La construcció de l'Institut Escola Cal Maiol, aprovada | betevé\nLa Generalitat ha adjudicat un pressupost de 8,8 milions d'euros al nou centre educatiu, que tindrà dues línies i es construirà a Can Batlló\nAnna Feliu | Eduard Colldecarrera | dimarts, 21 de juliol del 2020, a les 20.55\nLa seu definitiva de l’Institut Escola Cal Maiol és més a prop de ser una realitat al barri de la Bordeta. El Departament d’Educació i el Consorci d’Educació de Barcelona han anunciat l’aprovació d’un pressupost de 8.893.571 euros per a la construcció del nou equipament a l’antic recinte fabril de Can Batlló.\nL’Associació de Famílies d’Alumnes de l’Escola Cal Maiol, ara situada al carrer de Sagunt, fa temps que reclama el centre educatiu a l’únic barri del districte de Sants-Montjuïc sense un institut públic. Des del 2006 hi ha assignada una part de Can Batlló a l’escola nova, però no ha estat fins ara quan s’ha aprovat el projecte, que tindrà dues línies educatives.\nL’AFA Cal Maiol, satisfeta amb el projecte\nLa construcció del nou institut escola ha estat plena d’entrebancs al llarg dels anys. Per desencallar el projecte, l’Ajuntament va decidir assumir-ne el cost, això sí, associant la inversió a la construcció d’un nou parc de neteja, que s’havia d’ubicar al soterrani de l’escola. Aquesta proposta mai no va sumar suports entre les famílies i per això les negociacions entre Generalitat i el districte de Sants no es van aturar.\nFinalment, serà el Departament d’Educació el que assumirà el cost de l’edifici, que serà independent. Des de l’AFA valoren la notícia positivament. Marc Fornells, de l’associació, reconeix que “es pot associar una escola a l’esport o la cultura, però mai a un parc de neteja”.\nActuacions en altres centres de Barcelona\nEl conseller d’Educació, Josep Bargalló, ha explicat que, a banda del projecte de Cal Maiol, s’ha donat llum verda a la construcció de nou centres més i set reformes grans i ampliacions a tot Catalunya per un valor de 91 milions d’euros.\nEn paral·lel, també s’estan construint o ja tenen pressupost 71 actuacions més a tot el territori, de les quals sis són a Barcelona. Entre aquestes hi ha l’Institut Angeleta Ferrer i Sensat, al Fort Pienc; l’Institut Vallcarca; l’Escola Anglesola, a les Corts; l’Institut la Sagrera; l’Escola la Maquinista i l’Escola 30 Passos, a Sant Andreu.\n300.000 portàtils per al curs vinent\nBargalló també ha informat de més novetats del curs escolar 2020-2021. El conseller ha afirmat que la Generalitat proporcionarà 300.000 ordinadors portàtils als alumnes de 3r i 4t d’ESO, batxillerat i formació professional i 85.000 per als professors. La mesura forma part del Pla d’educació digital de Catalunya, que tenia com a data objectiu el 2025 i que s’ha accelerat per la pandèmia de la covid-19. Educació també facilitarà 110.000 punts de connexió a internet als alumnes que no disposin del servei a casa. El projecte té un pressupost de 185 milions d’euros, dels quals 106 s’executaran el curs vinent.


Per camins i cims: de febrer 2011\nLa primera excursió de l'any m'ha portat a l'Alta Garrotxa. Feréstega, de mala petja, enrabassada... així és la geografia d'aquesta comarca.\nDes d'Oix vam seguir cap a Grau d'Escales fins a trobar el GR-11 que vam prendre en direcció al coll de Talaixà. Aquesta és una àmplia collada que separa les valls de Sant Aniol i la d'Hortmoier, amb unes esplèndides vistes sobre els cims del Bassegoda a l'est i el puig de Bestracà a l'oest. L'excursió proseguí cap al cim del Ferran, el cim de gairebé 1.000 m d'altitud que s'aixeca al sud de Talaixà i esdevé una magnífica talaia garrotxina. Del seu cim davalla cap a ponent la rocallosa cresta del Ferran que cau a plom fins al Grau d'Escales.\nDel petit veïnat de Talaixà, despoblat des de fa tres dècades, hi destaca l'església de Sant Martí, restaurada des de finals de 2009, i un casalot en procés de rehabilitació des de fa anys. Talaixà fou durant una quinzena d'anys el símbol de la resistència i lluita contra la privatització d'una part de la vall d'Hortmoier que s'havia de convertir en un vedat de caça. Tot i que aquella lluita no trascendí gaire més enllà de l'àmbit comarcal, la resistència exercida per grups ecologistes i excursionistes de la comarca i la posterior qualificació de la zona com a Paratge d'Interès Natural, ho van aturar.\nTalaixà és un pas molt freqüentat per excursionistes que corprèn pel seu aïllament, solitud i grandesa d'espai. S'hi respira immensitat i com a símbol del paisatge de l'Alta Garrotxa funciona a la perfecció. Després d'aquesta excursió de nou enyoro la força dels seus paisatges.\nPublicat per Jaume Ferrández Rubió a 22:26 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: excursió, Garrotxa\n- Still loving you -\nMúsica i lletra: Scorpions\n"Still loving you" va ser la cançó que em va acompanyar mentre preparava la que va ser la meva primera marató l'any 1988.\nAvui, a quinze dies de la 33a edició d'aquesta prova barcelonina, he volgut recordar aquesta clàssica balada.\nEtiquetes de comentaris: córrer x córrer, dia 19\nDes del seu inici m'he enganxat a la sèrie "Polseres vermelles". Traspua esperança, vida i força davant de les situacions més cruels i injustes que la vida ens pot arribar a plantejar. I és que moltes malalties i problemes de salut mostren el seu costat encara més injust quan es tracta de nens o joves. No puc evitar identificar-me amb una situació que, salvant les distàncies, vam haver d'afrontar ara fa uns anys.\nPrecisament avui fa sis anys que la meva dona va ingressar a l'Hospital Materno Infantil de la Vall d'Hebron de Barcelona. Embarassada de 24 setmanes, feia pocs dies que havien detectat que la nena que portava al seu ventre presentava un dèficit en el seu creixement normal.\nDesprés de la primera reacció, sensació d'impotència, fins i tot de culpabilitat, vam procurar d'assimilar la situació, i en certa manera ens vam preparar per a qualsevol desenllaç. Malgrat tot, l'esperança ens va acompanyar en tot moment. La complicitat amb metges i infermeres, i altres pacients, sens dubte és el millor remei per fer front a l'adversitat i a suportar millor els moments de solitud que s'arriben a viure.\nL'estada a l'hospital va durar quatre setmanes amb controls ecogràfics a diari. Després de néixer la nena (amb 28 setmanes i 560 grams), les visites diàries a la unitat de neonats es van perllongar durant tres mesos més. Aquesta experiència ens va fer créixer moltíssim i sis anys després ens sentint molt afortunats, agraits a l'equip mèdic i d'infermeria, i també a l'àngel de la guarda que vola nit i dia pels voltants d'aquell hospital a tocar de la serra de Collserola. Pobre querubí, tant de bo sempre pogués enllestir la seva feina amb la mateixa eficàcia.\nAmb motiu del cinquè aniversari de la nostra filla, l'any passat, vam encetar un bloc que aviat arribarà a la seva fi. Són les notes que vam prendre durant el primer any de la seva vida, una mena de diari que ens ajudà a expressar sentiments, plors i alegries. Després dels primers mesos el dia a dia ens va fer deixar l'hàbit d'anotar els fets en el diari, primer per la normalitat del creixement de la nostra petita, i després per les noves esperances engendrades i que al cap del temps van completar la família.\nPublicat per Jaume Ferrández Rubió a 8:07 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nFa setmanes que visc en una mena de rutina definida per l'esdevenir setmanal. De dilluns a divendres al migdia, feina, feina i més feina (tret, per sort, de primera hora del matí i la darrera del dia). La resta de la setmana, és a dir el cap de setmana, només penso a córrer, en no deixar passar l'ocasió d'entrenar, de sortir a trotar i de fer aquest exercici, ara per ara, tan necessari per a mi.\nEn el fons, sempre és així. Però a quatre setmanes per la marató de Barcelona m'assalta el dubte i el neguit. Podré córrer i gaudir una marató més? Serà útil i suficient per a la preparació que em cal, concentrar totes les sessions i pensar de manera activa en córrer durant els caps de setmana? Serà que tinc tan interioritzat el fet de córrer que em motiva poc?\nEm pesa veure volar les setmanes del calendari i tenir la sensació de ser al mateix lloc, de no haver avançat. Els dies i les setmanes passen sense cap lligam entre elles. La preparació per la marató seria aquest objectiu que ho relliga tot, l'excusa perfecta per il·lusionar-se... Però, i després del dia 6 de març, on seré?\nPublicat per Jaume Ferrández Rubió a 22:02 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Jaume Ferrández Rubió a 21:28 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge


Canvis en el calendari fiscal 2020 a causa del coronavirus - El Web del Mirall.net\nCanvis en el calendari fiscal 2020 a causa del coronavirus\nLa crisis del coronavirus ha obligat a l’Ajuntament a modificar el calendari fiscal previst per aquest 2020. Les dates s’han vist afectades i continuen obertes a més possibles variacions. Aquelles persones que es trobin en dificultats podran sol·licitar altres terminis de pagament i altres fraccionaments, els qual seran atesos en funció de les circumstàncies socioeconòmiques de cada cas.\nEn principi, hi haurà tres impostos que s’hauran de pagar gairebé en els mateixos terminis. L’impost de vehicles (ITVM) es podrà abonar en un període voluntari fins el 27 de juliol, amb un primer termini de rebuts domiciliats el 3 de juliol. El pagament de l’impost de béns i immobles (IBI) es podrà efectuar entre el 28 de maig i el 27 de juliol, amb un primer termini per a rebut domiciliats el 3 de juliol i un segon el 2 de novembre. Pel que fa al tribut metropolità, el període serà el mateix que el de l’IBI.\nLes taxes per a l’ocupació de la via pública i dels mercats, els preus públics de l’Escola Bressol Oliveres i l’Escola Municipal de Música i les quotes de rehabilitació continuen, de moment, suspeses a l’espera d’una data fixe.\nL’Ajuntament, a la seva Oficina de Gestió i Recaptació, assegura que “els terminis administratius i judicials, tant de prescripció com de caducitat, estan suspesos. Si hi ha qualsevol tràmit pendent no cal preocupar-se perquè es podrà fer quan finalitzi aquesta situació”.


La importància de una gestoria especialitzada en ERTO - Narsa\nHome/gestoría/La importància de una gestoria especialitzada en ERTO\nTenir al seu costat a una gestoria especialitzada en ERTO és essencial per a poder comptar amb el millor suport en una època tan incerta.\nAquest servei li pot proporcionar l’assessorament adequat en aquest àmbit i li ofereix la seguretat que tots els seus tràmits s’estan desenvolupant correctament.\nLes assessories especialitzades en tramitació d’ERTO són una figura clau que, tant si és empresari i necessita aplicar aquesta mesura als seus treballadors com si li han imposat a vostè com a persona física, és essencial tenir aquesta ajuda professional.\nEls gestors administratius són imprescindibles durant l’actual epidèmia de la Covid-19 i executen una activitat important. De fet, durant el Coronavirus, s’estan veient totalment desbordats per a poder resoldre tots els tràmits i, així i tot, ofereixen una resposta eficaç als seus usuaris.\nEls ERTO, o Expedients de Regulació Temporal d’Ocupació, permeten que una empresa pugui suspendre durant un temps limitat els contractes dels seus treballadors, de la seva totalitat o només una part. Les causes han de ser econòmiques, de l’àmbit organitzatiu, tècnic o de producció. Tanmateix, per força major.\nEn definitiva, durant el temps estipulat, aquests deixen de portar a cap la seva feina o treballen menys hores.\nPer tant, una gestoria especialitzada en ERTO se n’encarrega de tramitar tots els expedients i realitzar un seguiment continuat.\nLa millor gestoria especialitzada en Expedients de Regulació Temporal d’Ocupació\nA Narsa comptem amb els millors gestors per a la tramitació d’ERTO i estem a la seva disposició per assessorar-lo adequadament i estar al seu costat quan ho necessiti.\nDe la mateixa manera, disposem d’advocats, graduats socials i economistes, per tal de poder resoldre qualsevol qüestió laboral, legal, econòmica i administrativa.\nContacti amb nosaltres i li donarem un servei complet.\nDonem un suport tant per a petites i mitjanes empreses, professionals i particulars.\nCompti amb la millor gestoria al Masnou\n¿Necessita una gestoria a Vilanova?\nQuines funcions té una gestoria jurídica?\nEl millor gestor laboral per a ERTO al seu abast


