Ciclisme - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nesport en el qual s'usa una bicicleta\n(S'ha redirigit des de: Ciclista)\nEl ciclisme és un esport que consisteix a la realització de curses que tenen en comú l'ús de la bicicleta.\nactivitat, mitjà de transport, moviment i esport\nDibuix d'un ciclista\nLance Armstrong al pròleg del Tour 2004.\n1.1 Història de la bicicleta\n1.2 Història del ciclisme\n1.3 Història del ciclisme a Catalunya\n2.1 Ciclisme en carretera\n2.2 Ciclisme en pista\n2.3 Ciclisme de muntanya\n2.7 Ciclisme indoor\n2.9 Ciclisme urbà\n3 Vestimenta de les modalitats\n3.1 Ciclisme en carretera\n3.2 Ciclisme en pista\n3.3 Ciclisme de muntanya\n3.6 Ciclisme indoor\n4 Ciclisme als Jocs Olímpics\n5.1 Volta Ciclista a Catalunya\n5.2 Tour de França\n5.3 Giro d'Itàlia\n5.4 Volta ciclista a Espanya\n6 Ciclistes famosos\n6.2 Illes Balears\nHistòria de la bicicletaModifica\nTot i que s'han trobat gravats d'artefactes semblants a la bicicleta de Leonardo da Vinci al Segle XV, hem de remuntar-nos a finals del Segle XVIII per trobar els primers aparells semblants a l'actual bicicleta. El 1690 el comte francès Mede de Sivrac inventà el célérifère, un aparell amb dues rodes, sense manillar ni pedals que no reeixí. A inicis del Segle XIX, el baró alemany Karl Drais creà la draisiana (1818) caracteritzada pel fet que la roda davantera era mòbil a través d'un manillar. El 1839 l'escocès Kirkpatrick Macmillan incorporà els primers pedals.\nEl 1865 Pierre i Ernest Michaux idearen la michaulina on incorporaven els pedals a la roda davantera. Per guanyar velocitat, aquesta roda es feia tremendament gran i això obligava que l'aparell fos massa alt i el risc de caigudes augmentava. El 1879, l'anglès H.J. Lawson ideà la transmissió per pedals amb cadena a la roda del darrere. El 1885, John Kemp Starley crea la bicicleta de seguretat (un model anomenat Rover), amb les rodes molt més petites. Tres anys més tard, John Boyd Dunlop inventa els pneumàtics inflables. Ja a inicis del segle xx la bicicleta s'havia convertit en un mitjà de transport absolutament popular entre les masses.\nHistòria del ciclismeModifica\nEl 31 de maig de 1868 nasqué oficialment la primera competició ciclista, organitzada pels germans Olivier, de la fàbrica de Michaux. Fou una cursa de 1200 metres al voltant del parc Saint Cloud de París i hi participaren 7 ciclistes. La primera, però, cursa semblant a les actuals proves professionals es disputà l'any següent. Fou la primera clàssica de la història i es disputà entre París i Rouen amb una distància de 123 quilòmetres. Prengueren la sortida uns cent participants (cinc d'ells dones) i el vencedor fou el britànic James Moore.\nL'any 1878 es crea la primera associació ciclista a la Gran Bretanya. Tres anys més tard es crea la Union vélocipédique de France'. El 1892 es crea la International Cyclist Association, amb seu a Londres. Fou la primera associació internacional d'aquest esport, però aviat sorgiren divergències entre els països que la formaven i el 14 d'abril de 1900 es creà la Unió Ciclista Internacional, l'actual organisme rector, amb seu a París. Foren membres fundadors França, Bèlgica, Itàlia, Suïssa i Estats Units. A Espanya. el primer organisme ciclista fou la Unión Velocipédica Española l'any 1895.\nEl 1903 es disputà el primer Tour de França, ideat per Herni Desgranges amb un recorregut de 2428 quilòmetres. El primer Giro d'Itàlia nasqué el 1909 impulsat per Costamagna, Cougnet i Morgagni. El 1911 nasqué la Volta a Catalunya. El primer Campionat del Món de ciclisme no es realitzà fins a l'any 1927, però tot i que gaudeix de prestigi, el veritable campió del món oficiós és el campió de la ronda francesa. No és fins al 1935 que es crea la primera Vuelta a Espanya, ideada per Joan Pujol. La principal prova en ruta a Amèrica és la Vuelta Ciclista a Colòmbia apareguda el 1951.\nEl 1965 l'UCI se separà en dos organismes: la Federació Internacional de ciclisme amateur (FIAC) amb seu a Roma i la Federació Internacional de ciclisme professional (FICP) amb seu a Luxemburg. L'UCI esdevingué organisme rector amb seu a Ginebra. El 1992, FIAC i FICP es reunificaren de nou dins l'UCI que es traslladà a Lausana.\nHistòria del ciclisme a CatalunyaModifica\nArticle principal: Història del ciclisme a Catalunya\nDe la mateixa manera com va passar a la resta d'Europa, el ciclisme fou un dels primers esports que agafà força i popularitat a casa nostra. D'aquesta manera, s'anà imposant a Catalunya des dels anys 80 del segle xix. La primera entitat cliclista de Catalunya fou el Club Velocipèdic de Barcelona, del 1884 fundat per Claudi de Rialp i Manuel Duran i Ventosa. Poc després apareix el Sport Ciclista Català, primer club de cabdal importància a la península.\nEl 1887 es fundà el Velo-Club a Barcelona. Entre 1888 i 1891 es fundaren clubs a Reus (Veloz Club), Tarragona (Club Velocipedista), Tortosa, Valls, Mataró (Sport Mataronés, 1893, fusió del Club Mataronès de Velocípedes -1892- i El Pedal Mataronès -1893-), Terrassa, Sabadell (Club Velocipèdic Sabadellenc), Girona, Olot i Figueres (Sport Figuerenc 1891, que construí el primer velòdrom de Catalunya el 1893), i d'altres a la ciutat de Barcelona. També el 1893 es construí el Velòdrom de la Bonanova amb 400 metres de corda i considerat el millor d'Europa del moment. El 1895 es construïren el velòdrom de Reus, i l'any següent el de Lleida. A Barcelona es construeixen, també, els Nou velòdroms del carrer Aragó (del Velo-Club) i el del carrer Muntaner (amb 250 metres de corda). El 1903 es construí el Velòdrom de Tirador a Palma, impulsat pel Veloç Sport Balear, entitat molt destacada a les Illes. El 1898 es creà l'Sport Club Lleidatà i el 1906 es crea el Bétulo Sports a Badalona.\nEl ciclisme es pot dividir en les següents modalitats:\nCiclisme en carreteraModifica\nÉs aquella modalitat que es disputa per carrers, circuits o carreteres. Trobem diferents tipus de competicions:\nProves d'un dia\nLes clàssiques: proves d'un dia de llarg recorregut disputades entre dues ciutats.\nEls critèriums: curses de fins a 100 quilòmetres que es disputen en un circuit tancat.\nContra-rellotge individual: els ciclistes recorren una distància sols sortint a intervals de temps vencent el que recorre la distància en menys temps (si es disputa en muntanya, rep el nom de crono-escalada).\nContra-rellotge per equips: com l'anterior però disputada per equips. No hi ha vencedor individual, sinó que ho és l'equip que hagi fet menys temps.\nProves per etapes\nSón proves de com a mínim dos dies que combinen etapes planes o etapes de muntanya; i etapes en línia o contra-rellotges.\nEl primer Campionat del Món en carretera es disputà el 1927.\nCiclisme en pistaModifica\nÉs aquella modalitat que es disputa en un velòdrom. Es compon de diferents tipus de proves:\nVelocitat: competeixen per parelles sobre una distància de 1000 metres on només els 200 metres darrers compten pel temps.\nQuilòmetre a sortida parada: prova individual contra el rellotge sobre una distància de 1000 metres.\nPersecució individual: competeixen de dos en dos prenent la sortida des de costats oposats del velòdrom intentant donar-se caça mútuament, vencent qui dona caça o qui acaba primer de recórrer la distància.\nPersecució per equips: igual que en el cas anterior, però competint equips de 4 corredors, on el tercer corredor en arribar a la meta de cada equip marca el temps final.\nFons per punts: sobre una distància de 50 quilòmetres amb sortida massiva i sprints puntuables cada quilòmetre i mig aproximadament, vencent qui més punts acumula.\nKeirin: prova d'origen japonès on els corredors (uns vuit) disputen un sprint llençat.\nScratch: cursa individual sobre una distància de 10 o 15 quilòmetres amb 24 participants on només puntua l'sprint final de carrera.\nEliminació: és una prova semblant a la de fons per punts, però on el darrer corredor de cada sprint intermedi ha d'abandonar la prova, fins que queda un únic campió.\nEl primer Campionat del Món en pista es disputà el 1893.\nTambé anomenada Mountain Bike, és aquella modalitat de ciclisme que es disputa per camins de muntanya (de terra, no asfaltats). Consta de les següents modalitats:\nCamp a través o BTT (Cross Country)\nLes primeres competicions es disputaren a la dècada dels 70. El 1990 es disputaren els primers Campionats del Món.\nEl ciclo-cross és una disciplina del ciclisme que consisteix en curses camp a través en un circuit tancat. Les bicis són com les de carretera però amb uns pneumàtics més amples. El terreny inclou clarianes, obstacles, camins a través del bosc, bassals enfangats i poden circular muntats a la bicicleta o carregant-la a les espatlles si el terreny ho requereix. El primer campionat del món de ciclo-cross es disputà el 1950.\nEl BMX (abreviació de Bicycle Motocross), també anomenat ciclisme acrobàtic, és una versió del motocròs sobre bicicleta. Aquestes són de mida més petita que les normals, cosa que permet major acceleració i control. Existeixen dues modalitats: carrera i estil lliure. Té el seu origen a Califòrnia (Estats Units) als anys 70 i els primers Campionats del Món es disputaren el 1993.\nAquesta modalitat és la versió del trial sobre moto però usant una bicicleta. Els participants han de superar uns circuits tancats plens d'obstacles, sense posar els peus a terra.\nEl primer campionat del món de trial, anomenat aleshores Trialsín, es disputà el 1986. El més gran especialista d'aquesta modalitat ha estat el català Ot Pi. Actualment el trial en bicicleta està dividit en dos grups; el biketrial regulat per la BIU i una altra "versió" que seria el trial regulat per l'UCI. La selecció catalana de biketrial competeix oficialment a la primera versió, ja que és reconeguda per la BIU, però no a la segona en no haver-la reconegut l'UCI.\nEstà compost per diverses modalitats esportives molt poc habituals sobre bicicleta, que es disputen en pavellons tancats. Destaquen:\nEl ciclisme artístic: que consisteix en actuacions musicals a sobre la bicicleta.\nEl ciclo-bol: una mena de futbol sobre bicicleta.\nEls primers Campionats del Món de Ciclisme Indoor es disputaren el 1956.\nEl cicloturisme és una activitat que combina l'activitat física i el turisme. Consisteix a viatjar en bicicleta visitant els llocs que es troba un al seu pas. Es fa per plaer no per competició, i per això no es pot arribar a denominar pràctica esportiva. Consisteix en la pràctica del ciclisme sense ànim competitiu, usant la bicicleta com a mitjà d'exercici físic, diversió, transport o turístic.\nSenyal de la Xarxa de Cicloturisme del Baix Empordà\nGrup de cicloturistes\nEs poden fer viatges de qualsevol durada, tant en el dia com de diverses setmanes, mesos o anys. Una persona en raonable forma física i amb una bicicleta carregada d'equipatge, pot fer entre 50 i 150 km. per dia, depenent del tipus de terreny, i per això es poden cobrir distàncies considerables en uns pocs dies.\nPer a viatges de diversos dies caben dues alternatives bàsiques: anar amb vehicle de suport, o ser autosuficient. Aquesta última modalitat a més admet dues variants: dur tot el necessari per a dormir i menjar (tenda de campanya, sac de dormir, útils de cuina, etc.) vivac o allotjar-se en hotels/hostals i menjar en restaurants ("cicloturisme de targeta de crèdit").\nHi ha empreses que organitzen viatges amb bicicleta i que solen dur una furgoneta de suport en la qual viatja l'equipatge, a més de comptar amb eines i recanvis per a solucionar qualsevol avaria, o poder actuar de "granera" arreplegant a qui no aguanten el ritme o es lesionen.\nEn algunes grans ciutats, com la ciutat de Mèxic, és tradicional que els ciclistes es reunisquen per a efectuar passejos en grup. D'aquesta manera el cicloturista compta amb el suport i companyia dels altres membres, fent més segur i agradable el viatge.\nEn alguns països hi ha autèntiques xarxes de vies per a bicicletes, i hi ha una iniciativa per a fer grans rutes ciclistes per Europa: EuroVelo\nCiclista urbana a Cascaes, Portugal\nEl ciclisme urbà no és necessàriament un esport, encara que afavoreix la salut de qui ho practica. Consisteix en la utilització de la bicicleta com a mitjà de transport urbà sia al treball, de compres, per fer gestions o d'oci; es tracta per tant de distàncies curtes o mitjanes recorregudes al medi urbà i els seus voltants. Els seus seguidors són, juntament amb els cicloturistes, els que viuen la bicicleta com a mitjà de transport. Ciutats amb excel·lent infraestructura ciclista són Amsterdam als Països Baixos, Copenhaguen a Dinamarca, entre altres. Espanya i Argentina en aquest sentit estan situades en el furgó de cua, encara que van millorant gradualment. Bogotà, Colòmbia, està posicionada com la tercera ciutat del món més amigable al ciclista, darrere d'Amsterdam (1) i Copenhagen (2), segons la revista en línia exclusiva per a homes askmen.com. Fa uns anys eren una piga en la pell de la ciutat, situació per la qual qualificaven com a moda. Avui són una alternativa davant la voràgine motora que condemna a les ciutats com als seus pobladors, els qui sucumbeixen cada vegada més davant les pressions del treball.