Inici / PAÏSOS / Europa de l'Oest / Itàlia / FLORÈNCIA. Les 11 visites imprescindibles de la capital del Renaixement.\nPosted on 8 de març de 2017 in Itàlia, La Toscana\nVisitar Florència en 3 dies. Florència és una de les ciutats més belles d’Itàlia i capital d’una de les regions més atractiva del país transalpí, la Toscana. Per als viatgers, és habitual poder gaudir de 2 o 3 dies a Florència ja sigui al incloure-ho com a etapa d’un viatge a Itàlia o com a centre i base d’operacions des d’on recórrer la Toscana.\nEn aquest post us explicarem què fer i què veure a Florència en 2 o 3 dies, que és el temps que la majoria de viatgers destinen a la ciutat. Creiem que 3 dies són suficients i gairebé que necessaris si un vol conèixer no sols els seus carrers i monuments si no també alguns dels seus molts museus. Si no sou de museus, segurament 2 dies siguin suficients per gaudir d’allò més interessant que cal veure a Florència.\nFLORÈNCIA. UNA PETITA RESSENYA HISTÒRICA.\nCom sempre, abans de parlar-vos dels monuments que cal veure a Florència, us faré un breu repàs de la història de la ciutat.\nCom moltes altres poblacions establertes en els vells dominis de l’Antiga Roma, l’origen de Florència el trobem en un assentament per a soldats veterans establert en temps de Juli Cèsar, anomenat Florentia. No obstant això, aquell primer assentament no va trigar a créixer i en pocs segles es va convertir en una pròspera ciutat comercial.\nOstrogods, bizantins i llombards es van alternar en el poder durant els segles següents, encara que a principis de l’Alta Edat Mitjana, la ciutat més important de la regió i capital del Ducat de Toscana era Lucca i no Florència. No obstant això, és a partir de l’any 1000 quan la ciutat es rellança. Florència seguia sota les hosts llombardes, poble d’origen germànic. En aquesta època, el margrave llombard va traslladar la capitalitat de la regió a Florència, desenvolupant-se un complet programa d’obres públiques i religioses entre les que destaquen la remodelació de tot el conjunt catedralici i la construcció de la Basílica de San Miniato, dedicada al primer màrtir de la ciutat.\nEntre els segles XIII i XVI la ciutat de Florència es converteix en una de les més poderoses de l’occident italià fins al punt que la seva moneda, el florí, es converteix en la més important de tot el continent.\nDiverses famílies de l’alta nissaga florentina es van alternar en el govern de la ciutat, gairebé convertida en ciutat-estat. A partir del segle XV són els Mèdici els que dictaran els designis de la poderosa ciutat. Es tracta d’una família que no només passarà pels seus cèlebres mecenatges d’artistes i científics, sinó per haver proporcionat fins a tres Papes a la Cristiandat i, fins i tot, 2 reines de França. Durant el Renaixement i sota el govern Médici, Florència es manté com una ciutat pròspera. La seva importància, com diem, no se circumscriu a l’àmbit comercial si no també, a l’artístic i humanístic. I sempre sota l’auspici de la família governant. La major part dels grans monuments que cal veure a Florència corresponen a aquest període comprès entre els segles X i XVII.\nA mitjans del XVIII es pot donar per conclòs aquest període de màxim esplendor, coincidint amb la caiguda del govern Mèdici i amb la incorporació de la Toscana als regnes austríacs dels Habsburg. Durant el XIX Toscana és incorporada al recentment creat Regne d’Itàlia. Fins i tot, durant sis anys, ostenta la capitalitat de l’estat, sent substituïda per Roma en 1871.\nA VEURE A FLORÈNCIA EN 3 DIES. 11 VISITES IMPRESCINDIBLES.\nPLAÇA DE LA SIGNORIA I LOGGIA DEI LANZI\nLa Plaça de la Signoria o de la Senyoria de Florència és una de les més monumentals de la ciutat. Potser la més important juntament amb la Plaça del Duomo. De fet, si aquesta última representa el poder religiós de la ciutat, la Plaça de la Senyoria és la representant del poder civil.\nÉs aquí on trobem el Palau Vell. Es tracta d’un edifici de principis del segle XIV, destacat representant del gòtic civil toscà i que albergava al govern de la ciutat de Florència.\nL’aspecte exterior és el d’un palau fortificat, com mostren els seus merlets i, fins i tot, la seva alta torre que s’alça fins als 95 metres d’altura. Just davant del Palau Vell observem una còpia del David de Miquel Àngel, l’original del qual està ara ubicat a la Galeria de l’Acadèmia.\nPer descomptat, el Palau Vechio és un dels grans edificis que cal veure a Florència. No heu quedar-vos en el seu exterior, ja que el seu interior té molt d’interès. Entre les diferents estances que es visiten, la més destacada és la coneguda com Sala dels Cinc-cents. Es tracta d’un espai diàfan, de 54 metres de longitud per 22 d’amplada, decorat amb frescos obra de Vasari.\nUn altre edifici que ens crida l’atenció a la Plaça de la Senyoria és una galeria, de nom Logia dei Lanzi. És a dir, dels llancers. Es tracta d’un edifici de transició del gòtic al renaixement que rep aquest nom perquè era aquí on va acampar un cos de mercenaris d’origen alemany, els lansquenete, que va acompanyar a l’exèrcit de Carles V quan aquest es dirigia a Roma.\nNo obstant això, és l’art el que ocupa aquest espai des de ja al segle XVI. Una mena de primer museu o espai expositiu. Aquí estan ubicades algunes belles obres de Giambologna o Cellini, com el seu famós i delicat bronze Perseu amb el cap de Medusa.\nAltres palaus tanquen la plaça, com el Tribunal de les Mercaderies o el Palau Uggucioni.\nOtros palacios cierran la plaza, como el Tribunal de las Mercancías o el Palacio Uggucioni.\nCATEDRAL DE SANTA MARIA DEL FIORE, BAPTISTERI I CAMPANILE\nLa segona plaça en importància és la que alberga una de les catedrals més famoses del món: Santa Maria del Fiore, la bella catedral de Florència. I no només la catedral, sinó que, lògicament, també es localitzen aquí dos més dels grans monuments que cal veure a Florència: el Campanille de Giotto i el Baptisteri.\nI és que, com succeeix en moltes altres ciutats d’Itàlia, els cossos dels tres edificis en qüestió són aquí separats.