You are here: Home / Articles / “L’elegància de l’eriçó” de Muriel Barbery\nPublicada el 2006 a França, per Gallimard, i el 2007 en català, per Edicions62, L’elegància de l’eriçó ha tingut un èxit, diuen que gràcies al boca-orella, que ni l’editorial ni la mateixa autora s’esperaven. Al 2009, se’n va estrenar una adaptació per al cine, L’hérisson, on la coneguda actriu Josiane Balasko interpretava un dels papers protagonistes.\nMuriel Barbery, nascuda a Casablanca, al Marroc, el 1969, és professora de filosofia. L’elegància de l’eriçó és la seva segona novel·la i ha rebut diversos premis, entre els quals Le prix des Libraires 2007. Molt discreta, l’escriptora viu lluny de la premsa i no li agrada parlar de la seva vida privada. El 2015 va publicar La vida dels Elfs.\nL’elegància de l’eriçó és una novel·la a dues veus: la de Madame Michèle, o Renée, portera de més de cinquanta anys d’un bloc de pisos per a inquilins acomodats de París i la de la Paloma, una nena de dotze anys, filla de ministre, que viu al cinquè pis d’aquest edifici i que, com que no li troba sentit a l’existència buida dels adults, ha decidit posar fi a la seva vida el dia del seu proper aniversari. Mentre va comptant els dies que li queden de vida, la Paloma coneixerà amb més profunditat la Renée, així com el senyor Kakuro Ozu, un nou inquilí japonès que ocuparà el quart pis de l’escala, personatges, tots dos, que se surten del món estereotipat en el qual viu la Paloma i, per descomptat, es descobrirà a ella mateixa.\nAixí, doncs, per què un eriçó? Caldrà llegir la novel·la per esbrinar-ho…\nFiled Under: Articles, Llibres Tagged With: articles, l'elegància de l'eriçó, llibres, lourdes corbera, muriel barbery


La presó de les conselleres (Elisabet Almeda)\nLa llunyania que és una altra condemna que se us vol imposar de manera il·legal i en contra de totes les convencions dels drets humans\n5 min. 17/11/2017 20:13\nSabem poca cosa de la situació de privació de llibertat de les conselleres de la Generalitat de Catalunya, Dolors Bassa i Meritxell Borràs, empresonades a Madrid. De les presons en general ja se’n sap poca cosa, però de les presons de dones encara menys, i per això el silenci sobre la seva realitat no ens estranya. Segueix el patró històric i sociològic que es repeteix sense interrupció, segle rere segle: la invisibilitat de les presons de dones i de les dones que hi són tancades, sempre relegades a un segon pla dins la realitat dels centres penitenciaris. L’experiència de viure una pena privativa de llibertat a les presons és molt dura per a tothom, però ho és encara molt més per a les dones, que la pateixen d’una manera més severa i colpidora. Els centres per a dones presenten trets específics que impliquen diferències significatives en les condicions de compliment penitenciari entre homes i dones, que, a més, comporten greus situacions discriminatòries. No només perquè en diverses qüestions se les tracta pitjor que als homes, sinó també per la forma sexista que adopta aquest tractament, com moltes investigadores feministes hem anat constatant al llarg dels anys.\nEls centres per a dones presenten trets específics que comporten greus situacions discriminatòries\nConselleres, sou preses polítiques, com els vostres homòlegs masculins, els presidents de l’ANC i d’Òmnium Cultural, els cinc consellers i el vicepresident de la Generalitat, també empresonats injustament i indignament per les seves idees i per defensar la República Catalana. Ara ja encarcerades en un centre penitenciari, se us classifica i identifica amb un nou carnet, diferent del DNI, amb un número penitenciari i la vostra empremta (us en faran diverses, no he sabut mai per què). Però, a més, per la vostra condició de dones patireu moltes altres ignomínies: un tracte penitenciari basat en un enfocament marcadament sexista i estereotipat (els homes sempre tenen millors opcions de tallers i activitats); un incompliment reiterat de la normativa penitenciària pel que fa als criteris mínims de classificació (per exemple, no hi ha presons per a dones d’entre 18 i 21 anys, com sí que n’hi ha en el cas dels homes); una disciplina i un control excessivament estrictes i severs; unes penalitzacions més dures quan les vostres actituds i conductes no encaixen amb els estereotips tradicionals de la dona; una precària formació dels professionals en perspectiva de gènere; una medicalització desmesurada que no permet una canalització dels vostres problemes reals; més prejudicis i dificultats de la institució per acceptar les relacions afectives o íntimes entre vosaltres, i una manca de professionals dels serveis socials que donin atenció i assistència a les dones amb responsabilitats familiars.\nDit això, us ha tocat una de les tres presons només per a dones de tot l’Estat, la presó Alcalá-Meco - Madrid I, amb aproximadament unes 700 dones preses de les gairebé 4.500 que hi ha a tot l’estat espanyol. És difícil arribar-hi, perquè els autobusos no hi passen amb la freqüència que tocaria. Construït l’any 1978, és un dels centres més antics i amb les instal·lacions més precàries de totes les presons actuals de la Comunitat de Madrid, fet que sovint es repeteix en l’empresonament femení, que sempre es dona o bé a les institucions de reclusió pitjors i més velles o bé als pitjors mòduls de les presons d’homes.\nLes dones reben tracte penitenciari basat en un enfocament marcadament sexista i estereotipat\nA les 423 cel·les de la presó de dones d’Alcalá de Henares hi fa molt fred; a les presons sempre n’ha fet. Ho ha denunciat el sindicat del funcionariat que hi treballa; des de fa anys reclamen sense èxit millores en el manteniment i les instal·lacions. També exigeixen més personal per atendre les problemàtiques de les dones, però ningú se’n fa ressò. Alcalá-Meco és la presó que va ser denunciada per abusos sexuals de funcionaris cap a dones empresonades. Conselleres, controleu el vostre peculi, perquè no hi deixen entrar productes d’higiene i s’han de comprar a l’economat de la presó, petits supermercats que han estat denunciats diverses vegades perquè no tenen productes de marca blanca i tenen preus molt més elevats que els dels supermercats habituals. Us medicalitzaran amb ansiolítics constantment. Aneu amb compte, cuideu-vos d’altres maneres i mireu d’evitar-los.\nLa meva pràctica investigadora a les presons de dones i la meva militància feminista m’han ensenyat que l’única possibilitat de viure l’experiència d’empresonament de la millor manera possible és mantenir sempre vius i propers els vincles amb l’exterior -família, amigues i amics i comunitat- i també enfortir els vincles i les relacions amb les dones amb qui dia rere dia conviviu: les altres preses. A la presó de dones on esteu tancades hi trobareu un grup de teatre de preses que funciona des de l’any 1986, el Teatro Yeses, on podreu escoltar i intercanviar experiències per combatre la soledat i la tristesa.\nDes de fora seguirem lluitant per la vostra llibertat i denunciarem la vostra injusta presó i reclusió, i a més tan lluny: una llunyania que és una altra condemna que se us vol imposar de manera il·legal i en contra de totes les convencions dels drets humans. El temps passa lentament a les presons, però mentre estigueu entre reixes recordeu que teniu molta gent lluitant per poder trencar les cadenes i recuperar la vostra llibertat. Perquè les persones i els pobles només podem ser lliures.


