Volkswagen insta els empleats a confessar el que sàpiguen del trucatge dels dièsel\nFàbrica de Volkswagen a Wolfsburg. AFP PHOTO / TOBIAS SCHWARZ\nFrankurtEl grup Volkswagen vol que la plantilla col·labori en la depuració de responsabilitats per la manipulació dels motors dièsel. Ha garantit als empleats que confessin el que saben que no perdran la feina ni se'ls demanaran responsabilitats per danys, segons informa l'agència Europa Press que cita la informació del diari alemany 'Sueddeutsche Zeitung'.\nNi els membres del consell d'administració ni els alts directius que estan just en la categoria inferior a aquests poden acollir-se a aquestes condicions a canvi d'explicar tot el que saben de com es va dur a terme el frau.\nLa investigació interna a l'empresa l'estan duent a terme la consultora Deloitte i la firma americana Jones Day, que miren d'esclarir en quines circumstàncies es va gestar i instal·lar en 9,5 milions de cotxes un software fraudulent que amagava les emissions contaminants dels vehicles dièsel quan passaven els tests d'homologació.\nemissions escàndol dièsel Volkswagen


Resorpia Kumihama Resort Kyoto Japó - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n1302-2 Minatomiya, Kumihama-cho, Kyōtango, Kyoto, Japó, 6293422 - Veure al mapa\nHabitació Estàndard amb Zona de Tatami - Fumadors (Standard Room with Tatami Area - Smoking)\nVilla Machiya style in Kyoro\nBarri Kyōtango Miyazu Kyōtango Kyōtango Kyoto Centre Miyazu Estació de Kyoto Miyazu Kyoto Centre Higashiyama\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Kyotango, no busqui més enllà de Resorpia Kumihama Resort. L'hotel és a 16 km del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Resorpia Kumihama Resort, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, instal·lacions per a reunions i banquets , restaurant són només algunes de les comoditats que fan que Resorpia Kumihama Resort sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nL'hotel compta amb 55 precioses habitacions, i totes inclouen televisió de pantalla plana, habitacions per a no fumadors, aire condicionat, calefacció, escriptori. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen bany d'aigua termal calenta, camp de golf (a 3 km), piscina exterior, esquí, buceig estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Resorpia Kumihama Resort és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Kyotango.


IB3 | Els usuaris del transport públic davallen a Menorca més d’un 60%\nPortada > societat > Els usuaris del transport públic davallen a Menorca més d’un 60%\nEls usuaris del transport públic davallen a Menorca més d’un 60%\nEls experts consideren que costarà recuperar el volum de passatgers que s'ha perdut durant la pandèmia\nEs calcula que l’ús del transport públic ha davallat un 20% arreu de l’Estat a causa de la Covid-19, una xifra que es triplica en el cas de Menorca. Un part important d’aquests desplaçaments s’han substituït pel vehicle privat, tot i que n’hi ha una altra part de la reducció (menor a la de la substitució pel cotxe) que s’ha degut al teletreball.\nEls experts consideren que el transport públic amb prou feines recuperarà un poc més de la meitat dels usuaris perduts per la pandèmia. Per fer-ho, caldrà millorar la percepció de seguretat sanitària. Serà imprescindible la suma d’esforços del sector públic, amb majors freqüències i noves rutes si cal, i de l’empresa privada, fomentant horaris d’entrada i sortida més flexibles i el teletreball.\nA banda del transport públic, l’aposta per la bicicleta, anar a peu, o el vehicle elèctric són d’altres components de la voluntat de fomentar la mobilitat sostenible. Un debat que torna cada any per aquestes dates per la celebració de la Setmana Europea de la Mobilitat, però que enguany té un vessant especial a causa de la pandèmia.


Good Bye Lenin a l'estil Iceta\n"Iceta suggereix als catalans que veuen massa riscos en l'aventura sobiranista que aturin el rellotge i tornin a demanar a Madrid els continguts de l'Estatut"\nper Odei A.-Etxearte 08 de setembre de 2015 18:31\nDeixa't barba i recupera el walkman. Demana a l'àvia que et regali el sofà. És vintage. La modernitat és un superficial reciclatge eclèctic, ja se sap: l'iPhone amb una funda de plàstic de casset. El federalisme també ho podria ser. Sóc modernet i defenso un millor autogovern de Catalunya en una Espanya plural. És vintage. Et fa? Podria haver estat una bona operació de màrqueting, ni que fos estrictament comercial. Un PSC cada cop més minoritari que es vol convertir en mainstream amb el sempre rendible recurs de la nostàlgia: som modernets, d'esquerres, i busquem la concòrdia amb Madrid. Som pocs però idealistes, exclusius i a l'última, convençuts com estem que això de l'independentisme no arribarà enlloc. El futur és nostre. Gintònic amb cogombre i pebre. "Al vent" en edició deluxe. Ara que Pedro Sánchez ha emprès una operació comercial de venda de la marca PSOE amb l'esquer de la imatge personal, Miquel Iceta podria haver rellançat el PSC per la via de l'estètica moderna. Federalisme sota un filtre d'Instagram.\nPerò no. La conferència d'Iceta va ser un torbador viatge en el temps. Una mena de ficció a l'estil Good Bye Lenin però sense cap respecte a la memòria de l'electorat ni a l'ànsia innata de supervivència i superació dels grups humans. És difícil trobar cogombres en vinagre Spreewald. Fins i tot Alícia Sánchez-Camacho s'ha atrevit a defensar en algun moment un sistema de finançament singular per a Catalunya, desafiant el règim comú. Però Iceta s'entesta en l'ordinalitat i el seu retorn a l'Estatut del 2006 implica un retrocés polític gegantí. L'ordinalitat i un blindatge competencial en llengua, cultura i ensenyament, com el que va perseguir la carta catalana. Tothom recorda com el text va passar l'estricte ribot del PSOE després del pacte amb Artur Mas i com quedà d'inservible després de la sentència del Tribunal Constitucional com a conseqüència del recurs del PP. A Catalunya ha caigut el mur amb la pacífica revolució sobiranista. Resulta que el 9-N van votar a favor de la independència gairebé el mateix nombre de catalans que va avalar la reforma de l'Estatut abans de l'estocada final del TC. Quan la funcionalitat de l'Olivetti es redueix a decorar un racó del menjador, més val que no et desprenguis del portàtil si no vols acabar escrivint a mà.\nEl que hauria estat vintage de debò, i hauria lligat amb el 80% dels catalans que defensen la necessitat que hi hagi un referèndum sobre la independència, és que Iceta hagués gosat recuperar el dret a l'autodeterminació d'aquell PSOE que es vestia amb americana i pantalons de pana. Del congrés de Suresnes al nou PSC, i un vermut modernet a Gràcia dissabte al migdia. Però per fer això hauria calgut obrir un flanc de tensions amb Pedro Sánchez i aquell punt de transgressió que airejaven els joves de la transició. Una transgressió mínima, s'entén, però que encara ara podria tenir el seu públic. Iceta està convençut que Artur Mas enganya els catalans perquè defensa la independència per conformar-se amb una tercera via. El que sembla indubtable és que si el federalisme perviu com a opció política de futur serà gràcies a l'empenta de l'independentisme, al marge de les suposades (i sempre discursivament rendibles) intencions secretes de Mas. Iceta suggereix als catalans que veuen massa riscos en l'aventura sobiranista que aturin el rellotge i tornin a demanar a Madrid els continguts de l'Estatut, però ara a través d'una llarga i complicada reforma de la Constitució, mentre creua els dits perquè Mas i Oriol Junqueras fracassin en l'intent d'acordar i executar un veritable full de ruta cap a la independència. Però és que ja gairebé no es troben cogombres en vinagre Spreewald. I també el vell, de vegades, caduca.


Converteix EOSes (EOS) i Statuses (SNT) : Canvi de divises Calculadora de conversió\nEOS (EOS) i Status (SNT) Canvi de divises Calculadora de conversió\nAquest EOS i Status convertidor està al dia amb tipus de canvi de 15 Gener 2021.\nIntrodueixi l'import que voleu convertir a la casella a l'esquerra de EOS. Utilitzeu les monedes "swap" per fer Status la moneda per defecte. Fer clic a Statuses o EOSes per convertir entre aquesta moneda i totes les altres monedes.\nThe EOS és la moneda en la cap dels països. The Status és la moneda en la cap dels països. El símbol per EOS pot ser escrit EOS. El símbol per SNT pot ser escrit SNT. La taxa de canvi de the EOS es va actualitzar per última vegada el 15 Gener 2021 de coinmarketcap.com. La taxa de canvi de the Status es va actualitzar per última vegada el 15 Gener 2021 de coinmarketcap.com. La EOS factor de conversió té 15 dígits significatius. La SNT factor de conversió té 12 dígits significatius.


M'agrada parlar: Pensament inútil\nAlguna cosa està canviant a Catalunya. Sembla que s'estan produïnt moviments tectònics, al nivell de l'imaginari col.lectiu no superficial, no directament visible. La qüestió és si aquests aparents ajustaments estructurals signifiquen una adaptació a les condicions necessàries per a l'afirmació i la supervivència, o tot el contrari. En tot cas, a hores d'ara seguim dominats per Espanya, pel poder castellà, subordinats a un altre poble, com diu Joan Solà.\nJoan Solà és un dels grans savis que tenim avui dia a Catalunya. Ell i Salvador Cardús són dues de les ments més preclares i ben ordenades del país. Els catalans, que venim de i vivim en l'obscurantisme sobre el que som i sobre la nostra situació a tots els nivells, necessitem persones que siguin capaces de veure-hi a través del gruix de tòpics i confusionisme que ha creat i crea el poder castellà. Necessitem un pensament propi i lliure d'interferències per a conèixer quina és la nostra veritable situació. I a partir d'aquí cap a on hem d'anar.\nEls catalans necessitem llum, molta llum. Necessitem persones que il.luminin la nostra realitat. Com més millor. Ments poderoses capaces de trascendir el núvol de tòpics i la boira de confusió on estem immersos. Ments hàbils per identificar i arraconar la xarxa de pensament teixida per la propaganda secular del poder castellà -sovint amb la col.laboració de catalans, sí. Capaces de trascendir el pensament castellanocèntric. En tot el que toca a la nostra realitat com a catalans, la resta de ments no ens serveixen per a res.\nPublicat per Roger T. a 1:25 p. m.


Cursa de Bítem – SudActiu\nPublicada el 29/06/2011 29/06/2011 per Vidal Soriano\nPues ja puc dir que he quedat el primer del poble a una cursa, com que vaig anar sol. Pues això vaig anar sol a Bítem, i per lo bon circuit i la bona organització que havia no érem massa gent, la penya devia estar de pont.\nVàrem començar puntuals, com he dit abans un bon circuit, amb pujades no massa fortes i baixades bastant tècniques, prou ràpid, Vaig començar molt bé, en bones sensacions, però pel km 15 o 17, la calor em va passar factura, jo no vaig massa bé en molta calor, i feia una calda que “no veas”, vaig acabar un poc tocat (bé bastant tocat) i els peus llagats.\nPerò al final ens van recompensar deixant-nos banyar a la piscina municipal, quin gust banyar-te desprès d’una cursa en la que vam patir tanta calor.\nPer a qui tingui la idea d’anar a la cursa del llop que agafigue una bona gorra i Camelback, pq a les 2 de la tarde: “ no em vull imaginar la que caura”.\n2 pensament sobre “Cursa de Bítem”\n30/06/2011 a les 8:54\nMolt bé Valent! En esta calor la veritat es que no apetix estar per n’estes soleguines! I molt bé per a haver fet la cronica!!\n29/06/2011 a les 22:00\nEi, enhorabona pel gran resultat … primer Sudactiu!!! … vas guanyar a Dani Itarte!!! … se van notant los entrenos, eh? (je je)\nVa en serio, enhorabona Vicent!!!\nJo segurament faré la del Llop … avui he parlat en lo Peixo pa que me dixe la cuba gran 🙂


La pèrdua de protagonisme de Griezmann provoca un altre incendi al Barça - Diari de Girona\nLa pèrdua de protagonisme de Griezmann provoca un altre incendi al Barça\nefe 01.07.2020 | 23:45\nLa pèrdua de protagonisme de Griezmann provoca un altre incendi al Barça Diari de Girona\nDesprés de complicar-se encara més les opcions de revalidar el títol de Lliga amb un empat contra l'Atlètic de Madrid (2-2), el Barça va tornar ahir a la feina. La sessió, sotmesa per la intensa calor que feia a la Ciutat Esportiva Joan Gamper, va servir de recuperació per als titulars contra l'Atlètic i més intensa per a la resta de futbolistes. Quique Setién ha donat avui un dia de descans als jugadors i l'equip tornarà a exercitar-se demà a les 10.00 hores per començar a preparar el duel de diumenge, contra el Vila-real, a l'Estadi de la Ceràmica (22.00 hores).\nGriezmann perd protagonisme\nEn l'últim partit contra l'Atlètic, Antoine Griezmann va sumar la seva tercera suplència en els últims quatre partits del Barça i així es va confirmar la seva pèrdua de protagonisme al conjunt blaugrana en aquest tram final de la temporada. Si al Sánchez Pizjuán va saltar al camp al minut 79 i a Balaídos al 81, contra el seu exequip ho va fer al 90. A més, de la mateixa manera que dissabte Martin Braithwaite va ser la primera opció de refresc a la davantera i Ansu Fati també se li va avançar contra els matalassers a l'hora de ser escollit per Setién. L'únic partit dels sis que ha jugat el Barça després de la tornada de la competició en què Griezmann va completar els 90 minuts va ser el del Leganés. Davant el Mallorca i l'Athletic va formar part de l'onze inicial, però va ser substituït als minuts 57 i 65, respectivament. «No té les claus del camió, és un passatger», criticava el pare de Griezmann a Quique Setién a les xarxes socials.


