200 milions de correus electrònics, es fan unes 7.000 compres a Amazon i uns 4 milions de cerques a Google. Si hi afegim l'activitat a totes les xarxes socials, les targetes de crèdit, les càmeres de seguretat i molts altres dispositius, el resultat és que tots proporcionem una gran quantitat de dades personals. Són la moneda amb què paguem serveis aparentment gratuïts\n02/11/2020 - 11.15\nEl big data, que permet tractar bilions de dades, té molts beneficis en recerca científica, en medicina i en molts altres àmbits. Però també presenta molt riscos en relació amb la privacitat i pot provocar discriminacions d'alguns ciutadans.\nEl reportatge del "30 minuts" mostra la utilitat del big data en la investigació sobre la Covid o en el diagnòstic del càncer, però també alerta sobre els perills que pot comportar.\nEl problema no són només les dades que no hauríem de donar de manera automàtica i sovint sense pensar. La periodista especialitzada Karma Peiró explica que "d'una manera molt senzilla, jo diria que són totes aquelles que no donaries a un estrany que et trobessis pel carrer".\nEl risc prové, sobretot, de totes les que es capten sense que en tinguem constància.\nQue facin servir informació sobre nosaltres pot representar simplement rebre més publicitat que no ens interessa, però també pot tenir altres conseqüències pitjors, com explica en el reportatge Vesselin Popov, director executiu del Centre Psicomètric Universitat de Cambridge:\nPerò d'entrada, els algoritmes, alimentats amb dades, ens fan recomanacions i decideixen sovint què hem de veure, llegir o comprar i què no, què ens pot interessar i què no. Així n'explica algunes conseqüències Jordi Vitrià, professor del Departament de Matemàtiques i Informàtica de la Universitat de Barcelona:\n"El fet que les màquines ens manipulin no és una hipòtesi, és una certesa. Cal que ens coneguin molt bé? No, segurament una màquina mai ens arribarà a conèixer prou bé, però és que no cal. Una màquina només cal que ens conegui una mica millor del que ens coneixem nosaltres mateixos. En el moment que troba aquest forat de conèixer un aspecte de nosaltres mateixos del qual potser ni nosaltres en som conscients, ha trobat el forat per manipular."\nEn definitiva, com explica en el reportatge la periodista Marta Peirano:\n"Les grans empreses tecnològiques entrenen els seus algoritmes perquè prediguin no només els nostres moviments, sinó el que pensarem, el que farem."\nEl reportatge també mostra amb quina facilitat es poden comprar dades sensibles de milions de ciutadans. És el que va fer l'artista i investigadora Joana Moll quan va adquirir un milió de perfils d'usuaris de webs de contactes per 136 . També va descobrir quin entramat d'empreses s'amaga darrere dels serveis de cites online.\nUn reportatge de Xavier Duran i Xavier Bonet


Tipus d'al·lèrgies i els seus símptomes - Medicina Lliure\nEl nostre cos és un organisme que es troba immers en un medi. Al nostre voltant hi ha moltes substàncies diferents amb les quals hem d’interaccionar per sobreviure. L’aire que respirem, el sòl que trepitgem, els aliments, els objectes fets de multitud de materials que toquem, animals com els gossos, els gats, els insectes, i altres organismes més petits com els bacteris i els virus. Alguns d’aquests elements del medi són bons per nosaltres, d’altres són neutres i alguns clarament nocius. El nostre cos està preparat per detectar les substàncies nocives i reaccionar per eliminar-les. Es posa en marxa generant anticossos, que són proteïnes en forma de “Y” anomenades immunoglobulines. Aquests anticossos tenen la capacitat d’unir-se a l’element nociu, que s’anomena antigen, per marcar-lo perquè sigui atacat per altres components del sistema immunològic, o per neutralitzar-lo directament, per exemple bloquejant les parts d’un microbi que el permeten unir-se a les nostre cèl·lules.\nA vegades, però, aquest mecanisme falla. I falla precisament perquè “es passa de la ratlla”. Davant de substàncies o organismes que no són gaire perilloses o que són neutres (com el pol·len), o fins i tot que ens resulten beneficioses (com el menjar), el sistema immunològic d’algunes persones reacciona com si es tractessin d’elements que cal combatre. És aleshores quan apareix l’al·lèrgia. En aquest cas ja no es parla d’antígens en general sinó d’al·lèrgens, que són els antígens que tenen aquesta capacitat de provocar una reacció al·lèrgica, és a dir una reacció que, per entendre’ns, “no caldria”.\nEn el primer contacte de l’organisme amb un al·lergen el sistema immune genera anticossos específics per aquesta substància, que viatgen a través de la sang i s’adhereixen a unes cèl·lules immunològiques anomenades mastòcits i basòfils, que es troben en tots els teixits del cos, i especialment en el nas, gola, pulmons, pell i en el tracte gastrointestinal. Els teixits queden així preparats pel segon contacte (i successius) que causarà la reacció al·lèrgica. Quan l’al·lergen s’uneix als anticossos repartits pels teixits com una catifa, els mastòcits i basòfils alliberen grans quantitats de substàncies químiques com la histamina que provoquen la reacció.\nLa majoria d’aquestes reaccions no són perilloses, però hi ha casos en que és tan intensa que pot posar en perill la vida de la persona. Es tracta del xoc anafilàctic, que es considera una emergència mèdica per la seva rapidesa i gravetat. Els al·lèrgens més habituals que poden desencadenar aquestes crisis en algunes persones són les picades d’insectes, els cacauets, certs fruits d’arbres, la llet, el marisc i alguns medicaments com els antibiòtics.\nNo estan del tot clars encara els motius de l’al·lèrgia. Sembla que hi ha un component genètic, ja que la majoria de persones afectades tenen una història familiar d’al·lèrgies, o pateixen alteracions que hi estan relacionades com l’asma o èczemes. Tampoc se sap del cert per què el nombre de persones amb al·lèrgies s’incrementa cada any. Hi ha diverses teories que relacionen aquest increment amb el fet de viure en un ambient on hi ha menys gèrmens presents amb els quals va evolucionar el nostre sistema immunològic. Aquesta falta d’interaccions entre el nostre organisme i els antígens “antics” podria causar una deficiència en la regulació del nostre sistema immunològic.\nHi ha diversos tipus d’al·lèrgies que podem classificar segons diferents criteris. Per exemple, segons el tipus d’al·lergen tindríem les següents al·lèrgies:\nAl·lèrgies als aliments: Es produeixen quan el sistema immune respon a aliments inofensius com si fossin una amenaça. Els símptomes més habituals són picor o inflamació a la boca, vòmits, diarrea, punxades al abdomen, èczemes, tensió al coll, dificultats al respirar i baixada de la pressió arterial. Afecten només a l’1% dels adults, a un 8% dels nens i nenes en edat preescolar i a un 2% dels nens i nenes més grans i de recent nascuts.\nCal distingir però entre al·lèrgia i intolerància a un aliment. Les intoleràncies són molt més habituals i no són degudes a la resposta del sistema immunològica, sinó a l’absència d’un enzim necessari per digerir el menjar, com per exemple en la intolerància a la lactosa de la llet.\nAl·lèrgies ambientals: Són les causades pel pol·len, els dipòsits dels àcars de la pols, els fongs, certes proteïnes, les paneroles o la caspa dels animals (el pèl no és al·lergen contràriament al que es creu habitualment). Els tipus més comuns de reaccions a aquests al·lèrgens ambientals són la rinitis al·lèrgica, l’asma i la dermatitis atòpica.\nAl·lèrgies als medicaments: Cal anar molt amb compte amb aquestes al·lèrgies perquè poden causar un xoc anafilàctic, una emergència mèdica greu i potencialment mortal. És molt important estar atents als símptomes més lleugers del primer contacte, quan el cos distribueix els anticossos pels teixits, per evitar un segon contacte que pugui provocar una reacció al·lèrgica aguda.\nAl·lèrgies al verí d’insectes: Causades pel verí que alguns insectes injecten en la pell a través d’una picada. Les més greus i potencialment mortals són les reaccions al·lèrgiques a les picades d’abella o de vespa. També es poden produir reaccions a les picades de mosquit, però són més lleus.\nUna altra possible classificació és segons l’època de l’any, que ens donaria les següents al·lèrgies:\nAl·lèrgies primaverals: L’al·lergen més important d’aquestes al·lèrgies és el pol·len que alliberen els arbres i les plantes a l’aire durant la primavera i que s’introdueix en el nas quan respirem, activant la innecessària resposta immunològica.\nAl·lèrgies d’estiu: Causades fonamentalment pel pol·len encara existent en l’aire i la pol·lució atmosfèrica típica d’aquest període en les ciutats que afavoreix la creació de compostos potencialment al·lèrgens com l’ozó.\nAl·lèrgies de tardor: Causades fonamentalment per les espores dels bolets.\nAl·lèrgies d’hivern: Les espores dels bolets i els àcars de la pols a les cases poc ventilades són els al·lèrgens més habituals a l’hivern. La falta de ventilació també augmenta l’afectació per contacte amb la caspa dels animals o certes substàncies existents en perfums i productes que fem servir a la llar.