\nEncara que la bicicleta encara demanda l'espai públic que es mereix per les bondats que genera, com el fet de ser un vehicle net capaç d'ajudar a la forma física de qui la condueix. Així que el nombre d'usuaris -entre els quals es destaquen estudiants, treballadors i mestresses de casa- fan pensar que almenys aquesta societat víctima de la seva mobilitat quotidiana comença a recuperar el seu espaitemps en muntar sobre dues rodes. I és que la iniciativa d'aquests genets postmoderns per recuperar els carrers ha ocasionat que conflueixin en esdeveniments setmanals anomenats ‘rodades', curses sense fi competitiva però amb el comú de passar un bon moment sobre la bicicleta. I les xarxes socials tenen tant a veure en això, facilitat a la programació com a la propagació de més ciclistes urbans. La resposta d'aquests ha portat als governs estatals i als municipals a afavorir els seus esdeveniments com posar a l'abast de qualsevol bicicletes, com per exemple el bicing de Barcelona, i l'ampliació del carril bici.\nVestimenta de les modalitatsModifica\nEl mallot: és una samarreta amb unes butxaques a l'esquena.\nEl culot: són uns pantalons amb una protecció pel seient.\nSabates de carretera: són diferents que les sabates de muntanya.\ncasc: per protecció en cas de caiguda\nUn buzó: és un mallot i un culot junts i queden més aferrats\nSabates iguals que les de carretera\nEl mallot: semblant al de carretera però és més gruixat.\nEl culot: amb més protecció que el de carretera\nSabates de muntanya\nÉs la mateixa vestimenta que el ciclisme de muntanya però amb la diferència que la bicicleta és mixta està mesclada entre bicicleta de muntanya i de carretera.\nEl casc: és diferent de tots els altres, és un casc integral que protegeix tot el cap.\nIgual que la modalitat de carretera en el ciclo-bol però en ciclisme artístic amb mallots de maniga llarga i una samarreta normal.\nIgual que la modalitat de muntanya o carretera\nCiclisme als Jocs OlímpicsModifica\nEl ciclisme és un esport que forma part del programa oficial des dels primers Jocs Olímpics d'Estiu de 1896 disputats a Atenes (Grècia), i juntament amb l'atletisme, l'esgrima, la gimnàstica i la natació són els cinc esports que sempre han estat presents en totes les edicions dels Jocs. La presència femenina en aquest esport no es dugué a terme fins als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 a Los Angeles (Estats Units).\nActualment les competicions ciclistes se separen en diverses categories. Aquestes són:\nVolta al País Basc (Espanya-País Basc)\nTour de Romandia (Suïssa)\nGiro d'Itàlia (Itàlia)\nVolta Ciclista a Catalunya (Espanya-Catalunya)\nDauphiné Libéré (França)\nVolta a Suïssa (Suïssa)\nTour de França (França)\nTour del Benelux (Bèlgica-Països Baixos-Luxemburg)\nVolta a Alemanya (Alemanya)\nVolta ciclista a Espanya (Espanya)\nVolta a Polònia (Polònia)\nClàssiques (proves d'un dia)\nMilà-San Remo (Itàlia)\nTour de Flandes (Bèlgica)\nAmstel Gold Race (Països Baixos)\nFletxa Valona (Bèlgica)\nContrarellotge per equips d'Eindhoven (Països Baixos)\nVattenfall Cyclassics (Alemanya)\nClàssica de Sant Sebastià (Espanya-País Basc)\nGran Premi de Plouay (França)\nCampionat de Zuric (Suïssa)\nVolta a Llombardia (Itàlia)\nFora de Categoria:\nSetmana Catalana de Ciclisme (Espanya-Catalunya)\nVolta a la Comunitat Valenciana (Espanya-País Valencià)\nGran Premi del Midi Libre (França)\nTrofeu Lluís Puig (Espanya-País Valencià)\nCinturó de Mallorca (Espanya-Illes Balears)\nVolta a Lleida (Espanya-Catalunya)\nEscalada a Montjuïc (Espanya-Catalunya)\nVolta a Mallorca (Espanya-Illes Balears)\nCampionat del Món de ciclisme\nVolta Ciclista a CatalunyaModifica\nLa Volta Ciclista a Catalunya és la principal cursa ciclista per etapes que es disputa a Catalunya. Iniciada el 1911, és una de les curses més antigues que es disputa a la península, de fet només la Volta a Tarragona que es començà a disputar el 1908 la supera, és també una de les més antigues del món, molt prop temporalment del Tour de França (1903) i el Giro d'Itàlia (1909). Actualment està inscrita a l'UCI ProTour, la màxima categoria de curses ciclistes mundial.\nEl guanyador de la classificació general per temps rep un mallot blanc amb ratlles verdes. El de la classificació per punts (esprints) llueix un mallot blanc mentre que el de la classificació de la muntanya, un de vermell. El català més ben classificat rep un mallot semblant al de la selecció catalana.\nPrimera sortida de la Volta Ciclista a Catalunya\nGràcies a l'impuls d'homes com Narcís Masferrer, director d'El Mundo Deportivo i president de la Unión Velocípédica Española i Miquel Arteman, redactor de ciclisme del mateix diari, el 1911 es posà en marxa aquesta cursa. Les primeres edicions foren organitzades pel Club Deportivo de Barcelona, i el 1923, amb Raimon Torres, president de la secció ciclista de la Unió Esportiva Sants, al capdavant, la Volta rep l'impuls definitiu que l'ha portat, sota l'organització del club de Sants, al màxim nivell del món ciclístic internacional. En la memòria de totes les edicions cal destacar un nom per damunt de tots, Marià Cañardo, amb 7 victòries, líder indiscutible del palmarès.\nEl 2011, amb motiu del centenari d'aquesta prova, s'ha publicat el llibre "Volta" a Catalunya 1911-2011: un segle d'esport i país, a càrrec de Rafael Vallbona i Sallent i editat per Cossetània Edicions. L'obra, que eminentment és un recull d'imatges de la prova durant aquest període, realitza un recorregut tant esportiu com cultural mitjançat el ciclisme a la Catalunya d'aquests cent anys.\nEl Tour de França és una cursa ciclista coneguda arreu del món. Sol tenir 21 dies o etapes amb un recorregut màxim de 3.500 kilòmetres. El Tour més curt va ser el 1904 amb 2.420 kilòmetres (1.503,7 milles), i el més llarg el 1926 amb 5.745 kilòmetres (3.569,8 milles).\nLes tres setmanes normalment inclouen dos dies de descans, a vegades són utilitzats per portar els ciclistes d'una ciutat a una altra. La cursa recorre França en el sentit de les agulles del rellotge o en sentit contrari en anys alternatius. El primer circuit en el sentit contrari de les agulles del rellotge va ser el 1913.\nEl Tour del 2004 en la seva última etapa per l'avinguda dels Camps Elisis\nEl The New York Times deia el "El Tour de França és probablement el més exigent dels esdeveniments atlètics". L'esforç es comparava a "córrer una marató uns quants dies a la setmana durant tres setmanes", i l'elevació total de les pujades es va comparar amb "pujar tres Everest".\nEl nombre d'equips normalment varia entre 20 a 22, amb nou ciclistes en cada un. L'entrada és per invitació a equips escollits per l'organitzador de cursa, l'Amaury Sport Organisation. Els companys d'equip s'ajuden entre ells i són seguits pel director i mecànics en cotxes.\nEls ciclistes es classifiquen segons el temps que cadascun ha fet durant la cursa, una ordenació coneguda com la classificació general. Hi pot haver bonificacions d'hora per acabar bé en una etapa o ser primer per aprovar un punt intermedi. És possible vèncer sense guanyar una etapa, com Greg LeMond que va guanyar el 1990. Hi ha classificacions subsidiàries, algunes amb jerseis distintius per al millor ciclista.\nEls ciclistes normalment comencen junts cada dia, amb el primer sobre la línia de sortida, però alguns dies es fan contra-rellotges individuals o per equips. El guanyador de la general sol dominar la muntanya i la contra rellotge. La majoria dels escenaris són a França, encara que des del 1960 s'ha fet comú visitar països pròxims. Les etapes poden ser planes, ondulants o muntanyoses. Des del 1975 l'última etapa ha sigut el recorregut per l'Avinguda dels Camps Elisis a París; des del 1903 al 1967 la cursa acabava a l'estadi al Parc des Princes a París i des del 1968 al 1974 al Velòdrom de Vincennes.\nMonument erigit en homenatge a Fausto Coppi el 2 de juliol de 2000 al Pas Pordoi (Dolomites) per la commune de Canazei\nEl Giro d'Itàlia és una competició ciclista en ruta per etapes disputada a Itàlia, normalment celebrada al mes de maig per un període de tres setmanes. És la segona prova per etapes més important del món, i forma part del calendari oficial de l'UCI ProTour.\nLa primera edició del Giro d'Itàlia s'inicià el 13 de maig de 1909 a Milà amb un total de 8 etapes i 2.448 quilòmetres.\nEl líder de la classificació general duu un mallot rosa (maglia rosa), que és el color del diari esportiu milanès La Gazzetta dello Sport, organitzador de la cursa. El líder de la muntanya porta un mallot blau, havent-hi també mallot per a la classificació per punts o de la regularitat (la històrica maglia ciclamino).\nTres ciclistes comparteixen el rècord de victòries a la competició amb un total de cinc triomfs: Alfredo Binda (entre 1925 i 1933), Fausto Coppi (entre 1940 i 1953) i Eddy Merckx (entre 1968 i 1974).\nEl corredor que més vegades ha pujat al podi final ha estat Felice Gimondi (9 cops), i el corredor amb més victòries d'etapa és Mario Cipollini, que en l'edició de 2003 superà el rècord de 41 victòries que tenia Alfredo Binda des dels anys trenta.\nVolta ciclista a EspanyaModifica\nPàgines Centrals del diari "Informaciones" (1935) amb la llista de premis de la I edició de la Volta Ciclista a Espanya. Museu de Joguets i Autòmats de Verdú (Urgell).\nLa Volta ciclista a Espanya és una competició ciclista en ruta per etapes disputada a Espanya. La primera edició es va fer l'any 1935 al llarg de 3.431 km de recorregut i la va guanyar el belga Gustaaf Deloor en un temps de 150h 07′ 54″, rodant a una mitjana de 28,591 km/h. Junt amb el Tour de França i el Giro d'Itàlia és una de les tres grans voltes ciclistes de l'any.\nRoberto Heras amb quatre victòries, és el ciclista amb més victòries a la Volta a Espanya, tot i que la del 2005 no ha estat exempta de polèmica. Com passa al Tour de França i al Giro d'Itàlia el ciclista líder duu un mallot que l'identifica, essent en el cas espanyol el denominat mallot vermell.\nJosep M. Sans Ciurana\nJosep Jufré i Pou\nMargalida Fullana Riera\nJoan Llaneras Rosselló\nMiquel Alzamora Riera\nEddy Merckx (Bèlgica)\nLance Armstrong (Estats Units)\nMathieu Van der Poel (Països Baixos)\nTadej Pogačar (Eslovènia)\n↑ Top 10: Bicycle-Friendly Cities - (en anglès) - Consultat el 2010-07-30\n↑ «UCI Regulations» p. 43. [Consulta: 21 juliol 2009].\n↑ . «Tour Honour Roll». Ride Media 2007 Official Tour de France Guide, Australian Edition, 2007, pàg. 172, 200–201.\n↑ El primer Tour en el qual la cursa acabava en una ciutat i començava en una altra va ser 1906, quan viatjaven els participants entre Lilla fins al pròxim començament a Douai.\n↑ . Augendre, Jacques (1996), de Gira Le França: Panorama d'un siècle, de Gira de Société du França, cap Isbn, p17\n↑ . Coyle, Daniel «What He's Been Pedaling». , 16-07-2006.\n↑ . Dauncey, Hugh and Hare, Geoff (2003), Tour de France: 1903–2003, Routledge, USA, ISBN 978-0-7146-5362-4, p149\n↑ . Augendre, Jacques (1996), Le Tour de France: Panorama d'un siècle, Société du Tour de France, no ISBN, p61\n↑ Aquesta victòria no ha estat reconeguda oficialment per la Unió Ciclista Internacional o per Unipublic, l'organitzadora de la Vuelta. En principi el vencedor fou Roberto Heras però fou desqualificat per dopatge: «Menchov recibirá el jueves 23 el jersey oro como ganador de la Vuelta 2005». [Consulta: 17 novembre 2009]. - El 21 de desembre de 2012 el Tribunal Suprem de Justícia confirma l'anul·lació de la sanció a Roberto Heras per una sèrie d'irregularitats en la pràctica de l'anàlisi antidopatge, entre elles que les mostres s'entregaren quasi 40 hores després, a temperatura ambient, per persona o empresa desconeguda.\nHistòria del ciclisme a Catalunya\nLlista de clubs de ciclisme als Països Catalans\nLlista de ciclistes\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Ciclisme\nWeb de la Unió Ciclista Internacional\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ciclisme&oldid=30230250»\nDarrera modificació: 28 maig 2022 a les 13:46\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 28 maig 2022 a les 13:46.