Liffey - Iarnród Éireann es prepara per al pitjor dels Brexits\nDijous, 15 de març 2018 00:00\nTren a l'estació de Cork / Foto: Liffey\nJa fa mesos que duren les converses per tal de determinar com serà la frontera entre la República i el Nord després de la sortida del Regne Unit de la Unió Europea però de moment no se n'ha tret l'aigua clara, més aviat el contrari, amb principis d'acord o globus sonda que després queden desmentits per alguna de les parts. A més, el perfil d'alguns polítics britànics com Boris Johnson, responsable d'Afers Estrangers, tampoc hi ajuda gaire.\nAixí doncs, ja hi ha empreses que han començat a estudiar possibles escenaris i Iarnród Éireann, l'empresa estatal de ferrocarril, n'és una, puix que el seu servei entre Dublin i Belfast travessa la frontera i això fa que el desenllaç final de les negociacions tingui un gran impacte sobre les seves operacions.\nUn portaveu de la companyia ha confirmat que durant els darrers mesos Iarnród Éireann ha anat estudiant tots els escenaris, essent el pitjor de tots el de la frontera “dura”, que implicaria un control de passaports entre els qui passessin d'una banda a l'altra. De moment alguns càrrecs de l'empresa ja han treballat conjuntament amb homòlegs d'altres països on hi ha fronteres tradicionals amb tot tipus de controls.\nEn cas que la frontera fos dura i com es va comentar en una recent trobada de la Cambra de Comerç Britànico-irlandesa, hi hauria diverses possibilitats a l'hora de dur a terme el control de passaports: es podria fer a l'inici, al final o durant el trajecte; si fos durant el trajecte, un model conegut com “control a bord” (onboard), els funcionaris de fronteres podrien utilitzar dispositius mòbils, com tauletes o ordinadors petits, per tal de verificar la documentació dels passatgers.\nAltres notícies d'aquesta secció: « S'acaba el crèdit i la barra lliure al bar de Dáil Dublin hissarà la bandera espanyola durant un mes »


Torna a escoltar el Ple Municipal de l'Ajuntament d'Abrera d'aquest dijous 31 de març a la nostra programació "A la carta"\nAquest dijous 31 de gener a partir de le 19 hores, s'ha celebrat una sessió ordinària del Ple Municipal de l'Ajuntament d'Abrera mitjançant videoconferència com a mesura de prevenció de la Covid-19. Com sempre, la retransmissió del ple la vau poder seguir en directe a través de Ràdio Abrera en el 107.9 de la FM, per Internet a www.radioabrera.cat i a través de l'aplicació gratuïta de Ràdio Abrera per a dispositius mòbils.\nAhir dijous 31 de març es va celebrar la sessió ordinària del Ple Municipal de l'Ajuntament d'Abrera mitjançant videoconferència com a mesura de prevenció de la Covid-19, que com sempre us vam oferir en directe a Ràdio Abrera. A continuació repassem els punts de l’ordre del dia que es van debatre:\nLa sessió es va iniciar amb la lectura del manifest institucional del 8 de març, Dia Internacional de les Dones, a càrrec de la presidenta de l'Associació Abrera contra la violència de gènere Anna Diaz. Tot seguit es va aprovar per unanimitat l’acta de la sessió anterior ordinària de data 27 de gener i la nova delimitació entre els termes municipals de Viladecavalls i d’Abrera. També es va ratificar amb el suport de tots els grups el Decret d’Alcaldia pel qual s’accepta l’adhesió al nou pacte de les Alcaldies Europa pel Clima i l’Energia que contempla la redacció d'un Pla d'Acció per l'Energia Sostenible i el Clima, i l’adhesió als dictàmens del Consell Consultiu de la Gent Gran del Baix Llobregat.\nAl ple d'ahir també es va aprovar una modificació de la plantilla de personal de l’exercici de 2022 per amortització de diverses places de personal funcionari i laboral, creació de places i modificacions de jornades amb 13 vots a favor dels grups del govern, 11 del PSC i 2 d'Esquerra Republicana, i 4 abstencions dels 2 regidors d'Alternativa d'Abrera, el regidor d'Abrera en Comú i al regidora de Ciuadans. I es va aprovar, en aquest cas per unanimitat, una compatibilitat d’activitat privada formativa d'un treballador de la corporació.\nEn l'àmbit de serveis econòmics, es va aprovar la primera modificació del Pressupost General per a l'exercici de 2022 per crèdits extraordinaris i suplements de crèdit, finançats amb romanent líquid de tresoreria, per un import total de dos milions tres-cents dos mil cent setanta-dos euros que es va aprovar amb el suport dels 13 regidors i regidores del govern municipal, 11 del PSC i 2 d'Esquerra Republicana, 1 abstenció del grup de Ciutadans i 3 vots en contra dels 2 regidors d'Alternativa d'Abrera i 1 del regidor d'Abrera en Comú.\nLa modificació de l'Ordenança fiscal núm. 5 reguladora de l'impost sobre l'increment de valor dels terrenys de naturalesa als efectes d’adaptar-la a la legislació vigent, la plusvàlua, es va aprovar per unanimitat igual que la esmena que prèviament es va incorporar per urgència. També es va aprovar la rectificació de l’Inventari general consolidat de béns i drets de l’Ajuntament d’Abrera a data 31 de desembre de 2020 amb el suport de tots els grups a excepció de l'abstenció del regidor d'Abrera en Comú.\nL’ordre del dia del ple de dijous també va incloure l’aprovació inicial de l’Ordenança reguladora de la prestació relativa al servei municipal de transport urbà col·lectiu de viatgers amb autobús que es va aprovar amb el suport dels 13 regidors i regidores del govern municipal, 11 del PSC i 2 d'Esquerra Republicana, 1 abstenció del grup municipal de Ciutadans i 3 vots en contra dels 2 regidors d'Alternativa d'Abrera i del regidor d'Abrera en Comú.\nLes bases específiques per a la concessió de subvencions en règim de concurrència competitiva a entitats que realitzin activitats i programes relacionades amb la promoció de la salut a Abrera es va aprovar amb el suport dels grups del govern, PSC i Esquerra i també del grup de Ciutadans, i les abstencions d'Alternativa d'Abrera i Abrera en Comú. Mentre que les bases que regiran els ajuts a la contractació laboral, dins del fons de prestació "Plans Locals d'Ocupació", en el marc de la convocatòria del Catàleg 2022 del Pla de concertació Xarxa de Governs Locals 2020-2023, Diputació de Barcelona, es van aprovar per unanimitat.\nA l’apartat de mocions els grups municipals d’Abrera en Comú i Alternativa d'Abrera van presentar una conjunta per denunciar el deteriorament de l'atenció als clients de serveis bancaris i d'adhesió a la xarxa de serveis bancaris públics. En primer lloc, es va aprovar per unanimitat la incorporació de diverses esmenes proposades pel govern municipal. I la moció, que finalment va portar per títol "Mesures contra l'exclusió financera i de denúncia pel deteriorament de l'atenció a la clientela dels serveis bancaris, i es va presentar de forma conjunta pels grups municipals d’Abrera en Comú, Alternativa d'Abrera, PSC i Esquerra Republicana també es va aprovar amb el suport de tots els grups municipals.\nFinalment, a l’apartat d’activitat de control es va donar compte dels informes de morositat de 2021, de la liquidació del Pressupost General per a l'exercici de 2021 i de la relació de decrets i de la relació dels acords de les Juntes de Govern de gener i febrer de 2022. I la darrera part de la sessió va estar dedicada, com és habitual, al torn de precs i preguntes per part dels grups municipals de l'oposició al govern municipal.\nDegut a la situació sanitària, recordem, el Ple es va celebrar per videoconferència i no a la Sala de Plens de la Casa Consistorial i la ciutadania va poder formular precs i preguntes al ple per correu electrònic fins a 48 hores abans de la celebració de la sessió ordinària del Ple Municipal de l'Ajuntament d'Abrera.\nCom sempre, la sessió ordinària del Ple Municipal de l'Ajuntament d'Abrera la vam retransmetre en directe per Ràdio Abrera, a través del 107.9 de la FM, a www.radioabrera.cat i a través de la nostra aplicació gratuïta de Ràdio Abrera per a dispositius mòbils. Podeu recuperar el podcast de la sessió íntegra a la nostra programació "A la carta" a la web i a l'app. La propera setmana, als Serveis Informatius de Ràdio Abrera tractarem amb més detall els punts més destacats debatuts ahir dijous 27 de gener al ple municipal ordinari de l'Ajuntament d'Abrera. Podeu accedir al podcast de totes les sessions plenàries fent clic aquí.\nTorna a escoltar el Ple Municipal ordinari de l'Ajuntament del 31/03/2022\nAccedeix al podcast de les retransmissions a Ràdio Abrera dels plens municipals de l'Ajuntament d'Abrera


Un informe de la Fundació Pere Tarrés detecta les mancances de la salut dental en infants vulnerables | Catalunya Religió\nUn informe de la Fundació Pere Tarrés detecta les mancances de la salut dental en infants vulnerables\nPer Catalunya Religió. Dij, 16/11/2017\n(Fundació Pere Tarrés) Els infants tenen dret a gaudir del més alt nivell de salut possible i d’equipaments de tractament de malalties i de restabliment de la salut, tal i com reconeix la Convenció dels Drets dels Infants en el seu article 24, que se celebra cada any el 20 de novembre. En aquest context, la Fundació Pere Tarrés ha presentat l’informe "Necessitats bucodentals de la infància en situació vulnerable" que recull les conclusions d’un projecte pilot treballat en tres centres socioeducatius per conèixer el seu estat de salut bucodental.\nEn aquest sentit, Albert Riu, secretari tècnic de la Xarxa de Centres Socioeducatius de la Fundació Pere Tarrés, ha explicat que: “La mala salut bucodental esdevé un element més d’exclusió social per als infants que la pateixen ja que a més de comprometre la seva salut, els fa sentir diferents”. Riu ha exposat les conseqüències per als infants amb problemes de salut bucodental es refereixen a: “dolor i molèsties, dificultats per menjar, dificultats de dicció que afecten al seu rendiment escolar, impacte en la seva autoestima i relacions socials”. Per atendre aquest problemes, Riu ha remarcat que és necessari un enfocament comunitari i una col•laboració major i més estreta entre els professionals dels àmbits de la salut, l’educació i l’atenció social i comunitària.\nsalut dental, infants, vunerabilitat, Acció Social, Fundació Pere Tarrés


