EL MUNICIPI MÉS EXTENS DE LES COMARQUES GIRONINES\nEl municipi de Les Llosses, és un aquest municipis que han passat de tenir molta activitat, industrial i forestal, i per tant, també de població a anar-se reduint progressivament al llarg dels anys.\nL’any 1920 va arribar al màxim dins el segle XX amb 1.493 habitants i per tant amb una densitat de població de 16,8 habitants per quilòmetre quadrat. A partir d’aquest any, la demografia aniria disminuint fins arribar actualment a poc més de dos-cents habitants.\nEl terme municipal de Les Llosses, és el més extens de la comarca del Ripollès, però també de tots els municipis de les comarques gironines, amb uns paratges agradablement verds, de frondosos boscos i d’una riquesa fluvials inigualable.\nEstà situat geogràficament en la part sud-oest de la comarca, amb una fisonomia limítrofa molt singular i encerclat pels municipis de Gombrèn, Campdevànol i Ripoll tot pertanyents al Ripollès. Després continua limitant amb Santa Maria de Besora, Montesquiu, Sora i Alpens pertanyents a la comarca d’Osona; i Borredà, Castell de l’Areny, La Pobla de Lillet i Sant Jaume de Frontanyà que ja són de la comarca del Berguedà.\nEl curs fluvial més important és el riu Ter, que de fet només voreja el municipi per la part sud-est per la zona de la Farga de Bebié, en una franja d’uns quatre quilòmetres. Altres afluents són: el riera de l’Om, el Torrent de la Suca, la Riera del Merlès, la Riera de Les Llosses, el Torrent del Grau, la Riera de Llimós o la Riera de Sovelles entre moltes altres, ja que la riquesa hidrològica és considerable.\nLa orografia es situa entre la cota 612 metres a la Farga de Bebié, fins a cotes molt diferenciades com, Terrers Roigs a 1248 metres, Pedró d’Arquers a 1244 metres, Puigdon de 1205 metres, Santa Maria de Vinyoles a 1208 metres o Puig Cornador a 1228 metres.\nCal també esmentar que Les Llosses té un nombre molt elevat de fonts, moltes d’elles actualment quasi inaccessibles degut a la despoblacions, que fa que molts camins es perdin o quedin engolits per la frondós dels seus boscos.\nARRELS PREHISTÒRIQUES I HISTÒRIQUES DEL MUNICIPI\nMuseu Etnogràfic de Ripoll on s'exposen les troballes arqueològiques de Les Llosses\nFrancesc Xavier Despujol i d'Alemany-Descatllar, primer marquès de Palmerola\nAl llarg dels anys, i sobre tot en els anys vint és van fer diferents prospeccions que van permetre corroborar l’aspecte funerari dels seus monuments megalítics, i on en van trobar diferents estris com puntes de fletxa, un ganivet de sílex i dos cranis. El material trobat està exposat en la part prehistòria del Museu Etnogràfic de Ripoll.\nEl primer document escrit on hi figura el nom de Les Llosses (Ipsas Loças) és en la documentació del Monestir de Santa Maria de Ripoll quan Guifré I, el Pilós (840-897), comte de Barcelona, Osona, Girona, Urgell, Cerdanya i Conflent i la seva muller Guinidilda d’Empúries (? - 900), van fer donació de les terres i edificis que tenien a Matamala, i que ja tenien vincles per raons d’ésser alous del monestir.\nJa en l’edat mitjana, hi havia l’existència de dos castells, el de la Guàrdia i el de Palmerola. Del primer no s’en ha localitzat el punt exacta d’on estava situat. Es creu que podria està en el turó on hi ha l’ermita de Santa Maria de Vinyoles, i que fins hi tot l’antiga edificació on s’assenta aquesta església, fou el temple del mateix castell.\nDel castell de Palmerola, és tenen noticies de la seva existència a partir de l’any 1227 amb 28 focs (28 famílies i per tant unes 112 persones) i a partir de 1359 es veuria incrementada posteriorment a l’any 1365/1370 amb 37 focs (unes quasi 150 persones).\nEl castell amb el pas del temps va anar passant diverses vicissituds, despoblament, d’estat ruïnós i períodes de riquesa i reconstrucció; en el segle XVII era propietat del comte de Vallfogona, també propietaris del castell de Milany a Vallfogona de Ripollès.\nEl conjunt es troba en estat de bona conservació i format bàsicament per el propi castell, l’antiga església de Sant Vicenç del segle XII, reformada en el segle XVII i la rectoria, essent actualment un centre d’acollida.\nUN MUNICIPI DEMOGRÀFICAMENT DISPERS\nLa població de Les Llosses és una població dispersa, repartida en tot el territori municipal en un total de quinze nuclis o com es deia segles abans en la majoria de casos, parròquies.\nDe les tretze n'hi ha vuit que són les més importants o amb nuclis de població més presencial, tot i que en una quantitat molt petita i disseminada.\nUna d’elles no seria considerada com a nucli parroquial, sinó industrial que és la Farga de Bebié situada al sud-est del municipi al costat del riu Ter, i que fou fundada per l’enginyer suís Edmund Bebié a partir de l’any 1894 quant adquirí els terrenys.\nEls altres nuclis del terme municipal són: Santa Maria de Les Llosses, Sant Esteve de Vallespirans, Sant Martí de Vinyoles, Sadurní de Sovelles, Santa Maria de Matamala, Santa Eulàlia de Viladonja i Palmerola, que serien els nuclis considerats com entitats i els més poblats, tot i que la població no està concentrada, sinó dispersa i disseminada, pràcticament en tots els indrets.\nEls altres com Sant Llorenç de Corrubí, Sant Feliu d’Estiula, Sant Julià de Cosp, Sant Esteve de la Riba, Sant Julià de Moreta, Santa Margarida de Vinyoles i Sant Vicenç de Maçanós, es poden considerar nuclis molt petits o ermites, de les quals per exemple la de Sant Llorenç de Corrubí es troba en ruïnes.\nTERRA DE FONTS, AIGÜES I MOLINS\nRiera de Llimós\nMalgrat tot, encara hi ha moltes fonts en funcionament i localitzades perfectament. La font de la Canal, potser la més coneguda per la seva abundor i el seu paisatge que l’envolta. La font Freda, les varies Fonts de Robert o del Merla i del Puiner, la Font de Sant Jordi o la Font del Sofre, en són alguns exemple.\nLes seves aigües no únicament són aigües que es podria dir clàssiques, sinó que algunes tenen contingut i es poden considerar aigües mineromedicinals com les Fonts de Robert o la Font del Sofre. Les aigües de les Fonts de Robert van ésser explotades com una petita industria envasadora per les seves propietats sulfuroses sòdiques, participant fins i tot en l’Exposició Universal de Barcelona de 1888.\nHi havia tres fonts, dues eren en el Mas Robert que brollaven a 18,5º i la tercera en el llogaret de Sant Vicenç de Massanés. També hi havia el Mas Sabater de la parròquia de Vallespirans, que disposava d’aigües riques amb clorurat sòdic, sulfurosa nitrogenada que brollava a 12,5º\nMunicipi ric en boscos i aigua\nEls espais natural amb gran abundor d’aigua també són indrets que demostren la riquesa hídrica del municipi. La Bassa del Molí de Capdevila en la Riera de Merlès, els diferents indrets i paisatge de la conca del Merlès o el Salt d’Aigua de la resclosa del Molí de la Farga, en són alguns exemples d’unes aigües que no tant sols són aliment hídric de riu com el Ter, sinó que al llarga de la historia han servit d’abastament d’aigua a la població, pels cultius, les fargues o els molins.\nEls molins són una altra mostra de la riquesa i funcionalitat de les aigües del municipi, una font d’energia hidràulica que es va aprofitar per tal d’industrialitzar el procés de moldre el gra, tasca que antigament es feia a mà. Es creu que en època de bonança hi havia una trentena de molins, dels quals actualment no n’hi a cap en funcionament, sinó que alguns han quedat abandonats i destruïts i altres forment part de cases particulars.\nEstaven escampats per tot el territori i els més coneguts eren el Molí de Capdevila, molí de la Farga, molí de Llimós, molí d’en Carbonell, molí de Dachs, el Molinàs, o el molí d’Arquès entre molts altres. Aquests molins, a part de la pròpia estructura de mecanismes interiors, van fer que fossin construït altres elements complementaris com canals i rescloses, per tal d’aprofitar d’alçada manomètrica de l’aigua i per tant, optimitzar la transformació d’una energia hidràulica en mecànica personalitzada en el rodet horitzontal de la turbina.\nNo tots els molins foren per moldre gra, sinó que també eren emprats els molins drapers i les fargues, tot i que no amb el nombre que ho eren els de gra, que la seva activitat venia donada per la producció de cereals. Un cas similar de proliferació d’aquest tipus d’indústria a prop de Les Llosses, el podem troba a Sant Feliu de Pallerols, on en base a una riquesa hídrica important feina possible l’establiment d’aquests tipus d’indústries.\nEXCURSIONISME I TURISME RURAL\nEvaluació de les temperatures al llarg de l'any a Les Llosses\n© Servei Meteorològic de Catalunya\nLes Llosses malgrat que la seva població des dels últims anys no s’atura de decréixer, és amb 114,4 Km2 és el municipi més extens de les comarques gironines.\nEl territori que es troba en l’àrea sub-Pirineu i amb un clima de tipus mediterrani de mitja i alta muntanya, amb petites zones planes i majoritàriament amb espais muntanyosos i amb pics d’una certa altitud, com els de Padró dels Mateus (1.273 m), Serrat de Sant Isidre (1.152 m), Puig Lluent (1.640 m), Serrat del Molló (1.212 m) o Serrat de Puiner (1.155 m) entre molts altres.\nLa seva riquesa forestal és extraordinària, fet que li estableix uns hiverns freds, però en canvi uns estius frescos, amb variacions de temperatura importants en diferents punts del municipi, on la part més suau es situaria en la zona est del municipi per la part de la Farga de Bebié, i el llindar amb el municipi de Ripoll, on el riu Ter, marca un posicionament d’estabilitat climatològica; es pot afirmar que Les Llosses, es considera el municipi on les condicions climatològiques són més favorables de tota la comarca del Ripollès.\nAmb una riquesa forestal com l’esmentada que arriba al 95% del seu territori, permet que l’aigua de pluja de les tres modalitats; la que s’evapora, es filtre o concorren per la superfície, la primera en sigui la més perjudicada, en favor de les aigües que aflueixen pels seus innumerables recs, torrents i rieres, i les aigües que es filtren alimentant els aqüífers o deus, que després brollaran per l’incalculable nombre de fonts.\nParatge de Sovelles\nUn dels molts mapes de rutes\nMalgrat la seva cada dia més minsa densitat de població, té contràriament un gran nombre d’ermites, esglésies, restes de castells i construccions, on quatre de les edificacions són considerades com a bens culturals d’interès nacional, disposant d’indrets, paratges i elements de gran bellesa i d’importància patrimonial, un territori que es pot considera una joia per qualsevol excursionista i amant de la natural, amb un territori farcit de camins, on hi passen el GR-241 i el GR-1.\nAmb un clima, una vegetació i de pas, una tranquil·litat com la que ofereix el municipi de Les Llosses, no és insòlit la proliferació de Cases de Colònies com de Turisme Rural, escampades per tot el territori llossenc.\n• Agenda 21 local de Les Llosses (Juny 2007)\nPALMEROLA, CASTELL I SANT VICENÇ DE PALMEROLA\nCastell de Palmerola i església de Sant Vicenç\nPalmerola fou un altre municipi independent fins que a l'any 1991 es va integrar al de Les Llosses, ja que en aquell moment era el municipi menys poblat de tota la comarca del Ripollès.\nInterior de l'església de Sant Vicenç de Palmerola\nLa seva antiga parròquia, Sant Julià de Palmerola, ja s’esmenta en la consagració de la Seu d’Urgell de l’any 839, però actualment és coneguda com Sant Julià de Moreta, una construcció molt refeta durant els segles XVII-XVIII.\nUn dels altres edificis religiosos existents en aquest indret és Sant Vicenç de Palmerola, situat al costat del Castell de Palmerola; una petita església ja esmentada en el segle XII.\nDesprés haver estat durant segles una església depenent del bisbat d’Urgell i posteriorment va estar relacionada amb el de Solsona, finalment a l’any 1957 va formar part del bisbat de Vic. De fet actualment, totes les congregacions i estaments eclesiàstics no tant sols de Les Llosses sinó de la comarca del Ripollès, formen part del bisbat de Vic.\nPer aquest paratge, també hi una petita església romàntica, Sant Julià de Cosp, situada en l’extrem nord-oest del terme municipal, per la zona de Les Mosqueres i Serra del Cosp.\nL'altre edifici important és el castell de Palmerola, una edificació en molt bon estat, tot i que abandonada els últims anys després d'haver estat emprada pel Departament de Treball de la Generalitat de Catalunya, com centre col.laborador de la Direcció General d'Ocupació. En l'apartat anterior d'aquesta mateixa pàgina "Arrels Prehistòriques i Històriques del municipi" es fa esment del castell i els seus posseïdors.\nSANTA MARIA DE MATAMALA I SANTA MARIA DE LES LLOSSES\nEn document de la consagració del monestir de Ripoll, a l’any 888 ja hi consta la parròquia de Santa Maria de Matamala, per donació de Guifré I, el Pilós i la seva esposa Guinidilda D'Empúries. Per tant, és del tot possible que la seva existència fou molt anterior a la data esmentada.\nAquest tipus d’edificis religiosos amb més de 1.000 anys d’història, han estat subjectes al llarg de la seva vida, de múltiples transformacions, enderrocs, destruccions o ampliacions, i a vegades es fa difícil establir amb exactitud els seus orígens sobre tot arquitectònics, que és bases en hipòtesis arran de excavacions i altres estudis.\nEsglèsia de Santa Maria de Matamala\nEl Lladrer de Matamala\nSanta Maria de Matamala, no ha estat exempt d’aquestes modificacions, però el que és de valorar, és que actualment existeixen, que en el cas de Matamala ha estat sempre d’una gran activitat, sobre tot els últims anys, de la mà del rector mossèn Pere Fradera i Marcet, qui dinamitzar no tant sols el veïnat de Matamala, sinó també tot el municipi amb les seves activitats, tant litúrgiques com festives.\nOn es troba Santa Maria de Matamala, hi ha un petit nucli d'habitatges a l'entorn de la mateixa església i un altre petit nucli per la part nord conegut com El Lladrer, i on hi ha la part del municipi amb més animació i serveis, sobre tot per la presència dels únics restaurants i forn de pa del municipi\nUna de les altres parròquies és Santa Maria de Les Llosses, situada a pocs quilòmetres de la de Santa Maria de Matamala, concretament a 2 Km. en el lloc conegut com a Pla de Capdevila. Es un temple que fou propietat del monestir de Ripoll, i des d’aquella època, el segle XII s’hi ha fet modificacions però no tantes com a Matamala, fet que ha permès tenir una millor idea de com era segles abans l’original.