Agost i setembre, no duren sempre – Cia. de Jocs l'Anònima\nAgost i setembre, no duren sempre\n30 Setembre 2018 30 Setembre 2018\nJa ho diu la dita que “agost i setembre, no duren sempre” i amb ells acaba l’estiu. Però per nosaltres l’estiu no s’acaba fins que anem al Tocatì https://tocati.it/ a Verona, i ja en van… 11 edicions seguides que visitem aquest festival de jocs al carrer, el millor del món. L’hoste d’honor d’enguany ha estat un territori molt estimat per nosaltres i que els italians han anomenat França del Sud, en realitat un conglomerat de territori francès que va des d’Iparralde, fins a la Catalunya nord passant per Occitània, actualment pertanyen políticament a França però són realitats nacionals històriques, lingüístiques i culturals que tenen ben poc de francès. Però feta aquesta consideració el Tocatì d’enguany ha tornat a omplir els carrers de jocs tradicionals italians, jocs de l’hoste d’honor, folklore, creativitat a dojo. Ens encanta Tocatì i estem enamorats de Verona i hi tornarem l’any vinent, i l’altre i l’altre i…\nPerò el setembre ni el vam començar ni el vam acabar aquí.\nEl 9 de setembre vam fer una de les activitats de jocs del 1714 més boniques que hem fet, a Olesa de Montserrat. Bonic espai i molt bon ambient.\nEl dissabte 29 vam començar el Mini Club de Jocs a la llibreria la Font de Mimir. Una proposta que ja es va consolidant amb la presència de nens i nenes de totes les edats que omplen l’espai amb moltes ganes d’aprendre nous jocs i repassar els ja coneguts. Aquest dia les propostes de GDM van ser les principals: 7 wanted, Shikoku, Tikets to Mars i també d’altres que són un èxit segur com el Cargolino Valentino i pels més petits els de Djeco.\nI vam acabar setembre passant la tarda al festival de jocs tradicionals del Japó, Asobi, que es va fer en un bonic racó de Gràcia, la llibreria Haiku. De la mà dels voluntariosos voluntaris de l’associació Shogi no Koroko http://www.shogi.es/asociacion/ es podia jugar al shogui, al go, al Koi Koi amb les cartes de Hanafuda, fer ballar baldufes o mostrar habilitats amb la kendama o el daruma així com l’imprescindible taller d’origami, i gaudir d’una mostra de joguines japoneses promoguda pel Consolat del Japó. Una bona iniciativa que esperem que es repeteixi.\nAgost i setembre no duren sempre però el seu record sí.\nPosted in: Agenda, Festivals i fires, Giochi in strada, Hem anat a..., Jeux traditionels, Jocs 1714, Jocs en espais publics, jocs tradicionals, juegos tradicionales, Propostes juganeres, Tocati, Uncategorized | Tagged: 1714, bitlles, Bolos, Iparralde, jocs, Jocs orientals, Joguines, juegos de tablero, Quilles, Verona\nEstiu lúdic_4. Museu Mazamet


Des de Vila-real: SONDEJOS ELECTORALS\nMolt s’està debatent i parlant, darrerament, sobre la crisi econòmica que afecta els espanyols, però no tant sobre la crisi dels dos partits -PP i PSOE- encara majoritaris. També és de veres que queden dos anys exactes per a les eleccions autonòmiques i un poquet més, si Rajoy no avança els comicis, per a les estatals.\nEn sociologia, els sondejos venen a ser com petites enquestes superficials sobre tendències entre l’opinió pública, mentre les enquestes són tot un conjunt d'operacions encaminades a recollir informació sobre un fenomen o un aspecte social determinat. Als darrers anys, les enquestes han estat precuinades des dels grans partits que ara apunten a la baixa, però també des dels grans grups de comunicació que actuen com a lobbys o grans grups de pressió sobre el poder i, tal vegada per això, la ciutadania intel·ligent, però sobre tot la menys partidista, sempre sol llegir-les entre línies per captar el missatge que se’ns vol vendre.\nPer a què els petits sondejos i les enquestes, en general, siguen mínimament creïbles, l’univers o persones enquestades ha de reunir una sèrie de característiques que depenen de l'objectiu de l'enquesta. La informació de les respostes sol ser sotmesa a l’anàlisi estadística (recerca quantitativa) o s'interpreta en funció de patrons semàntics (anàlisi qualitativa). Hi ha institucions especialitzades en fer enquestes vàlides, que s'usen com a eina de recollida de dades en sociologia per conèixer l’opinió pública sobre un assumpte d'actualitat o per a estudis de mercat (on s'intenta calibrar l'èxit d'un producte). L'enquesta pot contenir una prova pilot de menys individus per validar que les preguntes estiguen ben formulades.\nDe tota manera, sempre se fan esmenes o correccions de petit calat abans de publicar-les, però la novetat, ara mateix, segons els experts és que l'estimació de vot duplica o triplica la intenció, és a dir, un fenomen novedós perquè al carrer hi ha un refús terrible cap a la participació, amb una abstenció que creix molt, així com el vot en blanc.\nEl sòl de vot directe dels grans partits és el més baix de la incipient història democràtica espanyola i, en aquest ambient, no queda més remei que dissenyar estimacions, plantejar supòsits i fer molta cuina per intentar encertar els resultats.\nVivim una època de gran volatilitat electoral, mentre els sondejos apunten al creixement d'UPyD i al possible sorpasso de Compromís, respecte al finat PSPV a nivell autonòmic, o el d’IU respecte al PSOE a nivell estatal. Però en el que sí que coincideixen totes les enquestes és en una forta caiguda tant del PP, com del PSOE.


Sergio García es disculpa | Román Martínez | barcelona | Espanyol | L'Esportiu de Catalunya\nSergio García es disculpa Sergio García es disculpa Sergio García es disculpa Sergio García es disculpa + Sergio García es disculpa E-mail\nbarcelona - 6 febrer 2018 2.00 h\nDerbi amb el Barça\nSergio García es disculpa\nLa polèmica. El capità blanc-i-blau es va retractar de manera pública de la seva agressió verbal a Samuel Umtiti en el derbi assegurant: “En cap cas el meu ànim va ser racista”\nUmtiti i Sergio García en un moment de tensió de tots dos durant el derbi de diumenge EFE.\nSergio García es disculpa Sergio García es disculpa Sergio García es disculpa Sergio García es disculpa Sergio García es disculpa E-mail\nAl derbi de diumenge al RCDE Stadium s’hi va viure tensió. La celebració de Gerard Piqué silenciant l’estadi amb el dit índex i les posteriors declaracions seves a la zona mixta han centrat la majoria del soroll mediàtic de les últimes hores. Un altre detall que va passar més inadvertit va ser la picabaralla dialèctica entre Samuel Umtiti i Sergio García. El davanter del Bon Pastor, que va entrar en la segona part, se les va tenir amb el central blaugrana. Tots dos jugadors van mantenir una picabaralla que va obligar els seus companys a separar-los. Tot va començar en una acció en el tram final del partit a l’àrea blaugrana. El davanter va sentir el contacte de central i va caure. El francès li va recriminar que s’havia tirat i aquí es va començar a elevar el to entre tots dos. Minuts més tard, Sergio García va fer una entrada a destemps al blaugrana i va veure targeta groga. Això va donar pas a un dur enfrontament verbal entre els dos futbolistes. Sergio García va explotar i li va dir “negre” a Umtiti. El francès va anar a buscar-lo, però Piqué el va frenar. Un cop acabat el partit, el capità blanc-i-blau es va dirigir al vestidor visitant per trobar-se amb el central i demanar-li disculpes per la seva actitud durant el partit.\nSergio García va anar més enllà i ahir al matí va publicar una nota en el seu compte d’Instagram ampliant la seva disculpa a tot el públic: “Abans de tot, aclarir que ahir mateix [per diumenge] vaig parlar amb Samuel. En cap cas el meu ànim va ser racista! Tots sabeu que la meva dona és d’ètnia gitana i que em vaig criar en un barri amb totes les races del món. El meu cunyat, amb qui m’uneix una forta amistat, també és afroamericà.” En el comunicat, el davanter del Bon Pastor acabava deixant clar que s’havia escalfat: “En la tensió del partit es diuen moltes coses que han de quedar en el camp. Força Espanyol!”\nCal recordar que el cunyat de Sergio García és l’exdavanter de l’Espanyol –ara és al Colònia alemany– Jhon Córdoba, que va jugar a les files del conjunt blanc-i-blau la temporada 2013/14 i va compartir vestidor amb Sergio García. En aquell temps al club blanc-i-blau va conèixer la seva actual parella, germana de la dona del capità blanc-i-blau. El davanter colombià va protagonitzar aquest estiu una de les vendes més importants de la Bundesliga canviant el Mainz 05 pel Colònia per 17 milions d’euros de traspàs.\nLi va dir “negre” al central, però va anar al vestidor a demanar-li perdó personalment\nNo reflecteix res de la picabaralla entre el defensa i el davanter blanc-i-blau\n“La meva dona és gitana i el meu cunyat [Jhon Córdoba] és afroamericà”\nEl capità no acostuma a estar al focus de la polèmica\nSergio García sempre s’ha caracteritzat per ser un futbolista tranquil al terreny de joc. En la seva llarga carrera a l’elit del futbol i els seus més de quinze anys de trajectòria pels camps de primera divisió no ha acostumat a ser un jugador dur, tot el contrari, ha estat més vegades víctima de la duresa de les defenses rivals. Una situació que es dona per la seva habilitat per desfer-se dels adversaris i per la zona del camp on juga. No obstant això, és cert que Sergio García ha viscut amb una tensió poc habitual els dos últims duels contra el Barça. El de diumenge al RCDE Stadium i el de fa dues setmanes en la tornada de copa al Camp Nou. El capità blanc-i-blau va ser protagonista d’unes entrades a destemps gens pròpies d’ell, com la que va fer a Umtiti, que va ser totalment desproporcionada. Aquesta duresa, de retruc, deixa palès, però, el seu compromís amb el club blanc-i-blau, en què és un dels futbolistes més estimats junt amb Gerard Moreno. El davanter de Santa Perpètua està agafant el relleu d’home tot terreny que tenia ‘Falete’ fa tres temporades abans de marxar a Qatar. Aquella va ser la seva millor temporada, amb 14 gols. Gerard ja n’acumula 9 i va pel camí de fer el seu millor any.\nL'Esportiu. Nacional 06-02-2018, Pàgina 9\nL'Esportiu. Girona 06-02-2018, Pàgina 13


Cinc anys després… | Bloc de Joan Brunet i Mauri\nLa Unió Europea s’omple sovint la boca amb proclames que parlen de la necessitat d’establir programes de cooperació amb països tercers com, d’una banda, els de la conca mediterrània i els de l’est europeu i, de l’altra, els de l’àmbit llatinoamericà. Per qüestions òbvies, són els països llatins de la UE (Portugal, Espanya, França i Itàlia), els que haurien de mostrar-se més actius a l’hora de promoure polítiques actives en favor dels països del sud de la Mediterrània ja que un sud sense esperances, és un sud que no deixarà mai d’enviar ciutadans cap a un nord que ells interpreten ric i esplenderós.\nPrecisament per configurar una àrea euromediterrània de cooperació i de col•laboració es va celebrar a Barcelona, ara fa cinc anys, la I Conferència Euromediterrània. L’èxit que la va acompanyar va ser notable i les declaracions i programes de col•laboració i de cooperació que es van dibuixar permetien ser mínimament optimistes quant a l’establiment de noves vies d’entesa a partir de les quals poder ajudar a la dinamització de les economies dels països del sud de la Mediterrània i de donar suport a la progressiva democratització dels sistemes polítics vigents.\nDe les bones intencions de la Conferència de Barcelona, s’ha passat, cinc anys més tard, al gairebé mateix no-res que en matèria de cooperació i col•laboració abans hi havia. Només cal, sinó, veure quin ha estat el balanç d’actuacions presentat en la darrera Conferència Euromediterrània celebrada a Marbella. I això no pas pel volum de les assignacions econòmiques i pressupostàries que la UE havia fet, sinó pel fracàs observat a l’hora de posar en marxa programes concrets de col•laboració i cooperació. I és que, com en aquest cas ha passat, no sempre són els pressupostos els que condicionen l’execució de les polítiques. Cal disposar de polítics però també de bons executors capaços d’esgotar les disponibilitats pressupostàries i d’implicar a la societat civil en l’execució de les polítiques. Si prenem els resultats presentats a Marbella com a referència (en cinc anys solament s’ha invertit un 25% dels euros que a Barcelona es van aprovar), és evident que Europa no és plenament conscient de la importància que l’àrea mediterrània per a ella té. I a les alçades que ens trobem, una constatació d’aquesta mena és especialment greu…\nPublicat a El Periòdic d’Andorra, el 15 de novembre de 2000\nNextEncara les persones!