El web de Vicenç Ambrós i Besa - Poemes i versos 2005-2020\nPoemes i versos 2005-2020\nAquest recull conté una selecció de poemes escrits entre 2005 i 2020, una part d'ells premiats en certamens locals. Els textos es troben per separat en aquest web i, per tant, l'únic objectiu del recull és facilitar-ne la lectura.\nNota: a continuació, trobareu el recull en PDF, a continuació l'enllaç al document que es troba disponible a la plataforma https://issuu.com i, tot seguit, en format web (html).\nPoemes i versos - vambe.cat.pdf\nPoemes i versos 2005 - 2020 a https://issuu.com\nPoemes i versos 2005 - 2020 per separat\nPrimer Premi en el V Concurs Literari Sant Jordi, convocat per l'Associació de Dones de 50 i més i el Casal Joan Casanelles (Barcelona, abril del 2005)\n«[...] Però mai el vam veure escrivint un poema.L’assenyalava,el caminava,el deia,i ara nosaltres provem d’explicar-ho,tal com ell ho volia». Olga Xirinacs, Poeta dels camins\ndins la boscúria,\ni olora’n l’aire\nQue al sol esclatin\ni al vent madurin;\nni en condicionis\nde cada lletra,\ni el nou poema\nPrimer Premi en el VIIè Certamen Literari en Llengua Catalana, modalitat en vers, convocat per l’Associació de Veïns i Veïnes de la Sagrada Família (Barcelona, abril del 2005)\nDiria que allò que vaig veure\nfou la llum d'una tarda d'estiu,\nfiltrant-se a traves dels pollancres,\nnedant, en reflexos, al riu.\nFonent-se entre joncs i fenassos,\nperdent-se en penombres i rocs,\nsaltant daltabaix de vorades,\ncreuant les arcades dels ponts.\nI enlairant-se, brillant, tot d'una,\nva alçar-se daurant el seu to,\ndissipant-se en l'oratge càlid\nd'aquell sensual horitzó.\nMentre decau la blavor de la tarda,\ncrisàlide dels somnis que vindran,\ns'intueix el pleniluni que s'atansa\nsufocant l'incipient obscuritat.\nDes de la lleixa de la llar de foc,\ncremosa de pols espessa i antiga,\nreposa la imatge borrosa, incolora,\ndel son enganyós d'aquella postal.\nA fora descansen els aires noctàmbuls.\nGrinyola, tot sol, el vell gronxador.\nAvança i recula al compàs d'una història\nque enllaça el passat i el futur al present.\nAvui he vist el mar en una imatge\ni, mentre la tocava, n'he sentit la remor\nque se m'enduia les paraules d'un silenci\nentre cases blanques d'un poble de pescadors.\nLa cadència d'un temps que s'aturava\nper emmarcar l'instant de l'infinit\nm'ha fet sentir el compàs d'unes onades\npotser distants, però vives a despit\nde la calma d'uns aires que respirava\ntot i ser tan lluny de l'idíl·lic paradís...\nTot resta dit en el destí d'un dia,\ntot resta escrit en l'alba del record.\nS'abranda el foc\nencès per la guspira\ndel desig que s'adorm a poc a poc...\nEls esbarzers escanyen les imatges\nde jorns aventurats per mil enzims.\nPols de planetes\no d'estrelles que plovien\nen galàxies on visquérem un moment.\nClivellant horitzons queden els somnis,\nen remembrar-se a la foscor, sobre teulats,\ngosant amb picardia\nfestejar-nos més enllà de tot abast.\nS'obren escletxes, el dia ja s'atansa,\ni què en roman, dels paratges viscuts?\nSón un epíleg?\nPer què donar-hi voltes?\nTot és avui, obrim ales al vent!\nFinalista en la segona edició del Concurs Literari de la Festa Major de Gràcia (Barcelona, 2005)\nestremint la calma\nd’una hora perduda\na l’ombra del mar.\nClarobscurs de tarda\ncreuant parets blanques\nflirteig de contrastos\nque emmarquen l’esguard.\nque esquincen els ecos,\nllançant les paraules\nals quatre confins.\nLa brisa pentina\nescalats de vida\ni nuesa còmplice\nde dolços verins.\nla plana arrugada\nque sap tant de mi,\ni mig adormida,\nplatejant les aigües\nd’un xic de destí.\nSón corbes de tinta\nque evoquen miratges,\nombres que s’aboquen\nal buit emblanquit.\nNo hi ha més deriva\nque el somni que plana\nno escric el poema,\nd’imatges i sons.\nRespiro les lletres\nper inflar les veles\nd’alè de cançons.\nBalades que vibrin\nal so d’ones braves,\nEnllaços de ritmes\nprofunds i melòdics\nque uneixin distàncies,\nbuidors i enyorances,\nestius i tardors.\nFinalista en el V Certamen de Poesia Breu de l’Esplai dOlot (2005)\nde mil silencis\nque ho diuen tot,\ndels mil silencis\nque mai t’he dit.\nI així perdona’m\nde tantes nits.\ni et difumina...\nDama dels somnis,\nPrimer Premi en el VI Concurs de Poesia La Mar de Lletres\n(Calafell, desembre de 2006)\nFlueix el temps cremós sobre les ones,\ndreçant les veles com clivelles blau\nenllà. M'angoixa aquest silenci d'hores\nproperes, l'ombra humida d'un llinatge\nd'aigua-sal. L'embasta d'incertituds\nque enterbolien l'aire avui tan sols\ndifuminen l'horitzó. M'enlluernen\nels càlids contrastos impressionistes\nd'un vals lleuger de frisors i perfums.\nLa cadència que els uneix murmura\nel secret encriptat i fragmentari\ndel destí. Me'n fa partícip, ho sé,\nperò em sento indefens i nu davant\nd'aquella intrusa i voraç persistència\nque la brisa sagna per enclavar-me-la\nretina endins. Flagel·la l'esperit\nde totes les volubles, versemblants\ni falses percepcions de l'avenir.\n¿Per què se'n riu, dels anhels i conjurs,\nl'ingràvid zèfir que lleva i s'emporta\nel vel de tantes solituds? ¿M'esquiva\ncom si fos un pària que mai no\npodrà imaginar-se els límits del temple\ndel saber? ¿M'ignora perquè mai no\npodré desxifrar allò que m'explica\ndesendreçant remors irregulars\nal clos de l'èter? ¿O sols compadeix\nla raó humana, incapaç d'encabir\nparcel·les de futur endevinat?\nSe'n burlen de tot, la brisa i el mar,\ni ho fan a despit de barques i ports.\nSaben qui som, què volem i on pactem\nles nostres inconfessables renúncies,\nmalgrat que els importa ben poc, saber-ho.\nEns abalteixen i ens liben el nèctar\nde les nostres contradiccions, febleses\ni temences, abstraient-nos de tot\nmentre flueix el temps cremós i es trenca\nel plaent silenci amb una enigmàtica\nremor de fons.\nPrimer Premi en el setena edició dels Premis Literaris de Poesia i Narrativa en llengua catalana convocats per Òmnium Cultural de Badalona\n(Badalona, abril del 2007)\n–Després del foc,\ndesprés del fum,\ndesprés de tot–.\nd'un núvol brut.\nEl rostre gris\nde pols i mort.\nEl pas en fals\nd'un fons de blaus:\nel zel del mar,\nl'aire i la sal.\nde cossos nus,\nfossar d'un art:\nunir les mans.\nL'ombra dels mots\nput entre fems\n–nial de l'orc\nen camp de rocs–.\nPetges al llot\nd'un instant fosc.\nÉs temps de glaç,\nd'herois de fang.\n–intrús als ulls–\npalesa el vil\ndolor del crim.\n–que calma i prou–\nhissa el vell crit\nd'acords de pau.\nTúmuls al vent.\nS'alcen les veus:\n"oblit, mai més!"\nToca de nou\nciutats i mons\n–vencent les pors.\nAbsurd el brot\nque neix per res.\naprendre en va.\n–Per cada vers,\nque escric de cop,\nqui sap si a prop,\ns'escola un cos,\nqui sap si el teu–.\nPrimer premi en el VI Concurs de Poesia de la Fundació Manyà\nL’hauràs vist, assegut dessota un arbre\no a mig pujar una escala, encorbat.\nAvança lent, amb rostre com de marbre,\ni un somriure senzill, d’intimitat.\nQuan alça els ulls, corglaça les conteses\nnascudes de l’arrel d’algun neguit.\nS’atura i seu. Contempla les deveses\ni els grans fondals, amb boira per vestit.\nN’ha fet vuitanta-cinc. Potser noranta.\nEstà tranquil, i veu planar l’estiu.\nHa fet de tot, si bé tampoc se’n vanta,\ni fa un passeig diari. També escriu,\namb una lletra gran, de bona planta,\nque persisteix com una cicatriu.\nPrimer Premi en el VIII Concurs Literari Sant Jordi convocat per l’Associació de Dones de 50 i més i el Casal Joan Casanelles (Barcelona, abril del 2008)\nSom els hereus d’una llegenda fèrtil,\npreexistent a l’alba de la història.\nEncara ateus, i fills del dubte estèril,\ncerquem un vent que ens porti vanaglòria.\nHem fet un món a la nostra mesura.\nL’hem dividit en passat i en futur.\nGaudim del son de creure’ns l’aventura,\nd’ésser l’envit d’aquest immens conjur.\nEl sol es pon esberlant les muralles\n–talment sagnants confins de l’horitzó–.\nEn resta el dol, i el pes de les deixalles\nd’interrogants perduts en un racó.\n¿Amb quin consol vestirem les mortalles\nsi mai abans no en sabrem la raó?\nFinalista en el VIII Certamen de Poesia Breu de l’Esplai dOlot (2008)\nLa sala buida embalsama l’olor\ndolça i fragant d’un ram de xeringuilla.\nRes no descuida l’alè de flonjor,\nPerla brillant que embruixa la conquilla.\nUn pètal blanc esdevé migrador.\nLlisca silent, i cau damunt l’arquilla.\nEl caixabanc preserva l’escalfor\nd’un temps absent, de secrets de faldilla.\nCasa pairal, restaurada masia,\nde cortinetes blanques de ganxet,\ntens el portal obert, com cada dia,\ni esperes noves hores d’un esplet,\neventual, de festa i d’alegria,\nque obri les cletes d’un goig incomplet.\nPrimer premi en el XVIII Concurs de Poesia l'Esplai de Tordera (2008)\nEls anys no passen en va. Tanmateix,\nnomés el cos envelleix. Aquells paisatges\nde terra endins, de penyalars immensos\namb roques balmades i escrostonades,\nde pins menuts i contorçats pel vent\no la migradesa del sòl, de valls\nembrossades que enriveten les fonts\ni de planells assolellats coberts\nd’alzines i roures, aquells paratges\nd’una infantesa retrobada en l’aire\nperfumat de silenci, s'encavalquen\navui amb les imatges del present.\nEl món canvia, però són incòlumes\nles textures que preserva el record.\nPerduren a recer de les malignes\nconvulsions consumistes, deleroses\nde desforestar la ment de l’essència\nque individualitza els éssers humans.\nNo som diminuts esqueixos de carn\ndesproveïts de personalitat\ni criteri propi. Forgem història,\nconvicció, memòria i projectes.\nEndiumengem el somni d’avançar\nenvers allò que esperem de nosaltres\nmateixos. I més important encara:\ntenim el coratge i la voluntat\nNomés el cos envelleix.\nAquests dos poemes foren seleccionats per formar part del recull de Poesia Social i de Denúncia de www.relatsencatala.cat\nS'enlleganyen, com sempre, les notícies\nparlant d'alguna guerra, d'atemptats,\nde cadàvers, i també d'injustícies\nque envesteixen en mars d'impunitats.\nUn altre cop s'escampen les primícies\nde convulsions, de conflictes armats,\ni les fotos, delirants o fictícies,\nd'un gran ventall de personalitats.\nI mentrestant, es mou l'economia\nal compàs d'un estol de magnituds,\npressuposant que cal estar-ne al dia\nper desxifrar les mil incertituds.\nEl contingut, tanmateix, no varia\nquan s'eternitzen les vicissituds.\nEls fonaments de quitrà i formigó\nsustenten els murs d'una ciutat grisa\nque arrecera l'íntima violència\nde massa decepcions i malencerts.\nL'aigua contaminada de les fonts\ninfecta de conformisme la pell\nd'unes desferres de carn esvinçada\nque esdevenen les gàrgoles absurdes\nde la gran façana del benestar,\naquella estructura tan enfeinada\namb l'egocentrisme i l'omnipotència\nque és incapaç d'evocar els orígens\nd'una pretesa civilització.\nPrimer Premi en la categoria sènior del Xè Premi de Poesia Antoni Isern\n(Alcover, desembre del 2009)\n¿Què em diverteix, de la rutina densa\nque m’abraona? Deu ser la proesa\ninexplicable de l’evolució,\naquella maquinària voraç\nque concedeix escassos al·licients.\nA vegades enyoro l’aventura\nmai viscuda, mentre esquivo el perquè\nde la renúncia. Llavors em deixo\nseduir per les quimeres forçades\nde llibres fantàstics i laberíntics.\nEntretinc les hores amb il·lusions,\nperquè no sempre és bo tocar de peus\na terra i forjar la mera existència.\nL’emoció emergeix poques vegades\na l’oceà de la monotonia,\nperò no m’aclapara la presència\nvolàtil d’aquesta virtut, efímera\ni esmunyedissa. La puc retrobar\ndesposseint-me del pes d’una làpida\nque mutila, condiciona o aplaça\nla descoberta d’un món interior.\nPrimer premi en el XVII Premi de Poesia «Alba Estiu»\nSabem que encara trobarem petxines\na la platja. Caminarem descalços\nentre l’escuma dòcil de les ones,\npaladejarem la rojor dels llavis,\nveurem l’infinit mirant-nos als ulls\ni delimitarem, a cau d’orella,\nla fèrtil sonoritat del silenci.\nLes mans acariciaran la textura\nd’un instant indefugible, vital\ni present. La tarda matisarà\nla mustiguesa negrosa dels núvols,\no caramel·litzarà la sagnia\nintemporal de l’arc acollidor\nd’una posta de sol. Destronarem\nles vel·leïtats o la intransigència\nque ens abraona i sentirem, llavors,\nl’escalfor plàcida i els batecs íntims\ndel nostre parèntesi, l’agradable\nintermitència que ens temptarà\nla pell amb el suau pessigolleig\ni apassionada carícia.\nPetites pauses literàries\nPrimer Premi en el X Concurs Literari Sant Jordi convocat per l’Associació de Dones de 50 i més i el Casal Joan Casanelles (Barcelona, abril del 2010)\nEl full en blanc dissipa les distàncies\nvers un país voluble i absorbent.\nProfano l’escalfor dels sentiments\ni en descobreixo els matisos inhòspits\nque m’insinuen un mapa indulgent\no potser massa neutre d’emocions.\nM’endinso al laberint de les paraules,\nl’avantcambra d’aquell món paral·lel\non s’hi emmiralla tot el meu present.\nEscric per enfrontar-me a la utopia\ni recompondre el misteri del somni\nal compàs d’una sana distracció.\nSón quatre estrofes dins d’una llaçada,\ncatorze versos, el conjunt complet.\nDecasíl·labs amb rima encadenada\no bé creuada i de ritme inquiet.\nEls quartets i els tercets a la vegada\ncontenen un missatge amb tot l’esplet,\ni evitant –si es vol– la pausa forçada\nes tanca l’estructura del sonet.\nÉs un repte enganyosament teòric,\nja que cal prescindir de retorsions.\nEn escriure’l, es perd l’embat eufòric,\nperò traspunten noves sensacions\nque completen el sentiment pletòric\nde transmetre pensaments i emocions.\nUltimo la trama d’una novel·la,\nperò m’envolten fantasmes obscurs\nd’uns personatges fets de fumarel·la\nque entren i surten a través dels murs.\nReivindiquen una millor parcel·la\ni m’adrecen somriures immadurs.\nMormolegen reclams de bagatel·la\ni alguns desencerts concrets i segurs.\nEs difuminen sovint les fronteres\nd’aquest immens univers paral·lel.\nS’amotinen les cares falagueres,\nirritables o d’aspecte rebel,\ni m’escupen mirades sornegueres\no crítiques amargues com el fel.\nAquest poema fou escrit amb motiu dels atemptats del 17 d'agost del 2017 a la Rambla de Barcelona\nEl vernís d'una resposta impossible\nrecobreix les tessel·les del mosaic.\nLa por –en tinc! En tinc de mi mateix,\nd'allò que desconec i dels vaivens\nque enterboleixen la passió de viure–\nha esdevingut l'eix d'un clam popular\nque la nega. Jo la nego. Neguem-la!\nI que soni ben alt: no tenim por!