\nFinestra romàntica i modilló lombard\nEn el segle XVI s’hi van fer unes golfes sobre la volta per tal d’evitar humitats i un campanar de base quadrada amb dues finestres en la part superior de cada façana, també es va restaurà el retaule que es va incendiar a l’any 1919. A l’any 1854 s’hi va construir la sagristia. En aquest indret és quan el primer diumenge de setembre es celebrar la festa major.\nSANT SADURNÍ DE SOVELLES I SANT MARTÍ DE VINYOLES\nSant Sadurní de Sovelles, també havia estat propietat del monestir de Santa Maria de Ripoll, per donació a l’any 925 del bisbe Jordi de Vic. L’edificació actual és del segle XVIII. I per tant, és creu que fou construïda en un lloc diferent de la primitiva església esmentada en les propietats del monestir.\nCom totes les altres, no disposa d’un nucli de població important en el seu entorn, en aquest cas només d'uns quants masos i varies cases de pagès disseminades pels voltants com: El Grau, Les Muntades, La Sala, L’Om o La Vinyassa entre d’altres, aixó com amplis camps de pastura.\nEl seu accés és a través d'una pista forestal formigonada en prou bon estat, que també porta a Sant Martí de Vinyoles, en en el punt quilomètric 183,7 Km. de la C-26 de Berga a Ripoll per Les Llosses, on hi ha el Restaurant El Cremat, s’inicia la pista forestal fins arribar a Sant Sadurní de Sovelles que es troba a 7 quilòmetres i a pocs quilòmetres abans hi ha la de Sant Martí de Vinyoles, també en bon estat fins poc abans d'arribar a Sant Marti que està molt malmesa.\nCom l’església de Sant Sadurní de Sovelles, Sant Martí de Vinyoles també a l’any 925 estava sota els dominis del monestir de Santa Maria de Ripoll, per donació de bisbe de Vic Jordi. Com totes les esglésies del municipi, la seva data de primera construcció és molt antiga, i al llarg dels segles has anat variant i ampliant les seves dependències.\nEl Pirineu des de Sant Martí de Vinyoles\nA l’any 1703 va ésser modificada considerablement ja que s’hi van construir dues capelles laterals, el campanar de base quadrada i també una sagristia. A prop de Sant Martí de Vinyoles, es troba Santa Margarida de Vinyoles, situada a prop del cim de 1.208 metres del mateix nom, i possiblement en l’antic castell de la Guàrdia.\nPer Sant Martí de Vinyoles hi passa el GR-1 que provinent de la zona del Casal i el Roquer, en el punt quilomètric 184 Km. de la C-26, i passant després de Sant Martí, pel Coll Tallat, Puig-Empí i pel costat del Serrat del Cosme, arriba a Alpens. Una població molt coneguda durant la tercera guerra carlina, on les tropes de Francesc Savalls i Massot (La Pera,1817 - Niça, 1886) van infringir una derrotar a les tropes liberals d'Isabel II, comandades pel brigadier Josep Cabrinetty i Cladera (Palma de Mallorca,1822 - Alpens, 1873), on hi va morir.\nVILADONJA I SANT ESTEVE DE VALLESPIRANS\nL’antic municipi de Viladonja va néixer a l’any 1830 per la unió de quatre parròquies: Santa Eulàlia de Viladonja, Sant Feliu d’Estiula, Sant Esteve de la Riba i Sant Llorenç de Corrubí, les tres primeres pertanyents al bisbat de Vic, mentre que la quarta era sufragaria de Sant Jaume de Frontanyà. Havia estat fins l’any 1860 nomenat com a municipi de Sant Esteve de la Riba, i a partir de l’any 1974 es va integrà al municipi de Les Llosses.\nSant Esteve de Vallespirans es troba més a prop de la carretera C-26 a mà dreta abans d’arribar a Les Llosses, en el punt quilomètric 184,3 Km hi ha la pista forestal que porta a Sant Esteve després d’haver recorregut 3 quilòmetres.\nL’indret està situat pel paratge de Solans de les Franqueses, on a poc més d’un quilòmetre es troba el Turó de les Franqueses de 977 metres. L’església es troba a mà esquerra del Rec de la Font del Perer, afluent de la Riera de Les Llosses i aquesta del riu Ter.\nÉs una església que apareix esmentada en el segle XII i un altre cop a l’any 1260 com a possessió del monestir de Santa Maria de Ripoll. Tot i que en els seus orígens fou un temple d’estil romànic, en queden pocs vestigis de l’època, donat que en el segle XVIII fou molt reformada. La porta principal té gravada la data de 1759. A prop hi té els masos d’Arquers, Vallespirans, Sabaters o Vilardell entre d’altres.\n226 Habitants (font: idescat)\nLatitud N 42.150546º - Longitud E 2.115896º\n• LES LLOSSES, Jordi Gordi i Ramon Llimós, Quaderns de la Revista de Girona, 1998\n• EL TRESOR DEL TER, Xavier Margenat, CCG Edicions, Girona, 2006\nEDMUND BEBIÉ WILD\nIndustrial i fundador de la Farga de Bebié\nLa colònia Bebié es troba situada en l’extrem sud-est del municipi en un embolic de divisió territorial. La línia imaginària de divisió administrativa segueix el curs del riu Ter, fent una ziga-zaga natural que comporta que a la banda dreta del curs pertanyi al municipi de Les Llosses, de la comarca del Ripollès i a la província de Girona, mentre que a la banda esquerra, formi part del petit municipi de Montesquiu, comarca d’Osona i província de Barcelona.\nLa colònia com moltes altres escampades pel territori català era una zona productiva i social a l’entorn de la indústria tèxtil. L’antic molí de Rocafiguera o també dit de la Farga Vella, fou l’origen de l’emplaçament de la colònia Bebié.\n© Paquita Viñeta Ortigués\nEl nom de Bebié ve de l’enginyer suís Edmund Bebié Wild, que fou qui comprar l’antic molí i iniciar la construcció de la colònia, espai industrial, però també residencial dels treballadors tèxtils de les seves famílies i altres serveis propis de qualsevol població.\nEdmund Bebié Wild, d’origen suís, era propietari d'una fàbrica de filats de llana, la “Edmund Bebié und Co. Turgi AG ". Situada a Turgi, un petit municipi en el districte de Baden, del cantó de Aargau, a uns 30 Km de la ciutat de Zürich, la ciutat més gran de Suïssa i un dels centre financer més grans del món.\nTambé tenia una altre fàbrica tèxtil a Itàlia i havia participat en la construcció del Canal de Suez entre 1859 i 1869, l’enorme infraestructura fluvial construïda per l’empresari francès Ferdinand de Lesseps 1805-1894, qui seria precisament nomenat de l’any 1842 fins el 1848 cònsol francès a Barcelona.\nContinuant la seva empenta com a industrial tèxtil, arriba a Barcelona a l’any 1895, on el seu projecte era trobar un lloc ideal en la conca del Ter per tal d’establir-hi una indústria tèxtil. Aquest lloc resulta ésser on en aquell moment hi havia el molí fariner d’en Josep Tubau i Vilageliu; un indret que amb els anys seria conegut com la Farga d’en Bebié.\nLes obres començarien d’immediat; l’antic molí seria enderrocar per a donar via lliure als edificis de la nova indústria, i a l’estiu de 1896 ja es sol·licità permís a fi de adequar una de les infraestructures clau, la modificació de l’antiga presa amb modificacions en el seu canal de desguàs, per tal de poder aprofitar al màxim l’alçada manomètrica i així obtenir un òptim aprofitament de l’energia hidràulica vers la fàbrica.\nOficialment el 19 de maig de 1900 ja es posava en marxa la indústria de la Farga, que s’iniciaria amb un equipament de 11.760 fusos tèxtil per a filar i revoltillar cotó i 22 kW d’enllumenat particular. Al 1910 ja eren 13.312 els fusos tèxtils, i mica en mica tota la indústria aniria creixent i disposant dels serveis industrials com socials pels treballadors.\nErnest Bebié Iruger, tercer fill d'Edmond\nBebié i home clau en el desenvolupament industrial de la colònia.\nAmb el temps la colònia es convertí en un veritable poble, una comunitat que es pot dir no faltava de res; Carnisseria, peixateria, barberia, fleca, perruqueria per a dones, botiga de comestibles, merceria, cooperativa, fonda, Café i fins i tot cinema, escoles i la pròpia parròquia, que seria inaugurada a l’any 1955 i dedicada a la Mare de Déu del Carme.\nA l’any 1920 disposarà d’una nova infraestructura de transport en aquella època de gran impacte comercial i social: el tren. Una estació actualment situada operativa de la línia de rodalies R3 de Barcelona a Puigcerdà.\nLa Farga de Bebié va arribar a la seva màxima població als anys quaranta amb 1.047 habitants, fins i tot en petits nuclis d’habitatges i altres dependències no industrials, com les escoles, església, els habitatge del Solei, del Sunyers, L’Illota Nova o l’Illota vella. El sentit de comunitat pròpia de l’indret, va arribar fins i tot a sol·licitar a l’any 1927 un procés de segregació, el qual fou refusar pel Govern Civil.\nAl larg dels anys a la Farga de Bebié s’hi van fer les festes major, concursos de sardanes, de castellers, i també es va vincular amb esport com el futbol, el hoquei i principalment els escacs, on Joan Bäbler Martí (1892-1957), directiu de la Farga Bebié en fou un gran impulsor.\nLa família Bebié a partir d’Edmund Bebié i de fills com Joan o Ernest, va continuar fins l’any 1979 a partir del qual ja va deixar de pertànyer als Bebié i fou comprada per Pere Rovira Ausàs (1920-1996) empresari propietari de Calisay d’Arenys de Mar. Posteriorment fou dirigida pel seu fill Pere Rovira Solés (1949-2012) i més passà a dirigir-la una Junta Rectora.\nDissortadament a l’any 2008 va definitivament tancar portes, unes portes no tant sols industrials, sinó, socials i humanes.\nHistòria d'una colònia tèxtil:\nLla Farga de Bebié\nLa història, les vivències, la indústria i la seva gent, es van plasmar en una obra inèdita de gran importància per la història de la comarca del Ripollès, i com un element més per tal de conèixer aquestes poblacions industrials i humanes alhora tan arraigades a la terra i la societat catalana que foren les colònies.\nDe la mà de Na Paquita Viñeta i Ortigués, es forja un llibre amb gran contingut gràfic i descriptiu de la Farga de Bebié; un llibre que es va presentar a l’abril de 2002 i que quedarà com el testimoni d’aquest indret de Les Lloses que va tenir una existència de 108 anys.\nVIÑETA ORTIGUÉS, Paquita\n"Història d'una Colonia Tèxtil - La Farga de Bebié"\nBonet Impremta, Ripoll, 2002\nARA Llibres, Barcelona, 2012\nHistòria d'una Colònia Tèxtil (Facebook)\nAnnals del CECR , Xavier Anton Bofill\nTaleia: La Farga Bebié (MªAngel Payàs)\nL'abreviat 'AG' correspon a l'abreviatura de "Aktien Gesellschaft" és un terme alemany emprat a Alemanya, Àustria, Luxembourg i Suïssa que equival a una Societat Anònima.\nCECR: Centre d'Estudis Comarcals del Ripollès\nMn. PERE FRADERA MARCET\nReligiós i últim rector de Matamala\nPere Fradera i Marcet va néixer a Barcelona l’1 d’octubre de 1941, va estudiar al seminari diocesà de Vic, i aconseguí el nomenament de prevere el 28 de setembre de 1969 als 27 anys.\nVa exercir el seu ministeri en diferents parròquies com les de: Santa Maria de Camprodon, Santa Maria de Matamala, Santa Maria de les Llosses, Sant Sadurní de Sovelles, Sant Esteve de Vallespirans, Sant Feliu de Monistrol de Calders, Sant Jaume de Calaf, Sant Pere de l’Arç, Santa Fe de Calonge de Segarra, Sant Jaume de la Guàrdia Pilosa, Sant Martí de Sesgueioles, Santa Maria de Segur-Astor, Sant Andreu d’Aguilar de Segarra, Sant Miquel de Castellar, Santa Maria dels Prats de Rei i finalment, Sant Salvador de Miralles.\nSanta Maria de Camprodon on també\nfou rector Mn.Pere Fradera\nTambé fou Consiliari diocesà del Moviment de Pobles i Comarques, membre de la Comissió diocesana de Litúrgia i Delegat Episcopal de Pastoral Rural. Una vida lliurada a la fe catòlica, però també al servei i a l’estima de la gent de totes les edats.\nMn Pere Fradera fou l’últim rector de Les Llosses, que hi va arribar a l’any 1971 instal·lant-se a Santa Maria de Matamala, una tasques gents fàcil pel fet que Les Llosses presenta una total dispersió dels seus habitants en un bon nombre de petits nuclis.\nTanmateix la seva labor i sentit de la unió i participació va fer que engegues diferents projectes engrescadors que van permetre a moltes gents conèixer-se i participar activament en les seves que Mossèn Pere organitzava.\nCasa de colònies Matamala\nLes seves activitat foren tant pastorals, com festives i de lleure, caracteritzades en concentracions, participacions actives i camps de treball, on s’hi engrescava tothom a participar-hi, fet que comportà una resposta molt positiva per part de la població; una població nascuda en un vast territori, amb un index demogràfic molt baix i per tant, propens a la soledat i a les pròpies vivències, però que seguint les pautes de Mn. Pere Fradera, és convertí en una gent amable, acollidora i participativa.\nCaricatura de Mn. Pere Fradera, vist\npels seus amics excursionistes\nDurant anys Mn Pere Fradera fou rector de Sant Marti de Monistrol, que és l’església parroquial de Monistrol de Calders. Al llarg dels anys que hi passar com a rector, fou molt apreciat per la gent del poble, tant dels practicants de la fe catòlica com dels no practicants.\nEl fet, va ésser que la deferència fou tant, que la colla de gegants de la població va decidir disposar que un dels dos nous gegants, fos la imatge, el rostre en aquest cas de Mn. Pere. La figura representa un monjo del segle XII que elaborava una cervesa i que mai va voler revelar al senyor de Calders, malgrat les pressions i amenaces rebudes pel feudal.\nNa Rabassolai en Llúpol, dos gegants de Monistrol de Calders. En Llúpol està inspirat\nen la figura de Mn. Pere Fradera, antic rector molt estimat pel poble\n© Gegants de Monistrol de Calders\nEntre els 15 i 16 de juliol de 1986 va participar en el monestir de Sant Martí de Canigó en les jornades que organitzà el Bisbe de Perpinyà-Elna, Mgr.Jean Chabbert, i invità a tots els bisbes i abats de Catalunya, per tal de participar en l'homenatge a mossèn Jacint Verdaguer, amb motiu del primer centenari de la publicació del poema "Canigó.\nMossèn Pere Fradera, va presentar la tasca que estava realitzant els grups del sector de pagesos, vinculats al Moviment de Cristians de Pobles i Comarques de Catalunya.\nLa Salle de Veciana, on hi passar\nels últims dies de la seva vida\nVa morir a Igualada el 2 de febrer de 2011 als 69 anys, festa de la Candelera, a poc més de 18 Km. de la població de Veciana on hi residia amb caràcter de jubilat, en el Casal La Salle de la població.\nNo es va fer enterrament, atès que Mn. Pere Fradera havia determinat en vida de donar el seu cos a la ciència, concretament a la Facultat de Medicina de la Universitat Autònoma de Bellaterra.\nFRADERA MACET, Pere\n"Enmig de la vida saó de l'evangeli"\nPublicacions Abadia de Montserrat, 2002\nMoviment de Cristians de Pobles i Comarques de Catalunya.\nLa Salle de Veciana\nEl darrer escrit de Mn. Pere Fradera