La positivitat no serveix - elTeuDiari Sabadell\nLa positivitat no serveix\n24 Maig, 2017 24 Maig, 2017 Pep Viñas Càncer, Pensament Positiu, salutNo comments\nCom que la positivitat no serveix?\nA veure, anem per parts …. La positivitat té sentit i et pot ajudar a veure la vida amb altres ulleres, però dic que no serveix de res perquè si aquesta positivitat no està sustentada per unes creences que la reafirmin o uns coneixements que la sustentin no deixa de ser una màscara emocional.\nDurant un procés de malaltia són moltíssimes les persones que es creuen amb el dret de donar-te consells sense que els demanis, i moltes vegades aquests consells vénen de persones que no poden entendre la solitud de la malaltia. Només els que han passat per un procés d’aquest tipus poden entendre com un es pot sentir, i és insofrible sentir a persones que no tenen aquesta experiència dir-te; Has de ser positiu, cal que tinguis positivitat !!!\nEn primer lloc no has de fer res, el “haver de” indica obligació i obligat obligat, només hi ha el viure, menjar, beure aigua neta … Voler que algú sigui positiu és imposar la percepció de la persona que ho explica.\nDavant la malaltia el positivisme ve determinat per diversos factors. Entre ells hi ha el moment en què la persona es troba. En la fase inicial de la malaltia es produeix un dol amb les seves respectives fases de negació, ràbia, depressió, comprensió i acceptació, i és només quan s’ha fet aquest procés que la persona està preparada per afrontar el seu estat.\nMantenir una actitud positiva durant aquest procés de dol evita que es faci completament el curs, i al final pot resultar contraproduent, ja que les etapes s’han de passar i si alguna d’aquestes no acaben el seu procés pot ser que surtin amb el temps i que la corba de la recuperació anímica es vegi truncada en algun moment provocant recaigudes.\nQuè fer per recuperar la positivitat?\nEn primer lloc, prendre consciència en tot moment de la fase en què ens trobem, això permet tenir un control sobre la situació, que tot i no evitar poder sentir-se malament, permet tenir la sensació de control.\nSi l’educació emocional formés part de la nostra societat i aquells que envolten a persones en aquestes fases entenguessin això, deixarien d’imposar la seva realitat desitjada. Aquells que pateixen el procés permetrien que aquest seguís el seu camí i deixarien d’intentar ocultar els símptomes anímics a través de medicació que si bé és cert que els mitiguen, no deixen de prolongar els estats quan darrere no hi ha una via d’escapament cap a la seva expressió i la comunicació sobre ella.\nÉs molt important distingir entre el dol i la depressió profunda, encara que en ambdós casos hi ha etapes similars. A la primera hauríem de permetre seus estats i rebre el suport d’aquells éssers estimats, sense jutjar, simplement acompanyant, parlant i raonant el per què es produeix, però mai menyspreant l’estat, ja que això fa que el que el pateix es senti incomprès i encara s’enquisti més. En el segon cas es requereix, la majoria de vegades, d’un professional que permeti treure allò que acaba generant la pressió.\nFactors clau de la positivitat\nUn dels factors que he vist que són claus, és el tenir objectius, el tenir un per què val la pena seguir endavant, un estímul que permeti a la persona deixar de donar voltes al voltant del mateix i posar el focus a una finalitat, ja que quan es té un objectiu es pot caminar cap a ell, i cada pas que ens acosta augmenta la seguretat, la força, la passió i la positivitat.\nUn altre factor clau és el coneixement del procés de la malaltia, i no estic parlant de les conseqüències si les coses no van bé, això es pot conèixer però mai donar-li credibilitat. Parlo d’entendre les lleis de la malaltia per poder sentir en el teu cos en quin moment et trobes .\nEn fi, si ets una persona a qui li han diagnosticat una malaltia o coneixes d’algú que està en aquesta situació deixa que l’estat anímic segueixi el seu curs, parla-, comenta-ho, i permet que els que estan amb tu siguin còmplices d’aquest procés i t’acompanyin, ja que aquest és un camí que viscut en soledat porta un pes molt important, i per què no deixar que el pes quedi repartit per poder acabar el camí amb la major fluïdesa i aconseguir una positivitat amb fonaments? …\nMaica Garcia renuncia al Mundial d’Hongria


Rafinha rep l’alta i entra a la convocatòria per a París\nEl brasiler, que s’entrena amb una màscara feta a mida, se suma a les novetats de Piqué, Masip, Aleñá i Nili per completar la llista de 21 jugadors per jugar contra el PSG\n12 de febr. 17\nRafael Alcántara, Rafinha, és la gran novetat de la convocatòria de Luis Enrique per al partit d’anada dels vuitens de final de la Lliga de Campions. El brasiler, que s’entrena aquests dies amb una màscara feta a mida a causa de la fractura nasal que es va fer en el partit contra l’Athletic Club, ha rebut l’alta mèdica i ha entrat a la llista per jugar contra el París Saint-Germain. El '12' blaugrana, a més, celebra aquest diumenge el 24è aniversari. Gerard Piqué, que va descansar en l’últim partit de Lliga, també torna a la llista.\nPer al partit que es disputarà aquest dimarts (20.45 hores, TV3 i Antena3), el cos tècnic blaugrana fa viatjar 21 jugadors, inclosos els tres porters –Ter Stegen, Cillessen i Masip. Per cobrir les baixes, Luis Enrique ha completat la llista amb els jugadors del filial Carles Aleñá i Nili. I és que el Barça té les baixes per lesió d’Arda Turan –amb una sobrecàrrega a l’adductor de la cama dreta–, de Mascherano –amb una lesió al bíceps femoral de la cama esquerra– i d’Aleix Vidal, que serà baixa durant uns cinc mesos a causa de la luxació al turmell dret que es va fer contra l’Alabès.\nAixí doncs, la llista de 21 jugadors que viatjaran a París la formen Ter Stegen, Cillessen, Masip, Piqué, Rakitic, Sergio, Denis Suárez, Iniesta, Suárez, Messi, Neymar Jr, Rafinha, Alcácer, Jordi Alba, Digne, Sergi Roberto, André Gomes, Umtiti i Mathieu.\nRecuperació per enfocar Europa\nAbans de conèixer la llista de convocats, el Barça ha fet l’últim entrenament a terres catalanes abans de viatjar a París. Els blaugranes s’han exercitat després de la golejada contra l’Alabès (0-6), i els jugadors que van ser titulars a Mendizorrotza han fet una sessió de recuperació. Amb el canvi de xip per a la Champions, Luis Enrique ha dirigit una sessió al camp Tito Vilanova que han completat els jugadors del filial Carbonell, Nili i Aleñá. Els dos últims, a més, han entrat finalment a la convocatòria.\nL'equip viatjarà a París aquest dilluns al matí, i s'exercitarà a la capital francesa a les 19 hores a l'Estadi Parc dels Prínceps per acabar de preparar el duel d'anada dels vuitens de final de la Champions. Abans, cap a les 18.15 hores, Luis Enrique i André Gomes compareixeran davant dels mitjans informatius a la sala de premsa de l'escenari del partit.


El llibre Andorra la Vella sense límits, a disposició dels caps de casa de la parròquia – FÒRUM.ad\nEl llibre Andorra la Vella sense límits, a disposició dels caps de casa de la parròquia\nel: 24/01/12 14:26\nA partir d’aquest dimecres el Comú d’Andorra la Vella posa a disposició dels caps de casa andorrans de la Parròquia el llibre editat per la corporació, Andorra la Vella sense límits, obra de l’investigador de la Universitat de Lleida, el doctor Jacinto Bonales.\nCada cap de casa andorrà, resident a la Parròquia, podrà recollir-ne un exemplar adreçant-se a la Recepció de Casa Comuna, en hores d’obertura: de les 8 del matí fins a dos quarts de sis de la tarda , de dilluns a divendres.\nDel llibre Andorra la Vella sense límits se n’ha editat un total de 3.365 exemplars, 2871 dels quals són destinats a les llars dels ciutadans andorrans residents a la Parròquia.\nLa decisió d’encarregar aquest estudi aprofundit sobre els límits territorials parroquials fou adoptada l’any 2007 a iniciativa del Cònsol Major, Francesc Xavier Mora.\nLa corporació comunal va considerar que els continguts de l’estudi serien d’interès per a la ciutadania i va acordar-ne la difusió mitjançant l’edició d’un llibre. El llibre va ser presentat públicament al Centre Cultural, el 27 de desembre, per la cònsol major, Maria Rosa Ferrer i el conseller major, Antoni Armengol, amb l’assistència de l’autor de l’estudi, Jacinto Bonales.\nL’exposició de la investigació portada a terme, basada en la recerca i un treball de camp acurat, efectuats durant mesos, constitueix un recorregut apassionant pel passat de la Parròquia d’Andorra la Vella i aporta una nova visió sobre les fronteres històriques i els antics enfrontaments que provocaren.\nEntrada Anterior: El Premi Ramon Llull té quatre obres finalistes\nEntrada següent: Sant Julià obre les inscripcions per al taller de disfresses del Carnaval 2012


Restriccions COVID: Què es pot fer i què no a partir d'avui - Diari de Girona\nRestriccions COVID: Què es pot fer i què no a partir d'avui\nConsulta els detalls de la resolució del Procicat en tots els àmbits, des de la mobilitat a les activitats econòmiques\nredacció 04.02.2021 | 13:21\nControl de mobiliat dels Mossos a Maçanet\nLa millora dels indicadors de la pandèmia a Catalunya, ha portat el Procicat a relaxar algunes de les restriccions per frenar l'expansió dels contagis de coronavirus. Repassem què es podrà fer i què no en diferents àmbits:\nEls Mossos reforçaran els controls per fer complir el tancament perimetral de Catalunya.\nEl tancament municipal passa a ser comarcal a partir del 8 de febrer. Es manté el tancament perimetral de Catalunya.\nEl toc de queda nocturn continua vigent fins a les 22.00 hores.\nEs manté l'obertura només en les franges d'esmorzar i dinar, però cadascuna s'allarga una hora. Així doncs, podran obrir de 7.30 h a 10.30 h i de 13 h a 16.30 h.\nRestaurants i bars podran obrir amb un 30% de l'aforament a l'interior i del 100% a les terrasses. La distància de seguretat serà de mínim de 2 metres entre taules. Les taules seran de màxim 4 persones (6 si són de la mateixa bombolla de convivència).\nEls centres comercials i establiments de més de 400 metres quadrats seguiran tancats. El comerç que no sigui essencial, en general, seguirà sense obrir els caps de setmana.\nA partir de dilluns queden fora d'aquestes restriccions les llibreries, que passen a considerar-se equipament cultural.\nEs permetrà la docència teòrica presencial en el primer grau universitari, com es fa en els cicles formatius. També podran obrir en format semipresencial les escoles de música i dansa que estiguin certificades pel Departament d'Educació. Són escoles de preparació per a la formació reglada.\nContinuen suspeses la resta d'extraescolars, fora que estiguin organitzades pel propi centre educatiu respectant les bombolles.\nEs permeten competicions que donen accés a les que ja estaven permeses (estatals i professionals).\nEls gimnasos podran obrir al 30%, amb sis persones en activitats grupals.\nTROBADES: MÀXIM 6 PERSONES\nEs mantenen les reunions de sis persones, i que aquestes siguin de dues bombolles de convivència.\nCinemes, teatres, auditoris, sales de concerts, museus i sales d'exposicions podran obrir amb un 50% de l'aforament i un màxim d'ocupació de 500 persones.\nEls actes religiosos i les cerimònies poden acollir fins a 1.000 persones si l'acte es desenvolupa de forma estàtica, a l'aire lliure o en espais físics tancats i complint les condicions de ventilació, controls de qualitat d'aire i d'aglomeracions.