Els temples de Bagan (II)\noctubre 23, 2015 · by Mònica i César · in Blog\nUs havíem promès parlar-vos de les postes de sol a Bagan, i això farem. Si bé és veritat que només vam matinar un dia per veure la sortida del sol, dels cinc dies que hem estat a Bagan, tots els…\nDeixem Monywa en direcció a un dels llocs de Birmània que més il·lusió ens feia visitar: Bagan. De les opcions que ens donen a la “terminal” d’autobusos de Monywa, escollim una mini-van amb aire condicionat, que per 3.500 kyats per…\nEls Budes gegants de Monywa\noctubre 22, 2015 · by Mònica i César · in Blog\nI va arribar l’hora de deixar Mandalay i comprovar com son els busos en aquest país. Sort que un parell de dies abans ens havíem apropat fins l’estació de Thiri Mandalar per esbrinar els horaris i preus del bus que…\nMandalay Hill passat per aigua\noctubre 21, 2015 · by Mònica i César · in Blog\nPel quart dia a Mandalay ens havíem deixat la visita a Mandalay Hill. Però algun dia havia d’arribar la pluja i va ser posar un peu al carrer i començar a ploure. Vam fer un primer intent, però vam recular…\nInwa, l’antiga capital de l’imperi\noctubre 20, 2015 · by Mònica i César · in Blog\nDesprés de visitar Amarapura i Mingun, que ens van agradar molt, encara ens quedava moto i forces per anar a visitar un lloc més i ens havíem de decidir entre Sagaing i Inwa. Sagaing és un turó farcit de pagodes,…\nLa pagoda blanca de Mingun\nMingun és una de les visites dels voltants de Mandalay que valen molt la pena. És un poble que es troba a l’altra banda del riu Irrawaddy, i per tant, per arribar-hi ha dues opcions. Tenim amics (l’Eva i el…\nI després de les dones amb les cares pintades i les fotos amb els monjos, vam agafar la moto per anar cap a Amarapura. Allà es troba l’U-Bein, el pont de teca més llarg del món. Segur que molts de…\noctubre 16, 2015 · by Mònica i César · in Blog\nPer fi, després de 10 dies a Birmània, hem trobat una wifi que sembla que funciona. No prometem res, però mirarem d’anar publicant els posts que tenim preparats. Aquí va el primer! Agafem el vol d’Air Asia des de Bangkok…


Un hospital d'ossos de peluix per acostar las professions sanitàries als més petits - Hemeroteca - Actualitat - Universitat de les Illes Balears\nSeccions: Un hospital d'ossos de peluix per acostar las professions sanitàries als més petits\nUn hospital d'ossos de peluix per acostar las professions sanitàries als més petits\n180 infants d’entre quatre i cinc anys de Mallorca es converteixen en professionals de les ciències de la salut\nDies: del dilluns 5 de març al dijous 8 de març de 2018\nHora: primera sessió: de 10 a 11.30 hores; segona sessió: de 12 a 13.30 hores\nLloc: Facultat de Medicina de la UIB, Hospital Universitari Son Espases, Palma.\nProp de 180 alumnes de quatre i cinc anys participen entre el 5 i el 8 de març en l’activitat Hospital d’Ossos de Peluix (HOP), realitzada a la Facultat de Medicina de la UIB. Aquesta iniciativa està promoguda per l’Associació d’Estudiants de Ciències de la Salut de les Illes Balears (AECS), formada per estudiants de Psicologia, Infermeria, Fisioteràpia i Medicina de la UIB, en el marc del programa La Universitat dels nins i de les nines del Programa d’Orientació i Transició la Universitat (PORT-UIB).\nEl HOP 2018 consisteix a muntar un petit hospital on els nins i les nines poden jugar, entendre i aprendre el funcionament i les cures que reben dels professionals de salut. Mitjançant jocs participatius i divertits, s’intenta conscienciar els nins i les nines que els hospitals, el personal sanitari i la feina que desenvolupen, no fan por. Les escoles participants són els col·legis Gabriel Janer Manila de Palma, Ses Rotes Velles de Calvià, Felip Bauçà de Palma i Gabriel Comas i Ribas d’Esporles.\nDurant els dies indicats una de les aules de la Facultat de Medicina es divideix en els ambients següents:\n— Sala d'espera: s’explica amb dibuixos i jocs informació bàsica com la importància de la higiene, la nutrició saludable i l’exercici físic\n— Sala d'operacions: s’intenta llevar la por de les xeringues, els embenats, el fonendoscopi i tots els procediments que s’efectuen en una consulta mèdica. S’expliquen els òrgans i quina funció fan. Juntament amb això, es realitza un transplantament de cor a un osset de peluix.\n— Urgències: se simula un diagnòstic a l’osset de peluix, es fa una radiografia fictícia i el tractament pertinent.\nCal destacar que amb aquesta activitat s’intenta promoure des de la infantesa la importància d'un estil de vida saludable, amb una dieta equilibrada i exercici físic.\nEls infants juguen a ser metges i infermers a la Facultat de Medicina de la UIB (17/03/2107)


disseny Web - PsicoEmprende\nDisseny web aplicat a la psicologia\nEn l'actualitat, una de les parts més importants a l'hora de llançar un projecte seriós ha de ser la creació d'una bona pàgina web. No només ha de ser modern, funcional i efectiva, també a d'estar ben optimitzada perquè Google ens mostri, ha de ser ràpida i donar un aspecte molt professional del nostre gabinet.\nPer tot això i perquè sabem el difícil que pot ser trobar a un bon professional, en PsicoEmpende comptem amb dissenyadors web professionals que s'adaptaran totalment a les necessitats del teu projecte.\nEl què oferim\nGarantim un disseny únic i exclusiu per a la teva pàgina web. Els nostres dissenys són totalment personalitzats i adaptats a les necessitats de cada imatge corporativa. Estudiarem el teu cas en profunditat i et donarem una solució i un disseny a mida. Si no tens encara identitat corporativa, començarem en creant una.\nRapidesa i bon posicionament\nLa forma en què es dissenya i s'estructuren els continguts en un web, influeixen en la velocitat i posicionament de la mateixa. Per això controlem des del primer moment tots els paràmetres necessaris per ajustar la velocitat i el SEO de la pàgina.\nSi el que t'interessa és tenir la teva web a l'última però no tens temps per dedicar-li nosaltres actualitzem teu blog, afegim els productes necessaris a la botiga o modifiquem els horaris dels teus serveis. Tot el necessari perquè la teva nova pàgina web estigui sempre actualitzada.\nTenir algú qualificat que resolgui qualsevol problema que pugui sorgir és només un dels serveis que oferim. Realitzar còpies de seguretat periòdiques de la pàgina web a les que tornar en qualsevol moment o la màxima protecció davant virus o amenaces són altres. Perquè la teva tranquil·litat és el que més ens importa.\nSistema professional de gestió de reserva de cites\nSi vens un servei a través de la teva web, és molt important permetre al client tant la possibilitat de reservar com de pagar-ho a l'instant. Un servei cobrat és un ingrés segur, mentre que una simple reserva es pot desfer molt fàcilment, perdent així tant la cita com possiblement aquesta franja horària si la cancel·lació s'efectua amb poca antelació.\nPer a aquesta tasca, en PsicoEmprende comptem amb un dels sistemes de gestió de cites i empleats professional més avançat del mercat, una potent eina molt fàcil de gestionar, amb la qual no només donaràs una imatge moderna del teu negoci i de la teva pàgina web, si no que también verás aumentar tus cifras de ingresos.\nDissenys exclusius totalment personalitzats\nEn PsicoEmprende sabem que cada professional té la seva marca d'identitat pròpia. Per això vam dissenyar i desenvolupar webs totalment a mida. Adaptades a cada necessitat i amb un disseny únic. Estem centrats en la rapidesa del web, SEO, usabilitat, disseny i funcionalitat.\nLloc Web Història\nEquip de disseny web\nSabem de la dificultat que existeix avui en dia per trobar bons professionals, i per això en PsicoEmprende comptem amb la col·laboració de lloc web Story, una jove empresa de disseny web però molt professional. Junts analitzarem el mercat i al teu competència més directa, sempre amb l'únic objectiu d'igualar i millorar els teus serveis per oferir la millor qualitat.\nVeure la pàgina web de el lloc Història


L’IES Terrassa guanya el concurs de pòsters del Festival de Busan\nEl pòster guanyador del concurs de Busan\nL'alumna Júlia de la Rosa, de primer d'ESO del centre, va dibuixar el pòster escollit\nEl pòster guanyador del concurs de Busan | JÚLIA DE LA ROSA\nL’alumna Júlia de la Rosa, de primer d’ESO del centre, va participar al certamen a través de la crida que des de Terrassa City of Film de la UNESCO, liderada, per la Taula Local de l’Audiovisual vam fer al mes de gener. Com ho fa cada any, la ciutat coreana de Busan, ‘germana’ de Terrassa dins al xarxa de ciutats creatives de la UNESCO, va fer extensiva la invitació a les comunitats educatives de la resta de ciutats al citat concurs Internacional de Cartells dins el Festival Internacional Kid & Youth’.\nAquest festival, que porta 14 edicions, convoca cada any a la participació per crear el seu propi cartell promocional i ho fa convidant a crear peces a nens i nenes d’entre 5 i 12 anys de totes les ciutats de cinema del món sota el lema ‘I love playing!’. Aquest és el primer any que Terrassa, gràcies a la fluida relació que està tenint dins la xarxa amb comunitats de tot el món, va fer extensiva la participació en escoles de Terrassa a través del Servei Municipal d’Educació. L’IES Terrassa ha estat el centre participant d’enguany i l’excel·lent notícia és que una de les seves alumnes ha guanyat el concurs. Galway, Roma, Qingdao, Yamagata, Lodz i Moscú també van presentar les seves obres entre les quals la de la Júlia ha estat l’escollida després de passar un curat procés de selecció pel jurat del Biky. Totes les il·lustracions enviades estaran incloses al cartell final, en reconeixement a la participació de cadascuna de les ciutats.\nAquesta fita no hauria estat possible sense la dedicació i imaginació de la Júlia en fer una il·lustració tan plena de fantasia. Sumat a la gran col·laboració per part de la direcció de l’IES Terrassa per tal de poder participar en temps i forma al concurs, s’ha pogut aconseguir aquest important resultat. Terrassa City of Film, ciutat UNESCO de cine, continuarà en el futur generant sinergies entre les propostes, pròpies i alienes, per fer extensiva a tota la comunitat a participar d’aquest tipus d’esdeveniments, com els presentats oficialment als mitjans de comunicació fa uns dies des del Parc Audiovisual de Catalunya.


Resum del seguiment de la vaga al País Valencià - Agència 29\n29 de Mar a les 12:04 per redacció | descarregar l'article en PDF |\nIndústria i transports A més a més, diversos i nombrosos piquets recorren el centre de València tallant carrers i han aconseguit tancar importants entitats bancàries. Els grans centres industrials del País Valencià han aturat pràcticament la seua activitat: a la planta de Ford d’Almussafes (Ribera Baixa) la vaga ha estat seguida per gairebé totes les traballadores, informava el diari Levante; el polígon industrial de la Font del Gerro (Paterna, Horta) ha quedat pràcticament aturat; al Port de Sagunt el seguiment també ha estat massiu, tot i la forta presència policial, i s’ha aconseguit fer un gran embús i tallar la connexió amb el nucli de Sagunt; a Elx s’han cremat pneumàtics a les entrades dels polígons industrials; a Castelló de la Plana, un piquet ha marxat pels polígons industrials tallant a intervals el trànsit sense incidències repressives. En el seu recorregut han passat per una taller de Citroen i per Serrallo (port industrial).\nMercavalència i Mercaxàtiva també han quedat blocat, i el mercat d’abastos de Castelló, el port de València o la planta de BP de Castelló també, segons Levante. La xarxa de Metrovalència i la Renfe també han quedat fortament afectades.\nA l’UJI el piquet (7.00h), d’unes 30 persones, ha tallat els tres accessos al campus (av. Son Baynat). Furgonetes carregades d’agents antiavalots han arribat per restablir el trànsit i el piquet s’han retirat a dins del campus on han continuat tallant el trànsit. La policia ha gravat la gent que formava el piquet i sis o set policies han arribat a entrar al campus, però sense incidències.\nA l’avinguda dels Tarongers de bon matí un contenidor ha sigut cremat a les vies del tramvia. S’ha constatat la presència d’alguns nazis en aquell campus. El piquet universitari, format per unes 200 persones, ha tallat l’avinguda de Catalunya, principal via d’accés a la ciutat pel nord, primer al seu començament i després a la seua confluència amb l’avinguda de Blasco Ibáñez davant la presència de dues furgonetes de la policia nacional espanyola i controlat per dos helicòpters.\nPiquets a la ciutat A València, cap a les 9 hores un piquet format per entre 300 i 400 persones ha tallat els carrers de la plaça de l’Ajuntament. A l’Olivereta, el piquet ha reunit 16 persones i ha tallat alguns carrers del barri. Poc abans de les 9.00h marxava cap al centre de la ciutat. Anit alguns vaguistes van ser identificats per la policia mentre encartellaven.