Russafi: L’ESTAT AUTONOMIC NO ES ESTAT FEDERAL\nl Ministeri d’Administracio Territorial el correspongue una de les tasques politiques i de govern mes dificils, a saber: la tranformació de l’Estat unitari Espanyol, vigent des de 1.833, en un “Estat autonomic” o com incorrectament se’l crida “Estat de les autonomies”. Pero ¿en que consistix l’Estat autonomic? Creem oportu obordar esta tematica perque existix una gran confusio al respecte. I aixi s’ha afirmat que, en Espanya, l’Estat autonomic arranca de l’Estat compost, teorisat per Pi i per Admirall, i de l’Estat integral, del que parlaren en l’hora constituyent de la Segon Republica espanyola Jimenez de Asua i Sanchez-Albornoz; i tambe s’ha dit que l’Estat autonomic seria un sistema politic en el qual la societat prevaldria sobre l’Administracio, aço es, el poble dominaria al funcionari...\nJoan Ferrando i Badia – Maig del 2.001 Catedratic Emerit de Dret Constitucional i Ciencia Politica. Universitat “Rei En Joan Carles” Madrit. Doctor Honoris Causa


Adhesions a la campanya per impedir el tancament del CSA la Torratxa - xPetition - Firmas Online\nAdhesions a la campanya per impedir el tancament del CSA la Torratxa\tfirmar ahora\nJa fa temps que les entitats de Vic sembla que fem nosa a l’Ajuntament. Per una banda parlen de participació ciutadana i de fomentar l’associacionisme, però per una altra banda ens estan tancant espais per la participació, condicions per desenvolupar les activitats i llocs per autogestionar-nos econòmicament.\nEn els últims mesos hem vist com, per posar alguns exemples, després de molts anys s’han fet fora les entitats de la zona de bars de MMVV. L’excusa donada pel socialista Josep Burgaya era que “les entitats suposen una competència deslleial pels bars ja que no paguen impostos”. També s’han eliminat actes de festa major organitzats per entitats com Les Nits del Lloro, s’ha reduït considerablement el suport econòmic i material per la Festa Major Jove, o no es promou una comissió de festes amb les entitats. Tampoc existeix un local municipal pel jovent, ni una sala gratuïta i pública per fer-hi activitats. Les associacions de veïns també estan descontentes amb la rebaixa de les subvencions per organitzar les festes del barri, ja que els diners només serveixen per pagar al mateix Ajuntament un punt de llum i el muntatge d’un entarimat.\nAquesta política que fomenta la participació ara ens ha tocat al CSA La Torratxa. I és que ens ha arribat una notificació de l’Ajuntament en què en el termini de dos mesos es procedirà a tancar l’espai. L’excusa és que no tenim una llicència d’activitats, la qual la proporciona el mateix Ajuntament. Els requisits necessaris per a la llicència són impossibles de complir per a una entitat sense ànim de lucre, i l’Ajuntament ho sap. De fet, mai s’havia demanat la llicència als qui abans havien ocupat l’edifici. Per què se’ns demana ara a nosaltres? Tots els locals municipals compleixen amb els requisits de la llicència, o això és una decisió política?\nLa Torratxa omple un buit que les institucions mai han sigut capaces de donar ni als joves, ni a les entitats. La Torratxa ha servit a desenes d’associacions i a més de 600 socis per desenvolupar-hi centenars d’activitats; exposicions, xerrades, cicles de cinema, classes gratuïtes d’anglès, italià o català, així com també d’història de Catalunya o de Photoshop i jornades de formació diversa. A La Torratxa hi ha nascut una cooperativa de consum ecològic, s’hi ha fet concerts amb grups de la comarca, ha sigut l’embrió de la Festa Major Jove, ha servit com a local d’assaig de grups amateurs de teatre, hi ha un servei d’internet, una biblioteca i un rocòdrom. I a canvi de tot això, l’únic que rebem del govern de la ciutat és una trista notificació a la bústia per tancar-nos el local.\nQue no teniu vergonya?\nRealiza una contibución de dinero, esto permitirá que nuestra campaña Adhesions a la campanya per impedir el tancament del CSA la Torratxa siga con vida y se difunda.\n09 December 2010407. Joan Homs i Castany (no verificado)\nànims i sobre tot molta força!! Moià\n28 November 2010406. Mónica Cano Abadía\n12 November 2010405. Francisco Jose Fernandez (no verificado)\n03 November 2010404. Nicolàs Jané (no verificado)\n29 October 2010403. Laia Turigas (no verificado)\nànims i força, teniu el meu suport!\n29 October 2010402. Iris Cabanas (no verificado)\nRecolzo aquesta campanya !!\n26 October 2010401. Marta Ocaña (no verificado)\n26 October 2010400. Jordi Vila\n25 October 2010399. joaquim camprubi\nLa Torratxa per al jovent\n24 October 2010398. Montse Raurell\n22 October 2010397. Judit Canet Molist (no verificado)\n22 October 2010396. Maria Dolors Vila\n22 October 2010395. Oriol Baulenas (no verificado)\n22 October 2010394. Sara Mille Bergadà (no verificado)\n22 October 2010393. Núria Gorchs (no verificado)\nPer a la TORRATXA\n21 October 2010392. Ferran Jaumira López (no verificado)\n21 October 2010391. jordi arnau (no verificado)\n20 October 2010390. Cristina Punti\nSuport a la Torratxa\n20 October 2010389. Mireia Arumí (no verificado)\nÀnims, teniu el meu suport!\n20 October 2010388. oscar pretel ramirez\narriba la torratxa!!\n19 October 2010387. Anna Maldonado (no verificado)\n19 October 2010386. Mariona Buj i Sala\n19 October 2010385. Elisabet Solé (no verificado)\n18 October 2010384. estefania murcia (no verificado)\n17 October 2010383. laia arias\n17 October 2010382. Xesca Cardona\nTorratxa per a molts anys!\n17 October 2010381. Iraide Goitia Ozaeta (no verificado)\nGora la torratxa!!!!sempre nostra\nCentre Social Autogestionat La TorratxaPor:


7 DE 7 A L'ARRIBADA\nAhir dissabte els set membres de l'Equip SABLES.CAT varem creuar la línia d'arribada de la darrera etapa de la "Marathon des Sables".\nDesprés de mesos de somiar, entrenar i preparar aquest objectiu, tots hem aconseguit completar una de les proves d'ultra fons a peu més exigents que existeixen. I tots ho hem fet en un estat físic força bo tant a nivell muscular com a nivell de peus, si ho comparem amb els desastres que hem vist aquests dies pel campament de la cursa.\nHa estat una setmana de patiment, de gaudi, de superació personal, de riure moltíssim, de conèixer molta gent de tot el món, de veure paisatges impressionants, de viure sensacions molt intenses i, sobre tot, de constatar que va ser una excellent decisió haver fet aquest grup per a participar en una prova tant autèntica i especial.\nLa 26ª edició de la MDS ha estat de les dures que s'han disputat, doncs a la pròpia complexitat habitual d'aquesta prova, s'hi ha afegit un recorregut amb moltíssimes dunes i zones de sorra o terreny tou que feien molt difícil poder avançar; temperatures molt altes que han arribat en alguna etapa als 48ºC; i dos dies de tempesta de sorra que feia molt complicat tant poder córrer durant l'etapa, com fer vida al campament amb unes mínimes condicions de comoditat i higiene.\nAl final de les sis etapes (7 dies) i els 250 Km. hem quedat classificats de la següent manera:\n- Albert Bosch: El 104 amb un temps total de 35h07'11"\n- Quim Tribó: El 105 amb el mateix temps que l'Albert\n- Jordi Font: El 289 amb un temps de 42h45'21"\n- David Saporta: El 305 amb un temps de 43h22'50"\n- Jose Arimany: El 318 amb un temps de 43h48'38"\n- Jordi Vila: El 351 amb un temps de 44h30'35"\n- Cristina Sans: La 355 amb un temps de 44h38'18", i 28ena. de les fèmines (d'un total de 133)\nA nivell d'equips, el SABLES.CAT-1 (Albert, Quim i Jordi Font) ha quedat el 13 d'un total de 49. I el SABLES.CAT-2 (David, Cristina, Jose i Jordi Vila) ha estat el 22.\nEl Quim i l'Albert van estar a punt d'entrar dins dels Top 100 gràcies a una gran regularitat i haver fet especialment bé les etapes més llargues de la cursa (la de 82 Km. i la de 42). El seu bon resultat ha estat possible també, en gran part, al fet de que han estat junts el 100% del temps, ajudant-se en tot moment, i tirant l'un de l'altre sempre que un defallia.\nEn Jordi Font ha fet una cursa molt intelligent, començant molt suau, adaptant-se a les condicions del desert, i trobant un ritme constant, còmode i molt efectiu, que el va portar a millorar la seva posició dia a dia. Era com una maquineta que no parava mai, ni per cansament, ni per queixar-se del mal de peus que patia per culpa de les múltiples butllofes que tenia tant als dits com a les plantes dels peus.\nEn David s'ha plantejat la cursa per poder aguantar i gaudir, sense voler castigar massa els genolls, ja que abans de l'inici tenia algun problema. Per això va optar per portar pals i afrontar-la bàsicament caminant a un ritme molt alt, i només córrer en moments puntuals. El seu gran problema però no ha vingut dels genolls, sinó dels peus; doncs al primer control de la primera etapa ja va haver de reparar una butllofa, i va anar acumulant problemes cada dia en aquest aspecte.\nEl Jose ha estat a molt bon nivell, fent una cursa molt equilibrada i sense voler forçar massa per evitar problemes musculars o de peus. No va fallar en cap etapa, és el que té els peus en millor estat de tota la Marathon des Sables, i s'ho ha passat molt bé en tots els sentits.\nLa Cristina ha estat una veritable ‘Jabata'; doncs no ha tingut una cursa gens fàcil. Al gran esforç físic i problemes força importants als peus, se li ha ajuntat algun problema d'estomac i mal estar en general que, amb etapes tant llargues i una calor tant intensa, li han complicat molt la situació.\nEl Jordi Vila també ha fet una carrera magnífica, amb l'afegit que hauria de guanyar el premi a la cavallerositat. Surt el darrer dels homes del grup a la classificació general, però això no fa justícia a la realitat, ja que en més d'una etapa va estar ajudant i esperant a altres membres de l'equip, i especialment a la més llarga (82 km.), es va quedar a empènyer i ajudar al Pere Cahué, un altre company amb qui compartíem la nostra Haima (Tenda), i que anava molt tocat.\nDeclaracions dels Sables.Cat:\nCristina: "Ha estat una experiència increïble. Jo ja coneixia aquesta cursa per haver-hi vingut com a voluntària amb la organització, però viure-la des del punt de vista del corredor no té res a veure. Estic molt satisfeta, molt agraïda a tots els companys d'equip, i tot i alguns problemes físics que he patit a la darrera part de la prova, m'ho he passat més que bé."\nJordi Font: "Cada dia m'ho he anat passant més bé. He notat que m'adaptava tant bé al terreny, a la calor i a les llargues distàncies, que he trobat un ritme boníssim per a mi, i gairebé no em sentia del molt mal que tenia als peus. Havia corregut per aquesta zona en Bicicleta participant a la Titan Desert, i puc dir que això és molt més dur i molt més autèntic."\nJordi Vila: "De veritat que mai m'hagués pensat que podria dir que he acabat la Marathon des Sables. Això era un somni per mi, però que el veia com inassequible. Però quan varem decidir fer l'equip i començar-nos a preparar, vaig veure més factible l'objectiu. Ara ja soc un Finisher i estic eufòric. Ha estat una vivència impagable."\nJose: "Això és una prova única i que difícilment es pot explicar del tot... s'ha de viure. Jo mai havia fet una cosa així, i estava una mica preocupat abans de començar. Per això he tingut un plantejament una mica conservador que m'ha permès gaudir al 100% de l'experiència. Els muscles que em fan més mal son els de la cara, del fart de riure que ens hem fet cada dia tots plegats.\nDavid: "A part de ser una cursa de córrer pel desert, a mi em dona la sensació d'haver fet una cursa d'obstacles. El principal ha estat el mal als peus, però els altres també les temperatures extremes que han arribat als 48 graus, les llargues hores de caminar/córrer, el dormir a terra, el pes de la motxilla, les tempestes de sorra que varem tenir durant dos dies, etc... Però al final sembla que hem superat tots els obstacles i hem assolit l'objectiu; i ara la satisfacció és immensa."\nQuim: "Contentíssim per haver acabat i pel resultat final. Era la meva primera participació en aquesta cursa, i la primera vegada que afrontava una prova tant llarga per etapes, i no sabia massa com reaccionaria si forçava massa. Però amb l'excepció d'algunes butllofes no massa importants als dits dels peus, m'he trobat molt bé. Hem fet la cursa sempre junts amb l'Albert, aconseguint entre els dos fer unes etapes molt bones. Encara m'he quedat amb ganes de córrer"\nAlbert: "Objectiu assolit en tots els aspectes: A nivell esportiu apuntava als 150 primers, i gairebé acabo dels Top 100. He viscut una Marathon des Sables complerta, doncs la del 2009 va estar patir anullacions d'etapes per culpa de les pluges. I he gaudit a tope tant de la prova com de la convivència amb tot l'equip. M'ha anat molt bé poder fer tota la cursa amb el Quim, doncs ens hem compenetrat molt bé i gràcies a això hem estat molt més endavant a la classificació final. Felicito a tots els demés membres del SABLES.CAT, doncs en una primera participació aquí i com a primera experiència en una ultra marató per etapes, ho han fet molt més que bé.


Els professionals d'atenció primària denuncien la falta de col·laboració per a fer un seguiment dels contagis - À Punt\nEls professionals d'atenció primària denuncien la falta de col·laboració per a fer un seguiment dels contagis\nLa vicepresidenta de la Sovamfic, Ana Sarrión, afirma que fer el seguiment "és difícil" perquè molts joves no despengen el telèfon, "ja que és difícil renunciar a les vacances i quedar-se a casa"\nAna Sarrión a 'Les notícies del matí' / À Punt NTC\n05 de juliol 2021 - 12:16\nLa vicepresidenta de la Societat Valenciana de Medicina Familiar i Comunitària (Sovamfic), Ana Sarrión, ha destacat a Les notícies del matí que els professionals d'atenció primària els està resultant molt díficil fer un seguiment correcte dels contactes de les persones positives, especialment entre la gent jove, que són el col·lectiu amb un nombre més elevat de contagis.\nEl fi de l'estat d'alarma i l'alleugerament de les restriccions, com la reobertura de l'oci nocturn i el fet de poder-nos llevar la mascareta en determinades circumstàncies, ha anat lligat a un repunt en els contagis, que han arribat a uns nivells preocupants. S'està produint una allau de contagis entre el col·lectiu dels més joves que encara no està immunitzat i això es tradueix en una pressió assistencial "que recau en l'atenció primària", segons ha indicat Sarrión.\nEl fet que aquest grup de persones passe la malaltia de manera més lleu fa que no hi haja un increment d'hospitalitzacions o d'entrades a l'UCI, però sí que hi haja més pressió assistencial en l'atenció primària. D'aquesta manera, la vicepresidenta de la Sovamfic reconeix que mentre els números d'assistència hospitalària "són molt bons", l'epidèmia està ara en la població que acudeix a l'atenció primària, i "a la qual cal fer el diagnòstic, el seguiment i rastreig dels casos".\nCita "El seguiment és difícil perquè moltes persones no agafen el telèfon, ja que és difícil renunciar a les vacances i quedar-se a casa" Cita\nSegons ha explicat, per exemple, en el centre que treballa, en les últimes 24 hores han rebut 20 consultes inicials de persones que van telefonar amb símptomes i, després de les proves van eixir 15 positius, tots ells joves. "La gent jove incrementa el nombre, és la que demana assistència i la que és més difícil de controlar, ja que tenen resistència a fer-se les proves", indica.\n"El seguiment és difícil perquè moltes persones no despengen el telèfon, ja que és difícil renunciar a les vacances i quedar-se a casa", afig. En aquest sentit, assenyala que els contagiats només es preocupen de demanar la prova per a veure si són positius i "després ja no tenen la consciència que poden infectar uns altres i no responen de forma responsable".\nPreocupa les infeccions en la població vacunada\nA més, ha assenyalat que als professionals també els preocupen les reinfeccions entre la població vacunada, sobretot en la gent major, perquè "la vacuna et protegeix personalment, però pots contagiar-te i no desenvolupar una malaltia greu, però sí que pots ser-ne transmissor".\nAna Sarrión reconeix que els professionals "estan cansats", perquè amb les vacances els equips d'atenció primària "no té suficients substituts". A això, cal afegir, segons ha dit, el treball de la vacunació i que "els contractes Covid no són els mateixos que abans".\nEspanya torna al risc alt i la incidència en joves ja està en 499


Anticorrupció demana l'arxivament de la causa de la F1 contra Camps | Valencia Extra\nLa Fiscalia Anticorrupció ha demanat al Jutjat d’Instrucció número 2 de València l’arxivament de la causa oberta contra l’expresident de la Generalitat Francisco Camps per l’organització del Gran Premi de Fórmula 1 en la capital del Túria, a través de Valmor Sports.\nEs tracta de la causa principal del procediment que el passat any va quedar reduïda, tal com va acordar l’Audiència Provincial, a l’assumpció per la Generalitat de la condició d’avalador de Valmor el juliol del 2011. Inicialment estaven investigats en aquesta peça Camps, l’exconsellera de Turisme i Esport, Lola Johnson, i el pilot Jorge Martínez ‘Aspar’.\nEn concret, l’Audiència, després d’estimar parcialment un recurs de l’Advocacia de la Generalitat, va ordenar el 2019 que s’investigara la indicació o orde de firma de l’aval de Valmor. Així que el jutjat va reobrir les actuacions.\nÉs la segona vegada que la Fiscalia insta l’arxivament d’aquesta causa en no veure delicte. En cas d’acordar-se pel jutge, únicament quedaria activa una peça del procediment, la relativa a les contractacions del circuit, ja que recentment s’ha arxivat també l’oberta per la compra de l’empresa Valmor per un euro per part de l’entitat pública Circuit del Motor, dependent de la Generalitat Valenciana.\nEn aquesta peça principal, el ministeri públic segueix sense veure delicte: “El presumpte responsable del delicte no va poder tindre la consciència d’actuar en contra de l’ordenament jurídic perquè no hi havia, i no hi ha en l’actualitat, norma d’aplicació que haja resultat infringida”, assenyala la fiscal en el seu escrit, consultat per Europa Press.\nA més, indica que no s’aprecia voluntat de voler realitzar un acte materialment injust perquè la Generalitat, des de l’any 2009, a través de la seua empresa pública SPTCV, s’havia constituït com a copromotor de l’esdeveniment juntament amb Valmor, “assumint unes obligacions financeres que, en cas que l’esdeveniment no arribara a celebrar-se, podia comportar una sanció milionària que, en tot moment, es va tractar d’evitar”, sosté.\nL’1 de juny del 2007, Valmor i Bancaixa van firmar un contracte, en virtut del qual, la primera mercantil, en la seua condició de promotor de l’esdeveniment de la F1, va cedir diversos drets i el banc garantia el compliment correcte i puntual de totes les obligacions del promotor.\nEl 19 de juliol del 2011 es va firmar un nou acord pel qual la posició de Bancaixa va passar a ostentar-la la Generalitat, la qual es va constituir en garant de les obligacions de Valmor derivades de l’anomenat Contracte de Drets del Circuit.\nFiscalia entén que les obligacions contingudes en el contracte de l’any 2007 i que va haver de garantir la Generalitat després de la firma de l’acord del 2011 “no contemplaven obligacions financeres a càrrec de l’administració, sinó obligacions de fer, dirigides a assegurar la cessió dels drets comercials”. Per tant, no veu delicte de prevaricació ni de malversació.


Ullà dona llum verda al canvi de titularitat de la pedrera per facilitar-ne la restauració i la reforestació • Ràdio Capital de l'Empordà\nEl conveni signat amb la nova empresa contempla beneficis econòmics per al municipi i el control del Govern\nL’Ajuntament d’Ullà ha donat llum verda al canvi de titularitat de la pedrera de l’empresa Prebesec a Àrids Bofill. Des del consistori assenyalen que aquesta decisió facilitarà la restauració i reforestació d’aquest espai i destaquen que el nou conveni signat amb la nova companyia preveu un benefici econòmic per al poble. En concret, el decret d’alcaldia preveu que hi hagi un cànon fix cada any que s’haurà d’abonar, i un de variable que anirà a raó de 0,20 euros per tona de runa que s’entri a la instal·lació. Un benefici que des del consistori expliquen que revertirà en polítiques ambientals i socials a Ullà. A banda, el nou acord estipula que la Generalitat vetllarà pel compliment del programa de restauració de la pedrera.\nDe fet, el Govern supervisarà les tasques de reforestació arbustiva, arbòria i herbàcia dels espais lliures, mitjançant inspeccions. A més, l’empresa haurà de recuperar per a ús públic el tram de l’antic camí d’Empúries situat dins d’una parcel·la. També haurà de reconduir les aigües de l’explotació al sistema de sanejament municipal i evitar que vagin als camps de conreu. Finalment, el conveni contempla la millora del vial d’accés a la pedrera, amb uns mínims d’amplada, vorals, senyalització vertical i horitzontal i la integració paisatgística de les edificacions existents, i assegurar el compliment del conveni de col·laboració econòmica amb Presebec de l’any 2017.\nArticle anteriorEls plàstics representen el 45% dels residus que es troben a la conca del riu Ter\nArticle següentXavier Dilmé: “No només volem que la oferta turística sigui potent, sinó que sigui per a tothom i sigui inclusiva”\nLa llistaMarc Clapés - 19 de juny de 2021\nLes 40 cançons de la setmana amb en Marc Clapés.