Jornada especial Keith Haring al MACBA\nEl 27 de febrer fa vint-i-cinc anys que l’artista nord-americà Keith Haring va pintar en 5 hores el mural 'Todos juntos podemos parar el sida' a la plaça Salvador Seguí de Barcelona. El mural va resisitir fins el 1992, quan va desaparèixer amb la reforma urbanística del barri.\nAmb motiu d'aquesta celebració, el MACBA i el Raval Cultural han preparat aquesta jornada especial que comença a les 11.00 h amb la presentació de la reproducció del mural que l'equip de restauració del Museu ha portat a terme pinzellada a pinzellada durant cinc dies. El nou mural estarà ubicat al costat del MACBA, al mur que uneix el carrer Ferlandina amb la plaça Joan coromines.\nA les 19.00 h es projectarà a l'auditori del MACBA un vídeo documental que mostra l'artista en el procés de creació de l’obra. La presentació anirà a càrrec de César de Melero, propietari del vídeo i una de les persones que va ser testimoni del treball de Keith Haring a Barcelona l'any 1989.\nFins al dia 2 de març es podrà veure al vestíbul del Museu una sèrie de fotografies documentals que mostren Keith Haring pintant el mural el 1989.


Aplicació de microciments – Pintor artesà\nBase de ciment, resines a l'aigua, additius i pigments minerals\nEl microciment ofereix un ampli ventall de possibilitats i acabats, el límit el poses tu mateix. A més de tenir propietats impermeables i de durabilitat, et permet imprimir a casa teva un caràcter únic i personal gràcies les diferents textures que ofereix aquest material: gruixuda, mitjana o fina; la gran varietat de colors i els diferents acabats de vernissos (mate, setinat, veladures amb efectes metàl·lics, etc.). La seva aplicació, de manera artesanal, fa que el resultat de cada treball sigui únic i Exclusiu, ja que no trobaràs dues superfícies iguals.\nÉs un material apte per a qualsevol superfície, per gran que sigui, s’aconsegueix un revestiment continu sense juntes ni fissures. Així podem evitar zones on s’acumula brutícia, facilitant la neteja i la desinfecció, contribuint a obtenir superfícies lliures de gèrmens i bacteris, amés també es molt interessant a nivell estètic ja que podem crear, per exemple, un paviment continu en un espai ampli.\nAplicable directament sobre les antigues rajoles amb el consequent estalvi de temps i diners


"Sí, tot és possible": l'últim vídeo de Junts pel Sí\n18:02 24/09/2015 ARA\nPersones anònimes i les cares més conegudes de la candidatura s'enfilen a una cadira en un gest d'autoafirmació, mentre de fons se senten les paraules d'Artur Mas o d'Oriol Junqueras, en l'últim vídeo de Junts pel Sí, dirigit per Lluís Danés.\nEn la versió amb la veu de Mas, el president demana per a la jornada electoral d'aquest diumenge "la mateixa actitud de combat, de revolta però sobretot d'autoafirmació, de voluntat, de creure en el futur" del 9 de novembre de l'any passat, i acaba exclamant: " Amunt i crits!".\nEn la versió de Junqueras, el president d'ERC assegura que "la independència es guanya a les urnes i es defensa des de les institucions i des de tots els àmbits del país". Junqueras demana tenir fe i esperança, i acaba proclamant: " Ara és l'hora de la victòria". Tots dos vídeos es tanquen amb Raül Romeva dient: "Sí, tot és possible".


8 de març cada dia | Carme Abril - Setmanari l'Ebre\nEl passat 8 de març vam tornar a viure una vaga general feminista amb majúscules. A les Terres de l’Ebre, als Països Catalans, a l’Estat espanyol i al món la mobilització per reivindicar la igualtat real entre les persones ha estat massiva, milions de dones hem sortit al carrer. Dic que vam tornar perquè el 2018 ja vam viure una vaga el Dia Internacional de les Dones Treballadores amb una gran participació arreu, també. L’any passat es parlava de l’efecte “manada”, del rebuig a les agressions masclistes i a les resolucions judicials injustes i al fet que sovint es culpabilitza la víctima com a punta de llança de l’èxit de la mobilització. Però no era només això.\nAlguna cosa està passant, alguna cosa important, i és que les dones ens organitzem no només perquè estem fartes de tantes desigualtats, els mil motius per fer vaga, sinó que anem més enllà, vers una revolució que busca trencar amb l’ordre patriarcal, racista, colonitzador, capitalista i depredador de la vida en el nostre planeta. Volem una altra forma d’entendre el món i de relacionar-nos. I és amb la força col·lectiva que les feministes avançarem cap a les nostres propostes, passar a ocupar una centralitat que ens obri espais per aconseguir canvis.\nLa jovenesa de moltes de les participants de la vaga feminista és un indicador claríssim que anem cap a aquest canvi. Venim de lluny, ja són molts els anys de lluita i s’ha anat avançant, però queda tant encara. Les jóvens ho viuen, perquè pateixen agressions normalitzades, “no n’hi ha per a tant” diuen alguns, i no estem disposades a ser submises, a suportar tota la càrrega de les cures i del treball domèstic, a cobrar menys pel mateix treball… la llista és llarga i ja la vam explicar en els motius de la vaga. La reflexió és que s’està produint un canvi important, un clam global, d’arreu del món que reclama sentit comú, així de senzill? Potser sí. Haurem d’estar amatents.\nPer què diem que cada dia és 8 de març? Perquè no ens quedem només amb la reivindicació al carrer, perquè la lluita feminista la fem cada dia de la nostra vida, amb la nostra manera de viure-la. I el més bonic de tot és veure tantes jóvens empoderades, valentes, lluitadores, combatives que volen viure sent elles qui controlen els seus cossos i les seues vides i que tenen molt present que hi ha qui vol el control social dels seus cossos i les seues vides, i contra això lluiten, i se saben fortes, ja que han descobert que juntes som més fortes.


The Weeknd estrena cançó aquesta nit • Ràdio Capital de l'Empordà\nThe Weeknd segueix triomfant amb el seu últim disc “After Hours”, però ja té ganes de passar una mica la pàgina i aquesta nit estrenarà el que sembla el primer avançament del seu nou disc.\nAmb un so que l’apropa a Daft Punk el canadenc obre la porta a un nou treball, sense abandonar l’estil de l’últim disc que tants bons resultats li han donat.\nDe moment no se sap el títol d’aquest possible nou senzill, ja que el músic ha presentat un vídeo d’un minut quaranta segons, sense indicar cap nom.\nThe Weeknd té previst actuar a Barcelona la tardor del 2022.\n— The Weeknd (@theweeknd) August 2, 2021\nL’entrada The Weeknd estrena cançó aquesta nit ha aparegut primer a Primera Fila.\nArticle anteriorLa Cantada d’Havaneres de Begur arriba aquest dissabte a la seva 42a edició\nArticle següentSuspenen un concert de Sergio Dalma per incitar el públic a saltar-se les normes Covid


Sortegem entrades per veure l'espectacle familiar 'Les princeses també es tiren pets' - Cultura - Rubí TV\nSortegem entrades per veure l'espectacle familiar 'Les princeses també es tiren pets'\nRubitv.cat, en col·laboració amb Rubí Cultra, sorteja dues entrades dobles per veure l'espectacle familiar 'Les princeses també es tiren pets'. L'obra es podrà veure el pròxim 6 de novembre al Teatre Municipal La Sala a les 12h.\nLa Reina del Mirall s'assabenta de que existeix un llibre, amagat al país de les princeses, on hi ha escrits tots els secrets de les princeses més famoses del món. Necessita trobar aquest llibre urgentment i fer saber al món que les princeses no són perfectes que també tenen defectes. Aquesta serà la seva venjança: del disgust es tornaran lletges, molt lletges i ella, per fi, serà la més bella.\nPer una d'aquelles casualitats de la vida, que tan sols ocorren en els contes, apareix un Príncep Blau buscant el camí que porta fins al país de les princeses. Hi ha d'anar per a casar-se amb la seva enamorada Blancaneus. La Reina del Mirall farà un tracte amb ell: ella el conduirà al país de les princeses i ell a canvi trobarà el llibre i li entregarà. A partir d'aquest punt comença una esbojarrada aventura on al final queda demostrat que la perfecció no existeix ni falta que fa.\nEl sorteig es farà a través de les xarxes socials i correu electrònic. Si vols optar al premi has de compartir la notícia i enllaç d'aquesta notícia amb els teus seguidors. L'únic requisit és que també siguis seguidor de la pàgina de Rubitv.cat a Twitter i Facebook. També pots participar al sorteig enviant un correu electrònic a [email protected] especificant les paraules 'entrades princeses' en l'assumpte.