27-04-2016 | 21:50hs\nL'alcalde presenta l'estratègia de Desenvolupament Urbà Sostenible de Mataró en una jornada de la Xarxa Innpulso\nL'alcalde de Mataró, David Bote, ha participat avui a la Jornada sobre Desenvolupament Urbà Sostenible organitzada per l'Ajuntament de Sant Boi en el marc de la Xarxa Innpulso de Ciutats de Ciència i Innovació.\nA la jornada d'avui, a part de Mataró han participat els ajuntaments de Cerdanyola del Vallès, Sabadell, Sant Boi, Terrassa i Vilanova del Camí, així com representants de la Generalitat de Catalunya i el Ministeri d'Hisenda i Administracions Públiques.\nLa trobada ha permès analitzar les experiències de diferents municipis que, com en el cas de Mataró, han elaborat estratègies de Desenvolupament Urbà Sostenible Integrat (DUSI). La filosofia d'aquests projectes estratègics és transformar els municipis i oferir-los recursos per incorporar millores en els serveis a la ciutadania, gràcies a l'ús de tecnologies més eficients, amb el disseny i la implementació d'una estratègia comuna. En aquest sentit, els ajuntaments han presentat els seus projectes per ser cofinançats mitjançant una línia d'ajuts del Fons Europeu de Desenvolupament Regional (FEDER).\nEn el cas de Mataró, la ciutat presenta la seva estratègia sota el paraigües de la Diputació de Barcelona i conjuntament amb els municipis de Vilafranca del Penedès, Vilanova i la Geltrú, Igualada, Manresa i Granollers. Així, els fons europeus, finançarien el 50% de les actuacions i l'altre 50% aniria a càrrec de la Diputació. D'aquesta manera, Mataró aspira a obtenir un total de 4.732.669 € per finançar les actuacions previstes al municipi.\nLes accions plantejades a Mataró impliquen diferents serveis municipals. Més enllà de la millora pròpiament de les instal·lacions municipals, es potencia l'impacte positiu en sostenibilitat, així com recuperar o obtenir uns recursos econòmics que es destinaran a partides d'ajut social. Així, es preveuen accions en edificis municipals, enllumenat públic i en cohesió social:\n- Edificis municipals: canvi de lluminàries de 24 equipaments, sensorització, millores en equips de climatització i en calderes, auditories energètiques i les millores que en determinin.\n- Cohesió social: petites actuacions en llars en situació de pobresa energètica, formació a professionals i ciutadania, assessorament per a l'estalvi i eficiència energètica, evitar el tall del subministrament per part de l'empresa comercialitzadora.


LA PANXA DEL BOU: Litografies i cromos\nLitografies i cromos\nSi sóc a Barcelona, el diumenge, acostumo a passar, encara que sigui poca estona, pels encants de Sant Antoni, un indret del qual he parlat moltes vegades i que va ressistint el pas del temps sense perdre la seva màgia. Ja veurem com anirà amb la reforma del mercat, per cert.\nM’agrada passar-hi aviat, quan no hi ha massa gent i alguns venedors estan ordenant, encara, els llibres. No hi he buscat mai res en concret, més aviat he trobat llibres o revistes per casualitat. Poques vegades, però, sóc capaç de passar sense comprar res. M’agraden, sobretot, les piles on el preu és fix: un llibre dos euros, tres llibres, tres euros, per exemple. En altres casos, agraeixo que el llibre porti a dins, escrit, el preu. Si no és així i el preu va lligat al possible interès que el venedor percep en el client, com que soc molt mala regatejadora, la transacció em neguiteja una mica.\nAhir em vaig comprar un llibret d’aquesta col·lecció emblemàtica que va ser les Monografías históricas de Barcelona, de l’Editorial Millà, que ara ja no és editorial sinó, tan sols, llibreria, i que també -i tan bé- ressisteix al carrer Sant Pau, amb tota la seva màgia evocadora a dins, i amb una parada als encants cada diumenge. Alguns números de les monografies s’han reeditat, i es troben a un preu mòdic. Alguns altres són difícils de trobar i, si els vols, cal pagar-los una mica bé. Ni car ni barat, nou euros, pel que em vaig comprar ahir, el dedicat als dibuixants Padró, Planas i Pellicer, tres biografies breus de Salvador Bori, de 1945.\nPlanas és un personatge que em fascina, dandy, juerguista, bon vivant, va tenir sort i aptituds, va guanyar diners, s’ho va passar molt bé, i va saber mantenir un bon equilibri entre la vida familiar i la mundana. Va ser el rei de la litografia, que va renovar i que es va decandir després, i fins i tot va poder gaudir d’una joventut parisenca, en aquell París del segon imperi, brillant i breu, entusiasta i curt de mires. Parlàvem fa uns dies dels canvis en les ciutats, per cert. Doncs Planas va viure també grans canvis, que el van fer tornar nostàlgic i enyoradís, perquè la seva Barcelona provinciana, de balls i festa, va anar a raure en la primera gran Barcelona, la de l’Exposició de 1888, ja amb aspiracions internacionals. Molts locals de la seva joventut van desaparèixer i la construcció de l’Eixample va malmetre pasiatges encara, fins aleshores, pràcticament rurals.\nParlem molt de catalanisme, de tradició, però, en canvi, tot aquest bagatge cultural, de pintors i dibuixants d’aquella època, de teatre popular i balls de patacada, de xaronisme nostrat, sembla no tenir massa interès per a ningú. Ara, al menys, es torna a incidir en el pes de la pintura realista del XIX, amagada per les avantguardes posteriors. El fet és que la vida cultural barcelonina, i també de moltes altres petites ciutats, girava a l’entorn de les arts plàstiques i es feien cues enormes per anar a admirar quadres que ara no ens diuen res, perquè els mandarins culturals ja s’ocupen de promocionar el que toca i fer oblidar el que cal. Pintors i dibuixants, amb la fotografia absent o a les beceroles, eren popularíssims.\nPlanas era un home atractiu, elegant, que va guanyar els diners a cabassos des de jove. De família ben situada, el seu pare va saber entendre que tenia un do, i li va facilitar els estudis d’art, cosa que, en aquella època, té el seu mèrit. Ric i respectat, ben vestit, passejava a cavall sovint pels matins, amb fatxenderia remarcable. Un dels seus grans èxits va ser la sèrie dedicada al llibre La dama de les Camèlies. Aquest llibre i la seva òpera van tenir un èxit immens, expliquen que els organets traviattejaven de forma constant i insistent. Això de la dona pecadora redimida per l’amor, bellíssima, que mor jove, enamorada, quina història més romàntica, un clàssic, vaja. Fa uns dies mencionava la bonica parella que van fer, en cinema, Greta Grabo i Robert Taylor, interpretant aquesta història. Jo també en tinc, en els meus records personals, una més de casa, de parella romàntica, lligada a la història de la pecadora redimida, que formaren Núria Espert i Enric Majó, joves i esplèndids, en aquella enyorada televisió dels setanta. Van repetir parella a Salomé, de Wilde; fa uns dies Majó explicava com van aconseguir presentar el seu cap 'tallat', de forma realista.\nLes litografies de Planas van tenir èxit, sobretot, per les boniques senyores que s’hi poden trobar, traspuen erotisme fi, i en ocasions, no tan fi, una mica barroer, com en les targes per anunciar balls i esdeveniments diversos de l’època, ja que Planas va ser un gran publicista i va fer de tot i més. Era una època de fulletons, com ara Barcelona y sus misterios, a l’estil del best seller sobre misteris parisencs, -d’un tortosí, per cert, Altadill-, i també va ser l'època de les edicions de gran èxit de les moltes novel·les de Dumas i els seus imitadors. Altadill, amb tota la servitud al gènere, cercava, però, expressar una crítica social i reflectir les diferències immenses entre pobres i rics, marginats i afavorits pel destí.\nLes transformacions, la pèrdua dels nostres espais infantils i juvenils esdevenen, sembla, inevitables, i potser sempre han estat i seran. Transcric un breu fragment de la monografia que comento, en concret de la biografia de Planas, -Padró, caricaturista magnífic i Pellicer, dibuixant extraordinari, mereixen espai propi-, per tal que ens n’adonem, si no ho sabíem, que tots els mals de l'ànima tenen antecedents:\nLa suya fue la Barcelona de los bigotes enhiestos y la perilla acabada en punta. La que había de sucederla estaba presidida por las patillas geniales del señor Rius y Taulet. Fue una Barcelona ajamonada, repleta de carnes, que ya había perdido la línea y la agilidad propia de la juventut.\nEusebio Planas, al acercarse a los sesenta años ya no monta a caballo. Las cabalgatas de caballistas del Paseo de Gracia ya han desaparecido. Eusebio Planas ya no se divierte. El Gavilán, El Taller Embut, Los Tres Gats y el Pinyol Dolç tambíen han dejado de existir...\nLa gente se ha vuelto seria. En Barcelona no hay mucha alegría. Paralelamente, la novela por entregas decae. Y decae, también, la litografía, vencida por otros procedimientos mecánicos más modernos.\nEusebio Planas se siente solo en Barcelona. Si no solo, forastero. Su tristeza se refleja en sus dibujos...\nPlanas va tenir una bona mort, ràpida, un atac en tornar del teatre amb un seu fill. La seva mort va passar, en aquell 1897 –tenia seixanta-quatre anys- força desapercebuda, perquè els temps i la ciutat havien canviat molt i molt, i sembla que és habitual mostrar poc respecte per les tradicions que semblen més sòlides i oblidar ben aviat els grans triomfadors del passat, per més seductors que hagin estat en l'època de la seva glòria.\nPublicat per Júlia a 15:54\nSempre he sentit un remarcable afecte per l'epoca d'en Planas, que per ami es el darre terci del segle fins després, els deu primer anys del XX.\nNo solsamente es Barcelona, qualsevol capital de provincia arreu d'Espanya troba en aquests temps la llum de la burgesía benestant, una certa bohemía i una, casi diría que natural bonhomía, que no vol enterar-se del que s'acosta: moviment obrer, anarquisme, sindicalisme armatc., etc.\nLa veritat es que tinc un autentic respecte per en Rusiñol i la seva pintura.\nTinc a casa meva, i l'historia de com va arribar a les meves mans es ben estranya, una edició (es tard pel yemps del que parles, pero es ben significatiu...) de 1931, poc abans de la data del abril republicá, d'una edició limitada y numerada, plena de grabats a l'aigua, litografíes, plumes, etc.,de un llibre gran y gros conmemnoratiu del Teatre del Liceu (1837-1930). Els grabats a l'aigua son d'en Frederic Marés. Curiosamente tinc aquest llibre com un simbol del final d'un temps, ja que l'edició mostra la data de 14 de febrer del 31.\nL'edició s'anomena Olivia de Vilanova, i es van imprimir 850 exemplars: jo tinc el 612 i n'estic gelós de la seva propietat.\nEs veu que jo mai m'assabento de res, no en sabia d'aquest Planas, ara a Sabadell tenim encants també cada diumenge al Mercat Municipal, molt escadussder pel que m'han dit del de Sant Antoni. NO fa massa, però, hi vaig trobar l'ùltima edició d'incerta Gloria per 1 euro.\nD'el Planas que esmentes com dels altres no en sabia res, però confesso que aquesta època és força seductora, segurament perquè és l'època en què Barcelona era una ciutat amb certa vitalitat. I a més perquè m'agraden les litografies i els fulls esgrogueïts dels llibres.\nI per descomptat els paper de Mìllà, un veritable resistent.\nfelicitats per aquesta perla editorial, conserva-la acuradament.\nAquesta època em resulta molt evocadora perquè comença, més o menys, on es perd la poca memòria històrica familiar que conservem.\nMolts tòpics que avui es mantenen, no s'aguantarien amb un repàs a tots aquests personatges. Com ara uns quants que fan referència a l'actitud davant de 'allò espanyol' que persones com Rusiñol van valorar i fins i tot 'redescobrir', com ara l'Alhambra, per posar un exemple, sentint que 'també' formaven part de la cultura pròpia. Bé, no vull entrar en temes polèmics que amb això dels toros ja n'hen tingut prou aquests dies, he, he.\nMarés, per cert, també va ser un personatge immens, oblidat i menystingut injustament com escultor, pel fet que es va posar del costat franquista i va fer monuments commemoratius de postguerra. El Museu Marès em sembla també un lloc estrany, màgic, misteriós, poc conegut tot i ser cèntric, diuen que és el segon museu 'poc conegut' més important del món, no sé quin és el primer.\nRusiñol és el meu ídol, així que res a afegir. De fet, efectivament, aquella societat va intentar viure d'espatlles als grans canvis que venien, la industrialització ràpida i agressiva va malmetre la -suposada- estabilitat social... Un tema llarg, paro, que m'enrotllo massa.\nDe fet, malgrat que en el seu temps va ser popularíssim, fins i tot la GEC en parla poquet, de Planas,com de molts altres personatges d'aquells anys, jo, de vegades, trec la pols a alguna biografia i en parlo, trobo que va ser una època estranya, apassionant, amb unes diferències immenses entre ciutats, petites o grans, i ruralia, amb les carlinades campant per la Catalunya profunda, amb els aldarulls barcelonins que sovintejaven... Amb molts fets per redescobrir i valorar, em sembla.\nAlbert, segur que reconeixeries molts dibuixos de tots tres artistes, encara que no sabessis qui eren, alguns formen part ja del nostre imaginari popular, com alguns que il·lustren el costumari, de Pellicer, o les targes anunciant balls de carnaval. A veure si la Millà resisteix els canvis urbans, doncs.\nSort que el Liceu no li va arribar. Ah! Jo sóc dels qui va signar que el Liceu no tornés a la Rambla\nDesconec força el vuit-cents i és veritat que, tret de la literatura, és una època foça ignorada, al contrari de finals de segle o ja el XX, en que modernisme i noucentisme tenen molts admiradors.\nD'Altadill, recordo que ja fa alguns anys la Caixa de Tarragona va repartir entre els seus clients -ignora que els va portar a prendre aquesta decisió- Barcelona y sus misterios. Era curiós veure en moltes cases del poble aquest llibre que suposo que la majoria no van llegir. Quins temps aquells en què les caixes regalaven llibres...\ncorregeixo "ignoro", deixo la resta.\nAlbert, la història del Liceu, incendi i expropiacions, també és un afer tèrbol, però així va tot. Ara, si necessiten fer ampliacions i toquen 'la Millà', doncs em sembla que ho faran... ja hi haurà algun accident imprevist...\nSí, Pere, quins temps. No sé com era l'edició de la Caixa, a mi m'agradaria tenir-ne una de facsímil i original, del llibre, amb dibuixos i tot això. Però recordo que la Caixa va fer unes edicions molt senzilles, en paper barat i sense 'sants' d'alguns títols de l'època, entre els quals les 'Memories de un menestral de Barcelona', de Coroleu -que no era menestral-, i que, per sort, vaig trobar un dia als encants a preu tolerable, en una edició dels cinquanta, o sigui, una reedició moderna, de fet.\nEstimada Júlia i família,\nM'ha fet molta gràcia la vostra contribució al món de l'Eusebi Planas. En primer lloc felicitar a la Júlia per saber captar en quatre línies els trets essencials d'aquest gran il·lustrador del que recentment s'ha fet una nova biografia, més aprofundida de Pilar Vélez i publicada per l'Abadia de Montserrat.\nEl Luís, que té l'esplèndit llibre del Liceu, pot veure les il·lustracions d'invitacions de balls del Liceu fetes per Eusebi Planas, una meravella.\nD'aquí uns anys trobareu un altre llibre que està en fase de preparació i d'investigació que rescatarà un vessant d'Eusebi Planas desconegut fins i tot pels seus biògrafs malgrat que l'esmentin de passada: Eusebi Planas com el fundador del negoci de la pornografia a Espanya, amb centenars de dibuixos i litografies d'aquesta temàtica abans la fotografia no acabés amb aquest procediment!\nEn fi, realment l'Eusebi Planas és un personatge d'aquesta Barcelona que s'ha de recuperar.\nGràcies pels comentaris, Galderic, cercaré aquest llibre que esmentes. Alguna cosa havia sentit sobre aquest vessant 'pornogràfic' de Planas, que no m'estranya gens, per cert. Un gran, interessant personatge, efectivament, esperem que totes aquestes publicacions el facin molt més conegut.\nJa fa tempsque us vaig escriure comentant la fase clandestina d'Eusebi Planas i comentant que estava fent un llibre de cara a publicar. Com que estic acabant l'estudi i em trobo que em falta material per ser el màxim de complert vaig publicar un article il·lustrat sobre el tema per veure si algú en coneixia algún exemplar més. Malauradament no ha estat així, què hi farem! Et passo l'adreça per si t'interessa:\nMolt interessant tot el que expliques a l'article, Galderic, gràcies per anotar-me la referència, t'he deixat un altre comentari al teu blog.