\nPerquè «por» no significa recloure's\nen les ferides de la intransigència,\nni tampoc acovardir-se o corrompre's,\nencara que el terror, vingui d'on vingui,\nhereu de guerres i de fanatismes,\nencunyi aquest concepte visceral.\nNosaltres no tenim la seva por,\nni l'odi que desfà la convivència,\nni el dolor que pretenen imposar.\nEns queda l'amargor del desconcert,\nde la impotència, de la tristesa,\nde la ràbia latent i dels dubtes,\nd'un cúmul d'emocions a flor de pell\nque afrontarem amb l'únic objectiu\nde plantar cara al germen del terror.\nNo tenim ni tindrem la seva por.\nAquest poema ha estat la meva contribució al projecte «Per la vida, arts i lletres solidàries», un projecte de artístic i literari de l'Associació de Relataires en Català els beneficis del qual es destinen a La Marató 2018\nAmb tot el blau del mar i amb tot el blau del cel,\namb la llum refulgent que irisa el balanceig,\namb l’estol de colors brillant entre els dos blaus\ni amb l’estímul d’un vent que renova els confins,\nrecompondrem l’encís de viure sense por,\nde saber que el no-res és consumir-se sol,\nd’oferir la virtut de compartir dolor,\nd’aprendre a començar quan tot ja sembla fet.\nI jo et prendré la mà perquè vull fer camí,\nsalpant del meu present vers el nostre futur,\nper descobrir que som allò que vulguem ser,\nper escoltar batecs d’esperança i conhort.\nEt necessito a prop per sentir-me segur,\nper poder-te oferir el somriure del cor;\nés tot el que jo tinc –menys del que m’has donat–\nper veure l’horitzó des de la platja estant.\nNo deixis mai de ser, malgrat els contratemps,\nqui manté la il·lusió, la força i el desig.\nCada moment és nou, cada segon és viu;\net miro en el record i et sento al meu costat...\nAquest poema va rebre el segon premi en el II Concurs Literari Badiu de les Lletres, convocat per l'Associació Badalona Poètica (desembre del 2018)\nLa ferida sagnant d’aquest moment\nencén les flonges illes del capvespre\ni envigoreix els impulsos atàvics\nmutilats per tantes generacions.\nLes ombres, inquietes i allargades,\ncapturen els somnis agosarats,\nembotornant l’espessa inconsistència\non arrelen els vells interrogants.\nEls fantasmes preserven el secret\nd’uns orígens intemporals i eteris,\ntalment com els confins inassolibles\nque desborden el nostre planisferi.\nNo podem concebre la infinitud,\nni tan sols comprenem la immensitat,\nperò l’univers, fosc, ens enlluerna\ni ens empeny a l’espiral d’impotència\nde les úniques pors que ens humanitzen.\nPrimer Premi en el Certamen de Poesia dels XIV Premis Literaris de Sant Narcís (Girona, juny del 2019)\nFullejo l’àlbum d’una vida fosa\nentre els replecs voraços de l’oblit.\nLa vida, com una closca de nou,\nnavega sense rumb entre l’oneig\nd’un atzar que no coneix horitzons.\nEl meu present és insignificant\ni, de l’ahir, no en resta ni el record.\nMalgrat tot, en veure aquest «jo menut»,\nencara m’aventuro a somiar\ni a creure en l’oportunitat de viure.\nLa sort que em bressolava abans de néixer\nm’ha il·luminat, i sempre m’acompanya.\nAquest escalf, talment com un miratge,\nés irreal i hermètic als sentits,\ncontrasta amb les misèries humanes\ni s’arrecera en proclames de drets.\nTanmateix, en tocar de peus a terra,\nm’adono d’aquest buit atordidor\nque assumeixo com un acte reflex:\nés un engany, amb regust d’analgèsic,\nperquè sembli indolora l’existència.\n«És el sistema, la geopolítica,\nl’economia global»... res d’això:\nés la simple i capritxosa fortuna\nd’haver nascut on la llum no s’apaga.\nSi em sostingués el valor i el coratge\nd’incomptables persones lluitadores\nque es llancen, amb una closca de nou,\na l’oneig d’un atzar sense horitzons,\npotser llavors tindria la virtut\nde trencar la bombolla protectora\ni desterrar les excuses mortals\nque neutralitzen la mala consciència.\nDe moment, només soc capaç d’escriure\n–des del fons d’una vall plena de boira–\nuna mena d’ingènua pregària.\nDemano als déus de totes les creences\nde cada poble d’arreu del planeta,\nque em donin l’enteresa, la constància,\nl’estímul, el braó i la lucidesa\nde preservar l’instint d’ésser persona\nmalgrat el benestar que anestesia.\nNomés així, si algun dia tinc força,\npodré parlar en nom d’aquelles ànimes\nque el mar, la guerra, la geopolítica\ni l’economia global sepulten,\nincessantment, a les fosses pregones\non s’amunteguen els somnis anònims,\ntalment com el solatge prim i amorf,\nd’unes vides estroncades i foses\nMaridatge de poesia i vi\nAmb aquests poemes vaig col·laborar en la tercera edició del Maridatge l'Art del Vi, promogut per la Denominació d'Origen Alella i l'Associació de Relataires en Català (ARC)\nEls verds tornassolats impregnen el paratge\ni assuaugen l’aspror d’una terra saulosa.\nEls colors irisats acanalen els aires\nbalsàmics i constants, com força espirituosa.\nL’ofici persisteix malgrat els durs obstacles;\ncanvis d’abast global, pressió urbanitzadora,\nla contaminació, els animals feréstecs,\nla gran distribució, riscos de tota mena...\nNo hi ha tan sols el vi, dins les modernes tines;\nsón les arques d’un art que traspassa fronteres,\nque captura l’encís del sol mediterrani,\nque conserva el llegat d’un gresol de cultures.\nHem arribat on som des d’uns fecunds orígens.\nEl vi no és com abans –licors que s’endolcien–,\nsi bé segueix essent, o potser més encara,\nla saba d’un treball que ens aferma a la terra.\nbressola la calma\nd’un bell oasi:\ndel bosc de Marina\n–Montserrat en posta–.\nEls pàmpols abracen\ndolçors i textures\nque clouen en botes.\nSecrets que perduren,\ninstints que bateguen,\npuresa i cupatges.\nLa casa preserva\nel llegat històric\nd’un temps que s’atura.\nTalment és la Roda\nque palesa el cicle\ndel camp al celler.\nSoc mediterrani, com l’olor tèbia\ndel timó, dels pins, de la sajolida,\ndels camps de cereals i de les vinyes.\nEn el bombolleig daurat de la copa\nque brinda endevinalles amb textures,\no en el robí que bressola reflexos\nd’essències caçades amb mestratge,\nhi entreveig la fermesa, la cultura,\nla màgia i l’energia que brota\nen l’entusiasme de qui la somia\ni en la quimera de qui la feineja.\nSoc mediterrani, com la llum nívia\nque assaona els raïms dels ceps d’Alella.\nUn impuls ancestral\ns’aferra entre les mans\ncom el vaivé del mar.\nGotims de sol ixent,\nde vespre roig intens,\nde clima bonancenc.\nMoments de paradís\nque emana dels nous vins.\nbevem d’aquest entorn\ni assaborim colors.\nTalment com un conjur,\nbrindem sota la llum\nde la pau que ens acull.\nEl foranell, un aire capritxós,\npentina les feixes de la carena.\nLa terra esblanqueïda esdevé fèrtil\nmalgrat el desnivell de la muntanya.\nL’aliança de natura i treball\ncrea i emmarca la vinya pactada,\nun paratge encarat al blau del mar\ni al moviment programat de la vida.\nCamins estrets, trajectes endurits,\nvalls escorxades i agrestes, d’exili,\ntopants que esquiven la grisor voraç\nd’un llast que desarrela i mecanitza.\nEntotsolat en el silenci fresc\nque emula l’assossec de la Cartoixa,\nel vi fermenta, madura i pren cos\namb intenses aromes afruitades.\nA la copa hi brillarà l’ardiment\nAquest poema ha estat la meva contribució al projecte «Són pocs, som molts», un projecte de artístic i literari de l'Associació de Relataires en Català els beneficis del qual es destinen a La Marató 2019\nImpronunciables noms, asproses conseqüències,\ndoblec sobre doblec, trajecte indefinit.\nL’aparença fa mal, s’enrosquen les frisors\ni els ulls humitejats perden l’enfocament.\nOn s’amaga l’anhel de noves primaveres?\nQuè se n’ha fet del sol que daura l’avenir?\nLa virtut és l’esforç de creure en objectius,\nd’entreteixir moments, d’assumir determinis,\nd’abraçar conviccions, d’invocar diferències,\nde trenar la igualtat i d’oferir tendresa.\nSovint aquest afany decau erosionat;\nla vida pesa molt quan els embats fereixen.\nSé que temo el dolor –l’ignoro tant com puc–.\nQuan em toqui de ple, se’m trencarà la veu.\nLlavors em sentiré petit i vulnerable,\ncom l’ocell indefens arraulit sota el niu.\nNomés em pot calmar l’estímul coratjós\nde somriures valents enmig de la foscor.\nLa suma ens enforteix i reconforta l’ànim.\nNecessito la llum del vostre ingent esforç.\nEntorns i camins\nSegon Premi en el XXIIè Certamen Literari en Llengua Catalana, modalitat en vers, convocat per l’Associació de Veïns i Veïnes de la Sagrada Família (Barcelona, octubre/novembre de 2019)\nmas amors ont son»\nEls carrerons tracen la fesomia\nd’un laberint de formes ancestrals.\nProjecten veus, talment una elegia,\nque envolta les imatges espectrals.\nUna calitja confon l’harmonia,\ndamunt de les teulades desiguals,\nl’immens terrat d’una iconografia\ncondormida amb els aires hivernals.\nCada cop que es dissolen vells trajectes\nen queden ferms indicis persistents.\nSon els estímuls –batecs imperfectes–\nconvertits en avenços emergents,\nbressol i túmul de plans o projectes\nque mantenim amb instints vehements.\nTrepitjo les petjades d’altres dies,\ncamino sense rumb i massa tens,\nmentre conjuro velles profecies\nque prometien un futur immens.\nLa pell ferida, replena d’estries,\nesquinça qualsevol anhel intens.\nCosta amunt, es perden les fantasies\namb l’esforç i la suor de l’ascens.\nEvoco un mapamundi de paraules\nd’alguns poemes tebis, incomplets.\nEls declamo, com si enllacés les baules\nd’una llarga cadena de versets.\nM’embolcallen les trames d’unes faules\nque atresoro talment com amulets.\nFormo part d’un paratge que comença\nentre les ombres d’un mar d’alzinars,\non despunta la màgica naixença\nd’un llençol de brisalls irregulars.\nRememoro l’antiga prometença\ndel retorn als planells i roquissars,\non retrobo la mística acollença\nque perviu malgrat tots els avatars.\nResto impotent admirant els colors\nd’uns llavis que s’uneixen a l’oest\nfent bategar un cor de brillantors.\nSe m’abalteix el pensament i el gest\namb la fressa d’uns vents renovadors\nque es dissolen sobre l’espai ferest.\nSi la història es pogués recompondre\no esborrar per escriure de bell nou,\nsi res ni ningú n’hagués de respondre\ni el canvi es fes sense cap enrenou...\nSi fos possible pregonar o infondre\nl’assossec total per combatre el jou\nde tants errors que l’oblit no pot fondre,\nde tants moments en què no dèiem prou...\nRecomponc els desenganys infecunds\nque palpo amb unes mans esgarrinxades\nper tants camins esquius i furibunds.\nMassa projectes pensats endebades,\nmassa desitjos nascuts moribunds.\nI miro endavant, com tantes vegades...\nSextina guardonada amb el primer premi, en la modalitat de poesia, del III Certamen Literari Badiu de les Lletres (Badalona, desembre de 2019)\nCom un conjur que neutralitza l’ànim,\nacluco els ulls i recomponc les hores.\nEm sento pres de laberints de tinta,\nde versos nus vestits amb falses gales\ni d’il·lusions convertides en somnis\nque es tornen fum i es fonen amb els núvols.\nNo en queda res, de la blancor dels núvols,\nni de l’instint que em commovia l’ànim.\nAl capdavall, reconstrueixo somnis\nmentre desfaig el garbuix de les hores\nque he destinat a recosir les gales\nen disfressar les creacions de tinta.\nNo vull omplir fulls i més fulls de tinta,\nsinó també de textura de núvols,\ni d’il·lusions, de vertaderes gales,\nde fortitud per quan decaigui l’ànim\ni la foscor, sobrevolant les hores,\nescampi pors o enterboleixi somnis.\nAmb l’estendard acolorit dels somnis,\nm’impregnaré de renovada tinta\nperquè el compàs del cicle de les hores\nresti fidel, com la calma dels núvols,\ncom dies blaus, a les pulsions de l’ànim,\nque es mou constant entre dolors i gales.\nCal fer foc nou, bo i encenent les gales,\nperquè la llum em regeneri els somnis.\nTraçaré mons on passejar-hi l’ànim,\namb horitzons d’on vinguin rius de tinta,\npostes de sol que enrogeixin els núvols\ni un univers on no passin les hores.\nLlavors viuré l’eclipsi de les hores,\nel guspireig d’un gran mantell de gales,\nmuses del cor, acotxades pels núvols,\ndamunt dels cims on s’abracen els somnis\n–talment batecs que bombegin la tinta\nper unir mots d’acord amb l’estat d’ànim–.\nEscolto l’ànim, tens a totes hores,\nel passo a tinta, lluny de plors i gales,\ni en forjo somnis que es desfan com núvols...\nPom de flors blanques\ni el brunzit d'una abella.\nHe escrit aquest poema amb motiu del Dia de la Poesia Catalana a Internet (17 de març de 2020), promogut per LletrA\nCamina sense descans. No li cal.\nÉs una persona constant, tranquil·la,\ni no té pressa. Viu en solitud,\nsi bé no oblida bones amistats.\nAvança entre boscos, camps i carenes\nsense cap fi concret. De cop i volta,\nun torrent sega el traçat del camí.\nS'atura. Contempla l'indret. Rumia.\nSalta el riu? L'esquiva? Fa marxa enrere?\nSospirant, seu damunt d'un pi caigut.\nEstira les cames, acluca els ulls,\nrecolza el cap i allibera la ment.\nOlora l'entorn. Escolta el paisatge.\nIntueix la metàfora. Medita.\nÉs absurd, assumir riscos estèrils\no perdre el temps buscant dreceres fàcils.\nAllò viscut no cal tornar-ho a viure.\nEs posa dret, i empeny el tronc a l'aigua.\nL'apuntala amb lloses –aferma el pas–,\ni creua. Sap que aprèn a no rendir-se,\ni comprèn que l'obstacle l'ha enfortit.\nReescrivim la llegenda del mite\ni en fem trames adaptades als canvis\nque construïm de forma col·lectiva.\nEl nostre món de veus i de silencis\nno sempre es pot descriure com voldríem\nni esdevé la utopia desitjada.\nÉs per això que entreteixim històries\namb les faules, intemporals i antigues,\nque ens parlen de conflictes i de reptes.\nAl capdavall, necessitem paraules,\naforismes, paradoxes, metàfores,\ndivises, comparacions i el·lipsis.\nTot, en conjunt, és part indestriable\nd’aquest paisatge fèrtil i titànic\nque és la cultura, l’ànima del poble.\nNo calen dracs, ni espases que els abatin;\nn’hi ha prou amb reescriure la llegenda\nper ser-ne, més que mai, protagonista.\nEl nostre petit món imaginari\nmalviu com un teatre decadent\ni a despit de qui maltracta el teatre.\nEns movem al compàs de melodies\nque llimen les asprors de l’estat d’ànim\nsense saber ni qui les ha creades.\nBusquem enfocaments o punts de vista\ni els adaptem, si cal, al nostre gust,\ntransmutant-los; mai no partim de zero.\nVolem desconnectar de les inèrcies\namb sortides i entreteniments fàcils\nque eludeixin els esforços mentals.\nTanmateix, per combatre la buidor,\nens aboquem al mar de l’intel·lecte\nhissant estímuls i atalaiant límits.\nNi aleshores no percebem l’origen\ndel nostre petit món imaginari,\nl’esclat d’un mosaic de creacions...\n–com la memòria–\n–un fragment de vida–\nperviu més temps...