/TUTORIAL INSTAMAPS by GAS MOUNTAIN/ · Gas Mountain\nQUÈ ÉS INSTAMAPS?\nInstamaps és una plataforma web de l’Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya (ICGC) que permet als usuaris explorar la geoinformació de Catalunya, crear els teus propis mapes de manera ràpida i fàcil, visualitzar-los en tot tipus de dispositius, incrustar-los en una pàgina web o blog i compartir-los a les xarxes socials.\nIMPORTANT: Instamaps suporta coordenades geogràfiques en l’ordre latitud i longitud i coordenades UTM ETRS89 en l’ordre X i Y\nTrobaràs Instamaps a l’adreça http://www.instamaps.cat\nRegistra’t amb el teu correu electrònic, o a partir del teu compte a les xarxes socials: Facebook, Twitter, Linkedin o l’EACAT.\nEn iniciar la sessió entraràs a la teva galeria de mapes.\nAra ja podràs accedir a la teva galeria de mapes, començar un nou mapa, editar el teu perfil d’usuari, o tancar la sessió.\nGALERIA DE MAPES\nExploràs mapes d’altres usuaris i dades de diverses fonts, i podràs fer recerca per data, popularitat o rellevància.\nCREA UN MAPA AMB INSTAMAPS\nIMPORTANT: Si no has iniciat la sessió no podràs guardar el teu treball, ni publicar el teu mapa i quan tanquis la finestra es perdrà tot el que hagis fet. Un cop iniciada la sessió podràs començar a crear el teu mapa.\nTe dos àrees de visualització de cartografia:\nCartografia topogràfica de l’ICGC per a Catalunya.\nMapQuest (http://www.mapquest.com/) per a la resta del món.\nAl marge esquerre de la finestra tens el conjunt d’eines per a crear el teu mapa a Instamaps:\nEstils de punt: Clica sobre el marcador de punt i situa’l sobre el mapa. En situar un punt a Instamaps se t’obrirà un quadre de diàleg on podràs especificar el nom del punt, la seva descripció, triar la capa, l’estil de visualització, editar la seva posició i esborrar-lo.\nEstils de línies: Prem sobre la icona de la línia i comença a dibuixar. Situant-nos sobre els nodes de la línia, podem moure aquests i incorporar-ne de nous a banda i banda del node seleccionat.\nEstils de polígons: Podem definir també una àrea, triant els colors de representació, gruix i grau de transparència. Per acabar l’àrea clicka sobre el primer punt i s’obrirà el quadre de descripció.\nFormats suportats– Tant KML com KMZ, que és el format KML comprimit, es poden arrossegar i carregar directament. Les especificacions del format són les que determina l’OGC però a Instamaps hi ha unes quantes limitacions: es pot carregar un màxim de 6.000 elements per arxiu, només geometries sense cap qualificador (estil, vincles, etc) i cal separar els diferents tipus (punt, línia, polígon) en arxius diferents.- El format GeoJSON també està ben documentat. A Instamaps no s’hi poden carregar arxius multigeometries, i també té la limitació del número d’elements: màxim se’n poden carregar 6.000 per mapa, amb un límit de 5.000 punts i 1.000 línies o polígons.- GML: té les seves pròpies especificacions, i s’aplicquen les mateixes restriccions que per a tots els altres tipus d’arxiu.- SHP: per carregar dades en el format shape d’ESRI cal posar en un zip tots els arxius que composen el projecte (dbf, prj, sbn, sbx, shp). No es poden carregar només els arxius shp, i s’hi aplica les mateixes limitacions que en els altres formats.- GPX: actualment la càrrega d’arxius GPX dels receptors GPS només tracta els elements track, sense cap atribut ni qualificador.- TXT i CSV: per carregar amb éxit arxius de text que continguin accents és necessari que estiguin codificats en UTF-8.- XLS i XLSX: en el cas dels arxius d’Excel només es carregarà el primer full del llibre.\n– GeoPackage (gpkg), geoCSV (WKT), DXF, DGN v7, JPG, SID, TIF i ECW.\nLes càrrega d’arxius es fa emprant la llibreria GDAL, i per tant a mida que apareguin noves versions és possible que canviïn aquestes instruccions i que s’afegeixi més tipus d’arxius suportats.\nCanviar l’estil per categories, mides, concentració, agrupació, …\nFer operacions: Unió per columna, punts dins polígons, filtre, fusió de capes, àrea d’influència, intersecar, centre geomètric, …\nSeleccioneu el mapa que més us convingui.\nEl nostre preferit el topogràfic, el pots ampliar d’escala 1:25.000. fins a l’escala 1:5.000.\nTambé disposeu de visió “3D”. En clicar, Instamaps canvia la vista ortogonal en dos dimensions per una vista perspectiva que us permet visualitzar el relleu amb la vostra geoinformació adaptada.\nAmb el buscador d’Instamaps pots cercar topònims, adreces, coordenades geogràfiques, coordenades UTM ETRS89, referencies catastrals de parceles, …\nEn prémer el botó de desar/publicar el mapa, Instamaps obre una finestra amb 6 pestanyes:\nPestanya d’informació: podeu definir el nom del mapa si no ho heu fet encara aquest és l’únic requisit obligatori per publicar un mapa. Podeu afegir una descripció, etiquetes, fotos, videos, un alies,…\nPestanya paràmetres visor.\nAspecte del visor.\nFinalment incrusta el mapa al teu web o blog i comparteix-lo a les xarxes socials.\nNo oblideu que des de la vostra galeria d’usuari podeu duplicar els mapes. Això us permetrà utilitzar un mapa com a base del següent que realitzeu.\nAFEGIR UN MAPA INSTAMAPS A WORDPRESS\nCrear una nova entrada al web.\nTriar eines del menú i <>Codi Font (equivalent a editar l’entrada en la vista HTML).\nEnganxar el codi iframe que proporciona Instamaps.\nTornar a la vista de text i completar l’entrada.\nDesar i publicar la nova entrada.\nReporteu el vostre feedback i incidències a instamaps@icgc.cat\nI si voleu saber més:\nInstamaps us permet:\nTreballar amb taules de Google Drive:\nFer un StoryMap:\nFer Mapes col·laboratius:\nFer un mapa de situació escrivint només un enllaç:\nUnió per columnes:


marzo 2016 – Página 2 – LA VEU D'ONDARA\nL’ALCALDE D’ONDARA PRESIDIRÀ EL CONSELL DE SALUT DE LA MARINA ALTA\nL’Hospital Marina Salut de Dénia va acollir dilluns passat 14 de març el primer Consell de Salut que se celebra en el Departament de Salut de Dénia, després de les eleccions del passat 24 de maig. El principal punt de l’ordre del dia va ser el nomenament de l’Alcalde d’Ondara, Zeus Serrano, com a president del Consell de Salut; el Comissionat de la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública, Pere Cervera, com vicepresident i el director Assistencial del Departament de Salut, Juan Cardona, secretari.\nLa reunió, convocada pel Comissionat de la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública, ha estat presidida per Pere Cervera i en representació de la mateixa institució, han estat presents: Immaculada Simó, directora d’Infermeria de l’Hospital La Pedrera; Pasqual Martí, director del Centre de Salut Pública de Dénia i Rosario Baydal, facultativa Hospitalització a Domicili del Departament de Salut de Dénia.\nPer part de Marina Salut, ha estat present Juan Cardona, director Assistencial del Departament de Salut de Dénia i, en representació dels ajuntaments de la Marina Alta, han acudit Zeus Serrano, alcalde d’Ondara; Cristina Morera, regidora de Sanitat de l’Ajuntament de Dénia i Rosana Caselles, regidora de Sanitat de l’Ajuntament de Teulada-Moraira.\nEl Consell de Salut també està format per una representació de les Organitzacions Empresarials, encapçalada per Sonja Dietz, presidenta de CEDMA i Ángel Vives Cano, president de l’Associació Turístic Empresarial de la Vall del Pop. Les Organitzacions Sindicals han estat representades per Vicente Salvador Bolta i Mª Luz Montes.\nPer la seua banda, José Antonio Morillo i Antonia Femenía han acudit en nom de les organitzacions de consumidors i usuaris. Finalment Rosa Prats, ha sigut la persona encarrega de representar al Col·legi Oficial de Farmacèutics de la província d’Alacant.\nQuè és el Consell de Salut?\nÉs un òrgan de representació social, que es constitueix en cada un dels 24 Departaments de Salut en què es divideix el mapa de la sanitat pública a la Comunitat Valenciana. Els consells de salut responen als principis rectors de l’Estatut d’Autonomia de la Comunitat Valenciana que, a través de la Llei 10/2014, de 29 de desembre, recull la ferma voluntat que existisca una participació activa de la comunitat en el disseny de les polítiques sanitàries, en l’orientació y valoració del Sistema Valencià de Salut i en les actuacions de salut pública.\nL’Alcalde d’Ondara, Zeus Serrano, ha valorat la importància d’estar en el Consell de Salut perquè en ell “tenen cabuda tots els implicats en el món de la salut”, i es tracta d’un òrgan que “s’ha d’implicar per a traslladar les propostes de la ciutadania a Marina Salut, sent l’òrgan que permet la participació directa en temes de salut, de manera que la veu dels veïns i veïnes de tota la comarca poden ser escoltades directament per Marina Salut”. “És una manera d’implicar-nos en el món de la salut; la salut és cosa de tots i totes, i, des d’aquest òrgan, podem aportar idees cadascun dels pobles de la comarca”, ha manifestat Zeus Serrano, qui també considera que és el lloc des d’on poden eixir propostes de prevenció de salut pública, al mateix temps que permet conèixer de primera mà l’actuació de la concessionària.\nONDARA HABILITA ESPAIS PER A GOSSOS\nDes de l’Ajuntament es recorda l’obligatorietat de recollir els excrements dels animals i les sancions aplicables segons l’ordenança d’animals de companyia\nOndara, 11.03.16. L’Ajuntament d’Ondara ha creat unes zones d’esplai per a gossos. El Regidor de Medi Ambient, Pere Picornell, ha informat que ja estan habilitats aquests espais, degudament senyalitzats i dotats de papereres i dispensadors de bosses per a recollir els excrements dels animals. Un d’ells s’ubica a la zona inferior de la ronda Generalitat (O-30), junt amb el Riu Alberca al seu pas pel nucli urbà, a la que es pot accedir tant per la rampa situada al costat del pont del Prado, com per la rampa de la redona amb el carrer Sant Jaume. L’altre espai per a gossos s’ha habilitat al final del camí de l’Assut (limita amb el riu i la carretera), enfront de la zona verda del Xopar, ubicació on també es realitzarà el proper 21 de març una plantació d’arbres.\nDes de la Regidoria de Medi Ambient s’insta als amos de les mascotes a què utilitzen adequadament aquests espais, recordant l’obligatorietat de recollir els excrements (hi ha una sanció en cas de no fer-ho), i que els gossos potencialment perillosos han d’anar amb boç. En els cartells ubicats en els espais per a gossos es recorda així mateix que davant qualsevol incidència, el telèfon d’avisos de la Policia Local d’Ondara és el 618862791.\nL’Alcalde i responsable de l’àrea de Seguretat Ciutadana, Zeus Serrano, ha aprofitat per a recordar a la ciutadania que l’Ajuntament d’Ondara disposa d’una Ordenança Municipal sobre Animals de Companyia (Exp 1951/2013). Segons es recull en aquesta ordenança, a les vies públiques els gossos deuran obligatòriament anar subjectes per corretja, cadena al collar o arnès, i a més, els gossos considerats perillosos hauran d’anar sempre subjectes amb corretja i portar el boç; (en aquest cas, a més, queda prohibit que els porten persones menors d’edat). Les persones que porten als gossos per vies o espais públics hauran d’anar sempre proveïdes de bosses higièniques per a retirar les eventuals deposicions de l’animal, i els agents de l’autoritat podran requerir-li a la persona que acredite el compliment d’aquesta obligació, i en cas de negativa o incompliment, imposar la corresponent sanció. A més, es prohibeix la presència d’animals en zones de jocs infantils i jardins.\nEls animals podran circular solts, sota la vigilància dels seus amos, en els espais per a gossos habilitats per l’Ajuntament, excepte en els casos en què per la seua perillositat o per raons sanitàries s’assenyale el contrari. Els propietaris dels animals hauran de controlar en tot cas el moviment del seu gos impedint que molesten altres usuaris. I en cap cas els gossos perillosos podran circular solts i sense boç. Les infraccions a aquesta ordenança seran sancionades amb multes que poden ser d’infraccions lleus (de 60 a 200 euros), greus (de 201 a 1.500 euros) o molt greus (de 1.501 a 15.000 euros).\nEntre altres, les infraccions lleus inclouen el passejar el gos sense estar subjecte per corretja; o sense anar proveït de bossa higiènica per a la recollida de deposicions; també la no recollida immediata dels excrements evacuats per un animal a la via pública, i les pertorbacions dels animals que afecten la tranquil·litat i respecte a la convivència humana, entre altres. Entre les infraccions greus, es troba la tinença i circulació d’animals considerats perillosos, sense les mesures de protecció que es determinen, o les agressions d’animals a persones amb resultat de lesions lleus, entre altres. I entre les infraccions greus, l’ordenança recull l’abandó d’animals, l’organització, celebració i foment de qualsevol tipus de baralles entre animals, les agressions d’animals a persones amb resultat de lesions greus o molt greus, i la comissió de tres infraccions greus, durant els dos anys anteriors, entre altres.\nSón considerats perillosos per aquesta ordenança els gossos de les següents races i els seus creuaments de primera generació: American Stafforshire Terrier, Pit Bull Terrier, Stafforshire Bull Terrier, Bullinastiff, Mastín Napolitano, Dogo Argentino, Dogo de Burdeos, Akita Inu, Dobermann, Rottveiler, Perro de Presa Canario, Perro de Presa Mallorquín, Fila Brasileiro, i Tosa Japonés. Quant a la tinença de gossos de les races canines consideres perilloses, s’hauran de complir, entre altres, els següents requisits; els animals estaran identificats obligatòriament abans de la primera adquisició; i els seus propietaris hauran d’obtenir, prèviament a la seua adquisició, una autorització municipal específica (per a obtenir aqueixa autorització es requereixen els requisits següents: ser major d’edat, certificat mèdic d’aptitud psicotècnica, justificar la tinença d’un gos d’aquestes races, i subscripció d’una assegurança de responsabilitat civil que abaste indemnitzacions a tercers de fins a 180.000 euros).