Agost | 2012 | a les verdes i a les madures\nNi la pluja els atura.\nFeia temps que no anava a la plaça vilafranquina per Sant Fèlix. Per motius de feina però també per un cert cansament d’anteriors ocasions he preferit seguir la major diada castellera ( els de la “nostra” s’han invent això de la Champions amb una barroera futbolització de tot) per Canal Blau o per Vilafranca TV, enguany però he retornat a la plaça més Castellera del món per viures sensacions, que després rememorant-les, t’adones que són impagables.\nPoques coses han canviat però.\nEls rituals segueixen essent els mateixos: Despenjada d’una gran estelada des de la capella de Sant Joan mentre la banda arrenca amb els Segadors i un petit pilar patriòtic per penjar un estelada també sobre el domàs del balcó de l’ajuntament. Balcó ple d’autoritats entre elles destacar el Conseller de Cultura Honorable Ferran Mascarell i sense ser autoritat, almenys política el periodista de RAC-1 Jordi Basté que reben les corresponents explicacions per part de l’alcalde.\nCrits d’independència per donar-hi la nota patriòtica.\nNo fa calor estranyament, els núvols i la pluja alleugeren la xafogor d’aquets darrers dies i sembla que també la plaça està un pèl més buida que altres anys, potser essent laborable i la pluja mateixa han espantat a possibles espectadors\nProvisions a les motxilles , bosses de patates – que algun sibarita les barreja amb salsa de berberetxos- , cerveses amunt i avall\nLa diada promet\nÉs un privilegi estar rodejat per una quantitat d’experts castellers per metre quadrat insuperable. Només despuntar els segons per damunt la gernació que ja tothom aventura quin castells serà. Les apostes són contradictòries però és igual es tracta de demostrar al veí que s’hi entén i molt. I d’entendre-hi. Entendre-hi tots hi entenem . Ei ! i si el castell cau els comentaris , suposicions, consells i recomanacions al cap de colla es disparen sense aturador.\nNo ha canviat tampoc el ritme dels Castells. Ja sabem que requereixen una certa tranquil•litat i anar fent, però en alguns moments costa de pair el temps d’espera. Estaria bé allò de sense presa però sense pausa. Ja sabem que els vilafranquins sembla que s’enorgulleixin de poder dir que seien a la taula per l’àpat de la Festa Major a les 5 de la tarda i just acabar cap a la processo , però pels que venim de fora agrairíem prestesa i continuïtat. Però, ep , no val queixar-se ,la festa la fan els autòctons i aquest mesuren el seu temps i els altres a adaptar-nos. I no ens podem queixar perquè en menys de tres hores s’han polit una jornada extraordinària. El experts han assenyalat que la colla vilafranquiana ha fet la segona millor actuació de la seva història\nEnguany però el retard tenia sentit, la pluja que va posar en entredit la mateixa diada quan un altaveu anunciava que a la una es reunirien els administradors i les colles per decidir si tiraven endavant o suspenien els castells. El cel era amenaçador en aquells moments i plovia amb una certa (moderada) força.\nUna mena de desencís col•lectiu va recórrer tota la plaça.\nOpinions per tots els gustos, anàlisi dels pros i els contres d’actuar amb pluja. i les funcions per buscar el temps als mòbils es disparen i tothom intentant connectar amb el radar meteorològic per veure com evolucionen les tempestes.\nPerò vaja no eren encara la una i la mateixa veu anunciava que els castells començaven.\nUna remor d’assentiment i alegria acompanya l’aplaudiment general a les colles.\nSí van començar ,vint minuts després per fer bo allò que dèiem de l’espera\nPerò el més important són els Castells i realment la jornada va ser pletòrica, Minyons de Terrassa i Joves de Tarragona van complir amb escreix, amb els tres i quatre de nou i el cinc de vuit. Dels Minyons de Terrassa cal dir van provar la torre de nou amb folre i manilles sense èxit i la caiguda va rebaixar les seves possibilitats . La Vella de Valls va fer una actuació més que lluïda amb el tres i quatre de nou i el cinc de nou només carregat i el pilar de sis. I Vilafranca intractable va carregar i descarregar els tres i quatre de nou folrats i amb agulla, la torre de vuit i el pilar de vuit.\nRealment una actuació de traca i mocador, i això que en el primer castell va anar acompanyat d’una pluja constant. Més mèrit encara.\nAcabar amb uns popets amb salsa i una copa de cava a la Palma.\nA la salut del castells i dels castellers de Vilafranca.\nEns traiem el barret.\nI ara , ni a fer “musclos”.\nLa temporada de platja ja va de baixa.\nEls caps de setmana encara tenen una afluència massiva però els dies feiners dia ja ha afluixat una mica.\nEnguany les meduses no han sigut tan nombroses com altres anys, segueixen venint sí ,però no tantes.\nNo hem tingut cap tauró a la costa que ens animà altres mesos d’agost amb les lògiques especulacions de procedència i possible perillositat,\nEls calamars i les sèpies segurament han tingut el mateix estrés acústic que altres anys – o potser una mica més per les activitats musicals a la carpa-\nPerò arriba al noticia de que no es poden fer musclos perquè porten determinat bacteris (¿) que ens poden provocar malestar , entre altres coses diarrees. Sembla que el plàncton que es cruspeixen té alguna cosa poc agradable al cos humà.\nOstres , només faltava això !.\nTextualment llegim al Vilanova Digital: Com a resultat dels controls efectuats en compliment del programa permanent de vigilància dels Departaments d’Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural (DAAM) i de Salut, s’ha verificat que el marisc de les zones CAT1-9 (Cap Gros – Vilanova i la Geltrú) i CAT1-10 (Vilanova i la Geltrú) dóna positiu en el bioassaig de DSP (Diarrheic Shellfish Poison), per la qual cosa s’ha resolt el tancament de les esmentades zones.\nA partir d’aquí s’estenen els avisos i la vigilància per impedir que els recaptadors de musclos s‘abstinguin de la seva activitat\nEl fer musclos és un activitat d’experts.\nBussejant prop de els roques o encamellats entre les pedrotes dels espigons amb tacte anar agafant aquest mol•lusc lamel•libranqui que desprès fets al vapor o amb ceba i tomàquets són excel•lent.\nDoncs ara no, ni l’exercici ni poder gaudir dels musclos de roca que diuen que són els mes gustosos.\nEvidentment també diuen que els que podem comprar al mercat o els peixateries estan lliure de tota sospita de provocar cagarrines\nLa tardor serà calenta diuen i si a sobre ara ja no es poden agafar musclos la cosa comença ja girada.\nPerò ves que no sigui una excusa del Departament D’agricultura…. per , quan passi la plaga, posar una taxa per agafar musclos com han fet amb el bolets.\nVeient al voracitat recaptatòria dels millors no seria estrany.\nAnoteu: Si podeu anar a Vilafranca al migdia a veure els castells no us ho perdeu.!!!\nI val la pena llegir l’article d’Antoni Puigverd d’ahir a La Vanguardia PSC: crema recremada.\nSorpreses ( petites) de la vida.\nLa primera. Vet aquí que ara resultarà que els diputacions seran imprescindible si es vol crear una agència tributària pròpia sense forçar massa el marc legal i per la via ràpida..\nTants anys reclamant l’eliminació de les diputacions com un organisme del poder central i vinculada a una distribució territorial que sempre hem dit que era aliena a la nostra voluntat d’estructura territorial.\nSembla que un informe demanat pel govern per la creació d’una Hisenda pròpia, tal i com preveu l’estatut, assenyala com les estructures de recaptació de les diputacions com una element clau per bastir-la amb una certa rapidesa i garantint de bon funcionament.\nAra haurem de veure com podem justificar la necessitat de les estructures provincials que la llarg de tants anys hem maldat per fer-les desaparèixer.\nEs ben bé allò de “sorpresas te da la vida”\nLa segona. La proposta d’Oriol Junqueres d fer una candidatura conjunta amb CiU i IC-V per les properes eleccions al Parlament de Catalunya no deixa de ser també una certa paradoxa i el paradigma de com a vegades el tacticisme està per damunt de qualsevol proximitat ideològica. La fam de tocar poder ( encara que es disfressi o de consciencia nacional) li ha fet fer la proposta de llista única amb CiU i ICV per proclamar la independència. D’alguna manera deu voler repetir la seva aliança que i permet governar al seu ajuntament ( amb majoria relativa del PSC) . Però governar un ajuntament a on masses vegades es deixa de banda el caràcter ideològic i es va més a la relació personal i a trobar majories suficients per poder treballar amb comoditat empassant-se les possibles contradiccions, no és el mateix que fer una llista al Parlament de Catalunya amb una concreció nacional i social més àmplia.\nLa resposta no cal donar-la aquí ja li ha donat en Joan Herrera quan li ha dit que es força incompatible pactar a dues bandes amb dues forces tant oposades com CiU i ICV, mentre uns retallen a dojo els altre reclamen que ja n’ hi ha prou escanyar el personal.\nPerò ja se sap si l’objectiu és la independència sembla que tot s’hi val. Doncs no tot si val. La legitima opció d’ERC a pactar amb CiU no ha de suposar que les altres forces ho hagin de considerar la panacea pel país i naturalment tenen tot el dret d’oposar-hi amb totes les forces.\nDe tota manera m’agradaria escoltar l’opinió de Joan Tardà sobre aquest pacte\nLa tercera: També provoca una certa paradoxa escoltar a la secretària d’economia del PSC Rocío Martínez Samper pronunciar-se per que al Congrés de Diputats de Madrid hi hagi grup propi del PSC.\nConfiem que la fe dels conversos, que és sempre superior a la dels altres “mortals” ajudi a fer possible la concreció del Grup propi. Ella que ha format part de la direcció d’ençà forces anys pot ser ara un ariet fonamental per trencar la posició defensiva de l’executiva del PSC.\nTot el nostre suport. ( en això, eh)\nI la torna. El Consell de Garanties Estatuàries després de la demana del govern i del PSC de que analitzés el decret de Rajoy amb diverses retallades incloses ha conclòs que algunes d’elles són inconstitucionals com, per exemple, la d’augmentar les hores del funcionariat o la supressió de la paga extraordinària de Nadal o la proposta de nous horaris comercials o la supressió d’alguns dies festius del conveni del funcionaris. Ara CiU , el seu govern, el dels millors, té una magnífica ocasió per portar-ho al Constitucional i demostrar que aquest trencament verbal i retòric que diuen que ja han fet amb el PP és real i versemblant.\nApa, que l’oportunitat de demostrar-ho és magnífica.\nPaisatges de llum, paisatges de somni.\nAquets és el suggestiu títol de l’exposició que d’ençà principis de juliol i fins el proper mes d’octubre es presenta a l’espai Carmen Thyssen a Sant Feliu de Guíxols.\nFa un temps l’ajuntament d’aquesta ciutat està treballant per tenir un espai dedicat a acollir alguna part de la col•lecció d’art de Carmen Thyssen. Hi ha un projecte arquitectònic sobre uns antics magatzem que poden esdevenir un important espai museístic i de dinamització de la vida cultural de la mateixa ciutat però també del territori adjacent. La importància de les col•leccions pictòriques i els programes d’activitat al seu voltant poden esdevenir un dinamitzador de la cultura inqüestionable.\nLa voluntat de donar, encara que de manera provisional, carta de presentació al l’Espai Carmen Thyssen ha portat a programar aquesta exposició sobre el paisatges que m’ha semblat que realment és magnífica.\nÉs un recorregut per extraordinaris artistes europeus i nord-americans que han situat el paisatge, l’entorn natural o urbà, com element de treball,estudi i de testimoni i elevar-lo a categoria d’obra d’art.\nL’exposició s’inicia amb els paisatges de concepció naturalista de finals del segle XIX que cerquen una certa harmonia en la seva confecció i segueix amb l’ impressionisme, com volen posar el que és extern sota el prisma més interior de l’artista , percepció de els noves ciutats que creixen amb força i s’acaba amb el món modern amb visions i percepcions molt més somiades o viscudes en l’àmbit molt més interior i de percepcions dels autors contemporanis.\nTres espais ben diferenciats , fins i tot físicament: “ El Paisatge naturalista”, “Vestigis de impressionisme” i “Visions del món modern”. Em el primer apartat hi ha una bona ( excel•lent, vaja) representació d’autors catalans com Eliseu Meifren, Joan Roig, Martí Alsina, Fortuny , artistes preocupats per la llum en la seva obra ens porten magnífiques representacions de diversos indrets i aquí l’anima localista s’anima quan entre els quadres penjats hi descobreix una visió que ens és familiar , un dels balcons de la platja vilanovina, evidentment de molts anys enrere pintada per Roig i Soler que ens situa en una mediterrània lluminosa i amb els ambients de caràcter popular estimats per aquets artistes. Una segona visió és la impressionista a on el color i la llum i la presència humana prenen protagonisme i en aquets sentit destaca també un quadre singular : El Pati d ela casa Sorolla de Joaquim Sorolla. Hi ha seguit d’obres que representen els nous espais urbans amb diversos paisatges i visions de Paris , el paradigma de la ciutat moderna i món somiat per molts artistes.\nL’exposició es clou amb la mostra de diverses corrents de les avantguardes del segle XX . De representar a interpretar aquest és la clau dels canvis pictòrics hi són representats artistes d’una complexitat notable, Saura, Tàpies, Manessier, Ràfols Casamada entre els més coneguts.\nEn definitiva un recorregut que comença en el naturalisme fins a la contemporaneïtat amb una molt bona presentació i amb una magnífica tria de les obres del fons de la Carmen Thyssen.\nLa voluntat de que aquest espai esdevingui un centre permanent d’exposició dóna rellevància a un projecte cultural de força interès, sobretot perquè surt dels circuits clàssics de les gran capitals i això el singularitza. Aquest pot ser un element dinamitzador de primer ordre. No és però, lamentablement, un bon moment. La necessitat de recursos per poder acabar tota la infraestructura és un handicap que haurà de trobar una solució per posar a ple rendiment el centre Carmen Thyssen que pot ser un excel•lent atractiu turístic cultural i alhora un revulsiu per la pròpia dinàmica cultural del territori.\nAlgú em comentava que sembla que Barcelona aspira també a un centre Thyssen i que aquesta iniciativa vinculada a Sant Feliu no ha plagut excessivament a les nostres autoritats culturals. Espais n’ hi ha per tothom i ja és hora de pensar ne gran equipament fora de la capital d’envergadura . El concepte nacional té -ho hauria de tenir- un sentit moltes més ampli i la distribució dels recursos també hauria de començar a ser més equilibrada. I per descomptat la col•laboració inter-territorial i entre administracions ara és més necessari que mai.\nMagnífica exposició que val la pena visitar.\nVaig disfrutar una bona estona de la visió del paisatge elevat a categoria d’art.\nReneix el bosc.\nCaminada de bon matí cap el Mas de l’Artís , cap el Fondo de les Oliveres, pujada cap la serra del Gat i baixada per les Mesquites i Can Brunet, Mas Torrat i Vilanova.\nIndrets que, en part, van ser protagonistes de l’incendi del passat mes de juny que va cremar les muntanyes del final del massís Garraf.\nM’hi vaig apropar l’endemà de l’incendi, , vaig arribar fins l’autopista que va fet d’autèntic tallafoc evitant que el foc arribés a la plana i el panorama era força desolador .\nEl camí del Mas,ara, està clapat de zones cremades de manera irregular i capriciosa. No s’entén, aquí el foc hi va arribar i a un pam està encara tot verd. Potser l’aigua llençada des de dalt? Potser un canvi sobtat de vent produït per la mateix escalfor. Vet a saber.\nHem seguit el sender interior deixant el camí ample després del Maset Safont, rodejat de d’arbres calcinats,el sender es manté força conservat , alguna llengua de foc hi va arribar peròs sense fer massa mal. La sequera es palesa, la rosada de les plantes humitegen una mica però el terra es ben eixut.\nDes del Mas es veu clarament com el foc va baixar per la carena de manera desordenada fins algun punt del camí.\nEl Fondo de els Oliveres es va salvar. Cruïlla cap a la Serra del Gat i des de dalt la carena es veu amb claredat la magnitud del desastre des de la Talaia s’intueix el pas que van tenir les flames que ja venien de l’altra vessant tocant a la carretera del Pantà.\nLa baixada cap les Mesquites ja la fem entre bosc calcinat i és des de la fita del Cal Brunet ( el pal de la senyal mostra la magnitud i força del foc) fins el camí del mas Torrat que no queda cap mena de bosc ni sotabosc i el camí es mostra clarament sobre les restes negres de l’arbrat.\nA finals de juliol ja el sotabosc començava a refer-se, ara es veuen moltes plantes que reneixen malgrat al sequera d’aquest agost. Paisatge contradictori, entre els pins torrats i la verdor d’aquetes plantes que reneixen amb força i entre elles deixar constància de la tossuderia del margalló, aquesta , la més humil de las palmeres, que amb els troncs ennegrits es veuen com broten amb força les noves fulles . És , sens dubte, el seu arrelament, el ser planta pròpia del territori i per tant ben arrelada el que li ha donat forces per en, mig de la desolació, renéixer amb força. Esperança i la possible metàfora de la força i tossuderia del margalló la podem aplicar a la situació que estem vivint col•lectivament i de manera particular.\nEn fi en mig de la desgràcia tot reneix i la natura que és sàvia ho farà també de manera més intel•ligent.\nModestament recomano la lectura d’aquest quatre articles.\nSeguiré atendiendo a inmigrantes. Carlos Barra. El País. 24.08\nEls aeroports catalans. Joaquim Nadal. El Punt/Avui.25.08\nA la diestra de Iceta. Toni Aira. El Periódico. 26.07\nLa feina prèvia. Josep Ramoneda. ARA. 26.07\nCol•lecció Narrativa, 411\nBarcelona , 2012\nEls conflictes armats, les guerres són un pou sense fons per trobar matèria literària. Històries que en base a la realitat esdevenen una ficció carregada dels patiments, les aventures, i l’esperit de supervivència de les persones. No en va en el conflicte és quan surt la part més negativa del esser humà i en contrapartida també es veuen els actes més transcendents de generositat o carregats d’heroïcitat personal o col•lectiva. Els mecanismes de relació canvien, els valors humans es situen ne els límits i les reaccions de els persones són imprevisibles\nEl llibre de Sandor Marai s’inclou en aquesta literatura que té com a teló de fons la guerra i les conseqüències que sobre els persones té. En la guerra, més enllà dels combatents, qui pateix més el conflicte és la població civil que al marge de les connotacions ideològiques tenen tots els inconvenients i patiments inimaginables. Masses vegades aquesta població civil ha estat la torna amb que els mateixos combatents compensen les seves mancances o serveixen per la seva pròpia protecció.\nLa novel•la de Marai, és el recorregut vital d’unes persones que esperen el moment final dels combats que s’estan produint al voltant seu , esperen el moment de l’alliberament amb els dubtes i els temors o les confiances que el fet produeix. La tensió permanent i la mostra dels sentiments dels personatges en moments de límit màxim són elements importants en la narració.\nImpressionant i en alguns moments dura, però molt interessant com a reflexió sobre la pèrdua de la conviccions en els moments d‘extrem perill personal.\nSentència amb cua\nAgost 25, 2012\nLa sentència del tribunal Suprem sobre les subvencions a les escoles que separen a l’alumnat per sexes ha aixecat una certa polseguera.\nEvidencia , sens dubte, que aquest tribunal considera que la separació per sexes en les escoles pot ser que estigui prevista però que no cal sigui subvencionada per fons públics. La majoria d’aquest centres són d’una certa tendència religiosa i el primer raonament passa per la inexcusable obligació del govern de complir la llei . Els dubtes del Ministre Wert són inadmissibles i més si tenim en compte que aquets país no és un país confessional. Qüestionar per part del ministre al sentència perquè aquesta impedirà, a partir d’ara, donar diners a escoles que discriminen per raó de sexe , no és de rebut i posar en evidència el tarannà del propi ministre i més quan afirma que canviarà la llei per fer possibles la subvenció.\nPer altra banda i, personalment em satisfà, la sentència sembla que ha obert els ulls a aquells que des del PSC en el seu moment defensaven a capa i espasa la LLei d’Educació de Catalunya, impulsada per l’ara bescantat Ernest Maragall, que recull la possibilitat de subvencionar a les escoles segregadores. En el sí del partit es van silenciar i ignorar volgudament les veus crítiques amb la llei i també recordo una magnífica fotografia dels alcaldes socialistes donant suport a Maragall davant els crítiques per la llei, bona part de les crítiques venien per aquest aspecte pactat amb CiU i a espatlles d’algun dels socis de govern.\nBé, doncs ara el mateix Pere Navarro ( caldria veure si estava també a la fotografia) i cal felicitar-lo per això reconeix que va ser un error aquella inclusió en al llei de donar concert a aquestes escoles i reclama que els diners dels concerts vagin a les escoles bressol. Això ara per ara és difícil ja que els concerts que va signar , precisament el govern tripartit, no acaben fins l’any 2014.\nSorprèn l’actitud de la ex- consellera Gelí, membre del govern que va impulsar i defensar la llei quan en un tuit reproduït pel diari Ara escriu: “ El Tribunal Suprem rebutja els concerts a les escoles que separen alumnes per raó de sexe. Raons pedagògiques, polítiques i ara judicials”.\nCertament està carregada de raó. Llàstima que hagi hagut d’esperar a la sentència per adonar-se’n.\nVeurem com evoluciona tot plegat sembla que els juristes dictaminem que la sentència no és extensiva, és a dir només s’aplicarà a les dues escoles sobre les quals s‘havia presentat el contenciós.\nPerò potser el govern del país hauria de recollir l’esperit de la mateixa i modificar la llei en sentit contrari del que pensa el ministre Wert\nProcediment parlamentari que ja podrien impulsar els que ara han descobert que es van equivocar, això els honora però també els obliga.\nDes de l’oposició cal construir l’ alternativa.\nFa un parell de mesos, en complir-se el primer any de mandat municipal,analitzàvem críticament la feina del govern i concloíem que era un govern feble i sense un projecte global plausible. Però alhora afirmàvem també que no es veia cap alternativa sòlida des de l’oposició capaç de convertir-se en una solució. És una simple percepció personal que no pretén ni donar innecessaris i irrellevants consells ni fer propostes concretes.\nAlgú va comentar , carregat de raó, que a l’oposició hi fa molt fred i hi ha el perill de quedar-se congelat. I quan es ve de governar el fred es pot convertir en una capa de gel que t’impedeixi moure’t amb facilitat en el nou espai en que et pertoca políticament. El llast cal deixar-lo ben aviat i afededéu que no és gens fàcil fer-ho. L’oposició és una tasca fonamental en democràcia. Ja hem llegit la sustentació d’aquesta afirmació en els argument d’un articulista fa poc en aquest mateix Diari No cal insistir-hi. Però tampoc el, i cal insistir, capteniment d’oposició és igual per tothom i va en funció de les expectatives que tinguis. Amb tot el respecte possible hi ha formacions polítiques que difícilment arribaran governar i ,si ho fan, serà com a part minoritària d’algun govern de coalició , que és molt digne, però que també condiciona la manera de fer oposició, amb propostes maximalistes que ratllen un cert populisme.\nI quan s’ha governat es fa difícil fer d’oposició.\nHi ha un seguit de handicaps que tot nou govern explota. És allò tant suat de: I vosaltres que fèieu? que impedeix, a vegades, veure amb claredat la realitat. El recurs fàcil d’assimilar a l’anterior govern tota la mala gestió que es pugui i atribuir-ho ( el que no rutlla) als d’abans és recurrent . L’episodi de la suposada mala gestió econòmica llençada fa ara un any sobre el tripartit, desprès no demostrada en cap audiència pública, n’és una mostra fefaent.\nUn altra recurs ben fàcil per desacreditar l‘oposició són , per exemple, les declaracions de,l’alcaldessa en la seva entrevista clàssica al DIARI de Festa Major: “ Crec que hi ha formacions que anteposen els interessos del partit. Això no vol dir , però, que renunciem a buscar punts d’encontre?.\nEl toc dels interessos partidistes llençats sobre els altres és un clàssic habitual. Es creu l’alcaldessa que les privatitzacions , que són un punt del seu ideari polític no son interessos de partit ?. La ciutat potser no les necessita. O és que seu govern no aplica principis d’ideològics que alguns dubtem que sigui el millor per la ciutat,?. Pura retòrica.\nPerò avui no es veu cap lideratge clar en l’oposició, la mateixa composició de quatre grups amb interessos diferents , des de que manté generalment per globalització el suport al govern fins el que creu que no fer pinya amb l’altra oposició en traurà més rendiment en les properes eleccions, però la realitat és que no hi ha crec una visualització d’un bloc opositor amb el mínims punts acordats , i les línies vermelles que no han de traspassar-se per part del govern, tot i que cal reconèixer també que hi ha hagut acords importants que han fet que el govern hagués de tirar enrere propostes.\nTambé és cert que avui les alternatives que cal oferir no poden ser posicions generalistes ni mocions d’aplaudiment fàcil, sinó que quan es fonamenta una alternativa cal deixar clar que és possible, que hi ha els recursos necessaris i també cal assenyalar que es deixaria de fer per fer allò que es proposa de nou , donat els temps que corren i els poc recursos disponibles.\nI segurament cal que les forces de l’oposició o almenys aquelles que són alternativa de govern guanyin pes polític i es plantegin amb tranquil•litat però sense pausa la necessitat de fer relleus en profunditat per reinventar el projecte i per no tenir el llast de l’assimilació a l’anterior govern, derrotat a les urnes, i que , crec ,que injustament , insisteixo, és culpabilitzat de masses coses, però la realitat és aquesta i cal assumir-la per sortir de la situació d’oposició desnortada.\nNo és la millor oposició aquella que tomba més propostes del govern sinó aquella que és capaç de modular i de fer complir ( fer complir!) els acords a que s’arribi en el Ple d l’ajuntament, i també aquella oposició que té capacitat de respondre alternativament a cada proposta que es fa des del punt de vista ideològic i de millora de la ciutat i/o de les seves persones. I això portarà a voltes a l’acord i a voltes a l’enfrontament polític i la mobilització. I aquesta coherència entre el que es diu i el que s’ha fet mentre s’ha governat és els que donarà nova credibilitat i naturalment tothom pot canviar de posició raonada i legítimament.\nFer feina al carrer, atendre la discrepància de col•lectius amb el govern sense promeses fàcils ni practicar allò del “sí” a tot, sinó amb respondre argumentacions raonables i realistes , posar-se al costat dels menys afavorits i impulsar accions que ajudin a sortir del pou. Amb realisme plantejar alternatives i propostes possibles i entenedores . Hem vist en el que va de mandat acords i pactes ben estranys i contradictoris, certament això no ajuda a la credibilitat ni de l’oposició ni de la política. Tampoc es tracta del “no” sistemàtic, que no fa a l’oposició ni més eficaç ni més contundent , es tracta de posar en evidència el govern davant la ciutadania de que hi ha alternatives que la majoria desitja i fer les complir. I tot amb un exquisit tacte i ignorar les continues desqualificacions que venen del govern i dels seus hipotètics aliats conjunturals.\nDiscrepar i també acordar. Suport i si cal mobilització, argument i alternativa, redefinir projecte i un cert canvi de mentalitat,. Coherència en el que s’ha fet i ara es demana. I sobretot un cert lideratge i reconeixement\nDes de l’oposició s’han forjat gran alternatives de govern guanyant-se confiances i maneres de fer. Queden poc més de dos anys i molta feina per fer per bastir la legítima ambició de governar però fer-ho sense pressa, sense necessita de pactes poc comprensibles i sense objectius clars , suport al govern en allò estructurant contra la crisi però combatre també el mateix govern en allò proposa i que pot tenir alternatives més àmpliament acceptades i socialment més avançades . Amb tranquil•litat però amb fermesa..\nPublicat al Diari de Vilanova el 24 d’agost\nNotes d’actualitat d’un agost d’alta temperatura\nL’anunci del lendakari López d’avançar les eleccions ha donat el contrapunt de profunditat política al mes d’agost carregat de debats més que banals sobre el fet polític.\nLópez creu que ha arribat el moment d’acabar la legislatura. De fet quedarien cinc mesos , per tant és un avançament clarament induït per no haver d’aprovar els propers pressupostos que segurament seran de fortes retallades. Que algú altre assumeixi el desgast de fer-ho no està malament .\nDe fet d’ençà de la retirada del suport del PP ja es veia a venir que la legislatura tindria un final més o menys ràpid abans d’afrontar un final agònic i assetjat per l’oposició.\nS’obre un camí nou i inexplorat fins ara. Absència de violència -almenys explícita, l’implícita no se si ha desaparegut- i la presentació de l’esquerra abertzale pot donar un gir totalment nou al resultat.\nCaldrà estar amatent als moviments dels partits, res sembla decidit malgrat la intuïció de la victòria nacionalista és avui incontestable.\nI caldrà veure si les mesures de Rajoy afecten els resultats.\nTardor de campanya que segurament també complicarà les negociacions amb el govern central el pacte fiscal català.\nGovern en precarietat total.\nEl govern de Rajoy sembla que ja fa aigües , almenys les darreres actuacions semblen actuacions fruit de la descomposició.\nPer una banda els ministres Soria i Montoro barallant-se públicament a través declaracions i notes de premsa. Que si al competència és meva , que si es farà quan jo digui.\nNo és massa de rebut que es doni una imatge de descoordinació i encara menys de lluites internes – que ser-hi. que sempre hi han sigut- que el que cal es resoldre-les internament i no donar peu a una situació certament poc edificant en ple mes d d’agots.\nPerò el súmmum d’aquesta precarietat política l’ha donada la ministra Fátima Bañez. Un cop s’han prorrogat les percepcions de 400 euros, ara augmentada a 450, la ministra fa un compareixença enllaunada, en un vídeo que es va repartir entre els periodistes, és a dit ni presència física ja.\nrecorda els anys 50 0 60 o aquells països autocràtics en que els dirigents graven els seus discursos i els emeten un cop darrera l’altre.\nPotser es tractava d’evitar preguntes incòmodes o condicions inexplicables.\nAlgú potser hauria de prendre mesures i posar una mica d’ordre, o fer un canvi de ministres per recuperar un mínim de credibilitat.\nAmb actuacions com aquetes no només cau la credibilitat, sinó que provoca una certa hilaritat, trista però hilaritat.\nNo a les subvencions a qui discrimina.\nLa nostra confiança en el Tribunal Suprem és ben poca , però aquesta desconfiança no vol dir que no ens alegrem de la sentència que acaba d’anunciar-se. La sentencia assenyala que òbviament els col•legis que separen l’alumnat per raó de sexe poden existir en els sistema educatiu espanyol però la sentència assenyala que “se excluye a esos centros de la posibilidad de concertar con la Administración competente su sostenimiento con fondos públicos”. I , per tant, no poden concertar amb els diversos governs les aportacions econòmiques púbiques.\nA Catalunya hi ha 17 escoles que separen per sexes , la majoria d’elles de confessions religioses. Totes elles tenen concert fins el 2014 , concert que dissortadament els va atorgar la Llei d’Educació de Catalunya impulsada, ai las!, per l’esquerra.\nCal esperar ara el compliment de la sentència.\nNo estarà malament que aquets recursos que a partir del 2014 s’estalviaran vagin a millorar la situació de l’escola pública.\nPerò ens temen que, recurs darrera recurs, acabin al constitucional que ja sabem com les gasta!\nMés polèmiques sense massa interès\nSegueix la calorada i les discussions polítiques d’un certa banalitat pròpia de l’agost.\nEs recurrent quan s’entra ja en la recta final d’aquest mes començar la polèmica a l’entorn de l’onze de setembre i la seva celebració.\nEnguany el govern i el seu President han fet una crida a una gran manifestació l’entorn de la reivindicació del “Pacte Fiscal”, Mas està demanant el suport del carrer abans de la negociació amb el govern central de la nova proposta fiscal.\nPerò alternativament un seguit d’institucions i entitats tenen la voluntat de convocar a la ciutadania a manifestar-se senzillament i clarament a favor de la independència.\nFetes les convocatòries comença l’estira i l’arronsa per part de membres del govern per veure si és possible trobar un punt comú i manifestar-se unitàriament.\nEls consellers que, necessitats de protagonisme, intenten tenir els seus minuts de presència mediàtica van explicant el seu posicionament i intentant fer malabarismes i explicant la seva possible presència a “títol personal” en la manifestació per la independència.\nI aquesta suposada presència “ a nivell personal” ha aixecat ràpidament la suspicàcia d’altres forces , algunes l’han qualificat de ridícula i altres han recordat els membres del govern quan consellers del tripartit també usaven aquesta fórmula del “ nivell personal” i se’ls carregaven sense contemplacions.\nEls temps canvien i ara es trobaren tot els arguments que calguin per justificar presències i absències.\nEn fi escalfar l’ambient és el que toca en aquest moments.\nYou are currently browsing the a les verdes i a les madures blog archives for Agost de 2012.