Agriturismo Nizzi Assís Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 435 allotjaments a Assís.\nLocalita Costa Di Trex 65, Pian della Pieve, Assís, Itàlia, 06081 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Agriturismo Nizzi\nConvenientment situat a Assís, Agriturismo Nizzi és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un refugi de descans i relax, l'hotel us oferirà una renovació total a només pases de les nombroses atraccions de la ciutat com ara Eremo delle Carceri, Rocca Maggiore, Duomo di San Rufino.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Agriturismo Nizzi asseguren una estada plaentera als seus clients. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, telèfon, TV satèl•lit/cable, nevera, articles de tocador per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de piscina exterior, parc infantil, jardí. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Agriturismo Nizzi la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Assís.\nPlease note that cleaning is available for an extra cost of EUR 10. Laundry service is available at an extra cost of EUR 2 per washing.


Masia Cal Sams - Guiacat Allotjament Rural\n6 Dormitoris / 10 Llits\nMasia restaurada situada als afores de la població d’Olopte, a la Cerdanya (Pirineu de Girona). Caracteritzada per la tranquil·litat de l’entorn en què es troba, així com pel seu limitat nombre de places. Habitacions dobles i triples amb bany privat. Servei de dormir i esmorzar. Obert tot l’any. La comarca de la Cerdanya és una àmplia vall situat als Pirineus de Girona, assolellat i amb una gran varietat de paisatges. Ofereix la possibilitat de realitzar tot tipus d’activitats lúdiques, culturals i de natura.


Els cartells per la independència de Manresa, objecte de desenes de bretolades - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEls cartells per la independència de Manresa, objecte de desenes de bretolades\nMés de quaranta actes incívics que han obligat a substituir-los i repintar-los\nfrancesc galindo manresa 09.02.2017 | 07:37\nUna de les bretolades que han tingut com objecte els senyals de Manresa Municipi per la Independència AJM\nEls cartells que identifiquen Manresa com a Municipi per la Independència han estat objecte d´actes vandàlics sistemàtics des que van ser instal·lats el juliol del 2014, fa 2 anys i mig.\nSi es distribueixen temporalment totes les bretolades de què han estat objecte surt a un promig de més d´una al mes.\nLa decisió d´instal·lar cartells que identifiquin Manresa com a Municipi per la Independència es va prendre en el ple municipal del mes de març del 2014.\nEl grup municipal d´ERC va presentar la moció, que va tenir el suport de CiU, i va sumar 14 vots que superaven la majoria absoluta. Van votar en contra els 9 regidors que sumen els grups municipals del PSC, PP i PxC. Els 2 regidors de la CUP es van abstenir, per considerar la mesura no prioritària en un context de l´Ajuntament de greus problemes econòmics.\nEl regidor d´Esquerra Joan Vinyes va explicar que la visualització del procés que porta Catalunya cap a assolir la independència és important. I que la senyalització a tots els accessos de Manresa com a Municipi per la Independència era una acció coherent amb pronunciaments anteriors en aquest mateix sentit per part de l´Ajuntament.\nLa moció recordava que el 23 de gener del 2013 el Parlament va aprovar la declaració de Catalunya com a subjecte polític i jurídic sobirà, que va ser també ratificada per majoria a l´Ajuntament de Manresa el mes següent.\nEls senyals viaris es van començar a instal·lar tres mesos i escaig després de l´aprovació del ple. Es va fer a la N-141c (carretera de Vic-Pujada Roja); a la C-37z (carretera de Cardona-Pont Nou) i a la C-1411z (Pont Vell).\nDes de llavors no se n´han tornat a instal·lar més així que, tenint en compte que la ciutat té catorze accessos, queden onze senyals viaris per posar.\nEl govern municipal de CDC i ERC considera que els senyals a les tres entrades més emblemàtiques serveixen per visualitzar clarament que Manresa és municipi per la independència i per aquest motiu, «en aquest moment, no hi ha previsió d´instal·lar-ne més», tot i que no es descarta fer-ho en el futur.\nLa instal·lació dels cartells forma part del conjunt de mesures i accions impulsades per l´Associació de Municipis per la Independència (AMI), de la qual forma part l´Ajuntament i a les quals s´ha anat sumant sistemàticament com, per exemple, la proposició de suport a la consulta del 9-N.


Cercle Català de Col·leccionisme: 01.2010\nAssemblea General Ordinària. Dia 10 de febrer, 18.30 hores. Seu social (Ateneu)\na dilluns, de gener 18, 2010 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: assemblea, socis\nAlerta amb l'estafa de la lira turca!\nEns han alertat que circulen monedes de 2 lires turques, de l'any 2005, semblants a la moneda de 2 euros. Us demanem que aneu en compte; aviseu sobretot a les persones grans d'aquesta incidència.\na diumenge, de gener 17, 2010 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: estafa, timo\nProjecte d'activitats per a l'any 2010\n1. ACTES I REUNIONS SOCIALS:\n-Assemblea General Ordinària (Dia: 10 de febrer, 18.30 h; lloc: seu social);\n-Dinars i Sortides socials (per determinar);\n-Reunions socials: tots els dimecres, no festius, de 18 a 20 hores.\n-Conferència a càrrec d’un prestigiós publicista (tema per determinar)\n2. ORGANITZACIÓ D’EXPOSICIONS:\n-24a Exposició de Filatèlia, Numismàtica i Col·leccionisme (EXPOFIL)\nData: 7, 8, i 9 de maig; lloc : Sala d’exposicions*( ) Exposició de caràcter competitiu i d’àmbit social. Hi haurà 2 categories d’exposicions: classe A) Competició i classe B) Exhibició. Els temes seran els següents: 1r) d’honor: Paisatges i monuments; 2n) lliure. Hi podran participar, com sempre, tots els socis i sòcies de la nostra Associació, tant els de la secció sènior com els de la secció infantil-juvenil, igual que l'any anterior, i els col·leccionistes de fora que posseeixin la targeta Fesofi de l’any 2010.\nSe sol·licitarà al Servei Filatèlic de Correus (Dirección de Filatelia, Madrid) la concessió d’un mata-segells especial amb la llegenda “24a EXPOFIL. - Palau Falguera, segle XVII - Sant Feliu de Llobregat”. Aquest mata-segells funcionarà en l’estafeta temporal que s’instal·larà el dissabte 8 de maig, en horari de matí (d’12 a 14 h) i de tarda (de 17 a 19 h). S’editaràn un sobre oficial commemoratiu i un segell personalitzat d’ aquesta XXIV EXPOFIL, que es podran adquirir en el recinte de l’exposició.\n-La Veu del Col·leccionista (12è aniversari de la seva publicació). La quantitat de números de La Veu dependrà bàsicament, del nombre d’actuacions que organitzi i/o celebri el Cercle. El tiratge serà igual al de l’any passat.\n-Pàgines web del Cercle: Es continuaran penjant notícies de totes les activitats previstes pel Cercle, així com la publicació de diversos articles i d’opinions sobre col·leccionisme local i general, tant al blog com a les altres pàgines web (principal i agenda),\nPere Martí i Guasch, president del Cercle\nSant Feliu de Llobregat, 4 de gener de 2010\na dimecres, de gener 13, 2010 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: activitats, projecte, socis\nPrimeres activitats de col·leccionisme previstes per al mes de gener\nInvitació als actes de les Festes de Sant Sebastià\nInauguració: dilluns, 18 de gener, a les 20 h. - Cloenda: dissabte, 23 de gener, a les 20 h.\nLloc: Grup Filatèlic i del Col·leccionisme de Palma. Plaça Alexander Fleming, 17 A, baixos. Palma de Mallorca. Més informació: http://www.grup-palma.org/index_cat.html\nL’Agrupació Filatèlica del Casal de l‘Espluga de Francolí (Conca de Barberà) ens informa que, aprofitant els actes de la 445a Fira de Sant Vicenç, el diumenge 24 de gener de 2010, de les 10.30 a les 13.30 hores, reunirà els seus socis filatelistes, per fer-los el tradicional lliurament de segells.\nExposició i trobada de col·leccionisme a Corbera de Llobregat:\n22 de gener, de 17 a 22 h. (Inauguració de l´exposició)\n23 de gener, de 10 a 14 i de 17 a 20 h. (Exposició i Trobada només per als socis de l´ACCLl (de 18 a 20 h.); 24 de gener, de 10 a 14 h. (Trobada popular de col·leccionistes, lliurament de premis i cloenda de l'exposició)\nLloc: Societat Coral Diadema Corberenca (C/ Sant Antoni, 30, 08757 Corbera de Llobregat). Organització: Associació de Col·leccionistes de Corbera de Llobregat\nMés informació: http://trobcolcorbera.blogspot.com/\na dissabte, de gener 09, 2010 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: col·leccionisme, entitats, segells, trobades\nRemodelant els espais web del Cercle\nAixí es, per començar bé l'any, hem remodelat una miqueta les pàgines web estàtiques que tenim, donant-les de nous textos i de diferents imatges, en alguns casos; s'ha unificat el fons de totes les pàgines (blau, de moment)i s'ha creat una nova pàgina per a la 12a Mostra de col·leccionisme (ExpoArt-2).\nDes de la pàgina principal del Cercle, http://www.gratisweb.com/cercle/index.htm\npodreu consultar totes les exposiciones i/o mostres que ha organitzat aquesta entitat santfeliuenc des de l'any 2005, any de la creació d'aquest blog); també podeu accedir a aquest blog i a l'agenda, en l'apartat d'enllaços.\nSi voleu conèixer o saber de la "vida filatèlica" de la nostra ciutat, us recomanem que compreu els llibres d'aquest autor: "Catàleg de mata-segells de Sant Feliu de Llobregat. Edició 2006" i "50 anys de la primera exposició filatèlica a Sant Feliu de Llobregat (1956-2006)" (en format CD Rom) que reuneixen moltes dades, imatges i altres il·lustracions de tots aquests anys.\nNo oblideu que les imatges que apareixen, tant en les pàgines estàtiques o les d'aquest blog, tenen copyright; és dir, que no les podeu utilitzar per als vostres fins, sense l'autorització expressa de la Junta Directiva del Cercle. Cas contrari, executarem les accions legals que corresponguin.\na dilluns, de gener 04, 2010 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: blogs, pàgines web\nEns ha deixat el nostre company i exsoci Evaristo Alfaro Gómez (de Madrid)\n46a Tertúlia de col·leccionisme a la seu social del Cercle: Jules Verne, novel·les filatelitzades\nPrimeres activitats de col·leccionisme previstes p...


Apartment New Estate in complex Balkan Heights Bansko Bulgària - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nApartment New Estate in complex Balkan HeightsSaint Ivan Area, Bansko, Bansko, Bulgària, 2770 - Veure al mapaNotable7,5Basada en2comentarisApartment New Estate in complex Balkan HeightsVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 20 fotos\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartment New Estate in complex Balkan Heights està situat idealment a Bansko; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Apartment New Estate in complex Balkan Heights ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com transport hotel/aeroport, habitació familiar, restaurant, bar. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, aparell de televisió, cuina americana, nevera, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses piscina coberta, esquí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Apartment New Estate in complex Balkan Heights.