\nLa Catedral de Florència és coneguda per la seva bella cúpula, obra de Fillipo Brunelleschi, que Miquel Àngel va exportar per a la Basílica de Sant Pere de Roma. Es tracta d’un temple gòtic, del segle XIII i XIV, d’enormes dimensions (160 metres de longitud). L’esmentada cúpula de Brunelleschi, força posterior ja que es va acabar el 1520, correspon ja al Renaixement. Giorgio Vasari va ser el responsable de decorar l’interior de la mateixa, amb un bell Judici Final que es troba entre les grans obres de la Història de l’Art. Val la pena pujar a la cúpula per dos motius: per observar de prop el citat fresc i per gaudir de les meravelloses vistes de la ciutat que des de dalt s’obtenen.\nNo obstant això, l’interior de la nau, tot i ser bell, no és dels més espectaculars que hem vist si exceptuem l’esmentada cúpula que s’alça fins als 90 metres d’altura.\nLa façana de Santa Maria del Fiore és bastant posterior a la resta de la Catedral. Es tracta d’una obra neogòtica, preciosista i a base de marbres de diferents colors al més pur estil toscà. Va ser acabada a les acaballes del segle XIX.\nJust davant de la façana trobem el Baptisteri de la Catedral. Encara que les portes de bronze són una meravella (especialment les famoses Portes del Paradís, obres de Lorenzo Ghiberti), l’interior mereix moltíssim la pena i seria un error no visitar-lo. La cúpula està dissenyada a base de mosaics d’estil venecià que representen diferents escenes de l’Antic Testament inclòs, també aquí, el Judici Final.\nEl tercer dels cossos de la Catedral el compon el seu famós campanar, el Campanille de Giotto. Es tracta d’una altra obra mestra del gòtic toscà, dissenyada en marbre de diversos colors. Giotto va treballar sobre el projecte que va deixar inacabat Arnolfo del Cambio, dissenyador de tot el conjunt, tot i que tampoc ell va veure acabada la torre. També es pot pujar a la part alta del Campanille, tot i que nosaltres vam optar per pujar únicament a la cúpula.\nBASÍLICA SANT LLORENÇ I CAPELLES MEDICI\nLa família Mèdici està íntimament relacionada amb la Florència més resplendent. Van ser els anys daurats de la ciutat, quan la ciutat es converteix en bressol de l’art renaixentista de la mà dels Mèdici, que actuen com a mecenes. La Basílica de Sant Llorenç va ser manada construir per Cosme I de Mèdici, important banquer, polític i fundador de la dinastia que porta el seu nom. Brunelleschi va ser el primer que va treballar en l’obra, encara que la seva importància es deu al fet que part del seu interior va ser dissenyat pel geni de Miquel Àngel. Parlem de la sagristia nova, que es va completar a mitjans del segle XVI amb un complet programa arquitectònic i escultòric per a les tombes de Julià II i Lorenzo II de Médici. Es tracta d’un dels grans monuments que cal veure a Florència. Imprescindible.\nMERCAT DE SANT LLORENÇ i MERCAT CENTRAL\nQuelcom que cal fer a Florència és passejar pels seus mercats. Com a mínim, per aquests dos, que són ben cèntrics i contigus. El mercat de Sant Llorenç es troba als voltants de la basílica del mateix nom. És un mercat a l’aire lliure, bastant popular, tot i que cada vegada més pres per la clàssiques parades dedicades a la venda al turista que tant abunda per aquest barri. El segon, a escassos metres del de Sant Llorenç és el Mercat Central cobert. Es tracta d’un mercat eminentment gastronòmic, amb productes italians de molta qualitat, entre els quals destaquen formatges, vins i olis.\nPocs ponts hi ha al món tan famosos com el Ponte Vecchio o Pont Vell de Florència. Es tracta d’una de les típiques imatges de Florència. Aquest pont, del segle XIV, va substituir als diversos ponts anteriors, gairebé tots de fusta, que eren arrasats cada vegada que hi havia una crescuda del riu Arno.\nCom a bona ciutat comercial que era Florència des de temps del renaixement, el pont Vechio estava (i està) copat de botiguetes a banda i banda. Particularment, eren els orfebres els que ocupaven els llocs i ho segueixen fent avui dia. El corredor vasarià, un passadís per sobre del Ponte Vechio, connecta el Palau Vell de la plaça de la Signoria amb el Palau Pitti, localitzat a l’altra riba de l’Arno.\nUn dels grans museus que cal veure a Florència. Probablement, el més important del món pel que fa a art renaixentista. Està situat en un antic palau manat construir per Cosme I a Giorgio Vasari, un dels més insignes arquitectes del moment.\nA la Galeria dels Uffizzi no només trobem obra renaixentista si no també d’altres períodes de la pintura italiana. Aquest museu és també ric en peces d’arqueologia, particularment procedents de l’Antiga Roma.\nNomés per poder admirar els dos famosos llenços de Botticelli, La Primavera i El naixement de Venus, val la pena visitar la Galeria dels Uffizi. Això si, si no disposeu d’entrades comprades amb anterioritat, preparar-vos per fer una bona cua i, fins i tot, no poder entrar en temporada alta.\nEl segon dels grans museus que cal veure a Florència. La seva visita es justificaria, tan sols, per albergar una de les escultures més famoses de la història de la humanitat: el David de Miquel Àngel. Tingueu per segur que quan torneu a casa dient que heu estat a Florència el primer que us preguntaran serà per aquesta cèlebre obra.\nUna bona manera de visitar la Galeria de l’Acadèmia és mitjançant una visita guiada, d’una hora de durada. A més del David, a l’Acadèmia s’exposen altres obres de Miquel Àngel, com els seus esclaus, així com obres de Ghirlandaio o Botticelli.\nPALAZZO PITTI I GALERIA PALATINA\nDonada l’existència de tants palaus i museus a Florència és habitual que els visitants s’oblidin del Palau Pitti, situat a l’altra riba de l’Arno. Rep el nom del seu promotor, Luca Pitti, un important banquer florentí, encara que posteriorment va passar a la família Médici.\nLa visita al Palau Pitti permet conèixer algunes de les seves més belles estances, els Apartaments Reials, així com la important Galeria Palatina, un museu on es pot admirar l’obra dels més famosos mestres italians, com Rafael, Botticelli, Caravaggio o Tiziano.\nESGLÉSIA SANTA CROCE\nD’entre les diferents esglésies que cal veure a Florència més enllà del Duomo, potser és la de la Santa Croce la més important de totes. Es tracta de l’església dels franciscans. Una magna obra del segle XIII dissenyada per competir en bellesa amb l’església dels dominics, Santa Maria Novella.\nVa ser aquest temple, des de sempre, un lloc de pas d’artistes i erudits, producte de l’hospitalitat franciscana. A més, l’església de la Santa Croce fa les funcions de panteó d’il·lustres de la pàtria. Aquí trobarem les sepultures i cenotafis de pintors, escultors, músics, humanistes, polítics o escriptors com ara Rossini, Miquel Àngel, Galileo, Maquiavel o Ghiberti.