El 'pelotazo' que arriba\nAra que la psicosi ha passat de llarg i tothom, i no només el Govern, preveu un 2014 esperançador, cada vegada estic més segura que una nova economia del pelotazo és més a prop. No hi ha millor exemple de les ganes que té el país de tornar a la fiesta loca que la temptativa de ser la seu dels Jocs Olímpics, dels quals afortunadament ens ha allunyat la nostra pròpia imatge d'incapaços, o el projecte Eurovegas, pel qual el PP madrileny està disposat a coses tan poc higièniques com fer una excepció amb la llei antitabac. Per sort, té poques possibilitats d'arribar a bon port.\nEl projecte Barcelona World, que ens afecta de més a prop, té la garantia d'un senyor com Enrique Bañuelos, un d'aquells homes capaços de multiplicar els pans i els peixos ( ¡miedo mami! ).\nA part de ser un model que de tant en tant et porta a l'abisme (només cal fixar-se en la crisi actual), em sembla que la cultura del pelotazo és l'enemic públic número u de l'autoestima econòmica d'un país. M'explico, no patiu.\nLes empreses capitalistes (al meu parer) són les que prenen alguna cosa, la transformen i la venen, amb algun valor afegit. Aquesta transformació no existeix en una economia especulativa, en la qual tu et compres un pis (per dir alguna cosa), t'esperes un temps i el vens, i el valor que s'hi afegeix només està en aquesta virtualitat anomenada mercat.\nEl pelotazo , com tots sabem, és molt llaminer i fa que es concentrin tots els recursos en l'especulació. A més, ofega la iniciativa realment emprenedora, la dels que creuen que poden transformar alguna cosa aportant-hi valor i que de tant en tant genera un Ikea, un Apple, un Inditex o un Google.\nAra que no hi ha pelotazos a la vista, amb molta imaginació i intel·ligència podrem aconseguir reforçar una economia productiva que dibuixi un futur més segur que el passat recent.