TUMATEIX LLIBRES, parlem de llibres.: "EL NEN 44" de Tom Rob Smith.\n"EL NEN 44" de Tom Rob Smith.\nMe'l van deixar i me'l havien recomanat tant que gairebé em van obligar a llegir-lo. Confesso que em va costar entrar-hi, però un cop dins era com veure una pel·lícula de por- una part de tu no la vol veure, però saps que si no saps com s'acaba no podràs dormir.\nPotser és que no estem acostumats a les històries situades a Rússia. L'autor ens mostra en aquest llibre una manera de viure molt diferent a la nostra, on la llei que impera és la por: la gent te por de parlar i de no fer-ho; de mirar i de tancar els ulls; pot anar contra l'estat fer una cosa i també pot ser que considerin un delicte que no facis la mateixa cosa... tot depèn del teu destí, si hi ha algú que et vol mal només cal que s'inventi alguna cosa, si necessiten un culpable ho seràs, sense que importi si ets o no innocent.\nEn aquesta paranoia contínua, on tothom té una feina i uns deures i sobretot un control constant, "l'Estat" s'enorgulleix de tenir la tassa més baixa de delictes, no en pot haver... no tenen motius.\nAixí doncs, Leo tindrà que patir mil entrebancs i posar en perill la seva vida i la de la seva família per poder detenir a un cruel assassí de nens.\nUna novel·la que probablement no hauria triat, però que et deixa impressionat per la cruel realitat que ens mostra Tom Rob Smith.\nEtiquetes: HISTÒRICA, LaMAGRANA, novel·la, Tom Rob Smith\nahir vaig anar a fer cabàs de llibres optant pel firmin (savage), el paseo (walser) i fresh (mark mcnay). tot i que aquest fa tan bona fila, i d'aquí a no res tindré tantes horetes per llegir i fer el manta que ... :)\n30 de juliol de 2009 a les 17:20


Espores - EL DRAC SAGNANT DE LES CANÀRIES\nEl seu nom deriva del grec drákaina que significa femella de drac. A la seua ombra, els guanxes administraven justícia, posat que era considerat com a un tòtem.\nLimfa roja brollant del tronc ferit d'un drago\nCom reconèixer un drago\nEl drago té una àrea de distribució reduïda, és un endemisme de l’arxipèlag canari que creix lentament sobre substrats basàltics i que no tolera les gelades, és per això que troba en Tenerife i Gran Canària tot allò que necessita.\nLes seues fulles són sagetes que creixen agrupades als àpex de les branques. De les tiges del drago ixen arrels adventícies que en tocar terra ancoren l’arbre al substrat i donen al tronc, d’escorça argèntica, eixe aspecte tan característic.\nExemplar jove de drago\nEl fruit és com un cigró ataronjat que pot romandre a l’arbre fins un any i que porta una única llavor al seu interior envoltada per una polpa agredolça.\nLes flors apareixen durant els mesos de juliol i agost i són pol·linitzades pels insectes, mentre que, seran altres animals els què, en menjar-se els fruits i digerir-los, dipositaran les llavors en algun punt de l’illa no massa llunyà, les quals, amb un poc de sort, germinaran i donaran lloc a plàntules. Unes plàntules que s’assemblaran molt a les cebes, no en va, van estar inclosos a la família de les liliàcies.\nFruit del drago. Fotografia de Daniel Sancho (Font de la imatge)\nMil·lenari però amenaçat\nTot en el drago sembla estar condemnat al fracàs. És una espècie lenta que no ramifica ni floreix fins que han transcorregut els 30 primers anys i viu a llocs de difícil accés per als animals que han de dispersar les seues llavors. A més, la vida als penya-segats i barrancs és fràgil perquè qualsevol despreniment de terra pot acabar amb la vida d’un exemplar.\nAquestos són perills afegits als què qualsevol espècie vegetal ja pateix: una ventada, la sequera i com no, l’acció de l’home. El turisme ha fragmentat les poblacions de Dracaena draco i la ramaderia impedeix que les plàntules esdevinguen exemplars adults. La conservació del drago ex situ i als bancs de germoplasma és una bona ferramenta per a la seua perpetuació, a més d’estar inclòs en la Llista Roja de la UICN.\nPerò Dracaena drago no és l’única espècie que existeix. A l’illa de Socotora, al Iemen, viu Dracaena cinnabari. Aquesta espècie també pateix sèries amenaces. Les branques més altes del exemplars adults usen la boira per captar aigua. No obstant, els núvols baixos semblen no ser tan freqüents en les últimes dècades. El turisme i el desenvolupament tampoc estan ajudant al manteniment de l’espècie, tant és així que a l’illa ja no hi ha dragos joves.\nEls arbres monumentals, encara que majestuosos, són més fràgils del que pensem. A l’illa de Santa Cruz de Tenerife hi ha el drago més conegut de tots, que rep el nom de la localitat on es troba, Icod de los Vinos. S’estima que aquest exemplar té uns 800 anys i mesura 18 metres d’alçada. Per a preservar-lo va ser necessari desviar una carretera.\nÉs important que les autoritats locals gestionen correctament la conservació dels arbres monumentals i es faça una divulgació responsable. Les nombroses visites poden fer malbé les arrels degut a les trepitjades incessants del sòl o als ascensos continuats pel tronc.\nSavina de l'illa de El Hierro retorçuda per l'acció constant del vent\nEl vertader misteri del drago\nAquest arbre ha sigut venerat per diverses cultures, és l’emblema d’allà on viu i se li ha atribuït la capacitat de curar des de la pesta fins la gingivitis però ignorem molt de la seua biologia, la distribució geogràfica, el ritme de floració i fructificació i del seu aspecte dalinià. Sense dubte, el que constitueix el vertader misteri del drago és si romandrà viu o no en un futur pròxim.\nEn definitiva, un arbre parsimoniós a l’ombra del qual és fàcil sentir-se humil. El drago és l’exemple de com la selecció natural actua silenciosament a un ritme imperceptible però irremeiable.\nMés en aquesta categoria: « EL LOTUS SAGRAT\tPer Nadal, plantes! »


L'escola de música de Palafrugell compleix cinquanta anys d'història - Diari de Girona\nL'escola de música de Palafrugell compleix cinquanta anys d'història\n?Fundat el 1967, el centre celebrarà aquesta efemèride durant tot el curs 2017-2018 amb una sèrie de conferències i concerts programats a partir de les estacions de l'any · De l'EMP han sorgit artistes com la cantant Sílvia Pérez Cruz o el grup Els Cremats\nroser albertí 14.08.2017 | 07:18\nL´escola de Música de Palafrugell té més de 300 alumnes. aniol resclosa\nMig segle formant músics i cantants d'arreu de la comarca amb la dedicació i la passió del primer dia. Això és el que ha aconseguit l'Escola de Música de Palafrugell (EMP) d'ençà que es va fundar el 1967 i de la qual han sorgit artistes de primer nivell com la cantautora Sílvia Pérez Cruz, el grup d'havaneres Els Cremats o la coral Nit de Juny, entre molts d'altres. Una escola que durant 50 anys ha passat de tenir una desena d'alumnes, als més de 300 que actualment omplen les aules. Que va ser fundadora –el 1994– de l'Associació Catalana d'Escoles de Música (ACEM) o que el 2015, va aconseguir l'autorització d'Ensenyament per tenir conservatori (l'Energia) que ja inclou una seixantena d'estudiants.\nDarrere de tot plegat hi ha l'esforç i l'empenta de la Fina Ferrer, la seva fundadora i actual directora. «Vaig començar fent classes de solfeig, piano i cant coral a casa meva, però cada vegada tenia més alumnes que volien tocar altres instruments», explica Ferrer. Ara a l'escola, situada al carrer Sant Joan, té 30 professors i s'hi ensenyen fins a vint instruments; s'hi fa formació clàssica, moderna i popular; i inclou conjunts de corda, instrumentals de vent o de jazz, entre molts altres.\nMèrits aconseguits durant cinc dècades i que ara el centre vol festejar amb una sèrie d'actes i activitats que es faran durant el curs 2017-2018. «Els hem programat per estacions començant per l'estiu i coincidint amb el concert de final de curs 2016-2017», detalla Ferrer. Va ser durant aquest recital titulat De la pineda al mar, quan es va donar el tret de sortida a la celebració dels 50 anys, amb la projecció d'un vídeo amb els moments més entranyables de la història de l'escola, elaborat per Pau Bruguera i Lluís Fonalleras i la presentació del logotip de l'aniversari fet per Pere Alvaro. «A finals de juliol van venir alumnes de Boston i el Regne Unit a fer un concert i durant els pròxims mesos, nosaltres també anirem a l'estranger», explica la directora de l'EMP.\nProgramació per estacions\nRespecte a la resta de la programació, que canviarà de color en cada estació de l'any, continuarà a la tardor amb un concert de graduació de tres alumnes, el 30 de setembre. Al 14 i 15 d'octubre, l'escola participarà de nou al Festival de Jazz de la Costa Brava i al 25 novembre, ho farà en el concert de Santa Cecília, patrona de la música. Serà durant aquesta estació, quan l'Energia Cobla farà un intercanvi amb una escola de Brussel·les i quan es presentarà també, la biografia de la dansaire i coreògrafa Eulàlia Hortal, escrita per Oriol Oller, músic i professor del centre.\nA l'hivern, el protagonisme serà per al cicle de cinc concerts de petit format a càrrec d'antics alumnes que es dediquen a la música professionalment i centrats en cada dècada d'història de l'escola. Cada actuació anirà precedida d'una conferència realitzada també per exalumnes. «Alguns són musicòlegs, artistes o actors que van estudiar aquí i que explicaran anècdotes i experiències», relata Ferrer. A més, per Nadal i Sant Esteve hi haurà concerts a càrrec de les corals Els Virolets i Nit de Juny.\nI amb la primavera arribarà la traca final: el concert i la festa de cloenda. El primer es farà el 27 de maig i comptarà amb la col·laboració de tots els conjunts instrumentals, corals i alumnes de l'escola. El segon es farà el 10 de juny amb una arrossada popular i una Jam session. Paral·lelament a tot això, es crearà una exposició per recordar els moments més representatius dels 50 anys del centre i s'editarà una revista commemorativa que recollirà reflexions, relats o experiències viscudes per tots els que n'han format part.\nPerquè com ressalta Fina Ferrer, l'escola tot i ser de titularitat privada «sempre ha tingut vocació pública» participant i animant tots els actes populars que s'han fet i es fan a Palafrugell. Un poble que ha portat arreu del món durant cinc dècades a través d'un idioma universal: la música.


Ja a la venda les entrades per a les Festes del Remei 2014\nEl cap de setmana del 25 al 27 d’abril arriben les Festes del Remei de l’any 2014.\nTant la regidoria com la Comissió de Festes han treballat per obtenir un programa amb activitats per a totes les edats, des de la Nit Jove fins a la tradicional Diada de Cant Coral, que enguany celebra la seva XXVIII edició.\nLes festes s’iniciaran el divendres 25 d’abril a les 9 del vespre, amb l’actuació del Mag Lari a la Sala Municipal, per continuar amb una Nit Jove, que aquest any es celebrarà a la plaça de l’Església, amb els grups Escote, Filippo Landini i el grup de versions Zàping.\nDurant el dissabte 26 estan previstes diverses activitats infantils i la novetat més important d’aquest any: el sopar ball popular, a la Sala Municipal, amb el grup D’Altra Banda.\nLes festes conclouran el diumenge 27, amb una nova edició de la Prova d’orientació esportiva i la tradicional Trobada de Gegants al matí; i la Diada de Cant Coral a la tarda.\nSi voleu consultar horaris, preus i on comprar les entrades del Mag Larí i del sopar ball, cliqueu aquí per veure el tríptic informatiu.\n23 de setembre, Dia de la Visibilitat Bisexual\nRoben els mecanismes i el cablatge elèctric dels fanals de Can Jalpí\nFormació sobre cooperatives per a gestories i segell "Aquí es coopera"\nCalendari de l'Oficina d'Habitatge de setembre a desembre de 2019\nObertes les inscripcions al taller Activa't\nEl Centre i l'Ajuntament assisteixen a la projecció d'un documental que repassa la història dels ateneus catalans


Informació de la Ribera: L´ALCÚDIA INAUGURA EL PARC MÉS GRAN DE LA POBLACIÓ\nL´ALCÚDIA INAUGURA EL PARC MÉS GRAN DE LA POBLACIÓ\nl’ Alcúdia, inaugura el darrer polígon que ha urbanitzat l’ Ajuntament, el Sector-15 , dins del qual se troba el Parc de la II República, el de major dimensions del poble.\nEsta nova zona es troba entre el col·legi Heretats i la prolongació de l’ Avinguda Nostra Senyora de l’Oreto, al voltant de les instal·lacions de la Cooperativa. L’ espai té més de 13.000 metres quadrats i servirà per reduir la congestió a la zona escolar i també per connectar amb la trama urbana i la zona residencial. S’ ha configurat tenint en compte la distribució entre els espais d’estància, els de passeig, les zones d’encontre, les esportives i els jardins. El nom del parc ve d’un acord plenari pres ja fa dues legislatures, que encara noi s’havia materialitzat.\nL’acte no ha estat tampoc desproveït de la seua part lúdica, ja que la xicalla no ha dubtat a provar tots els elements de joc de la zona i, a més han pogut participar en un “taller d’arquitectura”, en què podien anar afegint peces a una reproducció del poble\nQue ocupava el perímetre de mig camp de bàsquet, segons les explicacions que anaven fent-los els especialistes en arquitectura”.\nUn dels beneficis d’ esta urbanització, potser el més apreciat pels veïns i veïnes, és que proporciona una parcel·la aïllada per al col·legi Heretats, de manera que queda separada l’activitat docent de l’ activitat industrial del sector fronterer .”Hem aconseguit així donar solució a l’antiga reivindicació de la comunitat educativa del col·legi Heretats d’ordenar la zona”- afirmava Robert Martínez. Així, l’escola i la nova zona verda formen un conjunt educatiu i d’ oci infantil, amb una zona pròxima d’aparcament i l’entrada al col·legi de l’alumnat és menys perillosa.\nAltre benefici, no menys important, de la distribució interior d’este sector és que proporciona l’ ampliació del sòl industrial que facilitarà les previsions d’expansió de les instal·lacions de la CANSO.\nENNiA ha sigut l’empresa responsable d’este nou desenvolupament urbanístic a l’ Alcúdia, seguint el Pla General d’ Ordenació Urbana fixat per l’ Ajuntament en 2002. La zona limita amb zones naturals i agrícoles d’un notable valor ecològic i paisatgístic, per això l’ Ajuntament en el Pla General va establir com a Sòl No Urbanitzable de Protecció Agrícola la part del terme compresa entre el camí del Ressalany o d’ Alberic, camí de la Muntanya fins el Poliesportiu Municipal i la línia de FGV.