\nPer cert, igual que la façana del Duomo, també la de la Santa Croce és un afegit posterior. Es tracta d’un façana neogòtica que respon als cànons del gòtic toscà amb els seus marbres de diferents colors.\nESGLÉSIA SANTA MARIA NOVELLA\nLa segona de les esglésies que cal veure a Florència és la dels dominics. És a dir, Santa Maria Novella. Si arribeu a Florència en tren i us dirigiu al centre serà dels primers monuments que veureu ja que es localitza de camí. Es tracta d’un altre temple gòtic del segle XIII. La façana és posterior, encara que molt més antiga que la de la Catedral i la de la Santa Croce, ja que correspon al renaixement de la que es considera una obra major.\nA l’interior, alguns dels més destacats artistes italians van deixar la seva empremta, com Vasari, Ghirlandaio, Masaccio o Brunelleschi. Una part del convent dominic de Santa Maria Novella està ocupat per un vella farmàcia de la qual es diu que és la més antiga d’Europa (cosa que hem sentit en infinitat d’ocasions en les més variades latituds). Sigui o no cert, Santa Maria Novella és un altre dels monuments que cal veure a Florència.\nI amb Santa Maria Novella acabem aquesta sèrie de places, monuments, esglésies i museus que cal visitar a Florència en 3 dies. Una ciutat que mereix una visita molt més reposada de la que, sovint, els viatgers li poden dedicar.\nEuropa Florencia Itàlia Lugares que ver Patrimoni de la Humanitat Que ver en Florencia Toscana\n22 thoughts on “FLORÈNCIA. Les 11 visites imprescindibles de la capital del Renaixement.”\nItalia entra en mis planes para este año y espero poder revistiera Roma, Florencia y Venecia como hice hace muchos muchos años 🙂 A Florencia en aquella ocasión sólo le pude dedicar un día, por lo que visité la catedral, el Ponte Vecchio y la galería de los Uffizzi, por lo que espero poder seguir tus recomendaciones para este segundo asalto 🙂\nPues fíjate, yo también tengo una escapadita preparada para Italia este año. Solo a roma, una de mis ciudades prefieras de europa y a la intento regresar cada poco tiempo.\nA ver si coincidiremos, Diana!\nQue buenos recuerdos me lleva este post. He visitado la Toscana en julio y me ha encantado. Y no he podido entrar en los Uffizi por las malditas colas!\nNo me extraña. Es de los sitios donde merece la pena acudir con la entrada comprada.\nQué buenos recuerdos me trae este post. He estado un par de días en Florencia y espero poder regresar algún día con un poco más de tiempo.\njejeje, desde luego Florencia da para mucho más, Anibal. Por suerte lo tenemos cerca y seguro que tendrás oportunidad de subir a la cúpula. Un saludo!


Imatges sobre rodes: TRANSPORTS GALBAS A SANT ANDREU. Barcelona\n1898, neix Arcadi Galbas Granell, conegut com “el Ros”. Ell de sempre atret pel món del transport i disposat a treballar-hi; a l’edat de 14-15 anys ja va començar amb carros i cavalls. A l’edat del 19 anys treballava de traginer amb carros d’agència (tracció de sang) en una empresa anomenada Cal Parrot del poble de Sant Andreu del Palomar, situada al Carrer Gran de St. Andreu.\nEl primer camió que va aprendre a conduir (any 1923) alternant-lo amb el carro, era d’una empresa d’Arenys de munt on ell treballava, l’empresa va comprar el primer camió a un amic de l’Arcadi que mai més tornà a veure, doncs aquest li oferí dos camions: un USA americà de rodes massisses i un BERLIET francès, tots dos vehicles de la primera guerra mundial, tot i que al seu amic, va garantitzar que l’USA era més fiable ell li va vendre el Berliet que anava amb tracció de cadenes i frens solament al darrera; tenia també un sistema de fre d’emergència anomenat arpó. L’arpó era una artil·lugi amb forma de ballesta disposat a la part posterior del xassís del vehicle aquest s’accionava mitjançant una palanca que es trobava dins la cabina. L’ús que se’l hi donava és com l’actual fre d’estacionament. Una anècdota d’aquest sistema de fre (eren igual que als d’un carro de l’època) explicat pel Arcadi Galbas (fill) en una ocasió, enfilant-se per una costa amb el camió carregat en el moment de fer una reduïda de velocitat a una marxa inferior el camió va quedar en punt mort i al trepitjar al fre no va tenir suficient força com per aguantar el pes del camió va ser llavors, quan van llençar l’arpó per poder aturar el vehicle, en alguna ocasió al ser un motor de poca potència requeria en una pujada l’auxili d’animals per reiniciar la marxa.\nTemps després va treballar a la seva darrera empresa, Transports Casas de Terrassa, fent la línia Terrassa Barcelona i tornada, amb un carro d’agència tirat per 4 o 5 animals. Fou cap a l’any 1925 quan deixa de ser empleat i comença la seva trajectòria com a empresari, va comprar el primer camió, un Dodge Brothers B- 44.070, comprat per un valor de unes 20.000 pts. L’any 27 compra un altre Dodge Brothers B- 56.004 i a l’any 31 va comprar un Chevrolet B- 59.698. L’activitat principal del negoci era el transport d’aviram animals vius i el tèxtil. A l’any 1936 va compra el quart camió un Bedford, que no es va arribar a matricular perquè va esclatar la guerra i el govern el va requisar abans de matricular-lo. Els altres camions durant la guerra també van ser requisats, al començament de la Guerra Civil Espanyola van continuar fent transports fins que li van requisar l’últim camió “recordo com el meu pare apartava els cadàvers de la N-II venint del mercat d’Igualada, per no trepixa’l-se”Arcadi Galbas Meya (fill). Al quedar-se sense cap camió va haver de buscar-se feina i va anar a treballar per l’empresa de transports, “Transports Josep Prats” de Vidreres actualment encara en actiu, aquesta empresa mentre la guerra va ser incautada pel govern. L’activitat principal de l’empresa era el transport de llet. En acabar la guerra a l’any ’39 l’Arcadi comprà un Citröen camioneta per començar de nou, més tard va vendre aquest i va comprar un Rugby Americà de dues tones B- 35.515. Mesos després com que conservava la documentació dels vehicles requisats durant la guerra va poder adquirir un Chevrolet igual que l’anterior gràcies a la documentació fou així com el matriculà igual que el vehicle requisat B-59.698. Temps després any 1945 va comprar el Brockway un camió canadenc M-41.199. aquests vehicles van funcionar des de l’any 45 a l’any 50 