L’Ajuntament de València destina més d’1,5 milions d’euros per a desenvolupar projectes de cooperació internacional\nLa Junta de Govern Local ha acordat hui la convocatòria de subvencions per a finançar projectes de cooperació internacional per al desenvolupament. Estes ajudes comptaran amb un muntant d’1.560.000,00 euros i estaran dirigides a organitzacions no governamentals «per tal de contribuir a un major enfortiment entre el municipi de València i els països empobrits econòmicament i promoure, entre altres objectius, la defensa dels drets humans i la promoció de la igualtat», tal com ha manifestat l’alcalde de València, Joan Ribó.\nAixí es desprén de l’esmentada convocatòria que, segons Ribó, «prioritzarà els projectes que formen part d’un pla integral de desenvolupament sostenible, fomentant l’autoorganització i la participació de les persones titulars de drets».\nLa convocatòria contempla dos modalitats de subvencions. Una de 60.000 euros, de caràcter anual, per als projectes que necessiten diverses fases d’execució; i una altra, de 100.000 euros, que serà de caràcter biennal per a projectes que comptaran amb una aportació econòmica municipal en l’exercici de 2019 i un alra d’igual quantia en l’exercici de 2020.\nPel que fa a la concessió de les subvencions, es realitzarà mitjançant el procediment ordinari en règim de concurrència competitiva. Entre les obligacions de les entitats beneficiàries, destaca, per exemple, el fet que hauran de presentar els seus projectes redactats amb un llenguatge inclusiu.\nOBRES DE MILLORA D’EQUIPAMENTS\nD’altra banda, la Junta de Govern Local ha aprovat adjudicar un contracte d’obres per a millorar les instal·lacions del Col·legi d’Educació Infantil i Primària (CEIP) Gent Menuda de Natzaret. Per a estes actuacions, que es duran a terme en dos mesos, l’Ajuntament destinarà un total de 37.993,77 euros.\nLa Junta de Govern Local també ha decidit adjudicar el contracte de subministrament d’equipament per al Centre d’Atenció a Persones sense Sostre (CAST), a instàncies d’una proposta de l’alcalde de València, Joan Ribó. L’objectiu d’esta intervenció, que comptarà amb un pressupost de 13.414.46 euros, «és dotar este centre d’unes instal·lacions i equips adequats per a desenvolupar l’activitat específica d’atenció a les persones sense llar a la ciutat de València».\nEntre altre orde de coses, a la reunió de la Junta de Govern també s’ha acordat l’adjudicació del contracte de subministrament de climatització del Centre Municipal de Servicis Socials de Quatre Carreres, al carrer de l’Arabista Ambrosio Huici. Per a estes obres, l’Ajuntament ha destinat 12.093,95 €.