CELHospitalet | L’Hospitalet dóna per tancada la plantilla amb tres darrers reforços\nL’Hospitalet dóna per tancada la plantilla amb tres darrers reforços\nEl Centre d’Esports L’Hospitalet ha tancat aquest matí tres nous fitxatges. D’aquesta manera, a més del nouvingut Pep Vidal, procedent del RCD Mallorca, s’han exercitat amb la resta del grup Walter Fernández, Carlos López i Abu.\nWalter Fernández ha signat avui mateix contracte amb l’Hospi. Als seus 26 anys d’edat, aquest davanter ha triomfat a la 1a Divisió grega amb el Panathrakikos, tot i que es va formar a les categories inferiors del RCD Espanyol, abans de passar per l’Sporting Mahonès, Antequera CF i Nàstic, abans d’iniciar la seva particular aventura per diferents clubs d’Europa.\nTambé ha tingut el seu primer dia de curs a Carlos López, qui arriba procedent del CD Castelló. Tot i que només té 21 anys, aquest migcampista va rebre l’alternativa de la mà de Kiko Ramírez i, fins i tot, va disputar la promoció d’ascens a Segona B, tot i que amb l’Hospi podrà, per fi, debutar a la categoria de bronze del futbol Estatal.\nFinalment, l’equip ha decidit comptar amb Aboubacar Simpara, més conegut com a Abu, després de fer tota la temporada amb l’Hospi. Com en el cas de Pep Vidal, el jove jugador nascut a Mali arriba en qualitat de cedit, però en aquesta ocasió de l’At. Madrid. Arriba per reforçar la zona medul·lar i confia en fer una gran temporada amb el conjunt riberenc.\nAmb aquests nous reforços, Ismael García dóna per tancada la plantilla, completant les 22 fitxes. El tècnic gallec tindrà l’oportunitat de treballar amb tot el grup al complet en aquestes dues setmanes, ja que recordem que gaudirà de jornada de descans, per l’aplaçament de l’enfrontament que havia de disputar al camp del Lleida Esportiu i que tindrà lloc a la Terra Ferma el proper 28 de setembre.\nFoto: Montse Maneja\nPep Vidal arriba demà dimecres a Hospitalet\nL’Hospitalet busca aquest diumenge la primera victòria a casa