aproximadament, amb gasògen, aquest era un gas que es generava per la combustió dels tacos de llenya, la marca d’aquesta caldera de gasògen era un Di-dion Bouton. Més tard venen el Chevrolet i compren un Spa un camió Italià matriculat a Bilbao (BI-15.110) precedent de la Guerra de Etiòpia. Aquest vehicle venia amb el volant a la dreta; una curiositat dels vehicles es que no portaven intermitents aleshores fent ús dels recursos, posaven un pal d’escombra amb un drap vermell per tal d’avisar de la maniobra. A partir d’aquest moment van començar a introduir els motors diesel de la marca Barreiros. A principis del anys 60 s’incorpora un Ford i més tard Arcadi Galbas (fill ) compra un camió Wippet CA- 3.491 que més tard va canviar-lo per un Ebro de morro llarg B- 262.787. posteriorment en Narcís Galbas ( 2n fill) compra un Sedon que l’incorpora a l’empresa del pare i que al cap de dos anys el canvia per un Pegaso Comet model 1.090 B- 415.506 (any 1965). L’any ‘62 ja tenien un Pegaso Z-207 “Barajas” B-255.351 , temps desprès es crema i compren un Austin Sava de 6 cilindres i més tard en Jordi ( 3er fill ) compra un Europa model 1.065-L. B-609.752 Mentre tant el fundador es jubila i el seu fill Arcadi Galbas deixa l’activitat , en Narcís i Jordi Galbas continuaren en el negoci del transport cada un amb el seu vehicle, però en Jordi uns anys després també ho deixa, en Narcís Galbas segueix la saga fent de transportista .\nInicis dels anys 70 adquireix un Europa model 1.065-L , B-3936-I, a l’any ’82 va comprar un Pegaso 1035/50-L Europa Turbo B-5026 -FC ,anys desprès Pegaso Súper Comet B-834.869 que havia estat propietat de la fabrica Tèxtil filatures Casals, més tard seguint amb la compra de nous Pegasos, Europa Tecno B-0607 –IL, Ebro B-7603-CB, Renault 4-L B- 3725-GZ, Sava B-7110-IZ ;Comet Tecno B-3657-MB, Renault Express B-6822 –JV, tractora Scania 400, B-5016-ND, tots aquets vehicles formen part de la nostre historia , encara avui estem rodant per aquestes carreteres amb altres vehicles, vull agrair al meu tiet Arcadi la seva col·laboració per cercar totes aquestes dades i moltes mes que algun dia las explicarem .\nEuropa amb la cabina de Comet, ampliada.\nTros de chapa per la llitera. Palafangs amb\nmes ample d'eix, ja que el camió es gros.\nPegaso Europa, ja amb la cabina nova. La seva.\nNo el injerto que es va fer amb la cabina del Comet.\nPegaso Comet que va tenir que ser desguçat\nal pati del Garatge de La Sagrera, degut que\nL'Ajuntament, de Barcelona, amplia el Parc\nde la Pegaso, lo que no va deixar maniobrar,\nel vehicle per treure del Garatge.\nARCADI GALBAS GUIXE. Amb la seva afició igual que el seu Avi\n,als carros i els cavalls de tiro.\ndesfiland a la festa dels tres tombs a Sant Andreu.\nUna de les ultimes unitats que transports Galbas ,\nara només cal esperar qui sustituirá al ARCADI junior,\no la empresa ya aura arribat a la seva fi después de las tres generacions.\nEtiquetes de comentaris: arcadi galbas.


LA TRAMESA A L’ESPANYA PENINSULAR ES GRATUÏTA. LES TRAMESES A LES ILLES BALEARS TENEN UN SUPLEMENT DE 6€.\nOrdre de comanda i lliurament\nNormes per a la compra\nDret a devolució dels productes comprats\nSi us plau marqui la casella a continuació perquè pugui unir-se.\nEstic d'acord amb que el correu electrònic que he proporcionat s'utilitzarà per rebre notificacions de novetats, regals i promocions futures relacionades amb els productes COCOSOLIS d'acord amb els Termes i condicions d'ús de el lloc i la Política de privacitat . *\nLA TRAMESA A L'ESPANYA PENINSULAR GRATUÏTA>\n<COMANDES >EL LLIURAMENT 1-3 DIES HÀBILS.\nBenvinguts al nostre lloc web! («Cocosolis.com»). Aquestes condicions d’ús regulen l’accés i l’ús de COCOSOLIS.COM.\nL’accés al Web i el seu ús i també la compra de productes de COCOSOLIS.COM es basen en el supòsit que en l’obrir el lloc Web per un dispositiu final, l’Usuari expressa el seu consentiment a familiaritzar-se amb les presents Condicions Generals d’Ús del Lloc web i els seus annexos.\nLes Condicions que s’indiquen a continuació constitueixen un acord que regula les relacions entre PURMERUL OOD en la seva capacitat d’administrador del Lloc Web www.cocosolis.com/es/?lang=ca i els seus usuaris finals.\nEl present acord s’aplica als serveis i sistemes d’informació accessibles mitjançant el Lloc Web, les seves versions mòbils i també qualsevol aplicació o servei que sigui o es pugui vincular a la pàgina web. El present acord serà vàlid fins que l’Usuari acabi d’utilitzar els serveis accessibles mitjançant el Lloc Web.\nPURMERUL OOD és una societat comercial que té la seva seu i domicili a: Ciutat de Plovdiv 4002, regió Central, Carrer Lyuleburgaz, 22, pàg. 4, ap. 9. La Societat està inscrita en el Registre Comercial i en el Registre de persones jurídiques sense ànim de lucre a l’Agència d’inscripcions sota el número únic d’identificació 201.172.065.\nPer a més informació legal, sisplau llegiu les seccions: Condicions generals de compra, Política de Devolució i Política de Dades Personals de www.cocosolis.com/es/?lang=ca.\nLa finalitat del Lloc Web rau en els següents sentits principals:\nInformar els usuaris sobre l’activitat de la societat, la seva història, visió, missió, valors, responsabilitat corporativa i social i els productes i serveis oferts per aquesta.\nFacilitar accés a una plataforma mitjançant la qual els Usuaris poden realitzar comandes de mercaderies en línia, celebrar contractes de compravenda de mercaderies ofertes per la Societat i compartir comentaris i avaluacions de les mercaderies ofertes.\nInformar els Usuaris del Lloc Web sobre els detalls de contacte de la Societat en el cas que necessitin informació addicional, tinguin preguntes sobre els productes i els serveis oferts, desitgin fer comentaris o recomanacions i rebre informació sobre els seus drets i la manera d’exercir-los.\nL’accés a www.cocosolis.com/es/?lang=ca i la seva utilització, fins i tot mostra de llocs web, comunicació amb www.cocosolis.com/es/?lang=ca i amb els llocs web vinculats i recursos de xarxes socials, la realització de compres a la pàgina web, es realitzaran pels nostres usuaris enterament per a finalitats personals, que en cap cas s’han de relacionar amb qualsevol activitat comercial, econòmica o professional.