Anuncis CULTURA, ART I OCI OLESA DE BONESVALLS - Classificats.net\nAnuncis / Lleida / Alt Penedès / Olesa de Bonesvalls / Cultura, art i oci Olesa de Bonesvalls\nCultura, art i oci Olesa de Bonesvalls\nAnuncis de: Cultura, art i oci Olesa de Bonesvalls\nDe 1 a 0 de 0 anuncis de Cultura, art i oci Olesa de Bonesvalls\nAnuncis Cultura, art i oci Olesa de Bonesvalls\nConsulta anuncis classificats de Cultura, art i oci Olesa de Bonesvalls. Publica el teu anunci de Cultura, art i oci Olesa de Bonesvalls, és gratis a Classificats.net. Contacta amb els anuncis de Cultura, art i oci Olesa de Bonesvalls directament, per telèfon o correu electrònic.\nClassificats Cultura, art i oci Olesa de Bonesvalls\nConsulta tots els anuncis de Cultura, art i oci Olesa de Bonesvalls que han publicat els usuaris\nBusca i troba Cultura, art i oci Olesa de Bonesvalls\nEstàs a la secció de Cultura, art i oci Olesa de Bonesvalls del portal d'anuncis gratis. Busca, troba, compra, ven, demana, regala, informa, ajuda o coneix gent a Classificats.net. Tots els anuncis de Cultura, art i oci Olesa de Bonesvalls són gratis. Busca i contacta.\nGent interessada en Cultura, art i oci Olesa de Bonesvalls\nBusca, troba i contacta amb gent que ofereix: Anuncis de: Cultura, art i oci Olesa de Bonesvalls


La duquessa de Sussex, exactriu, posarà veu a una de les produccions de la companyia, que farà una donació a una organització de defensa dels elefants, segons "The Times"\n11/01/2020 - 18.59 Actualitzat 12/01/2020 - 09.49\nLa duquessa de Sussex en una imatge recent (Reuters)\nMeghan Markle ja té feina després de l'anunci dels ducs de Sussex d'independitzar-se de la família reial britànica. Segons el diari The Times, l'exactriu serà una de les veus narradores de Disney, feina per la qual la companyia farà una donació a l'organització benèfica Elephants without Borders.\nEl diari britànic no ha donat més detalls del contracte, que s'ha conegut només uns dies després que es fes pública la decisió d'Enric i Meghan d'abandonar les seves obligacions com a membres de la família reial britànica i treballar per ser econòmicament independents.\nEls ducs de Sussex van anunciar també que tenien la intenció de viure entre el Regne Unit i l'Amèrica del Nord, probablement al Canadà, on han passat sis setmanes per Nadal i on és ara la duquessa de Sussex.\nEnric i Meghan viuran probablement al Canadà (Toby Melville/Reuters)\nSisme al Regne Unit\nLa decisió d'Enric i Meghan ha desfermat un sisme al palau de Buckingham, ja que la parella no ho va consultar prèviament amb l'àvia d'Enric, la reina Elisabet II. El palau de Buckingham va fer un breu comunicat tot just després de l'anunci en què s'assegurava que hi havia molts temes a debatre.\nSegons fonts pròximes a la família reial britànica, però, aquestes converses progressen adequadament i podrien arribar a acords d'aquí pocs dies, i no pas setmanes, com es va dir en un principi.\nEl fet, però, és que la notícia ha impactat de ple en la societat britànica i que fins i tot el museu Madame Tussauds de Londres ha retirat les figures de cera d'Enric i Meghan.\nParal·lelament, la parella ha obert una nova pàgina web, sussexroyal.com, per donar a conèixer les notícies relacionades amb el seu nou projecte vital.\nMeghan, exactriu de "Suits"\nAmb el fitxatge per Disney, Megan Markle continuarà en certa manera la seva carrera com a actriu. La nord-americana, de 38 anys, va participar a la sèrie "Suits", on va interpretar el paper de Rachel Zan.\nTambé ha intervingut puntualment en altres sèries, com "Castle", "CSI", "La liga fantástica", "Fringe" i "Sensación de vivir", entre d'altres.


Un funeral a Galícia, possible origen del rebrot del Solsonès\n© Una sanitària rep una pacient que se sotmetrà a un test PCR.\nEl viatge a Galícia d’un veí de Sant Llorenç de Morunys per assistir a un funeral podria ser l’origen dels contagis registrats al Solsonès en els últims deu dies. El contacte de la persona que va viatjar amb un jove d’aquesta població hauria provocat una transmissió comunitària. La comarca ha registrat 27 casos positius en aquest període, concentrats a Sant Llorenç de Morunys (7) i a Solsona (3). Aquesta setmana, els casos han anat aflorant i, de moment, les proves PCR han detectat 17 casos més a la Vall de Lord. Es tracta de persones joves que presenten símptomes lleus, que estan en aïllament domiciliari, així com els seus contactes.\nEn total, al voltant de 80 persones estan confinades a les seues cases. Precisament, ahir el Centre Sanitari del Solsonès va dur a terme fins a 40 proves a Sant Llorenç de Morunys, i durant la setmana se n’han fet 50 més a Solsona. L’alcalde de Sant Llorenç de Morunys, Francesc Riu, va destacar que els positius es troben estables i que tots estan complint estrictament el confinament. L’índex de rebrot de Sant Llorenç de Morunys era ahir de 1.675,2 punts.\nAixí mateix, altres municipis de Lleida mantenen un índex de rebrot elevat, com ara Foradada (Noguera), amb 3.837, 95 punts; Menàrguens (Noguera), que en va registrar 3.341,8; Seròs (Segrià), amb 1.659, i Almacelles (Segrià), que va marcar un iEPG de 1.112.


Ho vaig tornar a fer i això que, com sempre, m’havia proposat dissimular una mica i camuflar així la meva nul·la sensibilitat artística. No va funcionar perquè el post impressionisme de Van Gogh no em van transmetre res i vaig tornar a marcar la volta ràpida per arribar a la botiga que sempre hi ha al final del recorregut on pots comprar en format imant de nevera aquells quadres que ni t’has mirat. Em va passar el mateix al Louvre amb l’enigmàtica Gioconda de Da Vinci o amb l’impressionisme de Monet al National Gallery. Sempre la pole position. Culpa meva. Tots tenim les nostres limitacions i està clar que jo seguiré marcant més voltes ràpides que Lewis Hamilton cada vegada que visiti un museu.\nFa uns mesos vaig ajudar el meu fill a fer un treball sobre l’art sacre. De fet seria més just dir que ell va acabar ajudant-me a mi a fer el seu treball. Havíem de buscar obres, ubicar-les i contextualitzar-les. Posar-nos a la pell de qui les va pintar. Saber-ne els motius i descobrir-ne els detalls m’ho va fer veure diferent. Continuo sent incapaç d’apreciar gran cosa però almenys ja he despertat la curiositat de saber-ne una mica més i deixar de ser una cromanyó quan em sento superat per la majestuositat de les obres. Gairebé sempre, vaja.\nParlant amb ella me’n vaig adonar que tots som perillosament iguals i les nostres històries perillosament semblants. Mirat així t’entren ganes de marcar una altra volta ràpida i arribar al paddock per hibernar-hi uns quants anys més. L’efecte Flynn que diu que les persones som cada vegada més intel·ligents a mi no m’afecta. La quantitat de coses i de persones que em fan por creix exponencialment i no dona la més mínima opció a la meva part racional que de tant en tant em recorda que algun dels camins podria ser el bo.\nHi ha poques coses que tenen el poder de rescatar-me de mi mateix. Ells, l’olor dels seus cabells acabats de rentar, el seu sofà gris que sempre havia pensat que era blanc i alguna que altra drecera, reminiscències d’altres vegades en les que hauré estat al límit com ara. No és massa per fer front als meus diàlegs interns que s’acceleren tot sovint de manera inesperada i em deixen exhaust de tant voler frenar-los dibuixant bucles interminables.\nPodria ser culpa de la tardor que ja treu el cap. No fa gaire va ser de la primavera i ja tinc assumit que amb el desembre tampoc encaixo bé. És més un tema estructural d’alguna connexió que ve de sèrie i que cíclicament m’ho distorsiona tot i em fa mirar els meus dimonis amb una lupa. Qui sap si algun dia seré capaç de controlar-ho però ara per ara em conformo amb escurçar el procés i gestionar el pànic sense haver d’estar permanentment al costat d’una sortida d’emergència.\nVaig tenir uns anys, entre cinc i deu, en els que vaig deixar de ser tan exigent amb mi mateix. Tenia aquella efímera sensació d’estar on volia, amb qui volia i fent el que volia. Com una mena de finisher sentimental que ja no tenia la necessitat de mirar-se al mirall i d’autoavaluar-se compulsivament per anar renovant la vinyeta de la ITV. Suposo que és el més a prop que he estat mai de la felicitat, però en aquells moments no ho vaig percebre així. Estava bé, però aquella barreja maquillada de rutina em feia pensar que encara podia estar millor i no em va deixar exprimir-la al màxim. Va ser un error majúscul que va desencadenar la tempesta perfecta. Primer una guerra amb ella que no va durar res. Tan sols uns segons fins que vaig entendre que ja l’havia perdut sense ser conscient ni d’haver-la iniciat. I aquell tornado que no vaig ser capaç d’intuir va deixar pas a una batalla eterna que ja fa anys que mantinc amb mi mateix.\nSi, tots som perillosament semblants i per això m’identifico amb molta facilitat amb les etapes del seu manual. L’error deu ser anar-les cremant sense cap tipus de lògica com si cada etapa no tingués res a veure amb l’anterior o amb la que vindrà. I no només això sinó que algunes ja estic segur d’haver-les superat vàries vegades. Conviure amb aquella estranya sensació de saber que tinc més eines de les que em calen però també de ser conscient que un mono del zoo de Barcelona sabria utilitzar-les millor que jo. Un estudi de la revista Proceedings of the National Academy of Sciences deia fa poc que hem entrat en una fase d’efecte Flynn invertit, i aquí si que hi encaixo com un guant.