9 millors humidificadors per a nadons 2021: ompliment superior, llum nocturna i difusió d’olis essencials - Tacat\nAquests humidificadors per a nadons ajudaran el vostre petit a respirar fàcilment durant tot l'any\nEls millors humidificadors per a nadons són segurs, fàcils d’utilitzar i mantenen còmodament el bebè mentre dorm. Alguns fins i tot serveixen per a múltiples propòsits humitejant l’aire, il·luminant-los com a llum nocturna i olis essencials difusors a ajuda amb el son (calmant espígol o neteja sinusal gotes de vapor , ningú?). Però abans d’avançar-nos, potser us preguntareu: Fer nadons realment necessitat humidificadors? La resposta breu és afirmativa si busqueu una manera suau i eficaç de millorar el son i la salut en general.\nTot i que pot no estar tan a la llista de prioritats com els bolquers no tòxics i biberons , un humidificador fresc per a nadons amb boira mereix definitivament un lloc al vostre registre virtual de dutxes de nadons o llista de regals de vacances. Els beneficis de l’humidificador per als nadons inclouen la humitació de la pell, els cabells i les vies respiratòries, especialment durant les estacions seques o si tenen al·lèrgies o refredat (i recordeu que no poden bufar-se els nassos ells mateixos). Com que és el 2020, els millors humidificadors per a habitacions per a nadons i nens es construeixen amb una tecnologia que pot fer diverses tasques; només queda decidir quines funcions són les millors per a la vostra família.\nA continuació, hem recopilat els millors humidificadors per a nadons per a la llar d’infants, habitacions per a nens i diables, també la vostra habitació. Des d’unitats fàcils d’omplir per sobre, fins a aquelles amb llums LED d’arc de Sant Martí, fins a l’humidificador de Vicks que difon el vapor, la selecció adequada ajudarà el bebè a respirar tranquil·lament ... el que significa que també ho farà.\nHumidificadors infantils més macos\nCrane Adorables Cool Mist Humidifier\nEls humidificadors adaptats als nens de Crane són tan divertits com funcionals. Trieu entre 17 opcions, com ara una vaca, un tren, un porc i (xafo!) Un unicorn, i el vostre petit estarà encantat de guardar-lo a la seva habitació. Tot i la seva aparença semblant a una joguina, aquests nebulitzadors frescos ofereixen moltes funcions: control de boira per velocitat i direcció; un xiuxiueig silenciós; i 24 hores de durada per a tota la nit (o el dia). A més, aquests tancs fàcils de netejar estan fets amb material antimicrobià que redueix el creixement de floridures i bacteris en un 99,96 per cent. (Una cosa a tenir en compte, però: no hi ha llum nocturna.) Fins i tot hi ha un lloc per a Filtre d’humidificador de Crane , que és opcional però no és necessari per al funcionament. Són aquestes les raons que tenen els humidificadors de Crane milers de ressenyes de 5 estrelles .\nQuan el meu fill era petit, tenia problemes de respiració / pell que necessitaven un humidificador a la seva habitació tot l'any, explica un client feliç . Després d’haver passat per MOLTES marques / versions (algunes es filtrarien, d’altres quedarien embolicades, d’altres necessitaven reemplaçaments constants del filtre, d’altres eren horriblement difícils de netejar), aquest era el patró d’or dels humidificadors. Corrent tranquil, fàcil de dirigir, fàcil de netejar, sense peces que necessitin reemplaçament.\nNúvol MistAire d’enriquiment pur\nAquest núvol dolç infondrà humitat a l’aire i, al mateix temps, aportarà un toc de capritx a l’habitació del vostre nadó o fillet. A més d’oferir bufades de boira fresca (a nivells ajustables) i una funcionalitat senzilla, la característica que defineix aquesta unitat és el seu colorit resplendor. Un paràmetre il·lumina el vostre color preferit de vuit colors o podeu configurar-lo perquè els tons girin a través de l’arc de Sant Martí. També us encantarà que aquest dispositiu sigui excepcionalment portàtil; simplement traieu el dipòsit d’aigua per facilitar-ne la neteja i l’ompliment.\n$ 49.99 A WALMART\nmatar un ocell burleta cita atticus\nHumidificador de balenes TaoTronics\nLa balena de TaoTronic no només és adorable, també és multitarea. A més de produir tranquil·lament una boira fresca i hidratant, es converteix en un difusor amb algunes gotes d’oli essencial i també és una llum nocturna amb il·luminació regulable. Gràcies a aquestes funcions, calma tots els sentits, cosa que és especialment útil per als petits que dormen nerviosos o en forma. I també dormireu millor, sabent que aquest dipòsit fàcil de netejar manté el bebè còmode i sa durant tota la nit.\nAmb un puntuació mitjana de 4,7 estrelles en més de 1.000 comentaris , aquesta adorable balena és la favorita dels fans. Simplement deixeu de buscar un humidificador per a vosaltres i per a vosaltres, revisor de rave Misty Heagney . Aquesta és la! TAN FÀCIL DE NETEJAR! Fàcil d'utilitzar. Super tranquil. I molt maco també! Aquests (humidificadors) que realment puc desmuntar, fregar i raspallar (les peces que es poden deixar), és molt més segur i saludable per a la meva família.\n$ 44.99 A AMAZON\nHumidificadors per a nadons més elegants\nHumidificador Humist Cool Mist\nAmb les seves crítiques ridículament altes ( una mitjana de 4,9 estrelles en més de 2.500 valoracions ), L’humidificador racional de Homech va fer aquesta llista. Llavors, per què la gran base de fans? Potser són les funcions fàcils d’utilitzar, com ara una simple llum nocturna on-off, un control del nivell de boira i un 360° broquet giratori. Potser és l’indicador de nivell d’aigua de llum blava de lectura fàcil. Potser és el disseny modern i minimalista. O potser és l’enorme tanc de 6 litres que li permet funcionar fins a 60 hores (depenent de la configuració de la boira, és clar). En qualsevol cas, la majoria dels compradors diuen que és una compra que val la pena fer.\nAquest humidificador és molt tranquil i eficient, explica el revisor Arthur . Vull dir que és eficient perquè després d’un parell de dies d’activació, encara quedava molta aigua. El meu vell humidificador era fort i havia de tornar a omplir l’aigua de forma constant cada dia. També és molt compacte i té bon aspecte! S'adapta gairebé a qualsevol lloc de la casa. Ho tinc al meuguarderiai és perfecte!\nHumidificador 3 en 1 Frida Baby Fridababy\nEn l’àmbit dels productes intel·ligents per a Baby, Fridababy és el més destacat. Per tant, no és estrany que el seu humidificador 3 en 1 sigui popular entre els pares? Funcionant com a humidificador, difusor d’olis essencials i llum nocturna que canvia de color amb matisos de colors dolços, el vostre amor malalt estarà especialment agraït si afegiu unes gotes de Gotes de vapor Breathefrida al tanc (també es poden utilitzar a la banyera). Però, fins i tot si no s’omplen, l’aire humit i els llums de sorbet faran que l’hora d’anar a dormir sigui molt més agradable.\nFridababy sempre ofereix els productes més creatius i útils, diu el fan de la marca Nowienono . L’humidificador 3 en 1, difusor, llum nocturna no és una excepció. M’encanta que només necessiti fer servir un electrodomèstic com a humidificador, difusor i llum de nit. Funciona tranquil·lament, es neteja fàcilment, el difusor funciona molt bé i té un preu competitiu. Aquest serà el meu regal de dutxa per a nadons.\nmillors llocs per viure soltera\nAquesta petita esfera és especialment adequada per a nens que són freds. Tot i que la majoria de les seves característiques són bàsiques, té un compartiment especial per a Vicks VapoPads , que allibera vapors calmants durant tota la nit, o aproximadament unes 8 hores. Podeu ajustar el nivell de boira fresca que emet i el tanc petit és fàcil d'omplir i substituir. Tingueu en compte que aquest no té llum nocturna controlable (el llum indicador de l’esfera proporciona una brillantor suau), però el podeu obtenir en diferents colors del tanc: rosa, verd llima i blau. Tot i que no té florits, més de 2.200 crítics es complau amb 5 estrelles pel seu rendiment.\nAquest adorable petit humidificador és perfecte per a un dormitori o un viver, diu la senyoreta Àlex . Tan silenciosa que emet una suau boira invisible que manté l’habitació prou hidratada com per ajudar a secar els nassos, la gola i la pell. Vivint a l’hemisferi sud, faig de la meva tota l’hivern, mentre la calor elèctrica asseca la casa de manera terrible. Per no parlar, el color rosa és massa bonic i no s’il·lumina com alguns dels nous.\nHumidificador pur de boira Cool Enriquiment MistAire\nSi sou una persona, acabem de fer la feina, aquest best-seller d’Amazon és senzill, funcional i té una enorme quantitat de 29.000 comentaris ! És al costat més petit amb un dipòsit d’1,5 litres, però això el fa perfecte per a un viver petit o si teniu previst portar-lo d’una habitació a l’altra. I té les funcions essencials que desitgeu, com ara configuracions de boira alta i baixa per a fins a 16 hores d’ús continu, un broc giratori de boira i una llum de nit blava que es pot encendre i apagar. També inclou un raspall per facilitar la neteja.\nComparteix AliAmazon , En tenim dos: un a l’habitació del nadó i un a l’habitació del nostre nen petit. És un xiuxiueig tranquil, que és fantàstic. També és fàcil d’utilitzar: només un botó controla la funció d’alimentació, així com els paràmetres de llum i alta / baixa boira. La llum blava és opcional, però l’utilitzem com a llum nocturna a l’habitació del nen petit i no l’utilitzem gens a l’habitació del nadó. L’executem tota la nit a l’altura i tendeix a quedar-se sense aigua just quan el matí toca, cosa que crec que és una bona quantitat de temps.\nEls millors humidificadors per a nadons de recanvi superior\nHumidificador Cool Mist AirExpect\nSi fer un dipòsit d’aigua degotejat des de l’aigüera fins a la base (després de nou) us sembla una tasca, us encantarà. L’humidificador d’AirExpect és ple, de manera que només heu de treure la tapa, abocar-hi aigua i ja podreu anar- no és necessari un lliscament. Dit això, quan arriba el moment de netejar, el dipòsit és extraïble i l’obertura ampla fa que sigui fàcil de netejar. Altres funcions que us encantaran són els botons de control de tacte suau, una pantalla digital, un temporitzador de boira, una llum nocturna LED de 7 colors, 3 nivells de boira, un funcionament tranquil i un oli essencial segur ... tot a un preu immillorable.\nEl meu vell humidificador acumulava floridures i vessava aigua cada vegada que havies de treure el recipient per omplir-lo, explica el comprador Ria . NO AQUEST! Aquest encara no ha mostrat cap signe d’emmotllament després de més d’un mes d’ús. La part superior és molt fàcil de treure i omplir. Guardem una gerra al bany per omplir-la i l’abocem a la part superior de l’humidificador.\nHumidificador d’olis essencials Homàsy\nUna altra excel·lent opció d’ompliment excel·lent, l’humidificador d’Homàsy també té difusor i llum nocturna. En comparació amb l’AirExpect, té un dipòsit més petit (capacitat de 2,5 litres enfront de 3,5 litres), dos nivells de boira i control de botó tàctil, però no té temporitzador ni pantalla LED. També té 7 opcions de llum de colors, però la gran diferència aquí és que tot el dipòsit d’aigua s’il·lumina, no només un cercle al voltant de la base. Les diferències són petites i tot es redueix a una qüestió de preferència per a vosaltres i per al vostre fill.\nLa majoria dels més de 700 crítics de l’Homàsy l’han guardonat amb 5 estrelles . D'acord, així que la meva filla M'encanta literalment aquesta cosa, diu la mare Michaela Cassulo.Omplir-lo forma part de la nostra rutina nocturna i li encanten els colors. A més, no és una molèstia ni una molèstia per a una mare estètica boja com jo. Afegeix Àsia pare , Necessitàvem un humidificador per als nostres fills de 4 mesos i aquest és molt tranquil, eficaç i té llums de colors canviants amb el que gaudeix el nostre fill.\nAquesta llista us ha facilitat la vida? Esperem que sí. Consulteu més seleccions d’equips per a nadons aprovats per la mare hem fet la investigació perquè no hagueu de fer-ho.\nQuan teniu una caiguda amb un membre de la família, afecta tots\nEl que voldria conèixer com a mare acabada de néixer\nKim Kardashian acusa Kourtney de 'degradar' una mainadera durant el 'Desacord'\n4 Normes per a nens adults que viuen a casa\nPregunteu a Scary Mommy: El meu marit no deixarà el seu telèfon de trucada\nTwitter evisa «Wonder Woman 1984» com només Twitter pot\nPMS em fa voler divorciar el meu marit un cop al mes\nPodeu fer una foto de Pare Noel a la vostra sala d’estar amb aquestes aplicacions\nquè és el que fa més temps que un bebè ha estat a l’úter\nJocs d'ordinador antics de 3 anys gratuïts\nidees de disfresses de halloween per a noies entre dones


2016 1ª MOSTRA AUDIOVISUAL | audiovisualscem\n2016 1ª MOSTRA AUDIOVISUAL\n2018 2ª MOSTRA AUDIOVISUAL\nEl dijous 11 de febrer del 2016 a la Marineta va ser una tarda especial. Van tenir el plaer d'inaugurar una Mostra de treballs audiovisuals realitzats per alumnes del nostre Centre.\nPer nosaltres és una bonica fita de l'aposta realitzada per l'escola, ja fa gairebé 20 anys, quan parlar d’audiovisuals era poc usual i podia semblar que era una de les modes que de vegades envaeix l’educació. Crèiem i creiem que ensenyar audiovisuals era igual d’important que ensenyar a escriure i llegir.\nÉs un orgull enorme donar a conèixer obertament aquest projecte. Amb això volem mostrar la importància que realment té el llenguatge audiovisual en l'àmbit educatiu i la seva aplicació dins de l'aula, potenciant la creativitat i sent un element motivador que facilita una millora del coneixement.\nHan estat moltes promocions les que han anat passant per l'escola. Totes elles deixant la seva emprenta amb els seus projectes i creacions. Amb la pàgina web d'audiovisuals . On hem volgut recollir bona part aquests projectes, uns de qualitat, altres molt ambiciosos, altres molt creatius, altres molt emotius… En tots ells podreu veure les il·lusions i motivacions dels alumnes.\nEls premiats són una petita representació de tots els alumnes que han fet possible aquesta Mostra Audiovisual.