\nwww.cocosolis.com/es/?lang=ca no serà responsable de qualsevol ús que es faci de la pàgina web i del seu contingut per qualsevol dels seus usuaris que no compleixi amb les lleis i les disposicions legals. En concret, pots ser imputat per facilitar informació o dades incorrectes o falses respecte de terceres persones (en el cas que la tercera part no hagi donat el seu consentiment), i també per qualsevol ús incorrecte de altres dades o informació.\n1. Inscripció i comunicació\nSi vols utilitzar els nostres serveis, has de ser major d’edat i has d’acceptar les presents Condicions. Amb el fet d’acceptar les presents Condicions, l’Usuari acorda que la comunicació amb ell es faci mitjançant les dades per canals de comunicació electrònica – telèfon, correu electrònic, SMS i altres canals electrònics. L’usuari accepta ser el receptor i rebre declaracions electròniques del Lloc Web i del seu administrador.\nLes parts accepten que els missatges enviats mitjançant correu electrònic representen declaracions electròniques, i que la informació que els acompanya representa una identificació de l’autor com el titular d’aquestes declaracions electròniques, i que és una signatura electrònica a la qual les parts reconeixen el valor de signatura manuscrita pel que fa a les seves relacions.\nPer utilitzar els nostres serveis també pots comprar els productes en inscriure’t al lloc web. La inscripció és gratuïta. L’usuari pot cancel·lar la seva inscripció en qualsevol moment. L’usuari accepta facilitar informació completa, correcta i precisa en inscriure’s, així com en realitzar comandes sense inscriure’s en un perfil. Els drets d’accés són personals i no es poden transferir a tercers. Nosaltres no serem responsables per accés no autoritzat al teu perfil.\nL’usuari té el dret d’accés en temps real (en línia) als serveis oferts a través del Lloc Web, complint els requisits d’accés.\nEl dret d’accés facilitat a l’Usuari no inclou el dret de copiar o reproduir informació o d’utilitzar objectes protegits per propietat intel·lectual o industrial, amb l’excepció de quantitats insignificants d’informació, destinades només a l’ús personal, sempre que aquesta utilització no danyi els interessos legals dels autors o d’altres titulars de drets de propietat intel·lectual o industrial, i amb la condició que la còpia o la reproducció hagin estat realitzades sense ànim de lucre.\nEls continguts de www.cocosolis.com/es/?lang=caM, incloen, però sense limitar-se a obres, imatges, fotos, diàlegs, música, sons, clips de vídeo, documents, dibuixos, figures, logotip i qualsevol altre material publicat en www.cocosolis.com/es/?lang=ca en qualsevol format, fins i tot menús, pàgines web, gràfics, colors, esquemes, eines, fonts, disseny de la pàgina web, diagrames, plànols, mètodes, processos, funcions i programari que formen part de www.cocosolis.com/es/?lang=ca, estan protegits pels drets de l’autor i per qualsevol altre dret de propietat intel·lectual de www.cocosolis.com/es/?lang=ca i dels rellevants titulars de drets. La reproducció de www.cocosolis.com/es/?lang=ca i del seu contingut, sigui sencera o parcialment, independentment de la forma en que es faci, no està permesa sense el consentiment escrit de www.cocosolis.com/es/?lang=ca.\nwww.cocosolis.com/es/?lang=ca té el dret exclusiu a permetre o prohibir cada reproducció de www.cocosolis.com/es/?lang=ca i del seu contingut (sigui directament o indirecta, provisional o permanent o per qualsevol altra causa o en qualsevol altra forma, sigui sencera o parcialment).\nEls autors d’obres publicades en www.cocosolis.com/es/?lang=ca en qualsevol moment tindran el dret a reivindicar-ne l’autoria de les seves obres i oposar-se a qualsevol distorsió o qualsevol altra modificació de les seves obres, fins i tot qualsevol canvi de les seves obres, que pugui afectar negativament l’honor i la reputació dels respectius autors.\nEls Usuaris del nostre lloc web estan obligats a respectar els drets d’autor dels autors que han triat publicar les seves obres a www.cocosolis.com/es/?lang=ca o que han cooperat amb www.cocosolis.com/es/?lang=ca per crear noves obres expressives i artístiques que són destinades per a publicació només en el lloc web o que formen part integral d’aquest.\nDe totes maneres no es permetrà la utilització de cap manera o sota cap forma del contingut del Lloc Web o de qualsevol obra separada protegits per drets d’autor o qualsevol altre dret de propietat intel·lectual.\n3. Marques i noms de domini\nPURMERUL OOD es el titular exclusiu dels logotips i la marca registrada «COCOSOLIS» i de qualsevol altre signe que inclogui la paraula «COCOSOLIS» i el nom de domini «COCOSOLIS.COM».\nPURMERUL OOD tindrà el dret d’ús exclusiu de les seves pròpies marques.\nNo es permetrà utilitzar aquestes marques per a altres productes o serveis sense el consentiment de PURMERUL OOD.\nwww.cocosolis.com/es/?lang=ca conté enllaços a altres llocs web que en cap manera estan vinculats a www.cocosolis.com/es/?lang=ca.\nwww.cocosolis.com/es/?lang=ca no controla aquests llocs web o el seu contingut. www.cocosolis.com/es/?lang=ca no serà responsable del contingut d’aquests llocs web ni per les regles acceptades per ells respecte a les teves dades personals, sense limitar-se aquestes, quan visita aquests llocs web. Aquestes terceres parts probablement recullen dades personals dels usuaris quan el règim d’això es regula d’acord amb les condicions generals d’ús de protecció de les dades personals acceptades per ells. Sisplau, quan obris aquests llocs web a través dels enllaços proporcionats en www.cocosolis.com/es/?lang=ca, llegeix atentament les seves regles i les condicions d’ús i també les seves regles de privacitat. Les nostres Condicions d’Ús i la Política de Dades Personals no s’aplicaran als llocs web de terceres persones.\n5. Condicions d’ús de continguts\nwww.cocosolis.com/es/?lang=ca vol prevenir la publicació a la seva pàgina web de contingut que es pugui considerar com a una violació de conviccions civils o drets i dignitats humans en totes les seves formes i expressions. Però www.cocosolis.com/es/?lang=ca no pot garantir que el contingut del lloc web sigui l’apropiat o legal per a cada tipus de públic, o què és legal a cada país.\nEn el cas que aquest contingut es consideri il•legal en algun d’aquests països, nosaltres no serem responsables per la teva decisió de visitar i utilitzar el nostre lloc web. Si malgrat això decideixes utilitzar-lo, t’informem que la utilització dels serveis de COCOSOLIS. COM és enterament sota la teva pròpia responsabilitat.