Notícies | pag 4\n[in]visibLES: Setmana per la Diversitat Sexual 2012\ndijous, 10 de maig de 2012 17:45\tAquest 2012 des del CJB, amb la col·laboració de diferents entitats tirem endavant de nou la Setmana per la Diversitat Sexual, centrada aquest any en la revindicació i per la visibilitat lèsbica.\nManifest: L'aprovació a l'Estat Espanyol de la llei del matrimoni homosexual fa quasi bé set anys va provocar que tota la ciutadania debatés al voltant dels drets del col·lectiu LGBT. Va ser una llei històrica, que lamentablement avui en dia encara es troba recorreguda al Tribunal Constitucional i que s'utilitza constantment com a element de confrontació per una part de la classe política i una vessant important de la classe dirigent eclesiàstica.\nLlegiu-ne més... [[in]visibLES: Setmana per la Diversitat Sexual 2012]\nEl Brot 2012 ja és aquí!\nEl CJB condemna la violència i crida a la mobilització per la defensa dels drets i les llibertats civils\n<< Inici < Anterior 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Següent > Final >>\tPàgina 4 de 26\tAvui destaquem


Accionsmigrants.org és un recull de diferents accions desenvolupades pel col•lectiu migrant amb l’objectiu d’apropar i donar visibilitat a les seves problemàtiques, experiències i aportacions. Es prioritzen les pràctiques artístiques participatives que impliquin la interacció amb l’espai urbà i la ciutadania per tal d’estimular-ne la integració, la participació ciutadana i la reflexió espontània.\n«Desvelant migrants» és el resultat del segon taller fet amb dones migrants.\nL’activació del web vol servir de plataforma per a la difusió d’aquestes accions i de llançadora per a les que es puguin generar, ja sigui a través de nous tallers o a partir d’accions i propostes independents.\nAquestes accions s’han dut a terme a través de dos tallers dirigits per Edgar dos Santos, amb la col•laboració de la Regidoria de Participació Ciutadana, Drets Civils i Cooperació, i del Centre d’Art la Panera, i amb el suport de l’Obra Social “la Caixa”.\nParal•lelament a l’exposició, s’intervindrà en diferents espais per col•locar-hi les siluetes en gran i dotar així de més visibilitat les diferents propostes sorgides durant el taller. Aquests espais són:\nEdgar dos Santos és fotògraf i professor a l’Escola d’Art Leandre Cristòfol. Els seus projectes personals centren l’atenció en la relació de l’home amb la natura i l’espai que habita. La transformació del territori, el diàleg amb la natura, la percepció del paisatge i la seva representació són alguns dels temes dels seus darrers treballs.\nUtilitzant preferentment la fotografia com a mitjà, alterna la realització de posades en escena amb plantejaments d’estil més documental.\nDurant els darrers temps també s’ha dedicat a crear projectes participatius i d’inclusió social, utilitzant l’art i la fotografia com a eina integradora, per la qual cosa ha guanyat en diverses ocasions un ajut en la convocatòria estatal de Fundació “la Caixa” Art per a la Millora Social.


Feliç tu que has cregut»Text de l’Evangeli (Lc 1,39-45) – Bloc de Pere Codina Gironella\nFeliç tu que has cregut»Text de l’Evangeli (Lc 1,39-45)\nAvui és l’últim diumenge d’aquest temps de preparació per l’arribada —l’Advent— de Déu a Betlem. Pel fet de ser en tot igual a nosaltres, va voler ser concebut —com qualsevol home— en el si d’una dona, la Verge Maria, però per obra i gràcia de l’Esperit Sant, ja que era Déu. Aviat, en el dia de Nadal, celebrarem amb gran alegria el seu naixement.\nL’Evangeli d’avui ens presenta dos personatges, Maria i la seva cosina Elisabet, que ens indiquen l’actitud que hi ha d’haver en el nostre esperit per a contemplar aquest esdeveniment. Ha d’ésser una actitud de fe, i de fe dinàmica.\nElisabet, amb sincera humilitat, «quedà plena de l’Esperit Sant. Llavors cridà amb totes les forces: «(…) Qui sóc jo perquè la mare del meu Senyor em vingui a visitar?» (Lc 1,41-43). Ningú no li havia explicat. No més la fe, l’Esperit Sant, li havia fet veure que la seva cosina era mare del seu Senyor, de Déu.\nConeixent ara l’actitud de fe total per part de Maria, quan l’Àngel li anuncià que Déu l’havia escollida per ser la seva mare terrenal, Elisabet no s’està de proclamar l’alegria que dóna la fe. Ho posa de relleu dient: «Feliç tu que has cregut» (Lc 1,45).\nÉs, doncs, amb actitud de fe que hem de viure el Nadal. Però, a imitació de Maria i Isabel, amb fe dinàmica. En conseqüència, com Elisabet, si cal, no ens hem de retenir en expressar l’agraïment i el goig de tenir la fe. I, com Maria, a més l’hem de manifestar amb les obres. «Maria se n’anà de pressa a la Muntanya, en un poble de Judea, va entrar a casa de Zacaries i saludà Elisabet» (Lc 1,39-40) per a felicitar-la i ajudar-la, quedant-se uns tres mesos amb ella (cf. Lc 1,56).\nSant Ambròs ens recomana que, en aquestes festes, «tinguem tots l’ànima de Maria per a glorificar el Senyor». Ben segur que no ens faltaran ocasions de compartir alegries i d’ajudar als necessitats.\nAutor LA VIDA EN UN BLOCPublicado el 23 diciembre, 2018 Categorías ESPURNES DE FE\nAnterior Entrada anterior: GUIA DE TERRA SANTA PERE CODINA GIRONELLA (Versió renovada desembre 2018)\nSiguiente Entrada siguiente: CANÇO POPULAR DE NADAL LES TRADICIONS DE NADAL A CATALUNYA


Serveis de transport refrigerat a Girona - Transport Fred Gironès\nÉs impossible comptar els petits, mitjans i grans negocis de la província de Girona que tenen necessitats logístiques però que, tot i així, no disposen d’un departament propi que se n’ocupi. Si has arribat fins aquí, probablement aquest sigui el teu cas i estiguis cercant una empresa de transports al Gironès.\nCom a fabricant o comerciant d’un producte, segur que ets conscient de quina és la infraestructura, la mà d’obra i les despeses addicionals que suposa la distribució de les mercaderies. És per aquesta raó que recórrer a l’externalització de transports i delegar aquesta tasca a una empresa especialitzada ajuda a reduir els costos d’aquest servei.\nEXTERNALIZACIÓ DEL TRANSPORT\nEspecialistes en transport refrigerat d’aliments\nA Transport Fred Gironès fa més de 25 anys que ens dediquem al transport refrigerat d’aliments (fruites i verdures, productes carnis, productes del mar, congelats…), de medicaments o de qualsevol altre mercaderia que precisi d’una temperatura controlada.\nEl transport de peribles està regulat per unes normes molt estrictes la funció de les quals és la preservació d’aquests productes, és a dir, fer que arribin en perfectes condicions fins als consumidors finals. No tots els vehicles són els adequats per als diversos tipus de mercaderies, si s’ha de mantenir la temperatura òptima i legalment establerta per a cadascun d’aquests productes.\nLa norma de compliment obligatori estableix les especificacions tècniques dels vehicles destinats al transport terrestre de productes a temperatura regulada. Contractar els serveis de transport frigorífic amb una empresa especialitzada en el sector t’estalviarà molts maldecaps!\nUn quart de segle d’experiència en el sector ens ha convertit en la millor empresa de transports del Gironès especialitzada en transport refrigerat. Disposem d’una flota excel·lent i variada per tal de cobrir qualsevol tipus de necessitat i amb personal àmpliament qualificat, i oferim la possibilitat de contractar rutes diàries, suports de transport puntuals o fins i tot l’externalització completa dels transports a Girona.\nRepartim també els teus productes\nA més a més de realitzar el transport refrigerat, també gestionem el repartiment de cada enviament que fem. Tan sols amb indicar-nos que el teu transport també necessitarà repartiment, ens ocuparem encantats de la distribució de tots els productes que necessitis. Volem que sigui per a tu el més fàcil possible!\nSi necessites transports de proximitat des del quilòmetre zero, transport refrigerat d’aliments, distribució de productes farmacèutics o de qualsevol altre article que requereixi un transport frigorífic, així com d’altres mercaderies de transport en sec, posa’t en contacte amb nosaltres. T’oferim la professionalitat i la rendibilitat d’un servei extern, però amb la qualitat i la cura d’un departament intern.


Escrits de L'Home Fosc: L'ÀVIA FEIA PUNTES DE COIXÍ\nL'ÀVIA FEIA PUNTES DE COIXÍ\nEl mes de Febrer i en el IV Concurs de Micro relats ARC a la Ràdio de la plana de Relats en Català, vaig penjar aquest petit relat, ple d'imatges idíl·liques d'un passat més o menys cert, on barrejo estiu i tardor a preu fet, però que venen a ser records més o menys certs. I coses de la vida, aquest matí a la Plaça Nova hi havia unes puntaires.\nPuntaires a la Plaça Nova - Terrassa Març 2014 - fotografia : Ferran d'Armengol\nAvui, a la torreta a tocar de mar on passem l’estiu, el dringar dels boixets omplen la galeria d’un so familiar. Mentre l’àvia cantusseja una melodia que reconec de sempre, els meus soldadets blaus fan cursa, entre potes de cadires i de la tauleta de cosir, per assolir el campament indi, on aquells els hi tenen preparat un parany que els faci desistir de la seva funesta intenció.\nMiro enfora enllà de la finestra, per sota les cançons de l’àvia i el so dels boixets, s’escolta un xipolleig esmorteït. Són gotes de pluja que, tot lliscant entre les fulles dels arbres, comencem a mullar les llambordes del pati. Un ruixat estiuenc de finals d’agost al Maresme. Sembla que les hores de platja toquen el dos.\nL’àvia, de cara xuclada i cabells blancs recollits en una tofa petita, ha deixat de cantar i veig que m’està mirant, jo li faig un somriure, m’alço per fer-li una abraçada, mirant de no clavar-me cap agulla del coixí que està manipulant. Li escolto la veu endinsat a la seva falda.\n—Minyó, minyó, que s’acaba l’estiu i tu aviat comences el primer curs de l’escola amb els nens que teniu més anys que dits en una mà. Allí aprendràs moltes coses, tingues els ulls ben oberts.\n—Sabré tantes coses com tu, àvia? I cantarem cançons com tu?\nFa un somriure ella, ho sé per la seva respiració, no li veig la cara capficat en aquells magres braços, i amarat pel perfum de la seva colònia. —Si no acluques els ulls i aprens a escoltar els mestres, sabràs coses que ni jo puc somiar.\n—Però tu saps tantes coses!\n—Rondalles minyó, rondalles...\nTorno als indis i soldadets mirant l'àvia de reüll i ella, amb un somriure sorneguer, segueix entrelligant fil agulles i boixets, cantussejant cançons alegres, que sols canta per a mi.\nTerrassa, Febrer 2014\nPublicat per home fosc a 15:03\nEtiquetes de comentaris: ARC, ARC a la ràdio, cultura, Microrelats, Puntaires, tradicions\nAnònim divendres, 14 de març, 2014\nDicen que soy demasiado sensible, aunque a mí me gustaría ser un tipo duro. En cualquier caso, la lectura de tu relato me ha emocionado. No sólo es hermoso, tiene algo indefinible que me ha tocado la fibra, y no es la identificación. O tal vez sí, pero no una identificación desde el pasado, sino hacia el futuro. ¿Es eso posible?\nhome fosc dissabte, 29 de març, 2014\nParlem de coses que van dins nostre Jorge, coses que portem en el ADN, tema de moda últimament . Acabo de llegir un llibre que potser et donaria resposta a això que dius del futur, però entra dins de la ficció creure que els somnis ens parlen de com podem ser en un altre moment més enllà de l'ara, i aquesta podria ser la teva impressió, un dejà vu a posteriori, encara no viscut... un tema interessant Jorge, en parlarem! I un cop més gràcies pel teu comentari, molt interessant.\nartur diumenge, 23 de març, 2014\nUn relat que emociona !.... vivències i records com aquests , ens fan el dia a dia, més lleuger ...\nBon diumenge, Home Fosc !!\nGràcies Artur, són aquelles coses a les que no li donem importància, i pensem que quina tonteria... però no, crec que cal conrear aquestes sensacions vitals, i en els records hi viuen moltes de les respostes a les incògnites del demà.\nBon cap de setmana per a tu també!