La fascinació pels volcans (10) - Nosaltres La Veu\nLa fascinació pels volcans (10)\nGoles i glaceres\nDilluns, 13 de desembre de 2021 - 06:00h\nWilliam Turner, «L'erupció del volcà La Soufrière, a l'illa de Saint Vincent, la mitjanit del 30 d'abril del 1812» (detall), 1815\nLa cerca del sublim també va empentar William Turner, l’estiu del 1802, a viatjar als Alps i a recórrer a peu i a cavall d’una mula els camins que anaven de Lausana a Berna, del pas de Sant Bernat al Mont Blanc, i del de Sant Gotard a Zuric i a les cascades de Schaffhausen al Rin, a fi de contemplar aquestes impressionants muntanyes, tan diferents de les de Gal·les, a les quals estava avesat. Durant el trajecte va dur a terme nombrosos esbossos del natural en quaderns i en alguns fulls de paper gris preparat a l’aiguada de dimensions més grans en què veiem, en alguns casos, l’embrió d’obres posteriors i, en altres, pràcticament la versió definitiva.\nEntre els llocs que el van atraure i va plasmar de manera reiterada i des de diferents punts de vista en aquests apunts ràpids, amb llapis, grafit i clarió, o bé amb aquarel·la, guaix i raspats, trobem la gola de Schöllenen i el Pont del Diable, al riu Reuss, molt perillós a l’època del desglaç, a l’anomenat pas de Sant Gotard, a més de 2.100 metres d’altitud. Els elevats penya-segats que estrenyen el torrent, vora el qual discorria la ruta que unia el nord de Suïssa amb Milà, i també la silueta del llegendari pont, el primer de pedra que el va travessar, construït el 1707, ja s’intueixen, poderosos, en els dibuixos que hi va dedicar. A partir d’aquests, entre 1803 i 1804, va pintar un oli en què la composició vertical accentua l’altura de les parets rocoses, que omplin l’espai per complet; més encara en relació amb les diminutes figures humanes. L’aigua, que baixa des de dalt rabent, amb força, i s’escola per l’ull del pont i cau en unes profunditats que no arribem a albirar, sembla que puga arrossegar cap a aquest punt, com en un embut, tot el que l’envolta: la pedra, els núvols, les persones. Un altre quadre dels mateixos anys, El pas de Sant Gotard, mostra la gola estreta i fonda, una V de punta afilada que empeny cap avall, vista des del pont. Quasi quaranta anys més tard, Turner torna a enfrontar-se al mateix tema en una aquarel·la en la qual ja a penes hi ha diferència de tractament en els elements que la integren. Amb la gradació cromàtica, que va dels ocres dels laterals als blaus grisencs i blanquinosos de l’eix central, tant els materials muntanyencs com la pregonesa del barranc, amb la construcció penjada ara més allunyada, prenen entitat. Pel que fa a la seua visió, Giulio Carlo Argan escriu: «Revela un dinamisme còsmic que s’escapa del control de la raó, però que pot arrabassar l’esperit humà envers èxtasis paradisíacs o precipitar-lo en l’angoixa. La seua és, doncs, una visió emocionant».\nWilliam Turner, «El pont del Diable, Sant Gotard», 1803-4. Oli sobre llenç. Kunsthaus Zürich\nDe l’enorme glacera de la vall de Chamonix anomenada Mer de Glace, Turner en va fer uns quants esbossos des de diferents indrets, als quals va haver d’accedir travessant-la —s’havia d’escalar— amb l’ajut d’un guia. Allà mateix, al cor del gel, executava un esquema que després acabava amb àmplies pinzellades d’aquarel·la i tocs de guaix blanc, a fi d’aconseguir l’ambient ombrívol i la llum freda que hi va trobar. En primer terme, hi havia les formes estranyes, punxegudes, talment crestalls d’ones solidificades amb esquerdes i traus, que pareixen provar d’enlairar-se com les agulles del fons. Turner fou l’únic dels artistes en aquell període que es va endinsar a la glacera per tal de captar la turbulència congelada de primera mà. S’ha dit sovint que dos dels seus principals motius d’inspiració eren la mar i les muntanyes, i —assenyalen Janet A. Smith i Peter Bicknell— ací coincideixen. El 1806, sense variacions notables, reprendria el motiu. Mer de Glace cap a l’Agulla de Tacul (1802) és un altre esbós que va servir de model per a un gravat pertanyent al Liber Studiorum (1812). Aquest conserva la sobrietat, l’espontaneïtat i la contundència de l’obra dibuixada del natural, un exemple, segons afirmaria John Ruskin a Modern Painters (1856), de la seua comprensió excepcional de la geologia de la muntanya.\nWilliam Turner, 'Mer de Glace cap a l'Agulla de Tacul, 1802. Grafit, clarió, aquarel·la i guaix sobre paper. Tate Gallery, Londres\nTurner, fascinat també pels volcans, el 1817, malgrat que no visitaria la ciutat de Nàpols fins dos anys més tard, va pintar dues aquarel·les a partir dels models de Volaire: El Vesuvi en erupció i El Vesuvi en repòs; i abans, el 1815, ja hi havia mostrat el seu interès en una obra de la qual va indicar la font en el títol: L’erupció del volcà La Soufrière, a l’illa de Saint Vincent, la mitjanit del 30 d’abril del 1812, segons un esbós del natural del Sr. Hugh P. Keane. Sens dubte, doncs, la forta atracció que Turner sentia per aquests fenòmens feu que s’afanyara a traslladar-los al llenç, fins i tot sense haver-los vistos directament. En la primera peça sobre el Vesuvi, la intensa llum de l’esclat inunda el cel de damunt del cràter; obrint-se pas entre les fosques i denses fumeres —un efecte que aconseguia raspant les capes de pintura—, es vessa cap avall i es reflecteix sobre les aigües de la badia, des de la qual petites figures, davant de l’envergadura del colós enfurismat, observen la força de la natura desbridada a peu de platja o des d’algunes embarcacions. Un resultat, tot i les semblances, molt més dramàtic que l’assolit en el quadre dedicat al volcà de l’illa de Saint Vincent.\nWilliam Turner, «L'erupció del volcà La Soufrière, a l'illa de Saint Vincent,\nla mitjanit del 30 d'abril del 1812», 1815\nUna vintena d’anys després, quan Turner fou atacat per alguns crítics que consideraven que s’havia allunyat massa de la representació realista de la natura, un jove John Ruskin (Londres, 1819 - Brantwood, 1900), amb només dèsset anys, el va defensar en un assaig en què elogiava el mestre. Ruskin, abans, el 1833, ja havia viatjat amb els seus pares a Schaffhausen, seguint els passos de Turner, moment en què inicià una apassionada relació amb els Alps; hi tornaria el 1835, una estada que li serví per desenvolupar una tècnica de dibuix, a base d’aquarel·la, guaix, llapis i tinta, amb què memoritzar i aprehendre millor el que veia. Hereu de la tradició romàntica, va rebre, però, la forta influència de l’esperit cientista i va pujar a les muntanyes per estudiar-ne la geologia i efectuar un «inventari de la naturalesa».\nLa fascinació pels volcans (9). Santuaris\n[Aquest article, publicat a Diari La Veu el 2015, forma part del recull A l'ombra del temps, Pruna Llibres, 2017]