L’independentisme consolidaria la majoria absoluta si ara es fessin eleccions al Parlament, segons l’enquesta del Centre d’Estudis d’Opinió (CEO) de la Generalitat, que preveu un estancament, en general, de les expectatives del bloc “unionista”.\nAixí, Junts pel Sí obtindria de 60 a 63 escons, 1 més que a les eleccions del 27 de setembre del 2015, a la banda alta de la forquilla; i la CUP de 8 a 9, 1 menys en la part alta. A la part baixa, totes dues forces sumen, en tot cas, 68 escons, la majoria absoluta de la Cambra catalana.\nHi ha poques variacions en el resultat de la resta de formacions, amb lleus increments a excepció del PP. Cs obtindria de 25 a 26 escons, és a dir 1 més o els mateixos que té ara; el PSC pujaria, dels 16 actuals a 17-19; CSQP passaria d’11 a 12-14 i el PP es quedaria igual (11) o en perdria 1.\nL’enquesta, corresponent a la tercera onada del 2017, es va realitzar entre el 16 i el 29 d’octubre, és a dir, 15 dies després de la celebració del referèndum de l’1 d’octubre, prohibit pel Tribunal Constitucional i fins a dos dies després de la proclamació de la República catalana, el 27 d’octubre passat. Aquest dia també el govern espanyol va dissoldre el Parlament i va convocar eleccions per al 21 de desembre que ve en aplicació de l’article 155 de la Constitució. L’anterior baròmetre del CEO, corresponent a la segona onada del 2017, es va realitzar el juny passat.\nSi es comparen els resultats amb els de l’enquesta precedent, JxSí manté la mateixa forquilla d’atribució d’escons (60-63) i la CUP recupera posicions: de 6-8 a 8-9. Ciutadans puja de 20-22 a l’anterior enquesta del CEO a 25-26 a l’actual. El PSC, que obtenia 17-20, en podria perdre un -ara obtindria 17-19-. CSQP rebaixa les seves expectatives: de 15-17 a 12-14 escons, com també succeeix en el cas del PP, que d’una forquilla d’11 a 13 passaria a 10-11.\nEstimació en escons\nEstimació en percentatge de vot


Repescant el passat | La Generalitat, intervinguda molts cops en 400 anys\nLa Generalitat, intervinguda molts cops en 400 anys\nPosted at 06:40h in Articles, Catalunya\tby\tEugènia\nLa Generalitat va néixer al segle XIV com un organisme per a recaptar impostos, mentre no es reunien les Corts. Amb el temps es va convertir en la institució que vetllava per la defensa de la lleis catalanes, les anomenades “Constitucions”. Això va fer que tingués nombrosos enfrontaments amb la monarquia hispànica que van portar que fos intervinguda diverses vegades i fins i tot suprimida arran de la Guerra de Successió. En l’article ens hem centrat, sobretot, en les intervencions dels segles XVI i XVII i en les del segle XX.\nLa Generalitat de Catalunya té els seus orígens en les Corts catalanes. Pere III el Cerimoniós va crear la Diputació del General (coneguda posteriorment amb el nom de Generalitat) durant la guerra contra el rei de Castella, el 1359. La intenció era forjar un organisme permanent, que actués de forma eficient, per tal de recaptar impostos necessaris per a la guerra, mentre les Corts no estaven reunides. Al principi tenia una estructura simple, sis membres, dos per cada estament i un caràcter d’organisme fiscal i financer, però amb el temps –successives reformes- va anar adquirint més competències polítiques.\nLa Generalitat al segle XVI\nCom expliquen Arnau Cònsol i Àngel Cases en un article recent, tot i que anteriorment hi havia hagut desacords significatius, la Generalitat va xocar de veritat amb la monarquia dels Àustries en la segona meitat del segle XVI, durant el regnat de Felip II. Per un conflicte de competències entre la Inquisició i les institucions catalanes –la Inquisició no era gens ben vista a Catalunya-, el juliol de 1569, oficials del rei van ocupar la Generalitat i van detenir-ne els diputats.\nLa desconfiança mútua va anar augmentant, sobretot, a partir de 1585, quan en celebrar-se Corts a Montsó, la Generalitat va descobrir, després de molts anys d’estira-i-arronsa, que les actes d’aquelles Corts catalanes, que havien rebut de Madrid, havien estat manipulades: bàsicament, alguns acords havien desaparegut i d’altres eren falsos, com un augment de sou per als membres del Consell Reial.\nLa conseqüència fou que la Diputació es va anar consolidant, a ulls de la població, com l’única institució que vetllava pels interessos polítics i econòmics dels catalans, mentre la monarquia s’apuntava a projectes de tipus imperialista –guerres a Europa i colonització d’Amèrica- que portaven indefectiblement la guerra i la misèria al país. Per altra banda, arran de l’afer de les actes manipulades, el virrei va fer empresonar alguns diputats i la gent va cridar visques a la Generalitat i “mort als traïdors de la terra”. Quan la notícia dels aldarulls, que havia provocat la detenció dels diputats, va arribar a Madrid, el rei va considerar que era el moment idoni per enviar-hi tropes: 12.000 soldats, una veritable invasió militar. Però la repressió duta a terme va provocar l’efecte desitjat per Felip II: va crear el pànic i va dividir les autoritats. Alguns diputats, espantats per la violència, van buscar l’entesa amb l’Audiència Reial –màxim organisme judicial controlat pel monarca- i el virrei. Es van arribar a crear dos partits i la Generalitat va arribar a tenir dues seus.\nLa Generalitat al segle XVII\nVa ser el comte duc d’Olivares, en nom de Felip IV, el que va continuar la política que Felip II havia iniciat. Quan el favorit del rei va voler aplicar a Catalunya la “Unión de Armas”, que traduït volia dir que els catalans aportessin recursos per a les seves guerres europees, cosa que les Constitucions catalanes prohibien del tot, la Generalitat s’hi va oposar de manera rotunda. El conflicte és conegut com la Guerra dels Segadors. El final de la guerra va frenar momentàniament els projectes autoritaris de la monarquia, però suposà un retrocés per a la utilització de les competències de la institució.\nEls fets van anar d’aquesta manera: un cop acabada la guerra, el 1652, el Principat, com és sabut, va tornar a l’obediència castellana, però la monarquia no va suprimir la Generalitat. Es va estimar més controlar-la des de dintre: inspecció de les finances, supervisió del comandament etc… en definitiva, vigilar estrictament els ressorts de poder del tossut i rebec poble català. La fórmula va ser “la Real reserva”, que, a partir de 1659 obligava a totes les institucions a enviar una llista dels llocs de treball vacants a l’administració al virrei. Aquest enviava l’informe a Madrid, tot indicant les tendències polítiques dels aspirants i així el monarca podia vetar qui li convenia. Va ser d’aquesta manera, com el govern català va passar a mans reialistes, les quals mai no es van oposar a cap decisió dels oficials de Felip IV, encara que anessin contra les Constitucions catalanes, és a dir, contra la llei del país.\nLa cultura política catalana no desapareix\nPerò ni els dirigents catalans ni la Generalitat es van resignar mai a la retallada que havia imposat Felip IV. S’hi sumem l’actitud de menyspreu habitual de tots els virreis en l’època de Carles II. S’entén perfectament, doncs, que, a finals, del segle XVII, l’ambient era força carregat a Catalunya. Comencem a comprendre la resistència a ultrança del poble català a la propera guerra: la de Successió, a principis del segle XVIII. A tall d’exemple, encara que és una mica anterior, quan els diputats es van queixar a la Corona, el 1653, la reacció monàrquica en boca del virrei va ser fulminant i ben explícita: “Aqui no vota la razón , sinó la fuerza”.\nCom diu Núria Sales a la Història de Catalunya, dirigida per Pierre Vilar, cal entendre que Catalunya era un estat de sobirania imperfecta, però estat a la fi, malgrat l’absència i “desnaturalització” del monarca, l’espaiament de les Corts, les massives infraccions de les Constitucions i la supeditació, tot i l’existència d’una separació de corones i de regnes, a una monarquia espanyola de nom però castellana de fets. Tampoc la feblesa demogràfica –entre 250.000 i 350.000 habitants a la primera meitat del segle XVI- no impedien la seva sobirania. La paraula “sobirania, tal com l’entenem actualment es forja en els segles XVI-XVIII a partir d’un mot preexistent, que és simplement un indicador de superioritat –Pallars Sobirà, Casa Sobirana equivalent a Casademunt, per exemple,- i allò que s’acostava més al modern concepte de sobirania era el de “potestat”.\nMalgrat l’absentisme del rei, les Corts, segons J.Nadal, es van convocar “cinc vegades en l’època de Ferran el Catòlic, sis en la de Carles I, només dues vegades per Felip II, una per Felip III i cap per Carles II”. Aquesta institució que tenia el poder legislatiu, és a dir elaborar les lleis, no va renunciar mai a les seves prerrogatives en la seva representació “parcial”, que era la Diputació del General. Juntament amb les “Constitucions de Catalunya” constituïen el nucli del govern del país.\nPer cert, “constitució” no volia dir el mateix que al segle XIX o en l’actualitat: les Constitucions catalanes no eren unes simples recopilacions de “furs” o altres privilegis (drets), sinó que constituïen “unes lleis generals del regne” i estaven per damunt de la voluntat del rei fins que no fossin acceptades per les Corts. Això està recollit en frases com les següents “ el Rey ab la Cort està per damunt d’ell tot sol”, que vol dir que el rei no pot exercir el poder executiu sense el consentiment de les Corts.\nSetge de Barcelona el 1714\nLa desaparició de la Generalitat\n1714: aquell any es produí el final d’una institució de gairebé quatre-cents anys. Amb tot el país ocupat pels borbònics, la Generalitat va tenir un paper molt secundari. Va ser el Consell de Cent de l’Ajuntament de Barcelona, que s’havia posat de la banda de la causa austriacista, el que tenia el comandament militar.\nFormalment, va ser el 16 de setembre d’aquell fatídic any, quan el duc de Berwick, el cap militar, i José Patiño, el cap civil de la ocupació flipista, van convocar els oficials de la Generalitat per a informar-los que la institució quedava “extinguida”, aplicant els Decrets de Nova Planta, que a més extingien també tots el consells i lleis catalanes. Els canvis dinàstics eren relativament freqüents en aquella època, però el que era del tot inusual és que aquest fet signifiqués la desaparició de totes les institucions d’un país.\nCuriosament, el desfici per a prohibir el color groc ja es va produir en aquella època. L’explicació la trobem en la figura de Jordi de Darmstadt, un militar alemany simpatitzant de la causa austriacista, que, el 1701, es va convertir en el principal dirigent conspirador contra l’absolutisme borbònic a Catalunya. El 1704 va intentar prendre el control de la capital de Catalunya, però el virrei Francisco Antonio Fernández de Velasco y Tovar el va descobrir i va haver de fugir, i es va refugiar a Gibraltar, protegit pels austriacistes. Però pocs mesos després es va embarcar per tornar a Barcelona i defensar la ciutat del setge borbònic. Mentre era fora, exiliat, molts catalans ja l’havien erigit en el defensor del país, i van prendre el color groc –el color de la divisa imperial del príncep- com a símbol de solidaritat amb aquell heroi que havia hagut d’abandonar el país perseguit pels Borbons. Aleshores, milers de barcelonins, però també altres catalans arreu del país van dur llaços grocs i mocadors del mateix color.\nDos segles després\nCal deixar passar dos segles de foscor, fins a principis del segle XX, concretament fins a 1923, per veure una altra intervenció de l’autogovern de Catalunya, no de la Generalitat recuperada, que encara no existia, sinó del seu precedent, la Mancomunitat. Cal reconèixer que aquells anys, a principis dels anys XX, eren molt durs: el final de la primera Guerra Mundial va agreujar terriblement la crisi social i económica, cosa que va propiciar l’aparició del pistolerisme, sobretot a Barcelona.\nMiguel Primo de Rivera, capità general de Catalunya, va dur a terme un cop d’estat en forma de dictadura, amb la complicitat del rei Alfons XIII i la simpatia d’una part de la burgesia catalana, espantada per la radicalització social que vivia el país. La revolució russa feia molts pocs anys que havia esclatat i s’estava consolidant.\nAviat aquesta burgesia catalana se’n va penedir, perquè s’havia deixat entabanar pel caràcter del dictador, que era afable, simpàtic, totalment inculte, intel·ligent i amb una gran intuïció per guanyar-se amics, com explica Cambó a les seves “Memòries”. Quan era la màxima autoritat a Catalunya, anava a totes les Festes Majors dels pobles i procurava parlar sempre en català. Ara bé, quan va arribar a Guadalajara, via Madrid, ja havia desaparegut el seu regionalisme, com si hagués de desmuntar les seves simpaties cap a Catalunya, i ràpidament va començar els seus atacs contra les institucions i tradicions populars. Va prohibir, fins i tot, ballar sardanes!\nEs va dissoldre la Mancomunitat: per tal de fer més difícil la seva reconstrucció, es van liquidar els seus béns, fins i tot els préstecs que havia demanat. Es va destruir la unitat administrativa de Catalunya, retornant a l’esquarterament provincial. Els professors de tots els centres d’alta cultura, de simpaties catalanistes, van ser expulsats dels seus llocs de treball. Es va suprimir arreu la bandera de Catalunya i les inscripcions en llengua catalana. A tots els catalans que estaven disposats a claudicar, se’ls oferien esplèndides col·locacions en la burocràcia municipal i provincial, regida des de llavors per homes d’esperit anticatalà. Els que es mantenien fidels a la causa de Catalunya eren destituïts inexorablement.\nPerò les estúpides persecucions dictatorials produïren l’efecte contrari, una revifalla catalanista, que s’anà desplaçant rapidíssimament cap a l’esquerra. La raó era que malgrat que la Lliga no podia ser acusada de col·laboracionista amb la Dictadura, en canvi, havia participat en els últims governs constitucionals, és a dir, els anteriors al cop d’estat de Primo de Rivera. Ras i curt: la ineptitud d’aquests governs era considerada la causa de l’adveniment de la Dictadura.\nLa Generalitat republicana del segle XX\nAmb la caiguda de la Dictadura, el règim de la Restauració (1874-1931) es va enfonsar definitivament. Els republicans espanyols van pactar amb els catalans, l’abolició de la monarquia, la proclamació de la república espanyola i l’autonomia política de Catalunya en el famós Pacte de San Sebastian.\nAra bé, arran dels fets d’octubre de 1934 i el fracàs de la proclamació d’un Estat català (en el marc de la República Federal espanyola), Madrid es va afanyar a suspendre de fet i de dret l’autonomia a partir de gener de 1935. Es va aprofitar per a imposar una dura repressió contra l’esquerra catalana. L’estat de guerra -el 155 de l’època- va facilitar desmantellar les institucions, sense eliminar-les legalment, que era el que pretenia el govern espanyol, tot seguint la política de Felip II. Van designar governadors generals, que actuaven com a “presidents”, fins al 16 de febrer de 1936, quan el president Companys i el govern legítim, després de més d’un any de presó, retornaren al seu lloc a la Generalitat, gràcies a l’èxit a les eleccions del febrer del 36.\nEn el segle XXI, tot això semblava cosa del passat, perquè no hi havia democràcia, però…