"Volem que la festa transcorri amb naturalitat" - SANT JOAN :: Festes de Ciutadella de Menorca\n"Volem que la festa transcorri amb naturalitat"\nLuis de Olivar O’Neill, el caixer senyor d’enguany per delegació del seu oncle, Carlos de Olivar Despujol, va reunir ahir els cavallers que sortiran a la qualcada per donar les indicacions per aconseguir “l’objectiu real que Sant Joan es desenvolupi de forma natural”.\nLa trobada va servir per incidir en qüestions importants per a un bon desenvolupament de la festa. “S’ha d’anar amb la vestimenta que toca, perquè hem de donar una bona imatge exterior, no pot anar cadascú com vulgui”, explicava el noble caixer.\nPerò el punt més important és el dels horaris. “Hem d’anar coordinats, no hi ha d’haver separació entre cavalls, els cavallers no poder sortir de la filera”, remarcà.\nEn aquest sentit, De Olivar va recordar que els cavallers han d’aprofitar els llocs específics per abeurar els cavalls, “tot i que hem de ser conscients que són animals i que han de beure quan ho necessitin”.\nEn relació al llibret de normes editat i repartit entre els cavallers, De Olivar assegura que “el 99 per cent de la qualcada ho ha rebut bé; al cap i a la fi es basa en un text subscrit per tots ells”, exposà.


Col·legi Jesús Salvador: ACTIVITAT ARRÒS MONTSIÀ\nEls nens i nenes de tercer participen en un concurs organitzat per la Càmara Arrossera del Montsià dins de les activitats del Projecte de Cicle: Alimentació Saludable.\nL’activitat consta de varies parts. Primerament hem vist un DVD molt interessant on s’explica el procés del conreu de l’arròs de la mà d’en Monti: un gra d’arròs animat que esn explica d’una manera simpàtica l’origen de l’arròs, els aliments de la piràmide nutricional i sobretot els avantatges de menjar sa.\nPosteriorment hem fet una redacció lliure basant-se en el que més els ha cridat l’atenció del vídeo.\nLa segona part és redactar una recepta on expliquin com cuinen l’arròs a casa. Per aquesta activitat demanem la col·laboració de mares, pares, àvies… Creiem interessant que vegin tots els passos a seguir en l’el·laboració d’un plat tant deliciós.\nValoraran la presentació i pulcritud, imaginació i creativitat, si han entès el procés de l’arròs i si fan referència a l’alimentació.\nEls 10 nens de Catalunya premiats per les seves millors redaccions podran gaudir , juntament amb els seus pares, d’un cap de setmana al Delta de l’Ebre amb totes les despeses pagades i amb una visita guiada pels diferents paratges del Delta.\nEls noms i les redaccions premiades es publicaran a la web www.montsia.es en reconeixement i difusió del mèrit als petits escriptors.\nEsperem que aquesta activitat engresqui tant a les famílies com als nens i nenes de tercer.\nDoncs a cuidar s,ha dit!\n20 d’abril de 2013 a les 1:10\nVOLÍEM DIR.... "A cuinar s'ha dit!!!!!".... un bon arròs que ens lleparem els dits!!!!\n21 d’abril de 2013 a les 11:13\nELS ALUMNES DE 6è VISITEN RÀDIO SABADELL\n5è i 6è al Museu d'Història de Sabadell\nEls alumnmes de 3r i 4t d'ESO van visitar el Museu...\nIV CAMPIONAT D'SCRABBLE ESCOLAR EN CATALÀ


Arxius de Competició - Pàgina 16 de 18 - Ceeb\n173 archives found in "Competició"\nHome / Esports Individuals / Archive by category "Competició" ( Page 16)\nS’inicia la temporada 2014 d’esports de platja\nBy Comunicació Competició, Competició-NO, Competició-NO, Esports de Platja-NO6 anys ago 0\nAquest diumenge 26 de maig s’ha donat el tret de sortida als esports de platja per equips. Seguint la tònica de les darres temporades, el CEEB organitza enguany una competició en les disciplines de futbol i voleibol a la platja de la Mar Bella aprofitant que arriba el bon [...]\nTot enllestit pel Trofeu Primavera de patinatge\nBy Comunicació Competició, Competició-NO, Competició-NO, Patinatge Artístic6 anys ago 0\nEl Consell de l’Esport Escolar de Barcelona (CEEB) organitza, el pròxim cap de setmana, el Trofeu Primavera de patinatge artístic. El torneig se celebrarà al poliesportiu Sant Andreu i estarà dividit en dues parts: dissabte 24 de maig, durant tot el dia, competiran els individuals [...]\nBerta Velasco apadrina el Comitè de futbol 5 del CEEB\nBy Comunicació Competició, Competició-NO, Competició-NO, Destacat, Destacat, Destacat, Destacat-NO, Destacat-NO, Futbol5-NO6 anys ago 0\nBerta Velasco és, formalment des del dia d’ahir, la nova padrina del Consell. A més de per als seus valors, la futbolista ha estat escollida per les seves fites esportives. INFORMACIÓ [...]\nBy Comunicació Competició, Competició-NO, Competició-NO, Shoot-Ball-NO6 anys ago 0\nEl Consell de l’Esport Escolar de Barcelona (CEEB) va organitzar amb èxit la 1ª edició de shootball a la platja de la Mar Bella. Aquesta competició es va celebrar el passat dissabte 10 de maig i va comptar amb la participació de més de 120 nens, nenes i joves repartits en 12 [...]\nFinalitza la temporada d’atletisme en pista\nBy Comunicació Competició, Competició-NO, Competició-NO6 anys ago 0\nEl CEM La Mar Bella va acollir, el passat diumenge 11 de maig, la tercera i darrera jornada del curs d’atletisme en pista. En aquesta última prova van assitir un total de 130 nens i nenes pertanyents a 24 equips diferents. INFORMACIÓ [...]\nObert el termini d’inscripció als esports de platja\nBy Comunicació Competició, Competició-NO, Competició-NO, Futbol11-NO, Futbol5-NO, Futbol7-NO, Voleibol-NO6 anys ago 0\nJa està obert el termini per inscriure’s a la competició d’esports de platja per equips. Com ja va sent habitual, el CEEB organitza enguany una competició en les disciplines de futbol i voleibol aprofitant que arriba el bon temps. INFORMACIÓ [...]


Countrycat - Música i ball country a Catalunya: Crònica del Tribute a Joey Feek, per GiP\nCrònica del Tribute a Joey Feek, per GiP\nLa Paqui (la P dels GiP) ens envia aquest escrit i no podem fer res més que treure'ns el barret, recolzar-lo al 100% i compartir-lo amb tota la comunitat country.\nEl passat dia 15 de gener, en Gabi va rebre un missatge privat de l'Alexis Demellayer, un noi de Lyon, on es presentava i ens comentava que havia tingut una idea: sabia que en Gabi era el coreògraf del ball JR, el qual es balla amb la cançó “All You Need Is Me” dels Joey+Rory. Com ja sabíem, ens comentava que la Joey Feek desgraciadament està molt malalta i aviat desapareixerà perquè la seva malaltia no té curació.\nLa seva proposta era que com que sabia que el JR es ballava molt a França i a Catalunya, nosaltres (Alexis, Paqui i Gabi) podríem fer un homenatge a Joey+Rory per mostrar-lis la seva contribució a tot el món amb les seves grans cançons.\nEll proposava que podríem demanar als balladors d'aquest ball a França i a Catalunya o algun lloc més on es ballés que filmessin el ball i fer un muntatge amb tots i enviar-lo a ells.\nEll no sabia si era una bona idea o si estaríem d'acord però creia que seria bo per la Joey donar-li suport al final de la seva vida.\nEn Gabi i jo en parlem i de seguida li contestem que ens havia passat pel cap fer alguna cosa, som molt fans d'aquest duet, tenim tots els seus àlbums i els seguim a través del seu blog o per facebook i el seu missatge era l'empenta que necessitàvem per fer-ho. Li vam dir que aquest ball no només es balla a França i aquí, si nó que sabíem que també es ballava a Espanya, Itàlia, Austria, Bèlgica, Mèxic i Quebec, que si li semblava bé feiem l'extensió del missatge a tots, i així va ser.\nDe seguida vam començar a moure fils, vam passar un missatge públic per facebook i l'Alexis va crear una plana on la gent pugués anar penjant els videos directament o nosaltres els poguessim compartir. De seguida vam parlar amb en Quim a veure si ell ens feia un cop de mà en el muntatge, i no tan sols ens va donar l'ok si no que es va encarregar de tot, descarregar tots els vídeos (55) editar-los i fer el muntatge final.\nSabíem que no teníem gaire temps, Joey està en una situació crítica, no tenen ni idea de si a l'endemà es despertarà o no, els metges li van dir que no sabien si arribaria al Thanksgiving day (últim dijous de novembre) i mira, ja estem a febrer. Ells consideren que cada dia és un regal.\nEl muntatge del video un cop finalitzat el vam penjar a la plana de face del suport: https://www.facebook.com/SupportToJoeyFeek/\nEl vam penjar en públic i el vam enviar per privat a la plana de facebook de Joey and Rory, el vam enviar per e-mails als contactes d'ells que tenim i ara... doncs ara esperem que els hi arribi. De moment no han dit res, però el nostre desig seria que si més no a ella, a algú molt proper, al Rory o als seus familiars el veiessin i sabessin que des d'aquí, l'altre costat de l'oceà la seva música es coneix, que hi ha gent que els aprecia molt i els hi enviem tot el nostre suport, ànims i força.\nI un cop fet això, un cop més sentir-nos super orgullosos de tota la gent que ens envolta, de tots vosaltres, de la gran família del country. Moltes gràcies a tots els que heu participat en aquesta iniciativa.\nPer si algú encara no coneix gaire cosa d'aquest duet, us adjunto l'estona temàtica que fa molt temps vam fer sobre ells. Molt abans que ella tornés a recaure en la malaltia, parlem de la seva vida quotidiana, dels seus àlbums i de les seves cançons.\nAquest CD és l'únic que ens faltava d'ells i els alumnes de Xafa'l ens el van regalar l'any passat. Gràcies!


Relat "El Follet fa música"\nInici > detall del relat: El Follet fa música\nÚltimament cada cop que la volia tocar, la trobava desafinada. Era rar que havent passat tant poc temps des de l'ultima vegada que l'havia afinat, les cordes s'haguessin afluixat de tal manera, que havia d'estar una bona estona tensant-les, fins que per fi feien el so de sempre. El que resultava estrany, era que no estava fluixa ni una sola, sinó que eren les sis cordes de la guitarra les què havien perdut la rigidesa normal.\nLa cosa tampoc era tan greu, quan volia fer-la sonar, em posava mans a l'obra, agafava el petit afinador, i prement les clavilles de la guitarra, feia que retornés el so adequat a cada corda. La situació ja es va convertir en una cosa normal i per tant, a poc a poc, vaig deixar de donar-li importància.\nPerò un tarda, vaig avançar la meva arribada a casa i tal com anava apropant-me a la porta per entra-hi, vaig quedar corprès, garrativat, ja que com més m'hi atansava més clarament es sentien uns forts sorolls que volien ser de música. La música diguem-ne sorollosa estava identificada, però jo era incapaç d'associar-la amb cap instrument per mi conegut.\nRespirant profund i prenent-me la situació amb calma vaig estar una bona estona escoltant "el concert" i per sorpresa meva vaig arribar a la conclusió que els sons que sortien de l'habitació, no eren d'un sol instrument. Eren dos els instruments o estris que feien aquella música o soroll. S'identificava clarament una música feta a cops, no sé si ho sabré explicar: era quelcom que tocava la guitarra però totes les cordes alhora, si és cert, que el ritme sempre era igual i els sons diferents. L'altra música que sonava, feta per un altre instrument, era més melodiosa, no sonava tant malament a l'orella com la primera esmentada.\nJa més refet de la sorpresa, a poc a poc vaig obrir la porta de l'habitació sense fer soroll, i no podeu imaginar-vos qui era l'artista, l'autor de tant d'enrenou, doncs el Follet Paco.\nEstava de peu sobre la meva guitarra, que tenia estesa al bell mig de l'habitació. Bé, ben bé de peu no estava, saltava sobre ella com un boig, tot recorrent el "mástil" ara des del claviller fins on estaven agafades les cordes, i desprès fent el recorregut al l'inrevés , així una i una altra vegada. Aquests eren el sons o sorolls difícil d'identificar.\nPerò la sorpresa no va acabar aquí. Vaig veure que tenia un braç estirat i amb la mà d'aquest braç s'agafava els quatre bigotis que com sabeu els té llargs i prims, i els tensava amb força. A l'altra mà, brandia un raspall de dents, que refregava una i una altra vegada pels seus quatre bris de bigoti, i sonava, i tant que sonava!. Era més agradable a l'oïda, la música que sortia del seu bigoti, que no pas la de la guitarra, que els seus peus esbojarrats trepitjaven sense pietat.\nAl final vaig estossegar per cridar-li l'atenció, i a l'adonar-se de la meva presència, el Follet Paco es va quedar blanc com un paper de fumar. Es va disculpar dient que quan em sentia a mi tocar la guitarra sentia enveja, i que intentava aprendre d'amagatotis per poder donar-me una agradable sorpresa un cop dominat l'instrument.\nJo tampoc vaig voler preguntar massa, ja que no encaixava prou bé la seva bona intenció, amb el mètode per ell emprat per arribar a ser un virtuós, i menys si en algun concert s'hagués de tocar el bigoti, instrument que ara per ara no he vist a cap formació musical.\nCom és el meu amic, no vaig voler afegir més llenya al foc, - ja que tampoc he entès prou bé les seves explicacions - Per tant vaig proposar-li un tracte, d'ara en endavant tocaríem els instruments plegats, és ha dir, ell faria la melodia amb el seu bigoti-violí i jo l'acompanyaria amb la guitarra fent els acords adients, i a poc a poc - sempre estant jo present - li deixaria tocar la guitarra.\nVarem quedar d'acord, i ara la tasca feixuga que tinc, és fer-li entendre, que la guitarra no és l'instrument apropiat per a ell, explicant-li, que la guitarra es toca normalment amb les mans, que els peus per petits que siguin no són els apropiats... De moment sembla entendre-ho. Tot anirà bé, sempre que ell vegi progressos amb l'aprenentatge del seu bigoti-violí, però... Quan es cansi que passarà? De moment quan surto de casa, tanco la guitarra amb clau.\nHavia oblidat dir-vos que la cançó que estem assajant és "anys i anys per molts anys", segur que la tindrem a punt per al dia que compleix anys l'Arnau.