\nwww.cocosolis.com/es/?lang=ca adopta mesures per garantir que el contingut de www.cocosolis.com/es/?lang=ca és correcte i no conté informació incorrecta o no actual. Tot i això www.cocosolis.com/es/?lang=ca no pot ser responsable per la precisió i la totalitat del contingut publicat a la seva pàgina web.\nwww.cocosolis.com/es/?lang=ca no pot garantir que el lloc web funcionarà continuadament, sense interrupcions ni errors per causa d’Internet connexió. En cas de problemes en l’utilitzar el nostre lloc web, sisplau poseu-vos en contacte amb nosaltres. Un representant de www.cocosolis.com/es/?lang=ca serà a la vostra disposició per ajudar-vos i assistir – restablir l’accés a la pàgina web, si és possible i en la major mesura possible.\nwww.cocosolis.com/es/?lang=ca adopta mesures tècniques i d’organització adequades per proporcionar seguretat en els serveis oferts en COCOSOLIS.COM, per tal de prevenir ús o accés a dades no autoritzades i també:\nAnem a fer-nos amics! Subscriu-te per ser entre els primers a conèixer els nostres nous productes i promocions:


El Manganell (Calders) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nProper a Colònia Viladecavalls\n41° 45′ 44″ N, 1° 56′ 08″ E / 41.7622°N,1.93559°E / 41.7622; 1.93559\nEl Manganell és una masia del terme de Calders, al Moianès. Pertanyia a la parròquia rural de Sant Pere de Viladecavalls, o Viladecavalls de Calders. Encarada a migdia, està situada en el sector occidental del terme calderí, com tot el poble rural de Viladecavalls. Dins del seu territori, el Manganell ocupa la part central, a prop i al nord de la Colònia Jorba i al nord-oest de l'església parroquial actual, Sant Pere de Viladecavalls. També és a prop, i al sud, de l'Estació receptora de Calders. És una masia inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nAls baixos té un porxat que és el pilar de la galeria del primer pis, avançada respecte al cos principal de la casa, i de posterior construcció. La porta d'entrada és de mig punt, adovellada. L'entrada és enllosada; té un forn de pa en bones condicions, rebost, celler de volta ogival, amb arcs. Unes escales de pedra que pugen al primer pis, dedicat a l'habitatge. Interiorment està dividit en dos habitatges: per propietaris i masovers. A migdia hi ha una gran galeria que ocupa tota la façana: arcades en forma de ferradura, algunes d'elles tancades amb vidriera modernista; sota el teulat, al ràfec, bonica rajola modernista. A la façana nord gran escalinata de pedra que puja directament al primer pis. Paller i tines propera al casal, amb influències modernistes.\nÉs desconeguda la data de l'origen del mas Manganell. A l'interior de la casa hi ha inscripcions a llindes amb les dates de 1696 i 1692, que poden donar una orientació. L'entrada del sector nord és posterior, del 1770. A finals del segle XIX es construeix la galeria a la part de migdia, amb els arcs fets de maó, en forma de ferradura. Té clares influències modernistes; el graner i les tines, separats de la casa i també de finals del passat segle tenen igualment influències modernistes. Va ser propietat de Marcos Redondo Valencia, famós cantant.\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 «El Manganell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: El Manganell\nEl Manganell en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya\nFitxa del Manganell Catàleg de masies i cases rurals de Calders\nMasies de Viladecavalls de Calders\nL'Angla · El Canadell · L'Estrada · El Galobard · El Llucià · El Manganell · La Mira · Les Oliveres · L'Oller · Puigmartí · Les Quingles · El Soler · Les Tàpies · El Vintró\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=El_Manganell_(Calders)&oldid=21653526»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 9 ago 2019 a les 16:47.


Sexe, drogues i rock’n’roll a Cambodja – Lo bloc\nCom que avui ens hem pres el dia de relax, aprofitaré per explicar-vos quatre tonteries sobre el país que no trobareu a les guies de viatge.\nLa música que podeu escoltar als bars, autobusos, etc. és de tota mena. Això és una diferència brutal amb la India, on només escoltes producció nacional. Aquí hi ha la mateixa música que a tot arreu i la pots escoltar als llocs més occidentalitzats i més turístics. Més normal és escoltar la versió indoxinesa de la música occidental (pop tipus adolescent i rap, majoritàriament). Els videoclips estan ben fets i la gent que surt adopta 100% l’estètica occidental tant en roba, pentinats com actituds. Finalment, el gènere local per excel.lència: la canc,ó lleugera apta per a ser aprofitada per muntar un bon karaoke. Els videoclips mostren històries tant romàntiques com simples, amb noies d’aspecte tradicional (llarga melena llisa, roba discreta), homes que semblen crooners espanyols dels anys 40 o 50 i balades que quan no són soses són versions infumables de canc,ons d’altres contrades (sentir Bryan Adams o Guantanamera afusellats en khmer no té desperdici). Tot rodat amb una sola càmera, més que suficient per cobrir els llargs passejos en el qual els amants es dediquen lànguides mirades d’amor i s’agafen de la mà (només un petó a la galta i alguns a la mà en més de 70 videos d’aquesta mena).\nA tots els bars, hotels i pensions és fàcil trobar el cartellet de “the use of drugs is strictly forbidden in Cambodia“, però com que això també forma part del món civilitzat, hi ha les dues drogues legals: tabac i alcohol. El tabac local més popular es diu Ara, nom que a casa nostra donaria molt joc publicitari. També hi ha les marques de multinacionals (Gauloises, Pall Mall, etc.) i sorprenentment una marca molt publicitada és Alain Delon, “the taste of France“. Es veu fumar molt als turistes occidentals, però els cambodjans jo diria que no són gaire del vici. L’alcohol el trobes a qualsevol bar o restaurant a preus molt assequibles pel que estem acostumats. Una copa de whisky, un combinat o Baileys, opcions que trobes arreu, et poden sortir a un lloc molt car per tres dolars. La cervesa demana un comentari més extens.