Conte presenta la dimissió per buscar un Govern que tingui més suports - Diari de Girona\nConte presenta la dimissió per buscar un Govern que tingui més suports\nEl president italià, Sergio Mattarella, convocarà unes consultes ràpides amb els partits i li tornarà a encarregar formar un Gabinet\nirene savio. roma 26.01.2021 | 23:52\n«Ara veurem si era jo l'objectiu d'aquesta crisi». Els diaris van assegurar que Conte es va dirigir així als seus col·laboradors més propers després de comunicar que, ja a la nit de dilluns, s'havia decidit. El resultat dels recomptes no deixava gaires opcions. Una votació arriscada al Parlament, prevista per a avui, i una investigació judicial que la setmana passada va esquitxar un possible nou aliat, van ser el cop de gràcia que va ratificar que governar seria una quimera amb una xifra tan estreta de suports al Parlament.\nAmb aquest preàmbul, al migdia d'ahir va pujar al palau del Quirinal per tenir una conversa d'una mitja hora amb Mattarella. A la sortida, el primer ministre dimissionari no va fer declaracions, però des del palau es va voler aclarir que el president de la República no es va enfadar per «un presumpte retard» de Conte a arribar a temps per a la visita programada. Mattarella -a través d'un comunicat llegit pel seu secretari general, Ugo Zampetti- també va comunicar que les consultes amb els partits polítics començaran avui a la tarda, després de les celebracions per la Jornada de la Memòria de les Víctimes de l'Holocaust. Després d'això, Conte també va demanar trobades amb la presidenta del Senat, Elisabetta Casellati, i amb el del Congrés dels Diputats, Roberto Fico.\nLa incògnita d'un nou Govern\nLa pilota passa així a la teulada de Mattarella. Ell haurà de decidir, després de les consultes, si és possible que Conte formi un nou executiu, o si la solució passa per encarregar-ho a una altra persona, per exemple un altre líder o un tecnòcrata (els desitjos periodístics italians han tornat a assenyalar Mario Draghi, l'excap del BCE, encara que ell no s'ha pronunciat). Tot és encara possible. Fins i tot la hipòtesi que l'única solució sigui convocar noves eleccions, tot i que segueix sent la més remota, i ahir va ser obertament rebutjada per figures com Romano Prodi, l'influent expresident de la Comissió Europea (CE).\nA Itàlia «no s'adonen de la preocupació que hi ha als despatxos dels governs europeus. Itàlia fa por», va destacar, tot explicant que un dels principals temors és l'impacte que pugui tenir aquesta crisi sobre el pla de recuperació Next Generation, aprovat l'any passat per la CE i les ajudes principals del qual haurien de començar a arribar aquest any. Les dificultats d'Itàlia «em preocupen», va coincidir així mateix Wolfgang Schäuble, el president del Bundestag alemany, en considerar que l'única manera d'evitar en el futur que aquestes situacions afectin els Vint-i-set és «donar més poders a la UE», com va dir en una entrevista al diari La Repubblica.\nMoltes poden ser encara «les sorpreses i les variables», com diu l'analista Luca De Carolis. No semblen dies d'idil·li ni entre els tres principals partits de centredreta. I això perquè Forza Itàlia està en risc d'esclatar i dividir-se, mentre que la Lliga que lidera Matteo Salvini i Germans d'Itàlia de Giorgia Meloni han estat demanant eleccions anticipades.


Graellsbloc: Fent camí de Sabadell a Montserrat\nFent camí de Sabadell a Montserrat\nAquest cap de setmana de març hem participat de la caminada de Sabadell a Montserrat, dins els actes de la 113a Romeria. A les 4.45 hores d'ahir dissabte, una setantena de persones vam sortir des de la plaça Sant Roc. A l'arribada a Montserrat, havent dinat, ja érem 107, perquè a Vacarisses i a Monistrol s'hi van incorporar més caminants. Comptat i debatut, vam fer un trajecte d'uns 36 km i escaig en 8 hores exactes.\nLa Laura , l'Helena i el Martí van ser els participants més joves. Tenen 10 anys i són de la colla pica-soques, 1r any, de l'esplai La Teranyina. Han sigut molt valents i per això tothom els va felicitar! Vegeu més fotos a l'àlbum de la família Ribera Pérez.\nPublicat per Família Graells i Roca a 18:44\nJordi has anat molt lent a penjar la sortida a Montserrat\n09 de març, 2008 19:39\nEnhorabona! Des del Maresme felicitem al Martí! Molt bé!!!!\nI ara: a mirar com han anat les votacions. Vinga, vinga :)\n09 de març, 2008 19:40\nEstic molt contenta d'haver pujat des de sabadell, tot i que estic una mica cansada!!!\nGràcies, Nur!!! Estic una mica fet pols, però molt content perquè ha valgut la pena.\nLaura, espero que no estiguis tan cansada com jo... Ens ho hem passat bé, eh!\n09 de març, 2008 20:30


Josep Riera, nou alcalde de Verdú en prosperar la moció censura contra l'alcaldessa\nUna moció de censura presentada per l'Agrupació Independents Nacionalistes i Progressistes ha acabat amb 24 anys de mandat de l'alcaldessa de Verdú, Maria Eulàlia Solsona, d'Unió Democràtica, que es va presentar amb una candidatura independent. El nou alcalde, Josep Riera, militant de Convergència, també es va presentar en una llista independent. La moció, que ha estat votada en un ple extraordinari, ha prosperat gràcies al vot de la regidora "trànsfuga" Olga Roca Font. El plenari, que en prou feines ha durat uns quinze minuts, s'ha desenvolupat enmig d'un clima de crispació al carrer amb la presència d'un centenar de veïns i sota la vigilància d'una dotació dels Mossos d'Esquadra.\nJosep Riera Cañelles, de 35 anys, comerciant ceramista, és el nou alcalde de Verdú en prosperar una moció de censura presentada per l'Agrupació Independents Nacionalistes i Progressistes (AIPN) contra la gestió de la fins avui alcaldessa, Maria Eulàlia Solsona, d'Independents per Verdú. La moció, que ha estat votada en un ple extraordinari, ha prosperat gràcies al fet que la regidora "trànsfuga" Olga Roca Font, que fins ara militava al grup de govern d'Independents per Verdú, ha votat al costat dels membres d'AIPN i han aconseguit cinc vots contra els quatre del grup liderat per Maria Eulàlia Solsona. El plenari, que en prou feines ha durat uns quinze minuts, s'ha desenvolupat enmig d'un clima de crispació al carrer amb la presència d'un centenar de veïns i sota la vigilància d'una dotació dels Mossos d'Esquadra. Així, l'arribada i posterior sortida de l'edifici consistorial de la regidora Olga Roca s'ha efectuat per mitjà d'un cotxe de la policia autonòmica, ja que havia rebut amenaces els últims dies. Tant a la seva arribada com a la sortida de l'edifici municipal, Roca ha estat objecte de xiulades i insults, però també d'aplaudiments. El nou alcalde de Verdú, Josep Riera Cañelles, que ha estat en l'oposició en les dues últimes legislatures, ha dit en la seva intervenció que: "l'objectiu principal del nou grup de govern serà intentar llimar les asprors en l'ambient que viuen persones de Verdú que pensen diferent". "Creiem que hem de fer el màxim per recuperar la bona convivència de la població i hi posarem tots els nostres esforços", ha afirmat. Riera ha afegit: "la situació és insostenible a Verdú i hi ha hagut una persona que se n'ha adonat i ha donat suport a les nostres crítiques de la mala gestió que hi havia en el si de l'ajuntament". També ha assegurat que "a partir d'ara farem gestions per acostar postures perquè tots puguem participar en l'equip de govern municipal en una població d'un miler d'habitants". De la seva banda, Maria Eulàlia Solsona, que ha ocupat el càrrec d'alcaldessa des de l'any 1979, ha indicat que: "la meva tasca al llarg de 24 anys al capdavant de l'alcaldia no ha estat mai presidida pel personalisme sinó per l'interès general dels de Verdú". En aquest sentit, ha destacat que "és conegut per tots el paper descarat de l'oposició per aconseguir un canvi a l'alcaldia que les eleccions no van permetre. Descarat és el qualificatiu per descriure la falta de voluntat real de diàleg i del paper obstaculitzador de la gestió municipal". La constitució del nou ajuntament es va endarrerir en aquesta localitat fins al passat 4 de juliol a causa de diverses impugnacions presentades per AIPN, així com una querella davant del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, en la qual s'acusava els Independents de Verdú de compra de vots. En els comicis del passat 25 de maig Independents per Verdú va obtenir 412 vots, mentre que Agrupació Independents Nacionalistes i Progressistes va aconseguir 409. Aquesta moció de censura és la primera que es produeix a les comarques de Lleida després del 25-M.


Notícies - Veïns i comerciants de la zona de l'Estació demanen mesures per millorar l'entorn\nVeïns i comerciants de la zona de l'Estació demanen mesures per millorar l'entorn\nEntre d'altres coses, demanen vianantitzar els carrers Doctor Murillo i Villà\nel 21/feb/05 Mar Castro Societat PDF\nComerciants, empresaris i veïns del barri de l'estació de Sant Cugat han posat en marxa una recollida de signatures per tal de demanar a l'equip de govern algunes mesures que permetin millorar l'entorn i facilitar l'accés als comerços de la zona. Entre d'altres coses, proposen la vianantització dels carrers Doctor Murillo i Villà per evitar els conflictes que es generen, segons diuen, a l'encreuament amb Àngel Guimerà.\nMillorar la zona del centre-estació i treballar per fer un entorn més agradable pels ciutadans i amb millors accessos pels comerços són els objectius principals de la campanya que engegaran els veïns, empresaris i comerciants del barri de l'estació de Sant Cugat.\nEntres les diferents propostes, aquest col·lectiu demana la viananització dels carrers Doctor Murillo i Villà, ja que consideren que des de la construcció de túnel soterrat de l'estació, es creen molts conflictes a la cruïlla del carrer Villà amb l'avinguda d'Àngel Guimerà. Ho explica un dels impulsors de la iniciativa, Carles Portabella.\nTall incrustat: Carles Portabella\nDemanem la vianantització dels carrers Doctor Murillo i Villà, perquè comportaria millores de trànsit. Creiem que des que s'ha construit el túnel de l'estació s'ha generat un conflicte en la cruïlla del carrer Villà amb Àngel Gumierà.\nEls impulsors de la campanya també proposen que es reubiquin els aparcaments de bicicletes i que es millori les ubicacions de les zones de càrrega i descàrrega, així com un millor funcionament i distribució de l'enllumenat públic. En aquest sentit Portabella, ha explicat que hi ha zones dels carrers que es queden sense il·luminar un cop tanquen els comerços.\nProposem més ubicació de pàrquins de bicicletes per ordenar-les. Una millor ubicació de les zones de càrrega i descàrrega, així com més llum, perquè hi ha zones molt fosques que depenen dels comerços.\nD'aquesta manera, els comerciants, empresaris i veïns d'aquesta zona intentaran recollir el màxim de signatures possibles fins el 10 de març, data en que tenen previst entregar les propostes a l'Ajuntament.