Alfondeguilla: Alfondeguilla instal·la purificadors d'aire en el consultori mèdic\nL'Ajuntament d'Alfondeguilla ha instal·lat dos purificadors d'aire en el consultori mèdic. Concretament aquesta maquinària es s'ha instal·lat en la consulta del metge i de l'ATS.\nAquests purificadors d'aire amb filtres *HEPA tenen un sistema de filtració en tres fases que eliminen més de 300 contaminants de l'aire, pol·len, toxines i virus, a més d'eliminar olors desagradables que puga haver-hi en l'entorn.\nL'alcalde, Salvador Ventura, ha explicat que amb la instal·lació d'aquests purificadors "hem atés la petició que ens ha fet arribar el personal sanitari perquè consideren que els purificadors són fonamentals per a garantir una atenció sense riscos per a la salut dels veïns d'Alfondeguilla".\nLa instal·lació de tots dos purificadors suposa una inversió de prop de 3.000 euros, que per a l'alcalde suposa "una millora important en la lluita contra el covid" perquè "redueixen eficaçment la concentració d'aerosols i minimitzen el risc de contagi del coronavirus en espais tancats".


Oferta de feina URGEIX TELEOPERADOR/A a Hostalets de Balenyà - Ref 91299 - Borsa de Treball | Classificats.net\nOferta de feina (Ref. 91299)\nHorari Caps de setmana i festius\nTipus de contracte Contracte temporal\nDurada contrate Temporal\nDescripció Empresa d´Hostalets de Balenyà requereix una persona per dur a terme la funció de teleoperador/a en dies festius i caps de setmana. Es necessita una persona amb coneixements i experiència en el servei d´urgències mèdiques.\nData publicació 04/02/2020\nEs valorarà - Bona comunicació\nRequeriments Empresa d´Hostalets de Balenyà requereix una persona per dur a terme la funció de teleoperador/a en dies festius i caps de setmana. Es necessita una persona amb coneixements i experiència en el servei d´urgències mèdiques.\nImprescindible - Bona atenció al client


La Guàrdia Urbana i els Mossos inicien una campanya informativa de consells de seguretat al domicili — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Seguretat Ciutadana › Notícies › Notícies 2016 › La Guàrdia Urbana i els Mossos inicien una campanya informativa de consells de seguretat al domicili\nLa Guàrdia Urbana i els Mossos inicien una campanya informativa de consells de seguretat al domicili\nS'ha anunciat aquest matí a la reunió de la Junta Local de Seguretat\nMoment de la reunió de la Junta Local de Seguretat. Fotografia: Mauri Fernández\nL’alcalde de Tarragona, Josep Fèlix Ballesteros i el delegat del govern de la Generalitat, Òscar Peris, han presidit aquest matí la Junta Local de Seguretat. L'alcalde ha explicat que “les dades objectives continuen mostrant que Tarragona és una ciutat tranquil·la sense problemàtiques greus de seguretat, però tot i així seguim treballant amb intensitat”. El delegat, per la seva banda, ha destacat el bon nivell de coordinació entre els cossos policials i ha anunciat la posada en marxa d’una campanya porta a porta que realitzaran de manera conjunta, Guàrdia Urbana i Mossos d’Esquadra, per tal d’informar sobre consells de seguretat al domicili.\nLa campanya es desenvoluparà a la zona de Llevant, amb especial incidència en aquells domicilis que ja han estat víctimes d’algun robatori, però es farà extensiva a tots els habitatges de la zona. La iniciativa té un doble objectiu, per una banda, conscienciar i prevenir amb consells de seguretat i, per l’altra, recopilar informació sobre les mesures preventives que s’adopten a la llar.\nLes dades de fets delictius coneguts i detectats continuen la tendència a reduir-se, amb una baixa acumulada des de 2011 del 13,4%, aquesta dada - ha explicat l'alcalde - suposa un descens de prop de 1.300 delictes cada any. En aquest sentit, han baixat els delictes contra les persones un 17%, contra el patrimoni un 37% i els de trànsit un 11%. Per altra banda, els robatoris en domicili han patit un ascens de 3,6%, tot i que en el conjunt global només representen un 1%. L'alcalde i el delegat han coincidit en destacar l’inici d’aquesta campanya que té, com a principal objectiu, realitzar una tasca preventiva que complementarà la tasca policial de seguretat i control per evitar aquests robatoris en domicili.\nEn atenció a la víctima, en aquests primers cincs mesos s’han realitzat un total de 47 diligències judicials, i els casos d’atenció a la violència de gènere han tingut un increment del 59% amb 35 intervencions de la unitat especialitzada de la Guàrdia Urbana. L'alcalde ha destacat que “no abaixem la guàrdia en l’atenció a la víctima i la lluita contra la violència de gènere i dediquem tots els esforços, en coordinació amb la resta d’administracions, per treballar aquest problema des del punt de vista preventiu, educatiu, social, policial”. I ha afegit: “Qualsevol xifra que no sigui zero, ens indica que hem de seguir treballant”.


Sant Jordi i la princesa -Marc Català i Carla Farré-, amb responsables de l'Associació Medieval i de l'Ajuntament.\nActualitzada 19/04/2021 a les 14:19\nMontblanc escalfa motors per a una Setmana Medieval marcada per la covid-19. L'Associació de la Llegenda de Sant Jordi no volia renunciar, per segon any, a una celebració en la qual s'hi bolca tot el poble. En aquesta 34a edició només hi podran participar un centenar d'actors, quan normalment se superen els 300. La nova junta s'ha esforçat per muntar un programa contingut, amb un mínim de propostes. Dels grans espectacles només es manté la Representació de la Llegenda de Sant Jordi, al Foradot, un dels trams més coneguts de la muralla on enguany s'hi concentraran tots els actes, amb aforament limitat. No hi podrà haver visitants de fora pel confinament comarcal. Malgrat tot, la festa arrenca aquest dijous amb les 4.000 entrades exhaurides.\n«Volíem mantenir viva la flama de la festa i no tenir tot l'engranatge aturat durant dos anys», ha explicat el president de l'associació, Matíes Martí, aquest dilluns durant la presentació de la 34a edició de la Setmana Medieval, acompanyat de Sant Jordi i la princesa -Marc Català i Carla Farré-, el rei i la reina a l'Ajuntament, ja vestits d'època per a l'ocasió. Martí reconeix que no ha estat fàcil organitzar-ho, però que hi havia «moltes ganes de Sant Jordi».\nEl programa es desgrana en sis espectacles -amb capacitat per a 600 persones cadascun- i el pregó inaugural -limitat a 400 assistents-, a càrrec de la periodista montblanquina Candela Figueras, aquest dijous a la plaça de Sant Francesc. En aquest espai és on s'hi muntaran la vintena de parades del mercat medieval i mostra d'oficis, un altre dels grans atractius de la Setmana Medieval que, en un any normal, omplirien carrers i places de la vila.\nSerà una edició amb confinament comarcal, amb només públic local, i una reducció d'un gran gruix d'actors -200 voluntaris menys. No hi haurà ni sopar medieval ni comitives reials. També s'ha eliminat la Dracum Nocte i tots els grans actes dins l'església de Santa Maria. Es manté, però, l'emblemàtica Representació de la Llegenda, l'únic espectacle de pagament, amb una única sessió -se'n feien dues que sumaven 3.000 assistents.\nL'escenari d'aquest espectacle, que elimina els efectes del mapping, s'aprofitarà per a la resta d'actes que conformen el programa -Entrega de la Rosa, un parell d'espectacles infantils, la cloenda i un acte nou, Sant Jordi tot l'any, un projecte a llarg termini per acabar creant una ruta virtual de Sant Jordi. En l'acte de cloenda titulat La nostra normalitat, l'espasa d'honor de l'associació es lliurarà al Col·legi d'Infermeres i Infermers de Catalunya.\n«No tindrem actes al carrer, però volem que la ciutat s'engalani; viurem una Setmana Medieval molt diferent, especial i adaptada a la situació sanitària, amb totes les mesures de seguretat; mantenim l'essència de la festa», conclou Martí. Els actors treballen amb grups bombolla, sense barrejar-se entre ells. En relació a l'ús de mascareta, aquells que han de parlar se la trauran i els que tenen un paper sense diàleg, decidiran lliurement dur-ne o no.\nDurant la presentació, l'alcalde de Montblanc, Josep Andreu, ha fet una crida a participar de la festa a visitants i veïns d'una població que acaba de sortir d'un brot de coronavirus.\nComenta el contingut : Montblanc escalfa motors per a una Setmana Medieval adaptada a la covid-19