\nLes cerveses més populars són Angkor (“my country, my beer“) i Anchor. Són com l’estrella: aigua xirri, n’hi ha a tot arreu i és la canya per defecte. Lleugerament millor és la Tiger, popular a tot el sudest asiàtic i patrocinadora de la Premier League, el futbol que aquí es mira. Si us agrada la cervesa negra, ABC és acceptable i Black Panther és forc,a bona, un pèl menys amarga que la Guiness. La meva favorita és la Lao (o Laobeer quan és en ampolla gran), una lager amb cos i molt refrescant. Encara no he tastat ni la Crown ni la San Miguel.\nEn un país veí de Thailandia i Vietnam, jo esperava veure prostitució al carrer. Doncs no. L’únic que vam poder veure va ser un parell de llocs identificats pels rètols de neó lluminós com locals de Karaoke and Massage. La mena de llocs que veus a les carreteres i posa Whiskeria, ja m’enteneu, i on vam veure a la sala que donava al carrer unes quantes noies amb vestits lluents esperant la clientela. A alguns bars hem vist noies cambodjanes que semblaven buscar occidentals, però res més.\nL’altre anunci que empapera tots els llocs turístics és el de “sex with children is a crime“. Thailandia no sempre és l’exemple a seguir.\nFinalment, el tercer rètol que hem llegit a tots els hotels i pensions i alguns autobusos i llocs públics, insta a no entrar-hi amb armes i demana, molt educadament, que si transportes armes o explosius els deixis a consigna. Aquest és un país majoritàriament budista i no els agrada la violència.\n21 Setembre 2006 IvanCambodja\nUna resposta a “Sexe, drogues i rock’n’roll a Cambodja”\n21 Setembre 2006 a les 5:23 pm\nM’ha encantat la cronica d’avui, perque és precissament aquesta la mena de detalls que acostumo a apuntar als meus diaris de viatge, a banda de la ruta que segueixo i les anècdotes diaries: el nom de les cervesses, la manera de conduïr de la gent local, la marca de sanitaris que predomina, detalls del menjar i la idiosincrasia… Així que he gaudit molt de la crònica.\nEsperaré a la vostra tornada pq m’aclariu l’Incident Nunuki relacionat amb una granota esclafada…mmm… m’haig d’enfadar?? 🙂\nAprofiteu els dies, parella! un petó gros.\nAnterior Entrada anterior: Sihanoukville (II)\nSegüent Entrada següent: Phnom Penh, segona part


Una vuitantena de persones han participat aquest cap de setmana en les accions emmarcades al dia de l'alliberament LGTBI+ | Girona FM 92.7\nFoto: Twitter: @MartaMadrenas\nUna vuitantena de persones han participat aquest cap de setmana en les accions emmarcades al dia de l'alliberament LGTBI+\nDes del col·lectiu denuncien que encara molts joves han de marxar de Girona per viure lliurament la seva sexualitat.\nEl 28 de juny es celebra el Dia Mundial de l’Alliberament LGTBI+ i la ciutat de Girona, així com molts altres municipis de la comarca, també van emplenar els carrers de la ciutat amb diferents accions reivindicatives.\nEl col·lectiu LGTBI a Girona va organitzar divendres la presentació de dues obres de temàtica LGTBI+, dissabte una pintada del pas de vianants de la Plaça de l’Assumpció de Sant Narcís a la qual van participar una vuitantena de persones i ahir, una manifestació.\nRosa Vilaseca del grup de Lesbianes de Girona explica que aquest any han decidit pintar el pas de vianants a Sant Narcís per descentralitzar les accions reivindicatives a tota la ciutat.\nVilaseca apunta que la situació a Girona està millor que fa uns anys, però que encara a dia d’avui hi ha joves que es veuen obligats a marxar a llocs més tolerants, com Barcelona.\nDurant aquests 3 dies l’Ajuntament de Girona també ha il·luminat la seva façana amb els colors de la bandera del col·lectiu i el Museu d’Història de Girona va penjar divendres la bandera que estarà present fins a l’1 de juliol, un fet que es dona per primera vegada.\nTall de veu_Rosa Vilaseca_Sant Narcís\nTall de veu_Rosa Vilaseca_Marxar


El nou rocòdrom d'Escaldes tindrà una paret amb rerefons digital per funcionar amb una app - FÒRUM.ad\nEl nou rocòdrom d’Escaldes tindrà una paret amb rerefons digital per funcionar amb una app\nOn: 01/08/18 16:34\nEscaldes-Engordany disposarà d’un nou rocòdrom a principis d’octubre. El departament d’Esports del comú està treballant en una nova instal·lació, que s’ubicarà a la planta subterrània 3 del Centre social i recreatiu de l’avinguda Fiter i Rossell, propietat de la corporació escaldenca. La sala, de 170 metres, podrà acollir fins a 40 escaladors a la vegada, ampliant així la capacitat de les instal·lacions actuals que hi ha a Caldea, que pateixen goteres i que són una molèstia important pels usuaris. D’aquí que aquesta fos una aposta prioritària del comú escaldenc per aquest any, tal i com ha explicat el conseller d’Esports, Jordi Vilanova.\nEl projecte del nou rocòdrom costarà 80.000 euros i s’espera que esdevingui un centre d’escalada polivalent i modern, adaptat a tot tipus de públic i nivell. De fet, serà tota una referència al país perquè inclourà una paret amb rerefons digital, que funcionarà amb l’aplicació mòbil MoonBoard. Aquest tipus de tauler de formació, que s’il·luminarà amb llums led per marcar les preses, és l’eina d’entrenament de força més eficaç per a l’escalada. L’app permetrà als usuaris entrenar amb els mateixos problemes d’escalada que altres d’arreu del món. Les infraestructures d’aquest tipus més properes al Principat es troben a Barcelona i Saragossa.\nUna altra de les novetats de la instal·lació és que permetrà fer pràctiques de ràpel, així com també treballar diverses tècniques de rescat de muntanya. Fins i tot es podrà simular el recorregut d’una travessa. En conjunt, les obres consistiran en col·locar una zona d’escalada amb una corda de deu vies permanents, des d’iniciació fins a un grau de dificultat 7c, amb una alçada de 6,5 metres, una amplada de de 6,6 i una superfície de 110 metres quadrats. També s’instal·larà una zona ‘bulder’ o escalada sense corda, amb dues zones diferenciades. Una serà d’iniciació per a infants o adults, amb una capacitat per a onze escaladors simultanis. L’altra serà per a escaladors avançats amb alçades que oscil·laran entre els 3,2 i els 4,5 metres, amb desploms importants i sostre generós i que tindrà capacitat per sis escaladors simultanis. La superfície total destinada a aquesta zona serà de 120 metres quadrats.