ÀREA DE CÀSTING I PROMOCIÓ DE L’ESTUDIANT - Eòlia ESAD\nPàgina inicial/Projecció professional/ÀREA DE CÀSTING I PROMOCIÓ DE L’ESTUDIANT\nAquesta àrea té com a objectiu fomentar la promoció dels talents vinculats al centre, esdevenint sempre un intermediari sense afany de lucre, ja que entenem l’àrea de càsting com un servei més que l’escola ofereix a l’estudiant i als titulats; en especial a l’alumnat d’ESAD.\nAquest objectiu fonamental d’apropar els nostres alumnes al món professional i compartir amb ells la nostra experiència i totes les vies que estan al nostre abast, ha estat sempre un dels trets distintius d’Eòlia.\nLes convocatòries de càsting que es reben a l’escola es publiquen a la cartellera de càstings del centre i també al campus virtual de l’alumne, que hi pot accedir de forma lliure.\nDintre de les actuacions del departament de càsting, fem una acció exclusiva amb la cadena televisiva pública de Catalunya (TV3) per incloure els alumnes d’interpretació que estan a punt de graduar-se en el seu arxiu de càsting.\nAmb els anys hem anat fent convenis amb productores, directors/es de càsting, agències, teatres, etc. on ens han anat demanant actors/actrius, i gràcies al bon resultat, vam decidir formalitzar dita àrea i fer-la pública, augmentant, tant els contactes, com ampliant la nostra borsa d’actors i actrius. L’escola ofereix també un recull de les novetats del sector i de les convocatòries i residències vigents al territori, interessants tant per intèrprets, com per a dramaturgs/gues i directors/es.\nPer entrar a la borsa d’actors i actrius, heu d’enviar un email a casting@eolia.cat amb el següent:\nUn mínim de 3 fotos (cara, mig cos i cos sencer). Les imatges han de ser en format jpg i que no pesin més de 500kb cadascuna.\nAhir vam acabar “L’Experiment”, i vam celebrar la graduació de totes les alumnes que ara acaben aquesta etapa formativa amb nosaltres!\nComencen les proves d’accés del Grau en EAS d’Art Dramàtic, del 18 juny al 5 juliol, molta sort aspirants!\nL’experiment, de Jorge-Yamam Serrano del 30 de juny al 3 de juliol al Teatre Eòlia, Eòlia Escena Emergent.\nTreball d’escenes contemporànies amb David Selvas\nDe la paraula a l’acció amb Oriol Tarrasón


Espelt Viticultors reprèn el cicle d’activitats sòcio-culturals amb motiu del 20è aniversari del celler - Espelt Viticultores del Empordà\n27 Febrero 2019 | Arte | Empordà, Ampurdán\nEspelt Viticultors reprèn el cicle d’activitats sòcio-culturals amb motiu del 20è aniversari del celler\nEspelt Viticultors celebra el seu vintè aniversari aquest 2019 i amb motiu de l’efemèride desenvoluparà un ampli programa d’activitats sòcio-culturals al celler de Vilajuïga. El celler vol contribuir a donar visibilitat als creadors i artistes de l’Empordà i d’altres punts del país, amb una programació estable d’exposicions i activitats culturals paral·leles, reprenent el dinamisme que havia tingut anys enrere i contribuint a dotar d’activitat cultural l’Alt Empordà.\nLes activitats començaran el proper dissabte, 2 de març, amb l’estrena de l’exposició de l’artista plàstica Camela Fernández-Martorell (Barcelona, 1947) qui, des de fa més d’una dècada, està establerta a Pau, tot i que els seus vincles amb l’Empordà es remunten als anys 70.\nCamela Fernández-Martorell mostrarà a Espelt una sèrie d’estudis pictòrics sense emmarcar que donen força a la vessant experimental i de recerca. L’exposició recull una mostra de pigments extrets de fruits localitzats a la zona de les salines (Maçanet de Cabrenys, Darnius, Agullana, La Vajol) com també pintures en les quals s’intueix de manera molt orgànica el paisatge i la muntanya.\nFernández-Martorell és llicenciada en Història de l’Art per la UB i dirigeix des de 1985 la seva pròpia escola de dibuix, pintura i escultura a Barcelona. Ha participat en diferents exposicions individuals i col·lectives en espais emblemàtics com la Senda o la desapareguda Platón, on va exposar per primera vegada. També ha participat a les exposicions-mercat Bazart i American Prints, que continuen vigents en altres formats. L’artista resident a Pau també ha estat vinculada a l’Ateneu de Cadaqués i ha col·laborat i après amb Gustau Carbó.\nEn paral·lel a les exposicions que es programaran al llarg de tot l’any a Espelt Viticultors, també s’han previst activitats paral·lels adreçades a famílies que tindran un caràcter clarament experiencial i que busquen combinar la creativitat amb el coneixement i la reflexió al voltant del paisatge i la vinya. La primera la durà a terme la fotògrafa i guia del Museu Dalí de Figueres, Petra Vlasman, i porta per nom Virrealisme. L’estrena està prevista pel dissabte 30 de març i combinarà fotografia, elements de la vinya i collage. L’experiència mesclarà el mon surrealista de la mà d’una de les persones que millor coneix l’univers dalinià.\nEntrada lliure i piscolabis amb tast de vi\nDissabte, 30 de març a les 12h\nVirrealisme per Petra Vlasman


Les muralles d'Ilturo: de gener 2019\nUn important article sobre l'epigrafia ibèrica a Ilduro\nVista parcial d'una zona d'excavacions en el centre de\nAlejandro G. Sinner i Joan Ferrer i Jané són autors d'un article publicat a la revista Paleohispanica 18 (pàgs. 203-216), amb el títol: "Novedades epigràficas de Ilduro (Cabrera de Mar, Barcelona)".\nAquests arqueòlegs han dirigit i/o participat en diverses excavacions a l'antiga Ilturo o Ilduro, ibera i romana, i han publicat diversos treballs. Podeu consultar la web en llengua anglesa ILDURO.\nSenyalen els autors, en primer lloc (pàg. 205), que malgrat que el jaciment romà tardo-republicà d'Ilduro és conegut pel nom de les diverses parcel.les o propietats on s'ha excavat, en realitat formaven un únic conjunt urbà, com ho demostra l'existència, no tan sols espais residencials, sino també magatzems, tallers, carrers...amb trets homogenis (1). Destaquen les termes públiques. El conjunt tardo-republicà es data entre la segona meitat del segle II aC. i el primer quart del segle I aC. coincidint amb la desaparició també del poblat ibèric.\nL'article de Sinner i Ferrer tracta específicament sobre grafits ibers gravats damunt ceràmica cuita, i que, malgrat consten en la seva majoria d'un sol signe (pàg. 214) i no ajudin -malhauradament- a la traducció de la desconeguda llengua ibera, demostren l'ús d'aquesta escriptura almenys fins entrat el segle I aC., malgrat que els ibers de la zona es trobaven ja integrats dins les estructures socials i econòmiques itàliques (pàg. 215).\nTretze són els grafits inèdits publicats en aquest article, tres de Ca l'Arnau-Can Mateu, un de Can Rodon de l'Hort, quatre de procedència incerta, possiblement de Can Borràs (2), i cinc de Can Canal. Els tres primers jaciments estan inclosos en el nucli tardo-republicà.\nSi afegim aquestes tretze inscripcions iberes a les 66 documentades pels mateixos autors l'any 2016 (3), tenim un corpus de 79 a la vall de Cabrera de Mar (pàg. 213).\nEs tracta de grafits incisos damunt ceràmica de Cales o de Campaniana A, i algun d'ibera.\nDestaquen els autors la singularitat del jaciment de Can Canal (pag. 206), un establiment ibèric potser de caràcter agrícola datat en la primera meitat del segle II, arrasat abans de l'aparició del nucli republicà, únic i per tant important per interpretar aquest moment de la història de Cabrera.\n(1) Podeu consultar l'article d'Albert Martín o el comentari en aquest bloc, sobre el darrer decenni d'excavacions (2018)\n(2) Existeix un article sobre aquesta excavació de Can Borràs: Josep Vinyals i Cortés,"Notícia sobre les habitacions ibèriques de Can Borràs (Cabrera de Mar)". revista Ilturo núm. 2. Publicació del Grup d'Arqueologia de Cabrera de Mar, 2000.\n(3)A.G. Sinner y J. Ferrer i Jané, “Del oppidum de Burriac a las termas de Ca l’Arnau. Una aproximación a la lengua y a la identidad de los habitantes de Ilduro (Cabrera de Mar, Barcelona)”, AEspA 89, 2016, 193-223.\nEtiquetes de comentaris: Cabrera de Mar, Epigrafia, Ibers, Ilturo\nUn grup de plats mataronins del segle XIX en el Museu de Mataró i al de Mallorca\nPlat 19 amb un edifici (Convent de les Tereses?)\nPlat amb la representació d'una dona (Isabel II?).\nFundació Fontana de Rubí.\nPlat amb la inscripció "Viva la república federal".\nDel llibre de Rosselló-Coll.\nJoan Francesc Clariana, doctor en arqueologia clàssica, és ben conegut com a autor de minuciosos estudis sobre ceràmica romana, i sobre el món clàssic en general. Aquest cop però, ens mostra la seva versatiliat amb un estudi sobre plats decorats procedents de tallers mataronins del segle XIX, plats dels que se conserva una bella mostra al Museu de Mataró i al de Mallorca.\nClariana va presentar el seu treball, cenyint-se en principi a la col.lecció mataronina, a l'11è col.loqui "La història a debat", que va tenir lloc al Grup d'Història del Casal de Mataró el passat mes de novembre, amb el títol: Notícia sobre un grup de plats mataronis del segle XIX conservats al Museu de Mataró i al Museu de Mallorca.\nExplica l'autor que es té notícia de l'existència d'un forn, l'anomenat forn de Cal Sord, ubicat a l'actual carrer Argentona 64, que pertanyia a un terrissaire anomenat Llobet, nissaga que roman activa fins al segle XIX.\nSortosament tenim una notable documentació sobre l'existència dels terrissaires mataronins del segle XIX, un bon exemple és el llistat de terrissaires publicat a El subsidio de Comercio, conservat a l'Arxiu Municipal de Mataró.\nCal distingir entre terrissaires o gerrers i els fabricants de totxanes. Marià Ribas diu que els primers feien també figures de pessebre. L'historiador Francesc Costa diu que hi havia 5 fàbriques de totxanes.\nTenim dades dels principals ceramistes i de la continuïtat dels negocis familiars. Un exemple, entre d'altres, seria el de Joaquim Lobet, el qual va continuar la seva vídua i després els seus fills.\nEls motius decoratius preferits en la zona central dels plats, són els vegetals estilitzats, essent més rares les representacions d'animals. En un cas hi ha representat l'escut de Mataró i en un altre una corona reial.\nL'autor complementa el seu treball amb una molt bona documentació gràfica dels plats, les signatura i la documentació escrita.\nMarques de terrissaire\nEtiquetes de comentaris: Ceràmica, Edat Contemporània, Mataró, Museus\nUn important article sobre l'epigrafia ibèrica a I...\nUn grup de plats mataronins del segle XIX en el Mu...