La llum cau un 29 % fins el seu segon preu més baix en els últims dos mesos\nActualitzada 29/10/2021 a les 15:32\nEl preu mitjà de l’electricitat al mercat a l’engròs (pool) s’ha situat per a demà, 30 d’octubre, en 124,53 euros el megawatt hora (MWh), la qual cosa suposa un descens del 29 % respecte al preu fixat per avui, fins assolir el seu segon preu més baix en els últims dos mesos.\nAixí, el preu per a aquest dissabte, dia en què disminueix l’activitat econòmica i la demanda energètica és menor, és el segon més baix que registra el pool durant els mesos de setembre i octubre, només per sobre dels 111,6 euros/MWh del passat 3 d’octubre.\nL’electricitat baixarà aquest dissabte per segon dia consecutiu de la barrera dels 200 euros/MWh, encara que continua gairebé quadruplicant l’import que va marcar el pool durant el cinquè dissabte d’octubre de l’any passat (35,77 euros).\nEn el que va de setmana, el preu de l’electricitat ha baixat un 45 % si es compara el preu de dilluns (225,36 euros/MWh) amb el d’aquest dissabte, la qual cosa representa una caiguda de més de 100 euros/MWh.\nMalgrat aquest descens, en els primers 30 dies d’octubre l’electricitat ha superat en 21 ocasions els 200 euros/MWh, provocant que el preu al mercat a l’engròs s’hagi situat en 204,09 euros/MWh, la qual cosa el convertiria el mes més car de la història.\nEn aquest sentit, el preu per demà se situa un 39 % per sota de la mitjana d’octubre, i fins i tot és un 21 % inferior al preu mitjà de setembre, el més car fins la data amb un preu de 156,15 euros/MWh.\nSegons les dades de l’Operador del Mercat Ibèric de l’Electricitat (OMIE), el preu màxim demà es registrarà entre les 21:00 i les 22:00 hores, quan serà de 192,07 euros/MWh, mentre que el mínim serà de 58,79 euros/MWh entre les 5:00 i les 6:00 del matí.\nEls preus registrats al mercat a l’engròs repercuteixen directament en la tarifa regulada o PVPC, a què estan acollits gairebé 11 milions de consumidors a Espanya, i serveix de referència per als altres 17 milions que contracten el seu subministrament al mercat lliure.\nDarrere de l’augment de preus es troben els alts preus del gas als mercats internacionals i dels drets d’emissió de diòxid de carboni (CO2), que durant 2021 venen marcant mes a mes màxims històrics.\nAixí, en la resta dels països europeus els preus seguiran en nivells similars als d’Espanya, com en el Regne Unit, on el megawatt hora es pagarà demà a una mitjana de 135,10 lliures (uns 160 euros), mentre que a Alemanya ho farà a 84,15 euros, a França a 120,5 euros, a Itàlia a 190,08 euros, i a Portugal, al mateix preu que a Espanya en compartir mercat.\nEn l’actualitat, les tecnologies que estan marcant preu en la majoria de les hores al mercat ibèric són el cicle combinat (que utilitza gas natural) i l’aigua, que ofereix la seua producció regulable a preus similars als de cicle aprofitant el que es denomina com a "cost d’oportunitat".


Casa al Mare "La Spiaggetta" San Giovanni di Sinis Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nvia Lungomare S.N. - San Giovanni di Sinis, San Giovanni di Sinis, San Giovanni di Sinis, Itàlia, 09072 - Excepcional ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Casa al Mare "La Spiaggetta"\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de San Giovanni di Sinis, Casa Vacanze San Giovanni di Sinis és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Casa Vacanze San Giovanni di Sinis, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia són només algunes de les comoditats que fan que Casa Vacanze San Giovanni di Sinis sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nL'ambient de Casa Vacanze San Giovanni di Sinis es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, ventilador són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Casa Vacanze San Giovanni di Sinis la base perfecta per a gaudir de la seva estada a San Giovanni di Sinis.


El Maresme tindrà una agència de boscos a demanda | Mataró Ràdio\nDij, 06/07/2017 - 09:05\nEl Consell d’Alcaldes veta la creació de l’agència de boscos del Maresme. En l’última reunió d’aquest òrgan del Consell Comarcal, els alcaldes d’ERC i la CUP que en formen part van negar el seu suport al nou servei en un informe desfavorable. Argumenten en aquest document que qui té les competències és la Generalitat i qüestionen el nom del servei. Per contra, n’hi ha 10 que es van posicionar a favor de la nova agència (PdeCAT i PSC) i un (ERC) s’hi va abstenir. Per això, el Consell es replanteja el servei i el donarà a la carta, és a dir, només donarà suport als ajuntaments que explícitament ho sol·licitin i signin un conveni amb el Consell. Pel president del Consell Comarcal, Miquel Angel Martínez, la postura dels alcaldes respon a una qüestió política. Més encara si es té en compte que set d’aquests batlles que s’han oposat a l’agència de boscos han sol·licitat ajudes a l’administració comarcal per poder gestionar els boscos que estan dins dels seus municipis.\nEn aquest sentit, el Consell Comarcal ha congelat les actuacions programades a nivell municipal, per als propers 15 dies i ha comunicat als ajuntaments que per intervenir necessita una petició oficial i la signatura del corresponent conveni.\nMalgrat que les decisions del consell d’alcaldes no són vinculants, -qui té la potestat per fer-ho és el ple del Consell Comarcal-, l’administració ha optat per reformular el servei. Diu el president Miquel Angel Martínez que com a administració comarcal no poden renunciar al paper que toca jugar en defensa del territori i vetllant per la gestió dels boscos del Maresme en la seva totalitat. Per tant, amb aquest servei a demanda es cobrirà el servei distribuint els diners que arribin en funció de l’ajuda que demanin els municipis.\nParal·lelament, el Consell Comarcal ha demanat al Departament d'Agricultura, que és qui té les competències, que expliqui el seu pla d'actuació al Maresme per frenar l'expansió de la plaga de tomicus i el calendari d'inversions. Segons l'estudi presentat per la Diputació de Barcelona sobre la situació dels boscos del Maresme, 800 hectàrees de pi pinyer són irrecuperables i es necessitarien 2.5 milions d'euros per retirar tots els exemplars afectats. Aquesta és, ara per ara, l’única forma de combatre l'expansió de la plaga i reduir el risc d'incendis forestals.


El clúster MESAB amplia la seva Xarxa!\nAvui, 21 de juliol de 2017 l'Associació del Tèxtil Mèdic-Sanitari del Berguedà (MESAB) ha signat el conveni de col·laboració amb la Fundació Universitària del Bages (FUB).\nLa finalitat d'aquest conveni no és altra que contribuir a la creació d'un entorn favorable que fomenti i contribueixi a la competitivitat de les empreses membres del MESAB, així com de facilitar la transferència tecnològica. La Facultat de Ciències de la Salut de la FUB, a través de la seva Clínica Universitària, s'estableix un nou àmbit de col·laboració i la generació d'espais per desenvolupar futurs projectes, crear sinèrgies i fer possible el treball de camp.\nEn l'acte de presentació i signatura d'aquest conveni, han estat presents el Sr. Valentí Martínez - Director General de la FUB, Josep Miquel Canal - President MESAB, David Font - President de l'Agència de Desenvolupament del Berguedà.\nEl Sr. Valentí Martínez es mostra satisfet de la signatura d'aquest conveni, ja que amb ell es compleixen molts dels elements bàsics de la institució que representa, sent conscients que històricament provenen del camp de les ciències de la salut, però també del mon empresarial, i destaca la importància de la vinculació amb el territori i amb les seves empreses. D'aquesta manera la firma d'aquest conveni aporta valor i amplia l'abast territorial de la Universitat.\nSegons el Sr. Josep Miquel Canal, un dels objectius del MESAB és la d'anar ampliant els socis perincrementar la cadena de valor afegit, cercant nous socis distribuidors i comercials d'aquest nous productes tèxtil-sanitaris que s'estan desenvolupant, així com treballar conjuntament per crear sinèrgies encaminades a les tendències que des d'Europa es marquen en H2020. I en aquest cas en concret, les aliances amb la FUB permetran implementar accions investigacions pràctiques de tots els teixits que s'estan desenvolupant.\nPer la seva banda, el Sr. David Font, ha manifestat que el MESAB compta des dels seus inicis amb el suport i participació de l'Agència de Desenvolupament del Berguedà, i la seva tasca va encaqminada a afavorir el treball conjunt entre les empreses, les universitats i centres tecnològics i l'administració. Un dels primers passos que es va realitzar en aquest sentit va ser la formació Texinnova, que es va realitzar conjuntament amb la FUB. I destaca que recentment l'Agència, s'ha fet membre de l'ACTE (Associación de Colectividades Textiles Europeas) per tal de seguir treballant per donar visibilitat al sector tèxtil, desenvolupar nous projectes, i ampliar xarxa i la interrelació amb altres agents relacionats amb la indústria tèxtil a nivell europeu.