CONTACTA - Hotel Terminus\nContacta amb l’Hotel Terminus Puigcerdà\nL’equip de l’Hotel Terminus està tot el dia disponible. Contacti amb el seu hotel a Puigcerdà sempre que ho necessiti, sense intermediaris, directament des del nostre formulari web o per telèfon i l’atendrem de forma personalitzada en el menor temps possible.\nL’Hotel Terminus està situat a l’entrada de Puigcerdà, a la plaça de l’Estació, just davant de l’Estació de Renfe i Autobusos. A 5 minuts a peu, per unes escales o un ascensor inclinat es troba la part més cèntrica del poble.\nSortir de la capital rumb la C-58 direcció Terrassa-Sabadell fins arribar al seu enllaç amb la C-16, Autopista de Montserrat, via que ha de prendre. Seguir al llarg d’aproximadament 100 km per C-16 direcció Berga-Túnel del Cadí. Passat el peatge i el Túnel del Cadí, hem de seguir direcció Alp-Puigcerdà. Després d’uns 12 km, es trobarà la primera rotonda de Puigcerdà, on s’ha d’agafar la primera sortida. Arribarà a una segona rotonda. Agafar la tercera sortida, a l’esquerra, i avançar pel carrer fins poder girar a l’esquerra novament. Ja està a la plaça de l’Estació, on es troba l’Hotel Terminus. Benvingut.\nSortida de la capital per la C-17 que no ha d’abandonar fins a Ripoll, tram d’uns 100 km. A Ripoll seguir per la N-260 direcció Campdevànol – Ribes de Freser. Un cop a Ribes de Freser, seguir per la N-260 direcció Puigcerdà. Tram de 40 km de molts revolts. Quan arribi a Puigcerdà es trobarà la primera rotonda en la qual ha d’agafar la primera sortida. Arribarà a una segona rotonda. Agafar la tercera sortida, a l’esquerra, i avançar pel carrer fins poder girar a l’esquerra novament. Ja està a la plaça de l’Estació, on es troba l’Hotel Terminus. Benvingut.\nSortida de Girona direcció Celrà per la C-66 i seguir per aquesta mateixa via fins a Besalú. En aquesta localitat, seguir per A-25 direcció Olot. En arribar, per una de les dues vies que porten fins a Ripoll. Un cop allà, seguir per la N-260 direcció Campdevànol – Ribes de Freser. Un cop a Ribes de Freser, seguir per la N-260 direcció Puigcerdà. Tram de 40km de moltes corbes. Quan arribi a Puigcerdà es trobarà la primera rotonda en la qual ha d’agafar la primera sortida. Arribarà a una segona rotonda. Agafar la tercera sortida, a l’esquerra, i avançar pel carrer fins poder girar a l’esquerra novament. Ja està a la plaça de l’Estació, on es troba l’Hotel Terminus. Benvingut.\n"Si busques un hotel modern i tranquil i al centre de Puigcerdà l'has trobat"


L’Ajuntament de Figueres entrega els premis FIRAVO’16 | ElMotordeGirona.cat\n11 novembre, 2016 albertalsina 0\nL’Ajuntament de Figueres ha fet entrega aquest migdia dels vals corresponents a les targetes per aparcar gratuïtament durant un any a qualsevol zona blava de la ciutat de Figueres.\nUn any més, entre tots els compradors d’un cotxe a la Fira del Vehicle d’Ocasió de Figueres es sortejava una targeta (una per expositor, en total 17) que permet aparcar gratuïtament a la zona blava de Figueres, gentilesa de Fisersa. A l’acte hi han assistit els premiats que, juntament amb un representant de l’expositor on havien comprat el cotxe, han recollit un val que els permetrà bescanviar a les oficines de Fisersa per l’esmentada targeta. L’entrega dels vals ha anat a càrrec del Sr. Jordi Masquef, regidor de Fires de l’Ajuntament de Figueres, el Sr. Manel Toro, en representació de Fisersa i Xavier Vilanova, gerent de Garatge Central, Dani Sala, gerent de Garatge Sala, i Josep Juanola, cap de vendes de Garatge Plana, en representació de la comissió organitzadora. L’acte ha estat conduït per Ramon Serra, del departament de Fires i Turisme de l’Ajuntament de Figueres.\nA més, el regidor de Fires de l’Ajuntament de Figueres, el Sr. Jordi Masquef, ha fet una valoració de l’edició d’enguany.\nSegons Jordi Masquef, la Fira del Vehicle d’Ocasió és una fira del tot consolidada, no només a la comarca, sino a tota la província de Girona, i aixís ho demostra les dades que ha presentat: 12.000 visitants, 205 vehicles venuts, 12.000 euros preu de mitjana i, en definitva, una facturació de 2.500.000 euros. Aquest any s’ha notat molt la presència de visitants de comarques barcelonines, la qual cosa demostra que la Fira ha “traspassat fronteres comarcals”. Una fira pràctica, segons paraules de Masquef, ja que el comprador té en un mateix espai gairebé totes les marques i models a la seva disposició, una oferta variada de preus i, sobretot, la confiança que et dóna el personal qualificat i professional alhora de realitzar la compra d’un vehicle de segona mà. A més, ha volgut agraïr a tots els expositors la seva implicació en la Fira.\nPer la seva banda, Xavier Vilanova, gerent de Garatge Central, concessionari oficial Ford, en nom de la comissió organitzadora, ha resaltat que el resultat ha estat molt positiu, ja que les dades han estat molt millors que l’any passat, i també ha volgut agraïr als concessionaris i empreses de compra-venda la seva participació i els ha animat a repetir l’any vinent.\ntags: cotxes d'ocasió Figueres Firavo ocasió\nprevious Marc Gené prova el renovat Nissan GT-R\nnext Crossland, el substitut de l'Opel Mokka


UE: crisi sanitària i econòmica, prioritats de la presidència alemanya\nRELLEU A CROÀCIA\nDes d'aquest dimecres 1 de juliol i fins al 31 de desembre del 2020 ocuparà la presidència rotatòria de la UE\nLa primera gran prova de foc serà la negociació del fons de recuperació en la cimera del 17 de juliol\nBruselas - Dimarts, 30/06/2020 - 19:36\nL’última vegada que la poderosa Alemanya va ostentar la presidència rotatòria de la Unió Europea –que cada sis mesos ocupa un estat membre responsable d’organitzar l’agenda de treball i els debats al club– va ser durant el primer semestre del 2007, quan la crisi financera no havia fet acte de presència al Vell Continent i les prioritats giraven entorn de la reforma institucional del club o el proveïment energètic, amenaçat llavors per Rússia. Tretze anys després, i de nou amb Angela Merkel al timó, torna a posar-se als comandaments de la nau europea des d’aquest 1 de juliol, en un dels moments més crítics i crucials de la UE, castigada per la crisi sanitària més greu viscuda mai i enmig de la pitjor recessió econòmica de la història.\nDos fets que han trastocat profundament la seva planificació, fins al punt que internament ja es refereixen al seu semestre com la «presidència corona», diu irònicament un alt càrrec alemany sobre un període que estarà dominat per la gestió de les diverses crisis que afecten la UE. «Definitivament no és la presidència que havíem preparat. Hi haurà limitacions i noves prioritats», resumeix la mateixa font, esmentant l’impacte de les mesures de distanciació social que continuaran limitant les reunions físiques tant tècniques com en l’àmbit polític, i que durant una presidència normal superen les 1.500 trobades.\nAlemanya només lidera acompanyada\nTot i que l’objectiu de Berlín és reprendre les reunions físiques des de principis de setembre, la incertesa davant possibles rebrots persisteix, per això es mantindran les videoconferències, una fórmula menys eficaç en la recerca de consensos, perquè impedeix trobades personals als passadissos, sovint indispensables per forjar acords. En tot cas hi haurà reunions físiques i una de les primeres serà la cimera de caps d’Estat i de Govern del 17 i 18 de juliol a Brussel·les.\nPrioritat 1: impulsar la recuperació\nAl menú, les dues grans prioritats del semestre: la negociació d’un acord sobre el nou pressupost de la UE per al període 2021-2027 i el nou fons de recuperació de 750.000 milions proposat per la Comissió Europea per fer front a les conseqüències de la pandèmia de la Covid-19. L’última negociació dels líders europeus, per videoconferència al juny, va posar de manifest enormes discrepàncies entre els Vint-i-set. A una banda, els anomenats ‘països frugals’ –Holanda, Àustria, Dinamarca i Suècia–, que rebutgen augmentar les seves contribucions al pressupost i exigeixen un fons de recuperació basat essencialment en préstecs. A l’altra, els països més afectats, que alerten que només amb préstecs el seu nivell de deute públic es dispararà a nivells insostenibles.\nUn argument acceptat per la cancellera alemanya, que, amb el president francès, Emmanuel Macron, han fet pinya en defensa d’un fons de mig bilió en subsidis. Un gest inesperat de Berlín que ha virat 180 graus aquests últims mesos i la idea del qual va recollir en la seva proposta la presidenta Ursula von der Leyen, per a disgust dels països nòrdics, que no accepten donar subsidis o els criteris de repartiment utilitzats i que exigeixen una dura condicionalitat. «Hi ha encara molt debat», admeten fonts alemanyes sobre les expectatives davant la cimera. «No hi ha garanties però hi ha una oportunitat. Pot ser que hàgim d’arribar a diumenge al matí [19 de juliol però som optimistes i és possible», asseguren.\nEl ‘brexit’, l’altre gran objectiu\nL’altre gran focus de Berlín, el paper del qual serà promoure el compromís i la recerca d’acords, serà l’acord comercial entre la UE i el Regne Unit, que aspiren a tancar per a finals d’octubre o principis de novembre, malgrat que no hi ha avenços en qüestions sensibles, com la pesca, l’accés de les empreses britàniques al mercat interior i l’equiparació d’estàndards o el paper del Tribunal de Justícia de la UE. «Si obtenim un acord sobre el marc pressupostari i el fons de recuperació seria un èxit espectacular. Si aconseguim també un acord sobre la futura relació seria magnífic, però fan falta dos per a un tango», apunten.\nEl programa de treball també inclou el pacte verd, la digitalització, la conferència sobre el futur d’Europa, l’Estat de dret, les relacions amb la Xina i la reforma migratòria, un afer «molt ideològic i tòxic», admeten, que la Comissió Europea ha anat postergant i que probablement no es tancarà sota presidència alemanya. «Podem esperar moviments però un acord portarà més temps», vaticinen.\nMaduro ordena l'expulsió de l'ambaixadora de la UE a Caracas\nTemes: Angela Merkel Alemanya Unió Europea


Activitats familiars | Masia d'en Cabanyes\nMúsica en família a la Masia d’en Cabanyes\nby Masia on abr. 27, 2022 • Comments Closed\nActivitat familiar MÚSICA EN FAMILIA A LA MASIA D’EN CABANYES 12H La Masia d’en Cabanyes us convida a participar en una sessió de Música en Família on a partir de cançons, danses, jocs i instruments musicals gaudirem d’una estona per a compartir, explorar, expressar i gaudir amb els nostres petits. A càrrec de Raül Planas...\nActivitats familiars / General\nPresentació del conte Nona i taller de fer estrelles\nby Masia on febr. 23, 2022 • Comments Closed\nActivitat familiar amb motiu del 8 de març Dia Internacional de les Dones Diumenge 13 de març a les 12h als Jardins de la Masia d’en Cabanyes L’autora i il·lustradora Esther Voltà serà a la Masia d’en Cabanyes per a presentar-nos el seu àlbum il·lustrat Nona, i ens oferirà un taller de fer estrelles. Nona...\nActivitat familiar / Activitats / Activitats familiars\nTaller de Lettering Nadalenc. Activitat familiar\nby Masia on nov. 24, 2021 • Comments Closed\nEl dissabte 18 de desembre a les 11:00h veniu a descobrir el Taller de Lettering Nadalenc, un taller creatiu per a les persones amants de la cal·ligrafia i les manualitats, personalitzarem postals de Nadal o altres elements decoratius amb lletres fetes amb lettering i missatges únics! A càrrec de Mercè Pedraza Creativa | La...\nEls tions amagats als jardins de la Masia d’en Cabanyes\nEl dissabte 4 de desembre veniu a gaudir de l’activitat infantil Els tions amagats als jardins de la Masia d’en Cabanyes. Molts Tions de Nadal es camuflen als jardins de la masia, si us hi fixeu bé els veureu! Veniu a fer de detectius de tions, els trobarem i els pintarem al taller de l’artista....\nActivitat infantil: POSA-T’HO AL CAP\nby Masia on nov. 8, 2021 • Comments Closed\nEl 20 de novembre se celebra el Dia Universal de la Infància, que té per objectiu donar a conèixer els drets dels infants i conscienciar de la importància de treballar dia a dia pel seu benestar i desenvolupament. No és una data escollida a l’atzar: el 20 de novembre del 1959 es va firmar la...\nSeguint el traç dels Romàntics.Activitat Infantil\nby Masia on oct. 25, 2021 • Comments Closed\nDiumenge 14 de novembre a les 11h Veniu a gaudir en família de l’activitat infantil Seguint el traç dels Romàntics, on els infants es convertiran en pintors i pintores del Romanticisme. Descobriran els quadres de la Masia d’en Cabanyes, observaran els detalls dels paisatges, els colors i les formes per a poder fer després la...\nby Masia on set. 19, 2021 • Comments Closed\nArts i Natura Festival Descarrega el programa Art, lletres, llibres, música, dansa, contes, literatura, tallers i natura als Jardins de la Masia d’en Cabanyes L’Arts i Natura festival permet a les famílies iniciar la temporada amb inspiració i energia, entrant, durant dos dies, al món de les arts i la natura, la literatura, el teatre, la...