Ajuntament de Lliçà d'Amunt/Yolande Rabault\nYolande Rabault va nèixer l'any 1969, té un fill i viu al barri de Can Costa des de 2001. Té la titulació de BTS Commerce International, un Màster en Prevenció de riscos laborals (3 especialitats: Seguretat, Higiene Industrial i Ergonomia i psicosociologia) i un Màster en Qualitat i Medi Ambient. Actualment treballa com a Tècnic de Prevenció de Riscos Laborals i té una consulta de teràpies complementàries. Yolande està molt vinculada al teixit associatiu del municipi, és membre de l’entitat Ball de Gitanes de Lliçà d’Amunt i alumna de l’Escola de Música de La Vall del Tenes. Pel que fa a la seva trajectòria política, dins d’EUiA és responsable de finances de l'assemblea de Lliça d'Amunt i Responsable de la Dona.\nData recollida de les dades: Juliol de 2018\nDedicació: Parcial (18 hores setmanals)\nSou brut anual: 18.000€


El dissabte 1 d'octubre 2016 va tenir lloc la cerimònia de cloenda i lliurament de premis de la 28ena. edició del Festival de Cinema de Girona. L'acte es va desenvolupar al Centre Cultural La Mercè on, entre altres, es va lliurar el premi al Millor Curt Local a Marta Juanola, de Besalú per "Destino", un film de 24 minuts que ella mateixa ha escrit i dirigit, i que gira entorn del retrobament de dues amigues que feia anys que caminaven per camins diferents.\n(Ampliar) - Alguns dels premiats, al final de l'esdeveniment.\nEl premi a la millor interpretació va ser per les actrius Mariona Ribas i Núria Gago, pel film "Aïllament", que també es va endur el guardó a Millor Fotografia, ex aequo amb Carlos Essmann. "Donde caen las hojas", d'Alicia Albares, va guanyar el premi a la millor composició musical.\nEl jurat internacional va atorgar el premi al Millor Curt Internacional, que inclou producció, direcció i guió, va ser per la lleidatana resident a Manchester Neith Sentís, pel film "A l'ombra de la muntanya", sobre la història d'una parella que està esperant una criatura i viatja a un poble on es produirà un assassinat.\nEn la categoria internacional, el jurat format per l'iranià Pegah Arzi, la nord-americana Andrea Denise i la brasilera Vanesa Sandre de Florianópolis, també va distingir el film de Sentís amb els premis a Millor Composició Musical i Millor Fotografia, per Chris Solihull i Juan Sebastian Díaz, ex aequo, amb l'argentí Pablo Cravzovi, per "El maquinador", i Suzannah Mirghani per "Hind's Dream", respectivament, i per l'actriu barcelonina Elise Solano, que va rebre el premi a la millor interpretació.\n(Ampliar) - L'actriu Maria Molins, durant el lliurament de premis.\nEl film "Rumba Tres: de ida y vuelta", de Joan Campdevila i David Casademunt, va guanyar el premi en l'apartat de Millor Documental, i Ester Bertran va rebre una menció en la mateixa categoria per "Mia Puig. Història d'un valent". El jurat d'aquesta categoria estava format per Laia Fàbregas, Julia Steinweg i Isidoro Llorca. "Sound of Silence" de Thet Oo Maung, de Birmània, va guanyar en la categoria de Documental Internacional, premi atorgat pel jurat integrat per Claudio Lauria, Héctor Faver, Jordi Forcada i Lluís Baulida.\nEl premi Handicapped va ser pel film francès "Entends-moi", de Nicolas Coquet, amb una menció per "The Unseens" d'Arturo Sánchez. En la categoria Experimental es va distingir la nord-americana Daphna Mero, per "Migration" i el millor Videoclip, per "Can you decide", de Lu Pulice, sobre el tema de Jon Kenzie.\n(Ampliar) - Els premiats amb el guardó Costa Brava Inclusive Mobile Film.\nXavi Daura i Esteban Navarro, més coneguts com a Venga Monjas, es varen proclamar guanyadors de la categoria de Millor Websèrie, per "Dos salaos en modo random", i "How to Be Alone" d'Erez Eisenstein va guanyar el guardó en l'apartat Jewish Film.\nDins el Premi Costa Brava Inclusive Mobile Film, "Acosta't", d'Oriol Pallàs i Joan Marc Samsó es va endur el guardó a millor curtmetratge, mentre "Petit gran país", de Marina i Dúnia Mascort, va rebre el reconeixement a menors de 16 anys i "Inyectando Costa Brava" de Janina Fursa, va rebre un accèssit.\nEl Festival de Cinema de Girona va retre homenatge, en la gala de clausura, als desapareguts Uma Ysamat, actriu, pianista i cantant que va girar per tot el món amb James Thiérrée Chaplin i per al director Jaume Casas, un dels mestres del cinema underground català.\nLa Gala va finalitzar al claustre de la Mercè amb un aperitiu per a tots els assistents.\n(Ampliar) - Marta Juanola guanyadora del premi al Millor Curt Local del Festival de Cinema de Girona, durant la cerimònia.\n(Ampliar) - Marta Felip, alcaldessa de Figueres, durant el lliurament del premi Costa Brava Inclusive Mobile Film.\n(Ampliar) - Assumpció Hosta, directora del centre Bonastruc ça Porta, al lliurament del premi a la categoria Jewish Film.\n(Ampliar) - El director del festival, Lluís Valentí, durant l'esdeveniment.\n[Inauguració edició 2016]