08 de febrer de 2021 - 13: 09\nGran trobada de l'CFS Mar Dénia, que rebia al Poliesportiu Municipal de Dénia a un rival directe com és el Futsal Lleida.\nPorter de la Mar Dénia deté un tir de l'Futsal Lleida\nEls jugadors deniers, coneixedors de la importància dels punts, van saltar a la pista molt endollats i en el minut 2 arribava el 1-0, obra de Curro de tir exterior i, un minut després després d'una ràpida incursió per banda, Nico aconseguia el 2-0.\nEl partit tenia molt de ritme i les ocasions se succeïen a les dues porteries, encara que era el Mar Dénia qui tenia el control i generava millors ocasions. Al minut 6 arribava el 2-1 després d'un llançament de córner el jugador visitant Robert, que, lliure de marcatge, enganxava un bon volea i aconseguia batre Sergi escurçant el marcador. Dos minuts després un nou error de marcatge propiciava un nou tir exterior que significava el 2-2.\nEls jugadors locals seguien generant múltiples ocasions, però sense encert de cara a gol. Al minut 19, un servei llarg de Sergi sobre Jaume era desviat amb la mà per un jugador visitant en el seu intent de tallar la jugada i els àrbitres assenyalaven doble penal a l'tenir 5 faltes acumulades. Juanjo s'encarregava de materialitzar l'acció i aconseguia el 3-2 amb el qual s'arribava a la mitja part.\nLa segona part va començar amb el mateix ritme i als tres minuts arribava el 4-2 després d'una ràpida contra ben portada entre Juanjo, Jaume i Nico que anotava en el segon pal. Al minut 26 Toni Tent anotava el 5-2 de tir a la vora de l'àrea.\nEl conjunt deniera tornava a posar distància al marcador. El tècnic visitant demanava temps mort i, tot i que restaven 14 minuts per al final, posava en pista porter jugador per intentar canviar la dinàmica de el partit, però en el minut 30, després d'un servei de banda, Curro es desfeia del seu defensor i posava el 6-2 al marcador.\nPassaven els minuts i el Mar Dénia amb una defensa fèrria i la seguretat de Sergi sota pals aconseguia aturar els intents de el Lleida, si bé en el minut 34 aconseguien anotar el 6-3, retallant distàncies, però per poc temps ja que en la següent jugada Luis Llinares aconseguia interceptar una passada i llançava des del seu camp anotant el 7-3.\nEl Mar Dénia tancava la seva porteria i defensava el 5 visitant, amb ocasions d'ampliar la diferència de gols amb xuts llunyans que no veien porteria fins que en l'últim minut Juanjo encertava des de la seva àrea i posava el 8-3 amb el qual s'arribava a l' final de el partit, i això que sobre la botzina tornava a intentar-ho però la pilota picava al pal.\nEn definitiva, victòria important que ratifica el bon moment de la Mar Dénia, de la mà de Javi Arnau i Esteban Novoa, en aquesta segona volta. Dissabte que ve, el conjunt deniera viatjarà fins a Manresa per enfrontar-se a el conjunt local, tot i que el partit es celebrarà a la població d'arts a 15 km de Manresa, com a conseqüència de tenir les seves instal·lacions tancades amb motiu de les eleccions a celebrar el dia següent.


Teatre: Udol | Bufar i fer ampolles\nEl Teatre Micalet torna a oferir espectacles teatrals en valencià. Aquesta setmana podem assistir a la representació de l’obra Udol. Podeu anar-hi els dies 14, 15, 16 i 17 de novembre (dijous – diumenge). Ací teniu l’argument de l’obra:\nUdol és un crit d’alerta, un viatge a través del procés de la creació artística. Això pretén ser una declaració d’amor a qualsevol expressió artística que, per breu que hagi estat el moment, ens ha sotragat l’ànima. Pina Baush, Virginia Wolf , Anne Sexton, Adrienne Rich i un llarg etcètera.\nCom ja sabeu, tenim la possibilitat d’anar-hi amb les entrades gratuïtes de la Universitat de València. Vos propose que hi anem tots junts el diumenge 17 de novembre. Quedem allí a les 17.30 h per tal de bescanviar els bons per les entrades. Si algú vol vindre, feu-m’ho saber amb un correu o un comentari en aquesta entrada per tal de dur-vos les entrades gratuïtes i d’esperar-vos a l’entrada a l’hora convinguda.\nEspere tornar a vore-vos allí, és una molt bona oportunitat per practicar valencià i de bades!\n2 responses to “Teatre: Udol”\nRaquel says : 17 Novembre 2013 a les 10:35\nBon dia Carles! Sergio i jo voldriem anar-hi avui, vàreu anar ja ahir o encara podem?\ncarlesplas says : 17 Novembre 2013 a les 10:51\nHi anem hui 😉


Nous estudiants: admissio i accés - Facultat de Filologia i Comunicació - Universitat de Barcelona\nPer poder-se matricular en un programa de doctorat de la Facultat de Filologia s'han d'obtenir abans l'admissió i l'accés, a través de l'aplicació informàtica corresponent.\nL'admissió al programa de doctorat és responsabilitat de la Comissió Acadèmica de cada programa. Cal que contactis amb el coordinador o coordinadora del programa de doctorat, o de la línia, si es tracta del programa Estudis lingúístics, literaris i culturals, en el qual estàs interessat.\nUn cop hagis intercanviat informació bàsica amb la coordinació de programa o línia, hauràs de formalitzar, a través de l'aplicació informàtica implementada al web de la Facultat amb aquesta finalitat, la sol·licitud d'admissió.\nA través de l'aplicació, sol·licitaràs l'admissió, aportaràs la documentació acreditativa dels requisits acadèmics que el programa requereixi i, si escau, obtindràs la resolució d'admissió.\nL'admissió acadèmica es regirà pels requisits i mèrits que cada programa tingui acordats i, en tot cas, pel nombre de places que s'hi ofereixin.\nUn cop obtinguda l'admissió al programa, hauràs de continuar el procediment i formalitzar la sol·licitud d'accés. L'accés l'aprova el Degà de la Facultat, i per a poder-lo obtenir caldrà que acreditis documentalment que el nivell d'estudis previs que tens assolit és el suficient per poder accedir a estudis de doctorat espanyols. L'obtenció de l'accés condicionarà en tots els casos l'obtenció de l'admissió i l'autorització a formalitzar la matrícula.\nL'accés als estudis de doctorat és vàlid per a qualsevol dels programes de doctorat que ofereix la Facultat de Filologia. L'admissió acadèmica només permet la matriculació en el programa que la ha autoritzat.\n2.1. Accés amb estudis espanyols\nPer accedir a un programa de doctorat de la UB cal tenir un títol oficial de grau, o equivalent, i un de màster universitari i tenir superats un mínim de 300 crèdits ECTS en el seu conjunt. No obstant això, existeixen diferents vies d'accés segons s'hagin cursat els estudis previs a l'Estat Espanyol o a l'estranger.\nEls doctorands que vau iniciar i us vau matricular en un programa de doctorat de la UB actualment extingit i que voleu continuar estudis en l'edició vigent del mateix programa, no heu de sol·licitar l'accés. Només haureu de sol·licitar l'admissió en el nou programa, sempre sota els criteris d'admissió actuals.\nAltres vies d'accés amb estudis espanyols són:\nAmb títol universitari oficial espanyol que hagi obtingut la correspondència al nivell 3 de MECES. Documentació\nAmb Suficiència Investigadora. Documentació\nAmb un títol de doctor obtingut segons regulacions anteriors.\nPer consultar les dates en les quals pots sol·licitar l'accés i matricular-te clika aquí.\n2.2. Accés amb estudis estrangers\nTenir un títol oficial estranger equivalent a graduat i un altre equivalent a màster , sense necessitat d'homologar-los, amb la comprovació prèvia de la universitat que aquest títol acredita a un nivell de formació equivalent al del títol espanyol de màster universitari i que faculta en el país expedidor del títol per a l'accés als estudis de doctorat . Obtenir-hi l'accés als estudis de doctorat no implica l'homologació del títol previ que tingui l'interessat, ni el seu reconeixement a altres efectes que no siguin l'accés a ensenyaments de doctorat.\nTenir un títol oficial espanyol (grau o màster) i un títol oficial estranger (grau o màster) : encara que es tingui un màster espanyol i, per tant, ja s'hi hagi comprovat la documentació estrangera corresponent al grau, cal presentar de nou la documentació del títol estranger (llevat que la titulació espanyola s'hagi obtingut a la mateixa facultat). Igualment si es disposa d'un grau espanyol i d'un títol de màster estranger.\nDocumentació i taxa d'estudi d'equivalència d'estudis estrangers\nCom és habitual en aquests casos, tots els documents han d'estar traduïts oficialment (si estan en llengua diferent del català, castellà o anglès) i legalitzats. Per a informació sobre els requisits dels documents estrangers, vegeu aquí. La sol·licitud d'estudi d'equivalència d'estudis estrangers per l'accés a programes de doctorat implica el pagament d'una taxa (consulteu l'import a Altres taxes).


Pàgina d'inici\tExperiències\tFer el cim amb raquetes de neu\nAscensió al Puigllençada amb raquetes de neu\nLes excursions amb raquetes de neu són una forma magnífica de gaudir dels paisatges nevats. Amb els guies de muntanya de Cingles, amb uns minuts en tindrem prou per agafar la traça suficient per poder caminar amb facilitat. Caldrà, però, una mica de bon humor per "suportar" les típiques ensopegades del principiant. Una de les propostes d'aquesta empresa, a banda de les sessions d'iniciació, la ruta dels contrabandistes o les rutes nocturnes, és fer diverses ascensions als cims de les zones del Berguedà, la Cerdanya i el Ripollès. Mentre els participants s'enfilen cap al cim nevat, aniran perfeccionant la tècnica de progressió amb les raquetes, aprenent com fer cada moviment en funció del tipus i la quantitat de neu. I és que la dificultat principal de caminar per la muntanya quan hi ha neu és saber interpretar i identificar els senyals que marquen indrets amb risc d'allau, per la qual cosa la presència del guia en garantirà la seguretat. És una activitat que es pot adaptar a diferents nivells, tant per a famílies que volen fer una passejada com per a adults amb ganes d’iniciar-se en la muntanya hivernal.\nPreu: A partir de 30 €, en funció del nombre de persones (grups de 2 a 15 persones)\nMés activitats a El Berguedà\nLa Ruta de l’Ermità és una ruta circular que uneix un gran nombre de monuments romànics i que us portarà a voltar per l'Alt Berguedà, part del Ripollès i la Cerdanya, i a...


CCOO d’Indústria de Catalunya rebutja la decisió de la multinacional Italco de tancar la planta que té a Sant Quirze del Vallès, amb una plantilla de 246 persones. La direcció de l’empresa ha comunicat avui la seva decisió al ple del comitè d’empresa, adduint causes econòmiques.\nCCOO considera que l’empresa, que produeix roba d’alta costura per a la firma italiana Ermenegildo Zegna, té futur a Catalunya i exigeix a la direcció que reconsideri aquest plantejament i busqui un nou producte per garantir la viabilitat de la planta vallesana i dels llocs de treball.\nCCOO recorda que la plantilla d’Italco, que pràcticament està integrada per dones, està molt preparada i ha demostrat sobradament la seva capacitat i qualitat de treball. Per tot això, exigeix a la direcció de l’empresa un pla industrial de futur per a la planta vallesana, on fa 15 anys hi havia una plantilla d’unes 1.200 persones.