TILTA NUCLEUS-M SISTEMA FOLLOW FOCUS Sense Fils (3 motors) - 16nou\nSistema de follow focus que permet tenir control sobre l’enfocament, el diafragma i el zoom de les lents de cinema i DSLR compatibles. Ideal per portar amb gimbals de 3 eixos, shoulders i drones.\nLa càmera compta amb una estabilització de 5 eixos que reporta millores en situacions de poca lum. Estrena un nou sistema d’enfocament automàtic de 169 punts. El nou visor electrònic està confeccionat amb tecnologia OLED. Com...\nIncorporem la serie d’óptiques Zeiss Milvus (21mm T2,8 – 35mm T2 – 50mm T1,4 – 85mm T1,4) i l’òptica macro 100M T2. Ideals per a treballar amb Canon C300MKII, SONY...


S'hi presentarà un llibre recull de les 5 edicions, i es podrà gaudir d'exposicions i les xerrades de Vicenç Villatoro i Josefina Roma\nEl Saló del Carnaval torna per la Fira de Novembre. Els dies 8, 9 i 10 la plaça de la Vila acollirà la 5a edició d'aquesta cita que engloba xerrades, exposicions, i enguany també la presentació d'un llibre que recull les ponències i tots els textos i fotografies de les exposicions que s'han fet al Saló des de la primera edició.\nEl llibre reflexiona sobre el sentit del Carnaval, la història del Carnaval de Vilanova comparada amb Catalunya i el món, o els 30 anys d'història de la FAC. Així, recorda com l'any 2015 es va convidar al Saló els carnavals d'Altsasu, Reus, Vinarós i Torelló. El 2016 van ser els de Laza, Solsona i Sitges. L'any 2017 vam poder conèixer les festes de l'ós de Prats de Molló, Arles de Tec i Sant Llorenç de Cerdans, i es va parlar també dels més de 250 anys d'història del Carnaval de Vilanova i la Geltrú. I l'any passat el Saló va repassar els 30 anys d'història de la FAC. Aquest 2019 els protagonistes són els gegants.\nAixí, una de les exposicions del Saló del Carnaval 2019 està dedicada als Gegants de la Cuyna Vella, amb el títol "Cuinant un Carnaval d'alçada". A la plaça de la Vila hi haurà exposats els gegants i diverses peces relacionades amb aquest món. La més valuosa que s'hi podrà trobar són els braços originals dels Gegants de la Cuyna Vella, que daten de finals del segle XIX. A més, la mostra fa un repàs de la majoria de gegants que existeixen o han existit a Vilanova i la Geltrú.\nL'altra exposició del Saló del Carnaval mostrarà l'època d'or del Carnaval de Reus, amb el títol "Semblar Déu i tot lo món. Els carnavals reusencs 1859-1939". Es podrà visitar al vestíbul de l'edifici annex de l'Ajuntament, on s'exposaran diverses disfresses del Carnaval de Reus.\nEl Saló, que s'inaugurarà divendres 8 a les 10 del matí, amb la Regidora de Cultura Adelaida Moya, també inclou dues xerrades sota el títol “Vigència de la festa del carnaval en la societat actual”. Seran dissabte 8 a partir de les 10.30 h al Foment Vilanoví. La primera anirà a càrrec de Josefina Roma, llicenciada en Història i Doctora en Antropologia per la Universitat de Barcelona, estudiosa de la Cultura Popular, l'Etnomusicologia, la Festa, el Patrimoni Material i Immaterial, les narracions sobre fades i bruixeria, i l'espoli del patrimoni.\nA les 12.30 h serà el torn de Vicenç Villatoro, escriptor i periodista, que ha estat director general de Promoció Cultural de la Generalitat, director de l'Institut Ramon Llull, diputat al Parlament de Catalunya i director del CCCB Centre de Cultura Contemporània de Barcelona.\nA les 17 h es farà el debat i les conclusions, i es presentarà el llibre “5 anys del Saló de Carnaval”, que es pot comprar a l'estand durant els tres dies de Fira al preu de 5 euros.\nEl Saló del Carnaval va néixer com un punt de trobada emmarcat en un temps que els vilanovins comencen a pensar en el Carnaval, uns tres mesos abans d'aquesta festa per la qual Vilanova i la Geltrú és coneguda arreu. La Fira de Novembre és, segons els organitzadors, el marc idoni per començar a reflexionar i fer bullir l'olla sobre el Carnaval. La Fira s'ha convertit, doncs, en un bon aparador per donar a conèixer el Carnaval vilanoví i els carnavals d'arreu, que hi presenten la seva festa, intercanvien experiències i coneixements, i gaudeixen any rere any d'aquest excepcional punt de trobada.\nEls Gegants de la Cuyna Vella seran protagonistes aquesta edició


Chibi- Robo Zip Lash - Una guia para el espectador crítico\nInicio > Análisis Videojuegos > Chibi- Robo Zip Lash\nChibi- Robo Zip Lash\nChibi-Robo és el simpàtic nom d’un robot que emprèn una particular croada contra els alienígenes, que estan acabant amb els recursos de la Terra. Així arrenca l’argument d’aquest títol.\nL’essència del joc és molt similar a la d’altres plataformes en 2D com New Super Mario Bros 2 o Donkey Kong 3D. Avancem d’esquerra a dreta per escenaris on trobem tot tipus d’enemics i en els quals haurem de mostrar la nostra habilitat per sortejar els paranys i passar d’un lloc a un altre.\nPer aconseguir-ho, tenim una espècie de ganxo- endoll amb el qual podem defensar-nos i, alhora, enganxar-nos als sortints i cornises que vulguem. Fent ús de la pantalla tàctil, podem traçar rutes per rebotar entre plataformes i arribar al nostre destí o per a què el nostre cable acabi amb paranys abans que passem per ells. Sens dubte, és una proposta que resulta molt original.\nA més, les fases estan esquitxades per l’exploració –amb una bona quantitat d’objectes secundaris per recollir com medalles, monedes…- i els minijocs, com pilotar diferents vehicles.\nMalgrat que resulta entretingut i llarg –en total són 30 nivells-, la veritat és que en una comparació directa amb els jocs de Mario o Donkey, poc ha de fer. Poca varietat de situacions, els nivells són bastant lineals i similars entre si i trobem a faltar moments memorables –com enfrontar-nos a vilans d’entitat-.\nA nosaltres ens ha recordat molt als Tadeo Jones de PSVita, títols correctes i llargs però als quals els hi falta varietat de situacions i els hi sobra que els nivells s’assemblin tant.\nCom a curiositat, es pot utilitzar el Amiibo que regala per aconseguir poders o per a col•leccionisme.\nPlataformes senzill i directe.\nEs deixa jugar i és llarg.\nEls nivells s’assemblen molt entre si.\nPoca varietat de situacions.\nChibi- Robo Zip Lash és un simpàtic plataformes orientat al públic més infantil. És directe i senzill de jugar. No obstant això, els nivells són molt semblats entre si i no ofereix res que sobresurti respecte a altres propostes. Una opció interessant per als petits en aquest període nadalenc, però hi ha millors propostes.\nQuan Game Cube era la consola de moda per Nintendo i Game Boy Advance la seva portàtil, ens va arribar un títol en el qual controlàvem a un particular robot que havia de lluitar contra una invasió alienígena. Ara, uns quants anys després, arriba la seva continuació.


3D Bioprinting of b cell spheroids within collagen-based biomaterial | Biblioteca IQS\n3D Bioprinting of b cell spheroids within collagen-based biomaterial\nBofill Bonet, Carles\nLa diabetis tipus I és una malaltia autoimmune que afecta a les cèl·lules productores d’insulina del pàncrees. La fisiopatologia d’aquesta malaltia es basa en una alteració dels nivells de glucosa en sang que deriva en diferents complicacions, principalment vasculars i multiorgàniques. Actualment el tractament principal es basa en l’administració d’insulina exògena, però aquesta estratègia resulta no ser del tot efectiva ja que proporciona un tractament simptomàtic però no una reversió de la malaltia a llarg termini.\nEn aquest treball, una nova estratègia terapèutica basada en la teràpia de reemplaçament cel·lular mostra resultats prometedors.Concretament a partir de tècniques de bioimpressió en tres dimensions, s’aconsegueix l’enginyeria d’esferoides que contenen cèl·lules b envoltades d’una matriu de col·lagen (principal component de la matriu extracel·lular en els éssers humans). Aquests esferoides posteriorment són tractats amb diferents\ncondicions per millorar les seves propietats entre les quals destaca la rigidesa i la mida del poro, fet que permet augmentar l’evasió del sistema immunològic. En aquest treball s’ha demostrat la viabilitat de les cèl·lules b\ninserides en una matriu de col·lagen en diferents condicions. Així com, la seva capacitat de síntesis i secreció d’insulina. També és demostra que aquests esferoides es poden implantar en models animals sense apreciar cap alteració. Aquests descobriments permetran en un futur a l’enginyeria de sistemes exvivo simular diferents òrgans. Aquests sistemes, anomenats organs-on-a-chip encaminaran la medicina en l’ús d’estratègies terapèutiques individualitzades, així com facilitaran els estadis preclínics en el desenvolupament de noves ubstàncies terapèutiques a partir de la monitorització de malalties.


LA UEA compromesa amb l’educació, apropa la realitat empresarial als joves - UEA\nQuè fan les desenes d’empreses que tenim a costat de casa? Massa vegades, la societat viu d’esquena a la realitat industrial que té a quatre passes. I l’empresa, concentrada en els seus objectius, tampoc s’esmerça en explicar-se de portes enfora.\nLa comarca de l’Anoia és forta en diversos sectors empresarials, no només en els tradicionals com el tèxtil i la pell, sinó que també hi ha sectors com el metal·lúrgic, el químic, les arts gràfiques, els transports, les noves tecnologies, el sociosanitari, el motor, el paperer… que són cabdals en el conjunt de l’economia comarcal. Són centenars les empreses que poden esdevenir una oportunitat per als joves de la comarca, on hi poden trobar un futur professional.\nAmb l’objectiu de posar en coneixement dels joves la realitat empresarial de la comarca, la Unió Empresarial de l’Anoia (UEA) ha iniciat el projecte “Les professions del futur”, mitjançant el qual es faciliten visites escolars a empreses de l’Anoia i visites d’empresaris als centres educatius. Al llarg del curs 2016-2017 s’han realitzat diverses visites i les empreses participants han estat: Alancar Express, la Fundació Sanitària Sant Josep, Grup Jardí, Intarex, Kontiki, Mestrans i The Stickets Company. Pel que fa als centres escolars participants, han estat: Institut Milà i Fontanals, els Maristes, Monalco d’Igualada, Institut Guinovarda de Piera i el Ses Vallbona d’Anoia.\nEn tots els casos, tant escoles com empreses coincideixen en assegurar que ha estat una experiència d’allò més enriquidora, perquè els estudiants van poder conèixer quina és la realitat del sector empresarial que estan visitant, què implica tirar endavant una empresa, quins contratemps han d’afrontar en el dia a dia, quines necessitats de personal format tenen. La majoria d’empreses participants, al seu torn, també ho han valorat molt positivament, ja que van poder copsar les inquietuds dels futurs professionals anoiencs, conversar amb ells i respondre els dubtes que poguessin tenir a l’hora d’explicar-los la realitat empresarial de la comarca.\nDes de la UEA, es valora molt positivament l’impacte que ha tingut el programa “Les professions del futur” –integrat també en el projecte AIRE del Departament d’Ensenyament de l’Ajuntament d’Igualada– motiu pel qual es proposa de repetir-lo al llarg del proper curs.\nValors d’emprendre i competències clau\nUn altre dels projectes impulsats per la Unió Empresarial de l’Anoia amb la voluntat de promoure la formació i ajudar als joves a reflexionar sobre el seu projecte professional ha estat el Prepara’t Jove. Un projecte realitzat per primera vegada a la comarca, que ha comptat amb el suport de l’Ajuntament d’Igualada i la Kaserna.\nEl programa dirigit als adolescents, concretament als alumnes de 4t d’ESO, busca promoure la reflexió sobre el futur professional dels joves, ajudant a que analitzin les seves preferències, interessos, vocacions, motivacions, i la seva projecció en el mercat laboral i l’empresa, a més d’introduir una sèrie de valors per emprendre i conèixer les competències personals i professionals que són claus de l’èxit en una societat tan competitiva com l’actual.\nEl projecte es va desenvolupar en dues sessions, on quatre ponents de prestigi van captar l’atenció dels joves al llarg de dues hores. Els convidats van ser per una banda, Màrius Mollà, empresari i escriptor, i Roger Roca, esportista d’elit; i per l’altra, Marta Zaragoza, economista i emprenedora, i Maria Batet, professora i entrenadora d’emprenedors.\nLes dues sessions es poden veure a través del canal de youtube de la Unió Empresarial de l’Anoia, o en aquests enllaços:\nDe cara el pròxim curs 2017-2018 la Unió Empresarial de l’Anoia ha programat altres accions i projecte encaminats i en línia amb l’aposta ferma per a la formació.