Bioctmablog: El Mar d'Aral: l'acció humana transforma el medi\nLucia 5 d’octubre de 2011 a les 12:02\nA causa de que l’URSS volgués augmentar el 1960 la venta de coto desviant gran part de l’aigua que portaven els dos rius Amurdarja i Syrdaja per regar els camps de conreu, a fet que el mar d’Aral hagi disminuït un 60% en superfície i un 80% en volum. A tot això també a afectat la mala construcció dels canals, ja que perdien un 70% d’aigua i les inundacions i la salinitat perjudicaven els sòls, que això va afectar a un 40% dels regadius.\nTot això ha provocat que molta de les especies que vivien a el mar d’Aral desapareixin i que les persones que vivien al costat del mar no nomes ara es troben a 70 km sinó que també tenen mes problemes de salut. Un altre de les coses que a canviat es el clima ara a l’estiu fa mes calor i es mes breu i l’hivern es fred i mes llarg i hi ha menys precipitacions.\nCris 6 d’octubre de 2011 a les 7:56\nAquest text ens parla de com els humans podem perjudicar el planeta,destrossar-lo tant en tant poc temps. Ens posa un exemple clar, el Mar d'Aral, que ha servit d'avís alertant per demostrar que no podem fer tot el que volem amb el nostre planeta perquè això comporta greus conseqüències com aquesta.\nEns parla d'aquest mar asiàtic, que que fa poc més de 50 anys feia una gran tasca. Era l'hàbit de moltes espècies, tan a nivell d'animals com vegetals, proporcionava doncs aigua i aliments, era un font d'ingressos per l'abundant activitat de pesca que s'hi practicava..\nEn definitiva, era una de les masses d'aigües continentals més grans del planeta Terra.\nAixí doncs, tot anava perfecte quan els humans ens hi vam posar pel mig. La URSS amb l'objectiu d'expandir-se a nivell econòmic i ser tot un referent va voler impulsar l'agricultura i augmentar-ne el seu nivell. Per fer-ho va haver de desviar (mitjançant canals) part de l'aigua que transportaven els dos rius que contituïen el Mar d'Aral per poder regar les 7 milions d'hectàrees de cultius. Com a conseqüència d'això i de la mala administració d'aquests canals, es van anar fent malbé i van anar perdent litres i litres d'aigua. Així doncs, per la manca d'aigua que restava al mar i tota la seva perifèria es va anar assecant, matant així la biodiversitat que hi havia i tot el que depenia d'ell.\nAra tot són problemes: deserts, problemes econònimcs, contaminació de les aigües, canvi del clima, malalties...\nEn fi, tot el que s'havia creat en milions d'anys ho hem destrossat en 50.\nJa ho veieu, és totalment insostenible i si no rectifiquem ja, no espereu res millor que això de cara als pròxims anys...\nCris 6 d’octubre de 2011 a les 7:58\nEns parla d'aquest mar asiàtic, que que fa poc més de 50 anys feia una gran tasca.\nEra l'hàbit de moltes espècies, tan a nivell d'animals com vegetals, proporcionava doncs aigua i aliments, era un font d'ingressos per l'abundant activitat de pesca que s'hi practicava..\nAixí doncs, tot anava perfecte quan els humans ens hi vam posar pel mig.\nLa URSS amb l'objectiu d'expandir-se a nivell econòmic i ser tot un referent va voler impulsar l'agricultura i augmentar-ne el seu nivell. Per fer-ho va haver de desviar (mitjançant canals) part de l'aigua que transportaven els dos rius que contituïen el Mar d'Aral per poder regar les 7 milions d'hectàrees de cultius. Com a conseqüència d'això i de la mala administració d'aquests canals, es van anar fent malbé i van anar perdent litres i litres d'aigua. Així doncs, per la manca d'aigua que restava al mar i tota la seva perifèria es va anar assecant, matant així la biodiversitat que hi havia i tot el que depenia d'ell.\nnatcat_95 6 d’octubre de 2011 a les 8:19\nÉs evident que el mar d' Aral, va començar a desapareixer a causa d' errors humans, i el simple fet d' haver desviat les aigües dels rius Amudarja, i Syrdarja, ha provocat importants canvis en la biodiversitat de la zona, la meteorologia, i els hàbits dels habitants de les zones que anteriorment estaven situares a la vora del llac.\nCrec que aquest fet ens hauria de fer pensar en el poder que te la acció de l'home, ja que si una única acció, ha pogut fer tant mal a aquesta zona de l'Àsia, sincerament no em vull ni imaginar del que som capaços de fer i destruir.\nPerque no només està desapareixent la biodiversitat dels voltants del mar d'Aral, si no que aixó passa allà, i a moltissims llocs més a tot el nostre planeta, com per exemple a la selva amazònica, on animals i plantes s'estan quedant sense hábitat a causa de la tala d'arbres, o a les afores de les grans ciutats, on els boscos i camps són substituits per urbanitzacions.\nAxí que, per últim dir que la nostra espècie, si no vigilem, som capaços de destruir la Terra.\nAina 6 d’octubre de 2011 a les 9:31\nEl Mar d’Aral, va ser un llac amb 1.000km2 d’aigua i amb una gran extensió territorial. Rebia aportacions hídriques per part de dos rius i hi havia molta biodiversitat. Però tot això va anar canviant. L’URSS va convertir el Mar d’Aral en un desert. Van construir uns canals, desviant l’aigua dels dos rius que alimentaven el llac. L’objectiu principal era regar les extensions de conreus, com el cotó, l’arròs, els cereals i els melons. L’URSS va fer-ho per interès mundial, però va acabar provocant una catàstrofe ecològica que ha estat considerada la pitjor del planeta. Les infraestructures de canalització eren de poca qualitat i suposaven la pèrdua d’aigua per evaporació i filtració, provocant inundacions i la salinitat dels sòls.\nCom a resultat de tot això, la superfície i el volum del llac es va reduir. De fet, degut a la contaminació del llac, va desaparèixer la biodiversitat. Tot desastre té unes conseqüències, com: el canvi climàtic, les tempestes de pols i els problemes de salut locals.\nConclusió: La mal construcció de les infraestructures , ha fet que la catàstrofe del Mar d’Aral hagi sigut un desastre ambiental causat per la irresponsabilitat de les activitats humanes.\nAnna 6 d’octubre de 2011 a les 11:28\nAquest greu problema no hagués estat produït ja que l'home havia de fer un transvasament d'aigua, a més aquest transvasament perdia grans tones i això provocava altres efectes. Si no s'hagués tocat res de com la natura ho tenia, aquesta no hagués anat en contra nostre com aquí ens està demostrant. Com mes juguem amb ella més ens ho tornarà ja que nosaltres som una petita part del trencaclosques anomenat terra i ella ens mana. Mai podrem arribar a comprendre moltes coses de les que fa i hem de respectar-la començat per les petites coses, com per exemple no treure-li tot el petroli, canviar la ruta dels llacs, perquè a nosaltres ens pot afavorir, o simplement no contaminar tant.\nSimplement hauríem de respectar-la i no abusar d'ella, com en el text diu que van tenir bones collites doncs conformar-se i no voler mes com va ocorre i desprès va venir el desastre.\nMarta España 6 d’octubre de 2011 a les 13:44\nEls països competeixen per ser grans potències en algun camp, l'URSS va decidir voler augmentar la producció dels seus conreus cosa que va implicar una modificació greu del medi. Va decidir desviar les aigües que permetien a gran part de la població asiàtica subsistir mitjançant un canal que canviava el curs dels dos rius més importants, i més tard els seus afluents, pel mar d'Aral cosa que va comportar la seva reducció i, per tant, la formació de deserts en el seu lloc.\nTot i això, els canals, mal conservats, van provocar inundacions i un augment de la salinitat dels sols. La contaminació de l'aigua per pesticides i adobs químics va provocar no només que la biodiversitat minvés si no que també, va promoure que l'aigua no fos potable.\nCal afegir, que la contaminació dels sòls i la desaparició de l'aigua van provocar que, quan hi hagués un fort vent, tot el cúmul de pols i sorra intoxicada fos transportada a altres zones.\nDe tal forma, aquesta sequera i contaminació provocà uns grans problemes de salut a les població, a part, del canvi climatològic que està patint (les tempestes de vent ara són més freqüents degut al clima continental obtingut, degut a les diferències de temperatura dels corrents d'aire).\nEn conclusió, la creació d'infraestructures al medi i la utilització de productes nocius provoca canvis immensos que destrueixen Gaia.\nMartina 6 d’octubre de 2011 a les 14:16\nEl Mar d’Aral l’any 1960 era una de les masses d’aigua més grans del planeta, la pesca era molt abundant i representava la major part de l’economia dels voltants. Aquell mateix any al URSS va decidir fer un canal per desviar les aigües i regar una conca per tal de augmentar la producció agrícola, sobretot del cotó. Els Canals que es van construir tenien unes infraestructures molt dolentes i eren de molt mala qualitat, això va provocar que entre la evaporació i la filtració que es produïa de l’aigua provocava unes pèrdues del 70% de l’agua que es transvasava es perdia. Les aigües superficials i les freàtiques es van contaminar per l’excés de pesticides i d’adobs. Això va provocar una disminució molt gran del nivell del mar y com a conseqüència la biodiversitat del lloc es va veure molt afectada. Com que la pesca era la activitat econòmica principal van disminuí molt les qualitats de vida dels habitants d la vora de les aigües. Els grans vents aixequen la sorra infectada mb els pesticides i provoquen greus problemes de salut perquè les aigües estan molt salinades i amb un alt nivell de metalls sobretot ha augmentat la mortalitat infantil.\nConclusió: a causa de les males infraestructures i la poca cura que tenim del medi que ens envolta no només aquest es veu afectat per les nostres accions sinó nosaltres mateixos patim les conseqüències. Avui en dia el Mar d’Aral està així d’afectat però si seguim així la major part de l’aigua i la biodiversitat que ens envolta es veuran igual de malaurades i estarem posant el perill directament la nostra vida i la dels que ens envolten.\nSara 6 d’octubre de 2011 a les 14:46\nAmb aquest document és mostra evident com estem desnivellant i ferint la terra per motius econòmics. En aquet cas, estem parlant del Mar d’Aral, un mar on hi havia vida i ara l’hem reduït al 40% de la seva mida. Tot va començar quan l’URSS va desviar les aigües per arribar a ser un dels principals promotors mundials de diferents camps de conreus, especialment del cotó. De primeres va beneficiar a tots en general, pro més tard van començar a haver-hi problemes per el desaprofitament de l’aigua produït per el mal manteniment dels canals que va provocar una baixa eficiència en el reg. A més les aigües superficials es van contaminar per l’abús de pesticides i adobs químics... Tot això va arribar a provocar una reducció de mida i de volum del mar d’Aral exagerat, a demés tot allò que l’envoltava s’ha vist greument afectat fins a tal punt d’eliminar la vida existent que hi havia, la pesca i els pobles que vivien d’ella. Ara tot es secà i les tempestes de pols s’han fet molt freqüents i provocant que la població pateixi greus problemes de salut, a més, l’aigua potable és salina i està contaminada.\nAmb tot això es veu evident que el major depredador del món és l’home, hem de cuidar la nostra Terra, per que és l’únic lloc on podem viure.\nJordi 7 d’octubre de 2011 a les 8:32\nAixò no és més que un exemple de el que l'acció de l'ésser humà pot causar en el medi que l'envolta, destruint gairebé tot un ecosistema i dificultant la vida tan a qui depenia directament del mar d'Aral com qui no.\nAdemés, el pésim manteniment de les infraestructures, van provocar la pèrdua de gairebé tota l'aigua que transportaven els canals provocant inundacions i l'augment de la salinitat del sol, fet que va dificultar molt l'agricultura, mentre que l'objectiu principal d'aquest fet era afavorir-la.\nNo només va quedar afectada la zona del mar d'Aral ja que les tempestes de sorra transportaven la sorra contaminada per pesticides a altres llocs del planeta.\nAmb aquest fet no només hem perjudicat l'ecosistema del mar d'Aral sinó que també hem perjudicat a la nostra pròpia espècie i al planeta en general.\nMaria Sans 9 d’octubre de 2011 a les 9:15\nEl mar d’Aral està alimentat per els rius Amudarja i Syrdarja i fins l’any 1960 era la quarta massa d’aigües continentals més gran del món. ocupava 66.000 km2, tenia dotzenes de llacs petits i pantans, una enorme varietat biològica i terres humides al seu voltant. La pesca era molt abundant i era la principal activitat econòmica de l’època. l’URSS per tal de poder augmentar la seva producció de cotó, va desviar l’aigua d’aquests dos Rius, però les canalitzacions amb que desviaven l’aigua eren molt velles i estaven fetes malbé així que un 70% de l’aigua que hi passava es perdia. A causa d’això la superfície del mar d’Aral es va anar reduint fins al punt de que un 95% del mar s’ha convertit en desert. Ara els pescadors no poden anar a pescar i l’activitat econòmica ha disminuït i les substàncies tòxiques del mar han contaminat l’aigua i per tant la gent que viu a la zona molts tenen malalties com l’anèmia, la bronquitis, l’artritis i el càncer.\nSi els humans no haguessin intervingut d’aquesta manera ara el mar d’Aral seguiria sent com abans, hi hauria més activitat econòmica en la zona i la gent no patiria malalties. Amb això em pogut veure com els humans anem destruint el planeta sense adonar-nos, però amb el pas del temps això ens afectarà a tots, també em pogut veure com per obtenir beneficis a curt termini, a llarg termini el mar s’ha reduït afectant a la població, l’entorn natural i a l’economia.\nkattya 9 d’octubre de 2011 a les 13:45\nAquest text ens vol fer veure el que produeix l'acció de l'home, en aquest cas ens parla de la mar d'Aral, que des del 1960 fins l'actualitat ha reduït un 60% la seva superfície i el seu volum al 80%,l’URSS va decidir construir un canal que va desviar les aigües de l’Amudarja i el Syrdarja per tal de distribuir-les per una gran conca, per regar noves extensions de conreus, sobretot de cotó.Les infraestructures del canal van resultar avariades, això va fer que és perdes el 70% de l'aigua tranvasada.\nTot això a provocar la contaminació de l'atmosfera i la propagació de malalties.\nL'URSS és la culpable del que passa al mar d'Aral, però qui són els culpables de la contaminació de les aigües, la contaminació atmosfèrica, la destrucció de la capa d'ozó i la pèrdua de la biodiversitat?\nL'espècie humana és l'única culpabe del que passa al nostre planeta, és cert que les persones cometem errors però aquests errors estan destruint la nostra font de vida. En l'actualitat la contaminació és molt elevada, el canvi climàtic ens afecta i això pot tenir solució si actuem d'una manera ràpida i eficaç.\nLaura 10 d’octubre de 2011 a les 14:04\nEns trobem que abans teníem la quarta massa d’aigües més gran del món, on trobàvem nombrosos llacs i pantans, amb una gran varietat biològica, hectàrees de terra humida al voltant, un lloc on es podia practicar la pesca fins al punt de ser l’activitat econòmica principal, a trobar-nos un paisatge totalment oposat degut a l’URRS que va voler desviar les aigües per poder regar altres extensions de conreus, bàsicament les del cotó, ja que volien convertir-se amb els principals productors mundials, l’objectiu el van assolir però passant per la destrucció del mar d’Aral. Es va reduir l’espai que ocupava. Van aconseguir desenvolupar-se agrícolament, i van decidir seguir desviant aigües, i van començar a desviar les que provenien dels 2 rius que li feien arribar més quantitat d’aigua. Però no ho van fer correctament, ja que amb el transport de l’aigua es perdia el 70%, fet que va afectar diversos aspectes, el sòl, el mar, els conreus... Posteriorment es van contaminar les aigües, i el resultat d’això ha estat una reducció d’un 80% el volum i un 60% de la superfície. Ara ja no trobem nombrosos pantans i llacs, han estat substituïts per deserts, fet que a provocat la disminució de la varietat biològica, tampoc es pot continuar amb la pesca, activitat important en aquella zona, el clima també s’ha vist afectat, es produeixen tempestes de pols que afecten a la salut de la població.\nEns adonem que tots aquests canvis el que han fet a sigut afectar la zona i als ecosistemes i fins arribar a afectar les mateixes persones. Si canviem la manera d’actuar podem para l’impacta i començar a millor el planeta.\nkattya 11 d’octubre de 2011 a les 6:43\nAquest text ens vol fer veure el que produeix l'acció de l'home sobre el planeta, en aquest cas ens parla de la mar d'Aral, que des del 1960 fins l'actualitat ha reduït un 60% la seva superfície i el seu volum al 80%,tot això és va produir perquè l’URSS va decidir construir un canal que va desviar les aigües de l’Amudarja i el Syrdarja per tal de distribuir-les per una gran conca, per regar noves extensions de conreus, sobretot de cotó.Les infraestructures del canal van resultar avariades, això va fer que és perdes el 70% de l'aigua tranvasada.


Problemes - I\nAquesta passada tardor vaig acabar un recull de contes que vaig començar fa un any i mig a Montserrat mentre començava un exili espiritual d'una setmana per plantejar-me la possibilitats reals d'una vida monacal. L'amor és cec però no tonto i Nostre Senyor ha preferit deixar-me fora els monestirs per qüestions d'higiene mental. Anant amb tren vaig escriure la primera part d'un conte que el vaig dividir en dos parts i el vaig titular Problemes. Aquí teniu la primera part, demà us penjaré la segona perquè és bo llegir-ho per separat perquè estan concebuts com dos mirades d'una mateix realitat. Per tant, primera part, Fot-li Pou!!\nSón les 9.20 del matí del 27 de desembre del 2007. En aquests moments el tren està parat a l’estació de Caldes de Malavella i el Catalunya Express s’està transformant en un aparador on s’intueixen diferents destins triats per tapar les ferides de l’experiència. A la meva dreta, enganxat pràcticament a la pantalla del meu ordinador – si està llegint això miri endavant, així m’agrada, gràcies – hi ha un barril de cervesa que porta un jersei brut de la Champions League robat d’un escocès dels que venen a pixar-se anualment al monuments de Barcelona. Cada tres minuts obre el telèfon mòbil i realitza un trucada monòtona repetint les mateixes preguntes i respostes “Ja has arribat a l’ambulatori?” “No et creus que he anat a dormir a casa un amic?” “Tant bon punt hagi firmat els papers et vinc cap aquí”. Sort en té que les olors no passen pels mòbils perquè la interlocutora l’estaria esperant a casa amb el seu bat de beisbol d’adolescent per realitzar un acte de violència feminista – No sé perquè fas aquesta cara de sorprès, a més, el jersei de la Champions l’has robat d’un pobre escocès en estat ebri. No tens cor –. Als seients de la meva dreta hi ha un homosexual i un marica. L’homosexual és d’una elegància extrema: pantalons de quadres, samarreta cenyida i patilles de cantant country. Té una discurs planer i una postura bogardiana que em fan dubtar de la meva condició d’heterosexual i alhora posa com una moto al marica del seu costat. El personatge en qüestió mostra la necessitat de trobar-se fent volar les mans d’un costat a l’altre i provocant-se uns falsets a la veu per intentar portar al mascle al seu territori. És una lluita entre dos models marcats per dues històries diferents. Just al seient de darrera hi ha el meu còmplice voyeur que està mirant l’escena d’aproximació carnal dels dos homes entre l’excitació i l’enveja: les seves arracades i polseres Tous el delaten. Però no només les joies em són útils per la meva deducció, al costat del tercer personatge hi trobem la mare de l’amant frustrat que intenta calmar el desig desenfrenat d’aquest pels pantalons quadrats que es van obrint i tancant al seient del davant. Mentre la reencarnació de Garcia Lorca aguanta amb estoïcisme els atacs laterals i comença a mirar-me de reüll conscient de la meva admiració envers la seva estètica, les diferents freses del vagó em porten unes rialles femenines i juvenils que tornen a posar en dubte la meva identitat d’homosexual. Sis seients endavant hi ha quatre noies que juguen a cartes i exhibeixen un català amb accent francès que fan les delícies dels pervertits, concretament del senyor amb el jersei de la Champions League que no sap si està a un tren anant cap a Barcelona o a un club nocturn de Perpinyà dels anys seixanta. Si senyor, les magdalenes de Proust han agafat sonoritat catalanofrancesa i van llançant les cartes sobre el tapet imaginari mentre mouen bruscament la melena rossa un cop acaben la jugada. Saltant novament d’escena, a la meva esquerra el seductor dels pantalons de quadres continua rebent atacs ensucrats del seu pretendent i el tercer element en discòrdia assenteix el cap mentre la seva mare li explica el tipus d’home que li convé. Aquest, engegant a sa mare sense cap miraments obre el portàtil i comença a escriure. Enmig del descontrol apocalíptic del vagó, el revisor entra i comença a demanar als tiquets a les seguidores de l’USAP de Perpinyà. No tenen bitllet i comença la discussió. Ben mirat, el panorama m’ensenya a no jutjar perquè cadascú intenta sobreviure enmig del seus problemes, encara que si el de la Champions League abaixes el braç per cridar l’atenció del revisor tampoc passaria res i la vida seguiria igual.\nja se sap company, en vigilies de Sants Innocents... només poden passar coses extranyes.\n18 d’abril de 2009, a les 12:10\nJo canvio de vagó, tu.\n18 d’abril de 2009, a les 13:38\nJa vaig passar en canviar de vagó, però al final vaig sospesar que veure una pel.lícula de l'Almodòvar gratis i en directe... no ho trobes cada dia...\n18 d’abril de 2009, a les 13:53\nQue vols dir que ja vas pensar en canviar de vagó? no era un conte això? almenys ho sembla, perquè una situació així és pròpia de la ficció. Per estadística, dels 5 homes que hi apareixen, només en podria ser homosexual un o ningu, no pas tres de cinc! I això de les noies seguidores de l'equip de rugby hauries de buscar-les sota les pedres.\nJo això ho veig com una questió de "ésser i aparentar". No has pensat que potser el noi que va amb la mare també s'ha posat a escriure una cosa semblant en el seu portàtil on Tu també ets candidat a l'homosexualitat? ho dic perquè podria arribar a aquesta conclusió errònia pel sol fet de observar-te mentre tu t'estaves fixant atentament en l'homosexual elegant i el marica...\nSer i aparentar... Maquiavel deia a "El princep" que "molt pocs veuen el que som, en canvi tothom veu el que aparentem". Compte doncs amb les aparences!\n18 d’abril de 2009, a les 15:34\nClar que és ficció!! Només és verídic l'home del jersei de la Champions League!! Ja ho veuràs demà la segona part, ostres, em preocupes perquè sense llegir la segona part has encertat bastant bé per on va la història, em fas por...\n18 d’abril de 2009, a les 18:20\ntambé m'ha xocat a mi que tants homosexuals (perdó, maricons)coincidicin en un mateix vagó de tren. El país està cardat, però tan encara no.\nRafel, com diu la meva mare en el seus atacs "tejeristas", què és això de gays?? Abans en deiem mariques i ningú es queixava... en fi... sempre va bé tenir el contraput...\njeje l'he clavat força...\nEn fi, espero que aquests darrers comentaris vostres siguin fruit de certa causticitat i caxondeo frívol i no pas d'una convicció arrelada. De totes maneres sempre s'ha d'anar en compte amb la mordacitat perquè com deia Thomas Carlyle "Sarcasm I now see to be, in general, the language of the devil; for which reason I have long since as good as renounced it."\n21 d’abril de 2009, a les 18:42\nIron, sarcasme àcid, totalment!!! És un humor molt propi nostre, riures de tot de la forma més àcida, encara que a vegades estic d'acord amb tu, s'ha d'anar amb compte, perquè sense voler, deshumanitza!!\n21 d’abril de 2009, a les 20:09\nFart d'intentar ser bona persona\nEl Chelsea eliminarà el Barça: Guanyarem Lliga i Copa\nEls records perduts de Gardel\nHulk engulant un sociata amb sofregit\nDesesperat i mig boig\nMorfina directe a la sang: Turistas del ideal\nEls mots inexistents de Desnica\nUn viatge redemptor amb un Gran Torino\nLa infalibilitat de Hans Küng\nProblemes - II\nEns han robat Catalunya!\nEl trauma freudià dels adults\nL'èpica homèrica dels Jito's boys\nVolverán a abrirse las grandes alamedas\nLa por al silenci\nFidel Castro - Hugo Chávez\nEl mateix gust a merda\nThe Ghost of Tom Joad: Una pausa en el camí\nEl racisme econòmic\nPor las arrugas de su voz\nL'epidèmia de l'alter ego\nLa feina de professor