Formació - CIM Centro de Psicología Badalona\nEn CIM Psicologia Badalona hi ha cabuda per a diversos tipus de formacions que van des de l'àmbit escolar a l'universitari, passant pel familiar. Un espai on poder compartir amb les famílies les preocupacions del dia a dia i les solucions i alternatives; on poder elaborar tallers a mida dirigits a mestres, alumnes, parelles o grups de suport; i on poder també donar forma als coneixements adquirits a nivell teòric i personals dels diferents professionals, dotant-los d'un període de pràctiques amb el qual portem ja més de 20 anys.\nAjudem a créixer als futurs professionals\nUn espai de reunió obert a totes les famílies\nLa psicologia al servei de les persones


Abril | 2013 | Associació Catalana de Jueus i Palestins - JUNTS\nLa legítima resistència\nPosted in Uncategorized on Abril 12, 2013| Leave a Comment »\nSetanta anys després de l’aixecament del gueto de Varsòvia el 19 d’abril de 1943, molta gent continua plantejant-se la pregunta: com és possible que els jueus no van oferir una resistència més generalitzada i més aviat al seu anorreament sistemàtic pels nazis?\nDe fet, aquesta és precisament la pregunta que es van fer diverses persones jueves durant el procés mateix. L’octubre de 1942, després que els alemanys s’havien emportat tres-cents mil jueus de Varsòvia cap a la mort de forma ordenada -i pràcticament sense problemes tenint en compte l’envergadura de l’operació-, Emmanuel Ringelblum, l’encarregat de documentar la vida (i la mort) al gueto, es turmentava amb aquest dubte: “Hauríem d’haver sortit corrents al carrer, haver calat foc a tot, haver enderrocat els murs i haver-nos escapat a l’Altre Costat. Els alemanys haurien pres la seva revenja. Hauria costat desenes de milers de vides, però no pas 300.000…. Per què no vam resistir quan van començar a traslladar 300.000 jueus de Varsòvia? Per què ens vam deixar ser duts com anyells a matar?”\nAquesta frase bíblica, “com anyells duts a matar”, del salm 44, ressona com un leitmotiv a les reflexions anguniosos de no pocs jueus llavors i posteriorment.\nAbans d’examinar aquest interrogant, però, convé introduir-hi un matís, ja que la premissa no és del tot exacta. Tant abans com després d’aquesta revolta, sense dubte la més transcendent, es van produir diversos actes de resistència col·lectiva, fins i tot armada, a altres guetos i també dins alguns dels campaments d’exterminació.\nCal mencionar, també, els grups que van unir-se als partisans que lluitaven en els territoris ocupats pels alemanys, així com altres formes de rebel·lió més passives o individuals, com ara les fugides del gueto, les escapades dels trens que transportaven els jueus a les cambres de gas, o els intents de fer-se passar per aris o d’amagar-se entre la societat fora dels guetos.\nA més, si retrocedim una mica més en el temps, veurem com ja des del final del segle dinou moltes persones jueves es van implicar de ple en el combat contra l’ascens de l’antisemitisme, del feixisme i del nazisme a diferents països d’Europa, o que els jueus van constituir fins a un 25 per cent de les Brigades Internacionals durant la Guerra Civil Espanyola, considerada l’última oportunitat de parar el feixisme, encara que en la majoria dels casos no hi van participar en tant que jueus, sinó com a membres d’organitzacions laics que defensaven valors universals de democràcia, igualtat i socialisme.\nTot això no obstant, si ens centrem en Polònia, on els nazis van liquidar gairebé tota la població jueva de més de tres milions, la pregunta reté bona part del seu sentit.\nEls perquès de la “no-resistència”\nEvidentment no hi ha una resposta senzilla. Una de les explicacions més freqüents invoca una combinació d’engany i autoengany. Els nazis van fer tots els possibles per amagar les seves intencions, sembrant falses esperances, introduint divisions entre la població (se salvaran les persones productives), prometent reassentaments amb noves oportunitats i arribant a organitzar l’enviament de postals i cartes de jueus contant les meravelles de les seves noves destinacions. Davant d’això, es feia de mal creure l’enormitat d’allò que relataven les publicacions clandestines dins els guetos basant-se en testimonis d’escapats dels campaments o d’informacions proporcionades per la resistència polonesa. “Això no pot passar aquí”.\nUn altre element important és l’aïllament, no solament l’aïllament relatiu dels jueus dins la societat abans de l’ocupació seguit de la separació física total amb la implantació dels guetos, sinó el fet de no comptar amb cap referent o suport externs, com ara un govern a l’exili o poder exterior.\nDins el gueto, la policia jueva exercia un fort control i executava les ordres dels alemanys, transmeses a través del Judenrat o Consell Jueu, esperonada per ofertes d’immunitat o sota pena de càstigs per incompliment. Els alemanys tampoc no se n’estaven de fer servir amenaces esfereïdores alternades amb els escarments més brutals, unes vegades selectius, altres totalment arbitraris.\nAlgunes explicacions cerquen raons més de fons i parlen d’una tradició d’adaptació, d’evitar “provocacions”, de minimitzar els danys. Al gueto, aquesta actitud era encarnada pel Judenrat, “compost precisament per aquells elements de la comunitat que s’ho havia apostat tot a la cooperació completa amb l’administració alemanya” (Raul Hilberg, The Destruction of the European Jews, Holmes & Meier, Nova York, 1985).\nVa ser una part de la gent jove els qui van rompre amb aquesta “tradició”. “Per als laics moderns la tradició jueva de martiri, kiddush ha-shem [literalment, santificació del nom (de déu)], era la representació paradigmàtica del destí de la Diàspora contra el qual es rebel·lien” (Lucy S. Dawidowicz, The War against the Jews 1933-45, Penguin Books, Londres, 1990).\nAl començament, bona part de la població del gueto considerava aquest jovent irresponsable i el contemplava amb escepticisme o por. Tanmateix, a mesura que l’Organització Jueva de Combat (ŻOB), formada per diferents grups polítics d’esquerres, tant sionistes com antisionistes, anava eliminant alguns dels policies i col·laboracionistes més odiats, aquesta va anar adquirint prestigi i suport, tot traient-los al Judenrat, fins que el president d’aquest va haver de confessar als alemanys: “No tinc cap poder al gueto. Una altra autoritat regeix aquí”.\nAixí la ŻOB va poder preparar-se per l’enfrontament final, proveint-se, amb gran dificultat, d’algunes armes, i va poder igualment convèncer milers de persones que construïssin refugis subterranis que els oferissin alguna protecció a elles també. (Notem de passada, amb Raul Hilberg (op. cit.), que una situació tan extrema com aquesta no havia esborrat les diferències de classe, ja que “els jueus benestants van gaudir de refugis notablement més luxosos que els dels pobres”).\nCal recordar que en aquell moment el 85% dels jueus que hi havia hagut al gueto ja eren morts -uns tres-cents mil als camps d’extermini, la resta al gueto, de gana, de malalties contagioses o afusellats- i que dels setanta mil que hi quedaven, la meitat s’havien registrat amb les autoritats, mentre que l’altra meitat s’havien passat a la clandestinitat.\nQuan els nazis van entrar al gueto el 19 d’abril de 1943 per començar a deportar aquest 15% restant, es van topar amb els grups armats que els esperaven i es van haver de replegar. Naturalment, malgrat la sorpresa inicial, no van trigar gaire a tornar i es van dedicar a la seva tasca de liquidació sense miraments. Van interrompre el subministrament d’aigua, gas i electricitat, van calar foc a tots els edificis i van introduir fum a la xarxa subterrània de refugis i clavegueram.\nQuan l’operació es va acabar el 16 de maig, uns 56 mil jueus s’havien rendit, uns quants milers havien mort cremats als incendis o enterrats per la runa dels edificis ensorrats, i uns cinc o sis mil s’havien escapat (dels quals la majoria, però, van ser capturats després). Uns setanta membres de la ŻOB, incloent-hi Marek Edelman, un dels seus líders (de qui tornarem a parlar més endavant), van sobreviure i van poder sortir del gueto a través de les clavegueres per participar, l’any següent, a la insurrecció de Varsòvia juntament amb l’exèrcit de resistència polonès.\nPer la seva banda, segons l’informe de Jürgen Stroop, qui es va encarregar de l´última fase de l’operació, els alemanys (i les tropes d’altres nacionalitats que participaven amb ells) van sofrir 16 morts i 85 ferits. El gueto va quedar totalment arrasat.\nCom es pot avaluar aquest desafiament, contundent si bé tardà?\nEl significat de l’aixecament: ¿una gesta purament nacionalista…\n“Pel que fa al desenvolupament posterior del procés de destrucció, aquest encontre no va tenir cap conseqüència. Dins la història jueva, però, la batalla representa literalment una revolució, car després de dos mil anys d’una política de submissió la roda es va girar i els jueus tornaven a emprar la força”. Així és com el va interpretar Raul Hilberg, l’historiador més destacat de l’holocaust.\nEls jueus empraven la força… amb tota legitimitat. Des de llavors, ningú no ha posat en dubte la seva justificació. Ara bé, sí cal qüestionar si d’aquesta legitimitat se’n pot derivar una altra, la que proposa, per exemple, Yisrael Guttman. Segons aquest antic historiador principal i actual assessor acadèmic de Yad Vashem, el centre israelià dedicat a l’Holocaust que “salvaguarda la memòria del passat i transmet el seu significat per a generacions futures”, “la revolta del gueto de Varsòvia… es va convertir en un símbol per a aquells que van lluitar per la independència d’Israel”. O, en paraules de Dina Porat, l’actual historiadora principal de Yad Veshem “una font d’orgull per als supervivents i per a tota la nació jueva”.\nAbba Eban, exviceprimer ministre d’Israel, és un altre que ha volgut apropiar-se aquesta gesta en benefici del projecte sionista: “La força més positiva que va sorgir de les cendres de l’Holocaust va ser el ‘nou jueu’… L’exemple més destacat d’aquesta nova actitud jueva va ser l’aixecament del Gueto de Varsòvia… El lloc on el ‘nou jueu’ sorgia més clarament era a Palestina… la primera força jueu combatent a la Terra Santa des de feia gairebé 1800 anys”. (Heritage, Civilisation and the Jews, Channel 4 Books, Londres, 1984).\n… o internacionalista i universal?\nCom afirma Idith Zertal (Israel’s Holocaust and the Politics of Nationhood, Cambridge University Press, 2005) “nacionalitzar les revoltes del gueto va ser una manera de nacionalitzar la narrativa i treure’n tots els elements contradictoris, no-sionistes…. El fet que les organitzacions paraigua implicades en la rebel·lió incloïen tots els partits polítics va ser minimitzat o ocultat”.\nL’Enciclopèdia de l’Holocaust, editada per Guttman, amb prou feines menciona Marek Edelman, malgrat el seu paper capdavanter en l’aixecament. El seu llibre sobre aquest episodi excepcional, l’únic escrit per un dels protagonistes i publicat a Polònia el 1945, no va aparèixer a Israel fins el 2001. Potser perquè Edelman era membre del Bund, partit socialista que havia criticat fortament la política d’emigració a Palestina preconitzada pels sionistes, en part per la seva incòmode similitud amb l’emigració massiva (a qualsevol destinació) proposada com a solució al “problema jueu” pel règim polonès, molt hostil als jueus.\nÉs cert que la majoria dels partits integrats en la ŻOB eren sionistes (més o menys d’esquerra) i que el seu comandant en cap, Mordecai Anielewicz, de només 24 anys, pertanyia a HaShomer HaTzair (Jove Guàrdia), un partit sionista-socialista. No obstant això, es distingien dels components de la Unió Militar Jueva (ŻZW), fonamentalment partits sionistes de dretes, alguns dels quals eren, pel cap baix, feixistitzants. La ŻZW, estrictament nacionalista, es va mantenir al marge de la ŻOB, que concebia la seva lluita dins el marc d’una lluita més àmplia contra el nazisme, en comú amb altres.\nAixí, la famosa proclamació emesa per la ŻOB el 23 d’abril de 1943, adreçada, per damunt els murs del gueto, als “polonesos, ciutadans, lluitadors per la llibertat”, rebutja emfàticament la particularitat de la seva lluita: “S’està lliurant una batalla per la vostra llibertat tant com per la nostra. Per l’honor i la dignitat humans, cívics i nacionals, tant nostres com vostres”.\nLa legitimitat d’una altra resistència\nPerò si la revolta del gueto de Varsòvia contra la política exterminadora de Hitler i els nazis no pot justificar de cap manera la política de l’Estat d’Israel contra els palestins, tal vegada sí pot proporcionar una comparació vàlida que justificaria la resistència palestina contra la seva opressió i l’ocupació de les seves terres per part d’aquest Estat.\nNo cal dir que no es tracta aquí d’intentar establir una equivalència entre l’Holocaust i el Nakba. L’exterminació sistemàtica de sis milions de persones per la seva classificació com a raça inferior -un vertader genocidi- és d’un ordre de magnitud i d’abominació que admet poques comparacions. Amb tot i això, la neteja ètnica, els càstigs col·lectius, l’opressió i la persecució igualment metòdiques practicades per l’Estat israelià (o el seu antecessor) són fets que, si els apliquéssim els mateixos criteris, legitimarien abastament una resistència palestina, no pas contra “els jueus”, sinó contra un Estat que pretén, fal·laçment, parlar i actuar en nom “dels jueus”.\nI és així que ho va veure Marek Edelman. L’any 2002, tot presentant-se com a “antic Sots-Comandant de l’Organització Militar Jueva a Polònia, una de les capdavanteres de la Insurrecció del Gueto de Varsòvia”, va adreçar una carta a “tots els dirigents de les organitzacions militars, paramilitars i guerrilleres palestines”. És a dir, tractant-los d’aquesta manera “de tu a tu”, reconeixia implícitament la legitimitat de llur lluita. El fet que en aquesta carta “es permet la llibertat” de criticar, amb gran respecte, algunes accions d’aquesta resistència (concretament els atacs suïcides contra la població civil), no fa sinó reforçar aquest reconeixement.\nCardiòleg de professió, va establir contacte amb Mustafa Barghouti, director de la Unió Palestina de Comitès d’Ajuda Mèdica, i va donar suport a Marwan Barghouti, un dels líders de les dues intifades, condemnat a cinc penes de cadena perpètua en un judici farsa.\nA diferència d’alguns dels supervivents de la ŻOB que van fundar el quibuts Lohamé ha-Guetot, els Combatents del Gueto, Edelman va romandre tota la vida a Polònia, tot mantenint una actitud crítica i independent. En ocasió del 45 aniversari de l’aixecament, es va negar a participar a la commemoració oficial al costat de les autoritats estalinistes de Polònia i dels dignataris sionistes vinguts d’Israel, estimant-se més d’assistir a una cerimònia alternativa en honor a dos dirigents bundistes assassinats per ordre d’Stalin durant la guerra.\nCom va sentenciar: “Ser jueu vol dir estar sempre amb els oprimits i mai amb els opressors”.\nBrian Anglo (membre de JUNTS, Associació Catalana de Jueus i Palestins, acjp.cat)