Notícies – Pàgina 14 – La Dinamo\nDes de La Dinamo estem acompanyant el projecte de La Tartana, ubicat a la masia Can Bofill de Molins de Rei, a Collserola. El projecte persegueix diferents objectius, entre els quals es troben lluitar contra l’abandonament de l’activitat productiva de les masies de la zona, l’accés a un habitatge digne a través de l’habitatge cooperatiu …\nPropera convocatòria per un nou projecte d’habitatge cooperatiu a Roquetes!\nDes de La Dinamo estem impulsant una nova convocatòria oberta per a la creació d’un projecte d’habitatge cooperatiu en règim d’ús al barri de Roquetes de Barcelona. La convocatòria té per objectiu la cessió d’un solar a un grup organitzat que vulgui impulsar el projecte cooperatiu a través de la promoció i construcció d’un edifici …\nPublicació de l’estudi “Cap a la generació d’un marc legal de ...\nEl passat dijous 28 de juny, vàrem presentar al Col·legi de l’Advocacia de Barcelona l’estudi “Cap a la generació d’un marc legal de l’habitatge cooperatiu en cessió d’ús”. Ara ja hi ha disponible per descarregar els dos textos que conformen el treball a l’apartat Publicacions del nostre web. En aquest post us expliquem breument en què ha …


Montse Sáez - Sant Adrià de Besòs - 28/9/2011\n- Ofereixen l'Espai Nadó i l'Espai de Joc i Relaxació\nEls Espais Familiars són espais de suport, trobada i intercanvi per a les famílies amb infants menors de tres anys, entenent el grup familiar com el primer context de vida i desenvolupament dels infants. Aquests espais volen donar resposta a les necessitats de relació i joc dintre d’un ambient acollidor i respectuós.\nEls Espais Familiars estan impulsats per la Regidoria d’Educació de l’Ajuntament i, a banda de recolzar les famílies, donen resposta al dret dels infants a l’educació des del naixement. Aquest servei forma part del Centre per a la Petita Infància i les Famílies, al primer pis, junt amb l’Escola Bressol Municipal Josep Miquel Céspedes que està a la planta baixa.\nUs recordem que els Espais Familiars ofereixen l’Espai Nadó i l’Espai de Joc i Relació.\nL’ Espai Nadó, està pensat per a mares i pares que acaben de tenir un fill o filla, o d’altres familiars que puguin acompanyar. També per a dones en avançat estat de gestació, que volen compartir les il·lusions, les expectatives, les pors i els possibles neguits que genera l’espera i l’arribada d’un nadó a la família. La periodicitat del servei és d’un dia a la setmana.\nAquest servei funciona amb un màxim de deu infants, acompanyats cadascú d’un adult, en horari de matí, els dijous, de 10.30 a 12,30h, i en horari de tarda, els dimarts, de 16 a 18 h.\nL’Espai de Joc i Relació\nEstà pensat com a punt de trobada per a famílies i infants d’un a tres anys, on poden intercanviar experiències a través de la relació i el joc. Es basa en la flexibilitat, tot i que hi ha unes activitats concretes i prèviament organitzades, aquestes es porten a terme respectant la dinàmica pròpia del grup, els seus interessos i les aportacions que sorgeixen.\nAquest servei funciona amb un màxim de 12 infants acompanyats cadascú d’un adult. La periodicitat dels serveis és de dos dies a la setmana. Els dilluns, de 10.30 a 12.30 h i de 16 a 18 h, i els dimecres, de 10.30 a 12.30 h, i de 16 a 18 h.\nAls Espais Familiars hi col•laboren diferents institucions i organismes de la ciutat: l’Escola Bressol Municipal Josep Miquel Céspedes, l’Àrea Bâsica de Salut, el Centre d’Informació i Orientació de la Dona i el Centre de Desenvolupament i Atenció Primerenca.\nEl Servei d’Espais Familiars comença aquest mes d’octubre i estan obertes les inscripcions.\nMés informació: al C/ Olímpic, 5 (1r pis de l’edifici de l’Escola Bressol), tel. 93 381 05 59, correu electrònic: a8069086@xtec.cat


L'equip de govern fa balanç del primer any de mandat\nL'alcalde i la resta de regidors de l'equip de govern en roda de premsa.\nL'alcalde afirma que el resultat electoral va posar de manifest la necessitat d’un diàleg permanent i fluid. Aquest diàleg impulsat per l’equip de govern s’ha materialitzat en acords amb tots els grups per impulsar projectes importants per Vilafranca.\nEn aquest sentit, Marcel Esteve ha destacat, per exemple, l'aprovació de les ordenances fiscals i del pressupost per al 2008 (aprovat per 4 dels 6 grups municipals) i acords importants en matèria d'urbanisme (inici de la tramitació del polígon Domenys III, reformulació del pla del carrer Comerç, etc.). L'alcalde ha remarcat que, malgrat que es tracta d'un govern en minoria, aquest fet no ha estat determinant en la gestió del dia a dia i s'ha continuat impulsant projectes com:\n1. Reorganització de l'Àrea de Serveis a les Persones amb l'objectiu d'avançar tant en la qualitat de vida i el benestar com en la convivència dins la societat vilafranquina.\n2. Finalització de la sala principal de l'Auditori per a la propera tardor i continuació de les següents fases que inclouen les sales annexes i l'entorn.\n3. Proper inici de les obres de rehabilitació de les naus de Cal Berger (mitjançant una nova Escola Taller) com a centre de recursos per a la joventut.\n4. Execució de l'aparcament de la rambla de Sant Francesc i proper inici de les obres de l'aparcament soterrat de l'Espirall.\n5. Pla d'intervenció integral (Llei de Barris) de l'Espirall que inclou com a primeres actuacions la remodelació de la plaça Pau Casals i l'aparcament del camp de futbol de l'Espirall.\n6. Propera finalització de les obres de cobertura de les vies del tren.\n7. Ampliació dels serveis amb motiu del desplegament de la Llei de la Dependència.\n8. Remodelació del camp de futbol de l'Espirall i el seu entorn i finalització del circuit de footing a l'entorn de la Zona Esportiva.\n9. Inici del procés de recuperació de la riera del Llitrà.\n10. Finalització de la rehabilitació del claustre de Sant Francesc.\n11. Posta en funcionament del nou Mercat de la Carn.\n12. Inici d'obres de l'ampliació de la llar d'infants de l'Enxaneta.\n13. Millores en espais públics pel fa a la instal·lació de jocs infantils, supressió de barreres arquitectòniques i reasfaltat. 14. Entrada en funcionament de nous equipaments (primera fase d'ampliació de l'Hospital, CEIP Dolors Piera, noves dependències de l'INCAVI, nova comissaria dels Mossos d'Esquadra i nous jutjats).\n15. Temes acordats amb altres grups municipals: nova residència, gratuïtat dels llibres de text, mobilitat, millores en la gestió de residus, aparcament de camions i temes diversos vinculats a l'esport o a l'habitatge, etc.\nAquests són alguns dels projectes que al llarg d'aquest any s'han materialitzat o han fet els seus primers passos i que han tingut en la seva àmplia majoria el suport d'altres grups municipals i alguns dels quals han comptat amb processos de participació ciutadana. Alhora, l'equip de govern està treballant en nous projectes que s'han de tirar endavant en els propers anys, en el marc d'un projecte polític de progrés que busca la igualtat d'oportunitats per a tothom i la transformació d'una ciutat que vol assolir els estandards d'una ciutat moderna i sostenible. El govern de Vilafranca sempre ha buscat complicitats per tirar endavant aquests projectes. En aquest sentit, reafirma el compromís de continuar cercant aquestes complicitats, des d'un projecte de progrés per a Vilafranca i confiant en la capacitat de diàleg i de responsabilitat de tots els grups municipals, tal i com ha estat al llarg del darrer any.\nÚltima actualització: 26/05/2008