La regulació de la compravenda a Catalunya és extensa i complerta. És una norma a la que destaquen dos principis basics del modern dret de compravenda.\n• El que es ven ha de ser conforme al contracte. A la venda d’immobles significa, el que es reflecteix al Registre de la Propietat.\n• Venedor/a i comprador/a s’obliguen recíprocament a transmetre i rebre la titularitat del dret. No només es ven el dret de propietat; es pot vendre un dret d’opció de compra i qualsevol dret patrimonial.\nHo diu l’article 621-1 del llibre sisè, “La compravenda és el contracte pel qual el venedor s’obliga a lliurar un bé conforme al contracte i a transmetre la titularitat, sia del dret de propietat o dels altres drets patrimonials, segons la seva naturalesa, i el comprador s’obliga a pagar un preu en diners i a rebre el bé”.\nEn canvi a l’article 14554 del Código Civil, un dels contractants s’obliga a entregar un bé i l’altre a pagar l’esmentat bé.\nLa regulació de les arres tampoc és igual.\nS’ha de fer una precisió important, el contracte d’arres no existeix. El que normalment s’anomena contracte d’arres, és en realitat un contracte privat de compravenda previ a la signatura de l’escriptura pública, moment en el que es fa entrega de la finca.\nA la legislació espanyola hi ha tres tipus d’arres:\n1. Les arres confirmatòries. La norma catalana preveu que les arres son d’aquest tipus si no es pacta una altra cosa. Aquestes arres son un senyal de conclusió i a compte del preu de la compravenda (Art. 621-8)1. No permet el desistiment del contracte.\n2. Les arres penitencials. Son les més freqüents. A la llei catalana s’han de pactar expressament , és una aplicació d ela jurisprudència del Tribunal Suprem. Encara que son les arres més habituals no deixen de ser una anomalia, perquè permeten desistir unilateralment del contracte, perdent el que es va pagar o retornant el doble dels diners entregats.\n3. Les arres penals. Aquestes gairebé no es fan servir. Es tracta d’uns diners entregats a compte, que es perden o son retornats pel doble de l’entregat en cas d’incompliment. Son les úniques regulades a l’article 1454 del Código Civil espanyol, l’únic que fa referencia a les arres.\nHi ha dues especialitats en referencia a les arres al dret civil català.\nLes arres penitencials pactades a 6 mesos\nLes arres penitencials es poden pactar per un termini màxim de 6 mesos, les parts es donen aquest temps per atorgar l’escriptura pública. Les arres s’han d’entregar davant notari i es poden inscriure al Registre de la Propietat, en aquest cas la finca queda afecta al seu retorn.\nEn cas de desistiment el notari haurà d’entregar les arres dipositades a qui correspongui.\n• Un cop transcorreguts seixanta dies del termini pactat (excepte anotació anterior de demanda per part del comprador/a)\n• Quan el comprador/a desisteix i el venedor/a ho acredita fefaentment\n• Quan s’inscriu la compravenda\nLa clàusula de resolució de les arres per manca de financiació\nNo és cap invent perquè ja existeix a legislacions europees, con la francesa.\nEs tracta d’una clàusula prevista a l’article 621-49:\n“1- Si el contracte de compravenda preveu el finançament de tot o part del preu per una entitat de crèdit, el comprador/a, llevat de pacte en contra, pot desistir del contracte si justifica documentalment, en el termini pactat, la negativa de l’entitat designada a concedir el finançament o a acceptar la subrogació en la hipoteca que grava l’immoble, llevat que la denegació es derivi de la negligència del comprador/a.\n2- El desistiment del comprador/a obliga al venedor/a a la devolució del preu que li hauria estat lliurat i si escau, de les arres penitencials, i obliga al comprador/a a deixar el venedor/a en la mateixa situació en què s’hauria trobat si no s’hagués conclòs el contracte, sens perjudici del que estableix la legislació hipotecaria.”\nÉs una excepció a l’excepció, pot desistir sense la pena de perdre les arres.\nTe tota la lògica, encara que perjudica al venedor/a, perquè les hipoteques triguen a concedir-se i el mal anomenat contracte d’arres es signa abans. A França és obligatori indicar al contracte que el preu es pagarà, total o parcialment, directa o indirectament, amb ajut d’un o més préstecs.\nEl comprador/a haurà de provar, per no perdre els seus diners, la negativa de l’entitat bancaria a concedir la financiació o acceptar la subrogació del comprador/a en la hipoteca que grava l’immoble, negativa que no pot provindre de la negligència d’aquest.\nQue pot fer el comprador/a per evitar això?. O no acceptar la clàusula o pactar arres penals.\n1 Article 621-8 del llibre sisè del Codi Civil de Catalunya\n1- El lliurament pel comprador d’una quantitat de diners al venedor s’entén fet com a arres confirmatòries, és a dir, en senyal de conclusió i a compte del preu de la compravenda.\n2- Les arres penitencials s’han de pactar expressament. Si el comprador/a desisteix del contracte, les perd, llevat que el desistiment estigui justificat d’acord amb el que disposa l’article 621-49. Si qui desisteix és el venedor/a, les ha de tornar doblades.\n3- En la compravenda d’immobles, el lliurament d’arres penitencials pactades per un termini màxim de 6 mesos i dipositades davant notari es pot fer constar en el Registre de la Propietat i, en aquest cas, l’immoble resta afecte a llur devolució. En cas de desistiment, el notari ha de lliurar les arres dipositades a qui correspongui. L’afectació s’extingeix:\na. Una vegada transcorreguts seixanta dies després del termini pactat, llevat que hi hagi una anotació anterior per part del comprador/. En aquest cas, l’afectació es cancel•la d’ofici.\nb. Quan el comprador/a desisteix i el venedor ho acredita fefaentment\nc. Quan s’inscriu la compravenda


Almozara Sánchez, José Luis - Barcelonins deportats als camps nazis 1940 - 1945. Amical de Mathausen i altres camps i de totes les víctimes del nazisme d'Espanya\nAlmozara Sánchez, José Luis\nJosé Luis Almozara va néixer a Cadis el 13 d'octubre de 1911. S'educa en el si d'una família republicana de classe mitjana i era el major de dos germans del primer matrimoni del pare, que també va tenir quatre fills del segon, encara que un d'ells va morir amb tot just dos anys. El pare, una persona allunyada de tota creença religiosa, va pertànyer a la maçoneria i d'idees socialistes, va influir notablement en el seu fill perquè s'afiliés a les Joventuts socialistes, un cop que la família s'instal·la a Barcelona en 1926. A la capital catalana José Luís va estudiar comerç i es va dedicar a la pràctica del futbol jugant en diversos clubs del planter del Deportivo Espanyol.\nAmb el cop militar de juliol de 1936 i l'inici de la guerra d'Espanya, va començar un periple per diferents fronts com a combatent republicà: a l'Alt Aragó, primer com a milicià en la Columna Pirinenca i, després, en la 43 Divisió, protagonitzant el episodi conegut com "Borsa de Bielsa" on l'exèrcit republicà va resistir a les tropes franquistes a aquesta vall, últim reducte d'Osca. D'allí va fugir a França per més tard tornar per la frontera catalana a una Espanya republicana que ja venia agonitzant, i així reincorporar com a combatent en el Front de l'Ebre on va caure ferit. Després d'una breu estada a l'hospital de Reus, i davant la persistència dels bombardejos, va emprendre el camí de l'exili a peu acompanyat d'una multitud de desesperats que fugia de l'avanç feixista.\nA l'altre costat de la frontera els refugiats republicans van ser confinats en condicions extremadament penoses per les autoritats franceses en camps de concentració com el d'Argelès-sur-Mer. Com altres tants milers de republicans, José Luis es va enrolar en una de les Companyies de Treballadors Estrangers amb la qual va arribar fins a la petita localitat del nord-oest francès de s'estelli, al Pays de la Loire.\nLa ràpida ocupació alemanya de França en els mesos de maig i juny de 1940 va suposar la detenció de José Luis que va ser traslladat en condició de presoner de guerra al stalag VD d'Estrasburg, on va estar treballant en una fàbrica d'armes per a l'exèrcit nazi. L'11 de desembre de 1940 va ser deportat a Mauthausen juntament amb un contingent de 845 republicans espanyols.\nTot just passada la quarantena, el 24 de gener de 1941, amb temperatures per sota dels -25º, José Luis va formar part del primer contingent compost per 822 espanyols és traslladat al camp de Gusen on va aconseguir sobreviure gairebé set mesos en treballs forçats. El 15 d'agost va realitzar el seu últim viatge al Castell de Hartheim, potser pensant que anava a un sanatori, quan el seu destí fatal va ser la cambra gas. Encara que en el registre aparegui la data de defunció del 25 de setembre de 1941, tot fa indicar que fos amb antelació, fins i tot el mateix dia d'arribada, ja que la funció del castell era merament exterminadora.


maig | 2006 | aikinautes\nPublicat el 31 maig 2006 per fardatxo\nDesprés d’uns dies i una setmana de marrons (laborals), arriba l’hora de fer un petit descans, baixar el nivell d’activitat neuronal, fer una cervesa, i assolir nivells inferiors de consciència. I ho farem amb l’ajuda d’aquesta cançó que canta un … Continua llegint →\nPublicat el 30 maig 2006 per fardatxo\nBé, s’ha acabat el dilluns. El meu marró particular acabarà aquesta setmana. Bé, acabar, acabar, no, hi ha una mica de continuïtat, però almenys l’impacte principal l’hem de tenir llest per aquest divendres. Així que cal posar-se les piles. Avui … Continua llegint →\nPublicat el 28 maig 2006 per fardatxo\nVaig nèixer a un poble de la Ribera d’Ebre, i quan jo tenia 9 mesos els meus pares ens van agafar als meus germans i a mi i vam venir a viure a Barcelona. Curiosament, tot i haver viscut sempre … Continua llegint →\nPublicat el 26 maig 2006 per fardatxo\nA diferència de l’últim post de música marxosa que vaig publicar, ara n’arriba un de més tranquilet. Com que aquest cap de setmana em toca pringar i he venir a treballar dissabte i diumenge, vull compartir amb vosaltres una cançó … Continua llegint →\nEl meme sobre blocs m’ha arribat, el passo a…\nPublicat el 25 maig 2006 per fardatxo\nLa tarambana m’ha passat això. Com li ha passat a ella, m’ha salvat d’haver de pensar un nou tema, …segurament també us hauré estalviat un altre post sobre la meva vida rutinaria d’empresari pititó. Com que tampoc no acabo de … Continua llegint →\nPublicat el 24 maig 2006 per fardatxo\nDoncs com era normal, l’hivern va deixar pas a la primavera, i dilluns ha deixat pas al dimarts. Què dir d’avui? doncs he acabat tot el que m’havia plantejat per avui, i a més amb uns resultats força bons. He … Continua llegint →\nDilluns go home!\nPublicat el 23 maig 2006 per fardatxo\nEl primer dilluns destinat a resoldre el browning quinzenal ha acabat tot just fa uns minuts. Què en podem extreure de bó? res de res. Havia de ser un dilluns dedicat a tasques creatives, però a això li sumes tota … Continua llegint →\nPublicat el 20 maig 2006 per fardatxo\n…continuació de Brownings Avui comença una pausa de dos dies en el brown storming que ens està caient durant la setmana. Avui hem fet la reunió de torn per concretar el pla de xoc per un dels brownings, particularment el … Continua llegint →\nPublicat el 19 maig 2006 per fardatxo\nEl nostre David s’ha reincorporat avui després de la ressaca futbolera, i després de tornar de la final de Paris. Ell va ser un dels privilegiats que hi va poder anar després de dos dies de cua a les portes … Continua llegint →\nHo has vist, papa?\nPublicat el 18 maig 2006 per fardatxo\nFa gairebé tres anys que te’n vas anar i, com a grandíssim culé que vas ser, espero que des d’allà on siguis puguis veure el que està passant i el que ha passat aquest any. M’agradaria molt creure que ho … Continua llegint →


OPINIONS DELS LLIBRES DE LECTURA. Alumnes IES Sa Colomina - Eivissa: OPINIONS DEL 2N LLIBRE DE LECTURA: LES AVENTURES DE MOWLI 1R B\nOPINIONS DEL 2N LLIBRE DE LECTURA: LES AVENTURES DE MOWLI 1R B\nPublicado por Isabel Signes- Eivissa en 0:37\nAquest llibre no m'ha agradat perquè usa un vocabulari molt raro i no s'entén.Sería més lógic que se'l llegis gent més gran perquè segurament l'entendríen millor\nEl llibre no m'ha agradat massa. Els personatges i la història són molt infantils. Les aventures són molt avorrides. A més el vocabulari és molt estrany i difícil, i encara que sortís el significat a baix m'he embolicat més que si no sortís. Trobo que la forma en la que està escrit és per a nens més petits.\nM'ha agradat molt però es molt llarg i el recomanaria més als petits que als majors,encara que és un poquet aborrit primer no t'enteres de res però despres d'haver-lo llegit Es fa molt interesant. Estic molt content per haver-lo llegit.\nAquest llibre no m'agradat mica,per que l'autor ho a escrit com per a nens petits, molt llarg i el seu vocabulari era com per a persones més majors i no t'enteraves de res.Jo hagues preferit un altre llibre més divertit, com un llibre que em llegit a castellà que es titula "El asesinato de la prefesora de lengua" però no llibres de disney que son molt avorrits.\nEl llibre de Mowgli m'ha agradat bastant, però hi havia alguns trossos que em costava llegir o que tenia que tornar-ho a llegir per que no entenia rès. M'ha agradat també per que és d'aventures. Sense pensar-ho dues vegades el recomanaria a tothom.\nA mi m'ha agradat bastant aquest llibre, sobretot al final perquè al final s'ha fet molt interessant. Però aquest llibre m'ha costat una mica d'entendre sobretot al principi perquè no ho entenia com ho explicavem i hi havia alguna paraula que no entenia. Jo el recomenaria a la gent que li agraden les aventures.\nM'ha agradat molt i ho recomenaria a tot el món , perquè quan ho començes a llegir no t'enteres de res i quan has acabat de llegir-ho creus que t'ha agradat i aquest llibre té emoció amb en Mowgli , en Balú i na Baguira.\nEl llibre de Mowgli em pareix un poc aburrit,sobretot es un llibre infantil.M'ha agrada els llibres de més edad de 13 anys..El llibre es poc resumit...no se explica molt bé.m'he quedat per la mitat del llibre i no m'ha agradat molt..\nAquest llibre no m'ha agradat perque és un llibre difícil d'entendre, ja que utilitza paraules noves i difícils. Hi la historia no t'intrigava a vorer que passava després i era un poc avorrida.Jo crec que la història era un poc infantil i que tendrien que elegir llibres més entretenguts, divertits i misteriosos.\nEtiquetas: LES AVENTURES DE MOWLI