Cures per a uns llavis sans i bonics\nlaravel_session Pròpia Necessària Farmàcia Rosa Maria March Puigoriol\ncookie-consent Pròpia Necessària Farmàcia Rosa Maria March Puigoriol\nSegur que ja saps que el vent o la calefacció i les temperatures més baixes són factors que afecten la pell del teu cos i a la de la cara. Però, què passa amb la dels llavis? La resposta és que també es veu afectada.\nI és que els llavis són molt sensibles: tenen moltes terminacions nervioses en les zones pròximes a les vores, compten amb poques glàndules sebàcies i el seu epiteli no està queratinitzat, de manera que s'assequen fàcilment. A més, reben l'acció dels agents externs directament. Per això, amb l'arribada de mesos més freds no t'oblidis d'ells a la teva rutina de cura i bellesa, t'expliquem com mimar-los.\nQUÈ NECESSITEN UNS LLAVIS SANS I BONICS\nEls llavis, a més, són una de les primeres parts del cos que mostra indicis de sequedat per deshidratació. Per evitar aquesta sequedat, que es tallin i apareguin pells o febres (herpes labials), els teus llavis demanen hidratació i protecció.\nCom pots aconseguir-ho? Seguint uns senzills consells en la teva cura diària:\nUtilitza estics protectors amb SPF per protegir-los de la radiació solar. I fes-ho sempre, no et limitis a l'estiu. Recorda que la pell dels llavis no té melanina i no pot protegir-se dels raigs UV.\nExfolia els teus llavis un cop per setmana. Renovaràs el teixit i afavoriràs l'efecte dels labials. La seva principal funció és eliminar les cèl·lules mortes, petites pells i impureses. Però no s'han d'aplicar en cas d'herpes o ferides als llavis.\nAssegura la teva hidratació bevent la quantitat d'aigua que el teu cos necessita diàriament\nCuida la teva dieta i incorpora vitamines que et mantinguin hidratat.\nUtilitza productes específics per als llavis. Una barra de llavis de qualitat té una superfície homogènia i llisa, amb una duresa que li impedeix deformar-se per la temperatura ambient, color inalterable i resistent a la llum.\nEvita manipular les lesions que poden donar-se. Pot fer més llarga la seva recuperació, al danyar la capa superficial i empitjorar-les.\nNo fumis, a més d'evitar les conseqüències nocives per a la teva salut, l'aspecte dels teus llavis també es veurà beneficiat.\nI sempre compta amb el consell del teu farmacèutic per utilitzar els productes que protegeixin els teus llavis amb l'aval de test que garanteixen la seva seguretat i que s'adapten al que tu necessites.