El plaer del cafè ens dóna benestar | Public CafèPublic Cafè | coffee · bar · viandes & terrace | Barcelona\nEl plaer del cafè ens dóna benestar\nEl cafè ens estimula, aviva les sensacions i augmenta el plaer de gaudir d’una bona companyia.\nCada matí, amb el primer cafè, busquem una promesa de dinamisme i de major activitat, a través a les seves virtuts tonificants.\nEn la nostra societat, el cafè es considera un element de benestar que el relacionem amb dinamisme. La cafeïna, que és un dels principis actius d’aquesta beguda, és un activador natural que estimula el sistema nerviós central i altres òrgans del cos, evitant la sensació de cansament i fins i tot de gana.\nNombroses investigacions han demostrat que un el consum de cafè ajuda a prevenir la majoria de les malalties amb major mortalitat, és a dir, les malalties cardiovasculars, el càncer, la diabetis, malalties hepàtiques i l’Alzheimer.\nEl cafè, beguda poc calòrica, és utilitzada pels seus múltiples beneficis per al nostre cos:\n- Ens desperta!: Al matí serveix per disminuir la somnolència i augmentar la capacitat d’alerta. El contingut natural de la cafeïna, produeix efectes beneficiosos sobre la capacitat d’atenció i de memòria.\n- És ric en antioxidants: El cafè es troba en el 6 ° lloc entre els 50 aliments i begudes que són font d’antioxidants.\n- És un protector contra malalties: El cafè és considerat un aliment funcional pel seu efecte prebiòtic. Això vol dir que alimenta la flora bacteriana que ens protegeix de l’aparició de malalties.\n- Serveix com exfoliant de la pell: Hi ha sabons a base de cafè. La seva textura el fa efectiu per suavitzar les zones aspres de la pell i, pel seu poder desintoxicant, ajuda a tonificar i donar-li més fermesa.\n- És digestiu: estimula la secreció gàstrica, activa la producció de la bilis i la contracció de la vesícula biliar. Per tant, pres després dels àpats, facilita la digestió.\n- El cafè és també reconegut per la seva acció contra les migranyes. La cafeïna exerceix una constricció dels vasos sanguinis del cervell, la qual cosa té per efecte una disminució de la intensitat i de la durada de les migranyes. Associat al paracetamol o l’aspirina, comporta també un efecte analgèsic més intens.\n- Combat la cel·lulitis: S’usa habitualment en cremes anticel·lulítiques. La cafeïna reactiva la circulació, ajuda a eradicar el líquid serós que s’instal·la a les cavitats i teixits musculars i incrementa els nivells de molècules que cremen greixos.\n- Dissimula les ulleres: El cafè és un component habitual de cremes per combatre les ulleres a causa de que la cafeïna, com activador de la circulació sanguínia, descongestiona les zones al voltant dels ulls inflades pel cansament.\n- Manté la funció cognitiva en la tercera edat: Nombroses evidències científiques demostren que el deteriorament cognitiu es redueix a la meitat en les persones que tenien el costum de prendre regularment tres tasses de cafè al dia. Així com, s’ha detectat un efecte positiu de la cafeïna sembla en sobre el Parkinson\nla cafeïna actuaria directament a nivell de certes parts del cervell implicades en el control del moviment, la qual cosa milloraria les capacitats motrius dels pacients afectats\n- Millora el rendiment esportiu: Aquesta beguda augmenta la capacitat d’exercir un treball muscular, especialment per rendiments de llarga durada, i afavoreix una major contracció dels músculs esquelètics. A més, eleva la predisposició o ganes a l’hora d’iniciar l’activitat física.\n- La cafeïna oferiria també una protecció contra els càlculs biliars.\nEls efectes positius del cafè estan lligats a dosis moderades. El consum excessiu genera efectes negatius com ara nerviosisme, ansietat, agressivitat, insomni. Cal beure cafè amb moderació.\nEl cafè és un plaer, i més si ho compartim.\nPer la seva aroma i sabor el cafè s’associa en la nostre societat, a bons moments de tertúlia, de companyia i de plaer.\nEl ritual de prendre un cafè, és un veritable vehicle de les relacions socials. Pot representar el principi o el final d’una relació, ser un pretext per allunyar-se o unir-se a algú, o simplement una manera de reconfortar a un amic que està trist.\nEl seu intens aroma és agradable en qualsevol moment del dia i el seu consum és un veritable ritu estès per tot el planeta.\nA més per sort dels baristes, les seves variants de preparació són infinites: llarg, curt, amb llet, descafeïnat, amb gel, amb xocolata, amarg, amb licor.\nMil maneres i moltes històries per a una única i petita tassa de cafè.\n» General » El plaer del cafè ens...\nOn 2 febrer 2015\nbenestar, cafè, cafeïna, plaer, salut\n« Bon Nadal i bons àpats Bunyols, els dolços del moment »


EGIPTE (Religió (Monoteistes (Sols creien en un deu), Politeistes (Creien… Coggle\nEGIPTE (Religió (Monoteistes (Sols creien en un deu), Politeistes (Creien…\nSols creien en un deu\nCreien en mes de un deu\nOn anaven al morir?\n1.El difunt arrivava a un llaverint, protegit per una serie de portes, el difunt tenia que pronunciar un text, la porta li deia "passa, doncs es pur"\n2.El difunt arribava a la sala de la Doble Veritat, on un trivunal de 42 jutges i presidit per Osiris que avaluara la seva vida.Davant els deus feia la "confesio negativa" on citava totes les males accionsque no avia comès.\n3.Despres de la confesio, arrivava el moment culminant el juudici. Anubis pesava el cor del difun i una ploma, si el cor i la ploma pesen el mateix aixo significa que no avia fet res mal i si el cos pesava mes que la ploma el seu cor era impur.\n4.Finalment, els deus proclamaven el seu veredicte si pesava mes el cor el difunt tenia una serie de castics: sofrien gana i set perpetues, eren cremats en travesar un llac o bullits en un calder, una vestia salvatge els devorava.\nLa societat egípcia està formada per 4 parts\nFarao i Familia\nCom els momificaven?\n1.Feien un tall de nuo centimetres aproximadament i les llevaven els organs i els posaven en vasos canopos.\n2.Els clavaven un pal per el nas i el trencaven l'os, despres en una cuchareta de metall els trituraven el cervell, i al final d'aquest pas el donaven la volta al cos i eixia el cervell pel nas.\n3.Cuan ya no tenia res a part del cor el possaven una sal que s'anomenava natrón és quedava 35 dies sense tocar al pas del temps és quedava en la pell negra.\n4.Al final l'ultim pas era que l'envoltaven en vendes i els posaven amulets per decorar


Toad River (BC) Hotels - PREUS AMB ELS DESCOMPTES MÉS GRANS a tots els hotels a Toad River (BC)\nexperiència [Toad River (BC)]\nConvenientment situat a Toad River (BC), Folding Mountain B & B és una base ideal des d'on explorar Convenientment situat a Toad River (BC), Folding Mountain B & B és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Folding Mountain B & B també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Toad River (BC). L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, àrea de TV/saló compartit. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, articles de tocador, bany compartit per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com billar que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Folding Mountain B & B la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Toad River (BC).\nStone Mountain Safaris Bed and Breakfast\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Toad River (BC), no busqui més enllà de Stone Mo\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Toad River (BC), no busqui més enllà de Stone Mountain Safaris Bed and Breakfast. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Stone Mountain Safaris Bed and Breakfast, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, instal·lacions per a reunions i banquets , instal.lacions de barbacoa. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, servei de despertador, escriptori, bany compartit a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com bany, sauna, pesca, billar. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Stone Mountain Safaris Bed and Breakfast la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Toad River (BC).\nBeautiful location, we felt welcomed and will stay again if we travel through the area.\nImpressions dels viatgers sobre Toad River (BC)\nDescobreixi els barris de Toad River (BC)\nSobre Toad River (BC)\nPer tal de proveïr als nostres clients amb preus imbatibles a qualsevol hotel, Agoda.com representa una completa gama d'hotels des de resorts de 5 estrelles fins a propietats econòmoques a Toad River (BC). Amb més de 2 diferents establiments, tenim una gran varietat on triar. Moltes àrees, cada una amb una atmòsfera distinta, esperen ser descobertes a la ciutat. Toad River (BC) té moltes atraccions per explorar amb un passat fascinant, un present intrigant i un emocionant futur. Hi ha tantes coses per fer, potser vol quedar-se una altra setmana o més per tal d'experienciar-ho tot. Agoda.com ofereix ressenyes professionals i qualificacions d'hotels a Toad River (BC) per a que vostè gaudeixi d'una estada perfecta.\nAllotjaments a Toad River (BC)\nQuè fer a Toad River (BC)\nTrobar més allotjaments a Toad River (BC)\nHotels Toad River (BC) populars