TarragonaDiari.cat | Per a què serveix un rei? Per a res!\nper Jordi Martí Font 04/10/2017\nSento les paraules del successor per línia directa de Felip V, rei d'infausta memòria que va cremar Xàtiva (amb la gent dins) i va arrasarr Barcelona fins a deixar-ne només runes. Rei, també, a qui guerrillers com el prioratí Carrasclet es van enfrontar tota la seva vida i a qui mai no van considerar com a res més que un ocupant a qui calia fer fora. Parla Felipe VI per la tele i diu que està molt preocupat per la situació a Catalunya. En parla com el rei d'un estat colonitzador que és. Només Albiol i els que ell considera "Catalanes de bien" l'aplaudeixen i una hora després de començar el poble de Catalunya sencer el contesta... amb una cassolada de les que farien història si no fos que des de fa una setmana cada dia a les deu se sent arreu i cada dia més fort.\nSense cap mena de dubte, algú a qui ningú no ha triat (i si algú el va triar va ser Franco per línia successòria) no hauria de tenir dret a opinar sobre la democràcia amb el tractament que a les opinions d'aquest personatge donen els mitjans de comunicació de l'Estat que el té com a rei. Podria opinar arreu del que volgués: a casa, al forn de pa, a la feina, però casa seva l'hem pagada entre totes, a comprar no hi va mai i treballar no sap què vol dir. Tot i això, podria parlar de tot, perquè cal que tothom parli, però sense tele, ni diaris, ni ràdio, ni Internet que li amplifiquessin l'odi que vessen les seves paraules contra els que ell pensava que érem súbdits i ens ha descobert com a persones lliures.\nNo només opina amplificant el discurs d'odi del PP (o del PSOE o Ciutadans, que si fa no fot són el mateix) sinó que repeteix exactament el mateix que la dreta espanyolista autoritària i militarista de sempre ha convertit en mantra. És obvi que havia de ser així, però és clar també que mai més ningú en aquest tros de món tindrà en compte un fill de reina que l'únic que té d'interessant per dir és el dia que abdicarà i deixarà en pau els qui encara en són súbdits. Perquè és segur que, passada la proclamació de la república catalana, els pobles d'Espanya també esdevindran república o repúbliques.\nParla el rei i entenc perfectament com de miserable pot arribar a ressonar la paraula «democràcia» en boca de qui és el màxim cap de l'Estat que va intentar provocar el terror a Catalunya diumenge passat. Les goles de les 800 persones ferides per la seva policia tenen clar que allò no és «democràcia». «Unidad y permanecia de España» peti qui peti són paraules que li escauen molt més, a ell i al seu Estat. A nosaltres ja fa dies que no. Que plegui i es posi a treballar, dropo més que dropo!, rei més que rei! I que ens deixi en pau!... a nosaltres i a la resta.


Experts coincideixen en l'èxit de bitcoins\nLa immobiliària catalana Mister Piso ha posat a la venda a Tarragona el primer pis d'Espanya que està a la venda només en bitcoins, ha informat aquest dimecres en un comunicat.\nEl primer caixer automàtic de Bitcoins que s'instal·la a Espanya es va col·locar en Diagonal Mar\nEs tracta d'un àtic a la plaça Imperial Tarraco el propietari ha posat com a condició per a la seva venda que el pagament s'ha de fer únicament mitjançant aquesta moneda digital.\nL'immoble surt a la venda per un preu de 40 bitcoins, que al canvi actual equival a 550.000 euros; en cas que el comprador no disposi d'aquesta moneda digital, haurà de procedir a adquirir-les prèviament a través de les cases de canvi que operen a Internet.\nEl Bitcoin és una moneda digital concebuda el 2009 que es caracteritza per ser descentralitzada, és a dir, que no està recolzada per cap govern ni depèn de la confiança d'un banc central emissor, i que se sustenta en la tecnologia 'blockchain', que garanteix que una moneda no es pugui gastar dues vegades.\nDes d'inicis de 2017, la seva popularitat ha estat exponencial causa de l'alça de la seva cotització, que ha passat dels 999 dòlars al gener de 2017 als 14.246 dòlars actuals.\nSegons el director executiu de Mister Pis, Víctor Monreal, el Bitcoin permet una transacció més ràpida i efectiva que la tradicional operativa que fins ara s'ha dut a terme mitjançant la intermediació bancària, "que comporta una sobreregulació innecessària".


Hôtel Athéna Friville - Le Tréport Friville-Escarbotin França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 2 allotjaments a Friville-Escarbotin.\nZ.A Le Parc-Rue Frederic Chopin, Friville-Escarbotin, Friville-Escarbotin, França, 80130 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Hôtel Athéna Friville - Le Tréport\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Friville-Escarbotin, no busqui més enllà de Hôtel Athéna Friville - Le Tréport. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Hôtel Athéna Friville - Le Tréport, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, habitació familiar, màquina venedora per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, escriptori, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Hôtel Athéna Friville - Le Tréport és una selecció idònia per a la vostra estada a Friville-Escarbotin.\nAllotjaments a Friville-Escarbotin


Berga treballa perquè tots els actes que envolten la Patum també se celebrin - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nBerga treballa perquè tots els actes que envolten la Patum també se celebrin\nL'Ajuntament espera enllestir en les properes setmanes una agenda «el més normalitzada possible»\nabel gallardo soto 27.03.2020 | 23:41\nSalt de la Patum de lluïment de l'any passat arxiu/oscar bayona\nSalt de la Patum de lluïment de l'any passat\nL'Ajuntament de Berga treballa perquè, al marge dels cinc dies de Patum, també se celebrin els tradicionals Quatre Fuets, el Concert de Patum Memorial Ricard Quadra i la resta d'actes que envolen la festa berguedana. També es preveu que el tabaler surti pels carrers de Berga per anunciar que hi ha Patum un cop els regidors del consistori ho aprovin en el ple municipal. Això sí, aquest any no se seguirà el calendari habitual i, per tant, no tindrà lloc els dies de Corpus.\nEl govern municipal va decidir dijous ajornar la Patum davant la crisi del coronavirus amb la mirada posada al setembre. «La intenció és que se celebri amb la màxima normalitat possible i, per tant, hem de veure com programem tots aquests actes previs que envolten la Patum», explica la regidora responsable de la festa, Roser Valverde.\nPer tant, encara no se sap si diumenge 24 de maig, el dia que oficialment els membres de la corporació municipal s'han de reunir per decidir si hi ha Patum, se celebrarà. No és una sessió plenària qualsevol, sinó que és especial per a la ciutat perquè dona el tret de sortida al cicle patumaire i el mateix dia, com marca la tradició, ha de sortir el tabaler pels carres de Berga.\n«En aquest moment, la planificació que podem fer és zero, i estem treballant per tancar un calendari en les properes setmanes», explica a aquest diari la regidora, i afegeix que si el ple de l'Ascensió no té lloc el dia 24 de maig, ja es programarà per a més endavant.\nTot i que sona amb força en els cercles patumaires que la sessió plenària es convocarà pel dia oficial, caldrà veure com evoluciona la crisi del coronavirus, i per aquest motiu la responsable de l'Ajuntament diu que «s'haurà d'estar pendent del que passi». Malgrat s'estigui treballant per celebrar la Patum al setembre, en aquest moment, de fet, els responsables de l'Ajuntament tampoc no descarten que, finalment, s'hagi de suspendre del tot.\n«Hi ha actes que envolten la Patum que no sabem a data d'avui si les podrem mantenir el dia que ja estava fixat, com el Concert de Patum, o també ho haurem d'ajornar. Però sí que procurarem que el format de la festa s'alteri el mínim possible», afegeix. Els responsables de l'organització mantenen contactes amb totes les persones implicades per tornar a programar el calendari patumaire d'aquest any, sempre tenint present que el més important és garantir la seguretat dels ciutadans.\nL'Ajuntament de Berga també resta en espera de saber quines són les indicacions i recomanacions dels departaments de Salut i Cultura de la Generalitat de Catalunya per poder determinar la celebració o no de la Patum d'enguany. El govern municipal també deixa clar que la Patum és una festa transversal que comporta una organització complexa i que requereix mesos de preparació. Malgrat que es treballa per elaborar un calendari nou, avisen que no es pot descartar la possibilitat que es pugui suspendre definitivament la festa berguedana per motius sanitaris.\nEls caps de colla de les comparses es mostren comprensius amb la decisió d'ajornar la Patum i entenen que el més important és superar la crisi sanitària i garantir la seguretat de la ciutadania. Lamenten que la Patum no es pugui celebrar per Corpus, com és tradicional, però donen suport a la decisió presa per l'Ajuntament de Berga davant la delicada situació que viu el país i el món sencer. Tot i que alguns caps de colla tenien l'esperança que, en celebrar-se aquest any entre el 10 i el 14 de juny, encara hi hauria temps de fer la Patum per Corpus, la trucada que els va fer la regidora va confirmar el que alguns temien.\nEn tot cas, es tracta d'una situació excepcional, perquè la darrera vegada que es va suspendre la Patum sencera va ser els anys 1937 i 1938, en plena guerra civil. De fet, només s'ha suspès la totalitat de la Patum, al llarg de la seva història, per conflictes bèl·lics, i el 1735 per una epidèmia que va provocar una alta mortalitat a la ciutat. Aquest any, l'Ajuntament treballa perquè, al final, no hi hagi una suspensió total, sinó un ajornament.


La consulta sobre els legionaris, de moment, no es farà - Ràdio Palafolls\nInici » La consulta sobre els legionaris, de moment, no es farà\nMarc Ferri , març 6, 2019\t / 874 0\nLegionaris desfilant a la processó del 2018. – (Foto: RP)\nAquest divendres hi ha ple extraordinari a l’Ajuntament de Palafolls. En aquesta sessió és en la que s’havia anunciat que es donarien els detalls de la consulta popular que el consistori volia fer a Sant Lluís per saber l’opinió dels veïns sobre la presència dels exlegionaris a la processó de Setmana Santa.\nDe moment, però, la consulta no es farà. Segons ha explicat l’alcalde de Palafolls, Valentí Agustí, la manca d’entesa entre els partits polítics ha motivat la retirada de la proposta de consulta.\nAgustí considera que la iniciativa no es pot tirar endavant si no hi ha consens entre les forces polítiques del consistori palafollenc, i es per això que, de moment, el projecte queda aturat i no es portarà al ple de divendres.\nEn l’últim ple municipal el govern va proposar fer aquesta consulta als veïns de Sant Lluís per tal d’ajudar a prendre una decisió sobre l’autorització o no de la desfilada dels exlegionaris pels carrers del barri acompanyant la confraria de Palafolls a la Setmana Santa.\nQuan es va proposar, aquesta consulta va rebre el suport inicial de tots els partits polítics, excepte del regidor no adscrit Óscar Bermán, qui alhora és el màxim responsable de la confraria que ha convidat als legionaris a Palafolls.\nDe totes maneres, l’alcalde de Palafolls insisteix en què no es tanca la porta de manera definitiva a la celebració de la consulta, i considera que, malgrat quedar un mes i mig per la processó de Setmana Santa, encara pot haver-hi un acord per tirar-la endavant.\nAra fa una setmana, la Confraria de Sant Lluís i Santa Maria de Palafolls anunciava que enguany s’ha tornat a convidar als membres de la Hermandad de Antiguos Caballeros Legionarios de Barcelona a la processó del Dijous Sant, prevista pel proper 18 d’abril al barri de Sant Lluís.\nL’Ajuntament de Blanes precinta la part il·legal del Càmping Blanc d’Eivissa\nPlanten una 30a de freixes a la riera d’en Jordà\nEsquerra presentarà a PLF la moció de suport a les consultes populars.\nMarc Ferri, setembre 28, 2017\nMalgrat crearà una comissió per estudiar la recuperació de la crisi del coronavirus