Sonalls i famílies – taral·la.cat\n– Apropar el nadó al món sonor com a estímul per a comunicar-se amb l’entorn.\n– Sensibilitzar musicalment l’infant de manera sensorial a través d’activitats de joc, manipulació d’instruments, cançons i danses.\n– Afavorir el desenvolupament cognitiu, motriu i emocional del nadó a través de la música i la veu.\n– Oferir recursos musicals (cançons, danses, activitats…) als participants del taller.\n– El món sonor i musical\n– Música i moviment\n– La discriminació auditiva\n– La interpretació de cançons i danses


De l’article d’Ibáñez Escofet (Barcelona, 1917-1990) a La Vanguardia (24-IV-1984). La festa catalana de demà ha vibrat també en temps desolats i tristos. Foto: parada de llibres el 23 d’abril del 1938.\nMANUEL IBÁÑEZ ESCOFET 1984 Peces Històriques Triades Per Josep Maria Casasús 22/04/2014 00:00\nNo tots els dies de Sant Jordi són tan meravellosos com el d’ahir. La primavera inestable ens obsequia -benvinguts siguin!- amb sorprenents ruixats que comparteixen amb el sol el protagonisme de la jornada. Però, què dic, ara? L’únic protagonista és el poble català en la més extensa i àmplia accepció de la paraula, sense apartheids interessats de cap mena. Perquè tant aparta el que menysprea, actitud que no es dóna a Catalunya, com el que es disfressa de missioner per fer veure que salva ànimes per al seu partit. El cel és de tots, la llum és de tots, el sant, perquè sigui de tots, pot ser que no sigui sinó una llegenda oriental, les roses són de tots -n’hi ha moltes que vénen d’Andalusia. Si la saviesa popular diu que allà on vagis facis el que vegis, és evident que regalar una rosa vermella i oberta a l’esposa, a la promesa o al somieig amorós és un acte universal que ens uneix sense cap esforç. [...] I si a més de la rosa hi ha el llibre, encara millor. Llibres en les dues llengües, que no estan en lluita, sinó que es complementen, les llengües de la llibertat, les llengües de la tolerància en les quals s’ha elaborat la cultura total d’Espanya. [...] Hi ha dies que sento l’orgull de ser català d’una Catalunya pacífica, cordial, solidària, seriosa i festiva al mateix temps, però tocada per la gravetat de la consciència col·lectiva. Dies en què el gran triomfador és el poble com a expressió d’una sincera realitat i no com a basa d’un envit polític. [...] Hi va haver un Sant Jordi violent i venjatiu, un Sant Jordi reivindicatiu, un Sant Jordi desolat i trist, un Sant Jordi esperançat... Els poetes han anat assenyalant-ne els diversos estats d’esperit. Jo em quedo amb el Sant Jordi d’ahir, assolellat, tranquil i somrient. Un Sant Jordi que, suposant que no hagués existit de veritat, no hi faria res. Perquè el teníem allí.


Escoltar els qui neguen Déu\nDiferents tipus d'ateisme i les causes que el susciten\nLa tipologia d’ateisme es tan vasta i extensa que no pretenem, ni tan sols, esbossar-la. També les causes que susciten l’ateisme són molt diverses i, en ocasions, els mateixos creients hem estat inconscientment responsables d’aquesta gènesi de l’ateisme.\nGianfranco Ravasi distingeix, pedagògicament, tres formes d’ateisme contemporani que són molt presents en les societats europees i americanes. Hi ha, en primer lloc, l’ateisme clàssic decimonònic, representat per les figures de Friedrich Nietzsche i de Karl Marx. En aquests dos pensadors hi ha una explicació de la realitat alternativa a la que es proposa des de l’opció de fe, amb un ètica singular i una filosofia de la història pròpia. Es parteix de què l’ésser humà està sol en l’immens cosmos.\nHi ha, en segon lloc, l’ateisme irònic i sarcàstic d’autors que són molt llegits en l’hora present com Michel Onfray, Dawkins o Hitchens. Es construeix reactivament a partir d’aspectes marginals de la fe o bé de lectures fonamentalistes de la Bíblia. Finalment, hi ha un ateisme que, de fet, no és ateisme, sinó una indiferència absoluta, filla de la secularització. Charles Taylor la sintetitza bé en L’edat secular quan afirma que si Déu vingués avui en les nostres ciutats, l’única cosa que li passaria és que li demanarien els papers.\nDeixant de banda aquesta suggerent taxonomia, cal dir que l’ateisme no és una novetat de la Modernitat. En el segle XIX s’articula la gran filosofia atea que tindrà la seva continuïtat en el segle XX i també en aquesta primera dècada del segle XXI. Seria un error considerar que aquesta actitud és irrellevant o innòcua en la història de les idees. L’ateisme té els seus arguments i persisteix sota diferents formes en l’hora present. II\nS’ha fet especialment notori en la cultura contemporània a partir de la publicació de llibres que han tingut un gran ressò mediàtic. És el cas de La il·lusió de Déu,1 de Richard Dawkins, Trencar l’encanteri: la religió com a fenomen natural,2 de Daniel C. Dennet, La fi de la fe,3 de Sam Harris, Déu no és gran,4 de Christopher Hitchens o Déu. La hipòtesi fallida,5 de Victor J. Stenger.\nDurant l’any 2000, el filòsof ateu italià, Paolo Flores D’Arcais es queixava de la dificultat de trobar interlocutors entre els creients per a debatre sobre la qüestió de Déu. Això es deu, segons ell, a la identificació superficial que es va donar entre l’ateisme i el marxisme.\nFlores d’Arcais és un ateu que no reconeix el sentit del misteri, ni la religiositat a la manera de Norberto Bobbio. Segons ell, recórrer al misteri significa exactament obrir les portes a la irracionalitat. Al seu entendre, els problemes científics no es poden convertir en misteris. El misteri és el refugi de la ignorància humana, una sortida per la tangent.


Zapatero, sobre l'acord entre PSOE i Unides Podem: "Desitjava que es produís" La República\nZapatero, sobre l’acord entre PSOE i Unides Podem: “Desitjava que es produís”\nAposta per un diàleg a Catalunya “on es puguin plantejar totes les alternatives\nL’expresident del Govern central José Luis Rodríguez Zapatero ha assegurat que “desitjava” que es produís el preacord de govern amb el que PSOE i Unides Podem “han sorprès aquesta setmana”.\n“L’acord amb el que ens han sorprès aquesta setmana m’ha semblat molt bé. Jo desitjava que es produís”, ha assegurat l’expresident de l’Executiu en una entrevista a la Cadena Ser.\nAixí mateix, ha afirmat que no es va molestar quan el secretari general de Podem, Pablo Iglesias, va revelar que va ser ell l’alt dirigent del PSOE que li va suggerir que demanés a Pedro Sánchez les polítiques actives d’ocupació. “És molt difícil que jo m’enfadi”, ha sentenciat.\nRespecte a la situació a Catalunya, Zapatero ha destacat que està “absolutament convençut” que a llarg termini “els qui més apostin pel diàleg seran els qui aproximin una recuperació de l’estabilitat i de l’enteniment mínim i la convivència”.\nEn aquest sentit, ha afegit que quan un té la convicció que el diàleg és l’única sortida “cal engegar-lo”. “No hi ha una alternativa per a la crisi que hem tingut a Catalunya que no sigui el diàleg. Ha de ser un diàleg obert i sincer”, ha defensat.\nPer a l’exlíder socialista, ha de ser un diàleg que “no cessi, on cadascun pugui plantejar totes les alternatives que hi ha”. “Els independentistes van començar un viatge cap al no res que no té retorn, però la democràcia espanyola fa que haguem d’allargar la mà perquè tornin d’aquest viatge”, ha subratllat.\nEn aquest context, Zapatero ha pronosticat que “abans o després el diàleg començarà” a Catalunya i ha ressaltat que el diàleg “és l’essència de la política”. Així, ha assenyalat que ha cal dialogar “sempre fins a l’últim minut, fins a l’últim segon, amb l’adversari més increïblement difícil”.\n“Em produeix perplexitat, gairebé al·lèrgia, sentir determinats discursos actuals que condemnen el diàleg, que l’exclouen i que fins i tot el consideren un vici”, ha criticat.