Deià: 2 anys recuperant el desig de ser poble - Lluís Apezteguia - Illa Global\nDeià: 2 anys recuperant el desig de ser poble\n24/de jul./2021 mes sobiranisme municipalisme 2 anys Deià\nEL 26 de maig de 2019 les deianenques i els deianencs elegien per primera vegada en tota la nostra història un consistori majoritàriament d’esquerres, i ho feien amb una contundència aclaparadora: l’Agrupació DEIA obtenia el 70% dels sufragis després de 40 anys de majories absolutes conservadores.\nCom sempre dic, Deià no es va colgar de dretes i es va despertar cantant la Internacional. Els resultats del 2019 evidenciaren l’esgotament d’un sistema que havia posat per damunt de la comunitat els interessos econòmics, i també mostren el treball que durant 16 anys les dones i els homes de l’Agrupació havien duit a terme, plantejant les propostes valentes i rigoroses que el Deià del present i del futur necessitava.\nAssumirem la tasca de govern, idò, amb una enorme il·lusió, però també conscients de la responsabilitat per les enormes esperances que les deianenques i els deianencs havien dipositat en nosaltres.\nLes demandes que teníem abastaven tots els camps, des de frenar l’excessiva turistificació del poble (tenim el doble de places turístiques que habitants) a promoure la vida social i cultural, passant per un nou model urbanístic sostenible mediambiental i socialment, per l’augment de la recollida selectiva o per facilitar l’accés a l’habitatge als joves. Tot es podia englobar, tanmateix, en una idea bàsica: pensar i fer el poble per a la gent que hi viu i hi treballa, no per al turisme ni per a la especulació. I tot des de la transparència i la participació ciutadana. Perquè el municipalisme és un espai de gestió, però també d’importantíssima capacitat de transformació si s’és ambiciós i valent.\nL’aparició de la COVID19 ho ha sacsejat tot, i ha afectat de forma molt singular els ajuntaments, primera institució a la que es dirigeixen els ciutadans i des dels quals hem hagut d’informar i garantir el compliment de les mesures de seguretat i protecció davant la pandèmia i també donar les solucions a la immensa crisi social i econòmica a què ha anat lligada. Però a Deià vàrem tenir clar que no podia modificar el nostre full de ruta: tot el que hem hagut de fer s’incardinava en el projecte de poble que volem construir.\nAixí, en aquests dos anys:\n- Hem licitat un nou servei de recollida de residus, substituint l’antic de contenidors pel sistema de porta a porta.\n- Estam a punt de licitar la redacció d’un nou Pla General Urbanístic que substitueixi les Normes Subsidiàries actuals amb la voluntat de limitar el creixement, el consum de territori i recursos com l’aigua i la construcció de tipus especulatiu i turístic.\n- Ens hem rebel·lat contra la llei Montoro i hem incorporat el romanent de tresoreria per a adquirir un nou edifici per a l’Ajuntament que a més donarà cabuda a un museu i a un viver d’empreses no dedicades al turisme o a la construcció, així com uns jardins al centre del poble.\n- Hem abandonat la Federació Espanyola de Municipis i Províncies.\n- Hem creat un sou mensual per als estudiants que cursen ensenyaments no obligatoris, a més de cobrir-los les despeses de matrícula, material i transport, a més del lloguer si els estudis no s’ofereixen a Mallorca.\n- Hem aprovat i posat en marxa el Pla Municipal d’Igualtat.\n- Hem aprovat i posat en marxa el Pla d’Acció per a l’Energia Sostenible i el Clima.\n- Hem posat en funcionament un parc fotovoltaic municipal i tenim en marxa els projectes per cobrir de plaques els principals aparcaments municipals.\n- Amb l’Institut Balear de l’Energia construirem un parc fotovoltaic en règim de cooperació del qual en podran participar els veïnats i les empreses locals.\n- Hem destinat les aparcaments del casc antic a residents, eliminant la possibilitat d’accedir-hi als clients dels hotels.\n- Hem augmentat les taxes als habitatges de lloguer turístic.\n- Hem constituït un Patronat Municipal de l’Habitatge per a donar cobertura i seguretat als habitatges que es retirin del lloguer turístic i es destinin al lloguer habitacional.\n- Hem posat a disposició de l’IBAVI tres terrenys municipals per a la construcció d’habitatge públic.\n- Hem augmentat un 1.200% les ajudes dels serveis socials.\n- Hem atorgat 70.000€ en ajudes a petites empreses, amb línies especials per a activitats no relacionades amb el turisme o la construcció.\n- Hem aprovat un Reglament de Llengües que inclou un Pla de Normalització Lingüística.\n- Hem duit a terme classes de català per estrangers per primera vegada a la història del municipi.\n- Hem aprovat un Reglament de Participació en el Ple per a donar-li un funcionament assembleari.\n- Hem signat convenis de col·laboració amb totes les entitats del poble per a assegurar-ne el funcionament i la independència; també hem fomentat la creació de noves associacions, com la de joves o la d’empreses.\n- Hem reduït el sou del batle en un 10%, així com les despeses protocolàries i de representació: l’Ajuntament aquesta legislatura ha deixat de cobrir àpats a restaurants i de pagar les dietes de desplaçaments per a polítics.\n- Hem institucionalitzat la Festa de la Independència, declarant aquest dia festiu municipal.\n- Estam en procés de revisar el nomenclàtor municipal per a introduir-hi noms representatius de la història de Mallorca i de dones.\n- Hem creat horts urbans i comunitaris per a la gent que no disposa de terres.\n- Hem fet un pla de recuperació dels camins públics tancats, dels quals ja se n’han recuperat 2.\n- Hem destinat més d’1,5 milions d’euros a inversions municipals, la major part a través de subvencions del Govern i del Consell.\nEvidentment ens queda molta feina a fer, i no és fàcil perquè la legislació neoliberal que ens imposen cerca impedir o dificultar l’acció pública, amb un paternalisme insuportable sobre els municipis. Però som rebels i caparruts, i res no ens aturarà perquè, com diu el poeta, ens mantindrem fidels per sempre més al servei d'aquest poble.


Cultura i secessi�\n22/03/12 02:00 - Agust� Colomines i Companys\nEl fre que va significar\nel franquisme va estar\na punt d'estrangular\nper escombrar-la definitivament\n01/03/2012 De la quip� a la kufia\n09/02/2012 Chac�n, el PSC i el PSOE\nLa desfeta militar del 1939 va comportar l'exili de milers de persones, entre elles un nombr�s grup d'intel�lectuals (Pompeu Fabra, Josep Trueta, Ferran Soldevila, Pere Bosch Gimpera, Anna Muri�, Josep Carner, Pau Casals, Josep Llu�s Sert, Merc� Rodoreda, Agust� Bartra, Xavier Benguerel, Antoni Rovira i Virgili, entre altres). Certament, la guerra i el seu desenlla� van tenir uns efectes molt negatius per a la continu�tat de la tradici� intel�lectual catalana. La repressi� cultural franquista es va afegir a la repressi� directament pol�tica, social i econ�mica. Per Rafael Tasis, per exemple, la magnitud del desastre del 1939 era molt superior als efectes del 1714, perqu� per als catalans la desfeta tenia dimensions m�s tr�giques que no pas per als espanyols: �L'enfonsament de la Rep�blica i �dhuc la submissi� a una pol�tica estrangera autorit�ria, no representa la mort de llur esperit ni de llur idioma. Han perdut la llibertat, per� no han perdut res m�s. Mentre que nosaltres, els catalans, ho hem perdut tot.� La rotunditat bel�ligerant d'aquestes afirmacions �va escriure Albert Manent� respon al pensament, m�s o menys dif�s, de tota una col�lectivitat ven�uda, o si m�s no dels grups dirigents, que van veure com el bo i millor de tot un poble emprenia un �xode terrible, que inclo�a gent de totes les generacions i de totes les tend�ncies.\nL'estat franquista va aplicar una pol�tica repressiva sistem�tica amb el prop�sit d'esborrar la diversitat cultural i ling��stica catalana. Com ja va dir Josep Benet fa molts anys, all� fou un real intent de genocidi cultural. El frac�s d'aquell intent no invalida que la intenci� hi va ser, incloent-hi el que explica el savi August Rafanell a Not�cies d'abans d'ahir (A Contra Vent, 2012) sobre la toler�ncia que el r�gim va mostrar per un model retr�grad de llengua, prefabri�, durant �els anys mortals� de postguerra. I ho va fer no tant per la voluntat d'humiliar una cultura amorrant-la a la seva prehist�ria, com per la furiosa determinaci� d'extirpar d'arrel �el gran focus de malignitat� que identificava amb la Rep�blica. Aquell model prenormatiu era tolerat, diu Rafanell, perqu� �era la llengua de la Catalunya pr�via al mal�. Que l'extrema dreta reivindiqu�s Frederic Mistral o Jacint Verdaguer responia a la mateixa ra�: eren elogiats com a poetes antirevolucionaris. A la d�cada dels seixanta, tamb� Josep Maria de Sagarra seria considerat �un element assimilable�, que el franquisme intentaria apropiar-se imposant-li la m�xima distinci� civil de l'Estat, la creu d'Alfons X el Savi, per assimilar-lo i despullar-lo de l'aura popular catalanesca que havia tingut. No ho va aconseguir per� va provocar moltes discussions entre els catalanistes.\nEl catalanisme tradicional va convertir la llengua en el nucli de la naci�. I tanmateix, potser posteriorment no hem sabut apreciar prou b� que la llengua nom�s podria perviure si el fet cultural aconseguia un lloc preeminent en el discurs i el debat pol�tic. El modernisme i, sobretot, el noucentisme ho tenien molt m�s clar. Per� el fre que va significar el franquisme va estar a punt d'estrangular la cultura catalana per escombrar-la definitivament. O si m�s no folkloritzar-la. Els esfor�os fets des de l'exili eren gaireb� ag�nics. Encara que avui dia ning� se'n recordi, Les formes de la vida catalana, del fil�sof i assagista Josep Ferrater M�ra (1912-1991), publicat a Santiago de Xile el 1944, va ser un llibre important en la represa. Ferrater era conscient, al capdavall ho vivia en pr�pia pell, que Catalunya patia una ruptura i una crisi profundes: �Aix� �declara en el pr�leg�, la meva an�lisi de l'exist�ncia catalana pret�n somoure-la en els instants que sembla oblidar la seva pr�pia ess�ncia i abocar-se a tot el contrari del que podria justificar-la: en els instants que, trencada pel dolor la seva continu�tat, perd el seny i la mesura i manca d'ironia.� Les quatre categories o formes que Ferrater considera espec�fiques dels catalans eren, precisament, la continu�tat, vinculada a l'estima pel treball i al foment de la iniciativa individual; el seny, vist com una s�ntesi entre ra� i experi�ncia; la mesura, antirom�ntica i d'arrel mediterr�nia, i la ironia, instrument de combat contra el fanatisme i factor neutralitzador de les adversitats. En s�ntesi, l'an�lisi ferrateriana, falcada en les tesis de l'idealisme alemany sobre l'esperit de la naci�, encara estava impregnada de l'ideari noucentista.\nAmb �Quina mena de gent som', escrit entre el 1938 i el 1947 per� no editat fins al 1970, Gaziel va fer un pas m�s que no s'ha acabat de copsar. Aquest llibre consta de quatre assaigs. Aqu� m'interessa destacar el quart, El desconhort, el m�s penetrant de tots, perqu� l'inicia discutint els postulats nacionalistes de Prat de la Riba a partir de la idea de la feblesa cong�nita de la naci� catalana. Diu que hi predomina una concepci� econ�mica de la vida m�s que no pas cultural. Amb una forma de ser, prossegueix, que s'ha trobat amb l'absurd hist�ric de voler practicar un imperialisme, per dir-ho a la manera d'Enric Ucelay Da Cal, que n'�s l'ant�poda perfecte. Ens trobem davant d'una veritable trag�dia col�lectiva, afirma Gaziel, perqu� �el que ens repugna, als uns dels altres, �s precisament all� que constitueix el fons m�s pregon de l'�nima aliena�. El contenci�s sembla no tenir soluci�. Segons Gaziel, Catalunya les havia assajades totes �fins la de deixar-se assimilar per Espanya�, i totes havien fracassat. Formulem-ho en present: totes han fracassat. Si abans la soluci� passava per donar protagonisme a la cultura, passats els anys encara som en aquest mateix punt. Potser pagaria la pena decidir-se d'una vegada: cultura i secessi�.\nDarrera actualitzaci� ( Dijous, 22 de mar� del 2012 02:00 )\nEl Punt Avui. Comarques Gironines 22-03-2012 P�gina 16\nEl Punt Avui. Edici� Nacional 22-03-2012 P�gina 18\nAgust� Colomines i Companys


Vall Banc despatxa l’executiu que havia de liderar la reestructuració i digitalització - Altaveu el diari digital d'Andorra\nVall Banc despatxa l’executiu que havia de liderar la reestructuració i digitalització\nLa decepcionant reorganització dels serveis centrals i els desencontres amb la direcció general porten l’entitat a liquidar el director d’operacions, Mike Saur\n30/01/2020 (08:00 CET)\nMike Saur (esquerra) amb el conseller delegat de Vall Banc, Michael Christner.\nVa arribar a Vall Banc l’octubre del 2018 com a incorporació de luxe de l’entitat. Mike Manfred Saur havia estat acomiadat un temps abans de MoraBanc després de liderar un important aprimament de la plantilla. A Vall Banc havia de fer un paper similar: reestructurar l’entitat, redimensionar-la, i encapçalar la digitalització del banc. El romanç no va durar massa i al final hi ha hagut fractura. Vall Banc acaba de despatxar Maur per la suposada reorganització decepcionant protagonitzada pel director d’operacions, més enllà dels desencontres que hauria mantingut amb el director general, José Luís Dorado.\nExpert en administració d’actius i banca, en el currículum de Maur s’hi destacava haver estat director general a Newinvest i gestor d’inversions a Banif, entre altres, a banda d’haver ostentat càrrecs directius a MoraBanc. Va cursar els seus estudis financers en un centre destacat en el sector, l’IMD Business School. El 2 d’octubre del 2018 va començar el seu camí a Vall Banc i ara, segons diverses fonts, l’ha tancat no pas de gaire bones maneres. De fet, abans que ell l’empresa ja havia fet fora una altra incorporació (Erik Anderson) que s’havia fet en relació amb la digitalització del banc que havia de liderar amb Maur.\nEl fins ara director d’operacions de l’entitat aixoplugada pel fons voltor americà JC Flowers marxa després d’haver revolucionat en negatiu Vall Banc. Almenys els serveis centrals. L’arribada de Maur va suposar pràcticament la sortida de tots els comandaments dels esmentats serveis. El directiu bancari estava convençut que el seu pla de reestructuració -havia de reorganitzar, transformar se’n va dir oficialment, el banc per rebaixar costos i alhora potenciar-ne la seva digitalització- funcionaria. Però el pas del temps, en algun cas molt poc temps, i les suposades formes emprades pel bancari van evidenciar tot el contrari.\nL’aposta per fer pujar el planter no li va funcionar al director d’operacions, fins al punt que una vegada va ser obvi i proper el desbloqueig de la renda variable, la gestió de la mateixa va causar tan daltabaix intern que Vall Banc va haver de recuperar comandaments intermedis i personal de llarga trajectòria que Maur acabava de prejubilar per tal de poder fer front a la situació. De fet, hi va haver algun empleat que encara no feia una setmana que havia fet el sopar de comiat que se’l va haver de repescar. Tot plegat ha fet vessar el vas de la paciència de Dorada i els directius de més amunt que han optat per tancar l’etapa Maur.