\nEl responsable de l’escola d’escalada, Àlex Reolid, ha comentat, durant la visita d’aquest dimecres al matí a les instal·lacions del nou rocòdrom escaldenc que, tot i que es perd una mica d’alçada respecte al que hi ha a Caldea, la diferència no es notarà, ja que la sala és més gran i oferirà moltes més oportunitats d’entrenament. Reolid també ha volgut posar de manifest la bona temperatura del lloc, el qual permetrà entrenar amb bones condicions climàtiques tant a l’estiu com a l’hivern. En aquest sentit, el conseller d’Esports ha destacat que s’han demanat les certificacions corresponents per poder acollir, a partir d’ara, campionats d’alçada, i ha recordat que ja està confirmada la prova del Circuit d’Andorra d’Escalada Esportiva.\nLes obres de la nova instal·lació està previst que comencin el proper 10 de setembre i que s’allarguin unes tres setmanes. La voluntat és que el nou centre d’escalada estigui operatiu la primera setmana d’octubre. Els serveis que s’oferiran són els següents: l’escola d’escalada, per a infants i joves de 6 a 14 anys; classes particulars i per a grups, entrada de dia i abonaments de temporada. L’horari previst d’obertura serà de cinc de la tarda a deu del vespre durant tota la setmana, excepte els dimecres que obrirà a les tres de la tarda. L’objectiu del departament d’Esports és que el centre es pugui anar ampliant en funció de l’acceptació i la demanda dels usuaris.\nPrevious Post: Avui comença el cicle Músiques del món a Escaldes\nNext Post: Santa Coloma estrena nova rambla a l’avinguda d’Enclar i evita inundacions


Gesa posarà en marxa el 2001 la nova central elèctrica de Son Reus\nHaurà d'emprar gasoil per atendre la forta demanda energètica de Mallorca\nSon Reus acollirà la nova central elèctrica de Gesa.\nGesa tindrà enllestida la nova central elèctrica de Son Reus l'any 2001. Des del mes de juliol passat, l'empresa energètica té tots els permisos de construcció i es disposa a realitzar l'edificació en un termini no superior a l'any i mig. Aquesta central serà la que funcionarà amb gas natural procedent de la instal·lació que, presumiblement, es construirà al dic de l'Oest, on es descarregarà el combustible transportat en vaixells.\nEl fet de no poder comptar amb la nova central fins al 2001 suposa, òbviament, haver de passar l'any 2000 en les condicions actuals, amb una forta demanda d'energia i unes instal·lacions de producció que es troben gairebé al límit. Així i tot, Gesa assegura que el subministrament estarà garantit en quantitat i qualitat, encara que fonts de l'empresa destacaren ahir l'excepcionalitat del creixement del consum a les Balears, entre un 7 i un 8 per cent anual.\nLa central de Son Reus funcionarà amb turbines de gas. Quan la nova instal·lació estigui acabada encara no s'haurà habilitat la recepció de gas natural a Mallorca, prevista, com a mínim, per a l'any 2003. Malgrat tot, la central podrà començar a treballar amb gasoil.\nL'apagada de dimarts, causada per una fallida a la central del Murterar i que deixà una bona part de Mallorca sense llum durant aproximadament dues hores, ha generat dubtes entre l'opinió pública sobre la capacitat de Gesa per garantir l'abastiment elèctric. L'empresa ha explicat que es tractà d'un tipus d'avaria «que no havia passat mai. Fou un autèntica mala sort que afectàs dos dels grups generadors més importants. A més, en ser reparats, la càrrega dels grups generadors s'ha de realitzar lentament per evitar situacions d'inestabilitat».


Benestar Social concedeix més d'1,5 milions en ajudes per a l'alimentació i higiene\nEl regidor Jose Luis López explica que durant el 2016 han donat prestacions a 4.826 persones per cobrir les necessitats bàsiques.\nEls Serveis Socials de l'Ajuntament de Castelló han donat més d'1,5 milions d'euros en ajudes per cobrir les necessitats bàsiques dels castellonencs amb problemes econòmics. Aquestes ajudes contemplen qüestions com l'alimentació i higiene, el menjador escolar, ajudes per a l'escola infantil, així com per a la compra d'ulleres i electrodomèstics. El regidor de Benestar Social i Dependència, Jose Luis López, destaca "la millora en l'agilitat per resoldre les prestacions econòmiques, que ha aconseguit que les famílies que pitjor ho estan passant puguen cobrir les seues necessitats bàsiques".\nD'aquesta manera, és la partida d'alimentació i higiene la més elevada, ja que han donat 4.413 prestacions, és a dir, unes ajudes d'1.414.215 d’euros en total. López ressalta la importància d'aquestes prestacions, "doncs tots els castellonencs han de poder cobrir aquestes dues necessitats bàsiques, per això hem augmentat la partida en aquestes ajudes respecte a 2015".\nÉs important ressaltar que a l'estiu l'Ajuntament de Castelló i l'Associació Banc d'Aliments de Castelló van signar un conveni anual pel qual el consistori assumeix el lloguer i el manteniment del nou local de l'entitat. "Aquest tipus de col·laboració demostra el compromís de la corporació amb les famílies més necessitades, les persones són el primer" explica López..\nD'altra banda, les ajudes per al menjador escolar han estat de 149, amb 52.134,49 euros. Quant a les prestacions per a la compra de productes com a ulleres o electrodomèstics ha arribat a 31.490,29 euros, amb un total 211 prestacions. Finalment, les ajudes per a l'escola infantil ha estat de 32.024 euros, amb 53 ajudes en total.


POLÍTICA - 30/04/2020 12:50 / Redacció\nMés audios relacionen Ana Rosa Quintana en la trama del seu marit i Villarejo\nLes investigacions judicials són lentes però van avançant. Fa temps que sabem que el marit de la presentadora estrella de l'espanyolada, Juan Muñoz, està sent investigat, juntament amb el seu germà i per presumptament contractar els serveis de l'excomissari Villarejo amb l'objectiu d'extorsionar un client que li devia diners amb un vídeo de caire sexual amb prostitutes on també s'hi veia cocaïna.\nFOTO: Ana Rosa Quintana, Telecinco\nAra, el diari El País en publica més detalls. Era l'estiu de 2017, Villarejo, Ana Rosa i Eduardo Inda es van trobar per dinar. Tots són grans amics. Els àudios revelen que l'excomissari també va voler temptar la periodista estrella. "Te habrá dicho Juan que somos eficaces, eh…” Ana Rosa: “Ya…”. Aquest "ya" és definitiu. És presumptament còmplice dels draps bruts del seu marit. Ho sabia i no ho va denunciar. Encobrir un delicte també és delicte.\nTambé se'n fa ressò Fonsi Loaiza. Publica la notícia del diari El País i afegeix salsa a l'assumpte. Els usuaris de les xarxes socials han comentat la notícia i desitgen que Quintana faci un programa dedicat a aquest tema. Sempre s'atraveix amb la delinqüència aliena, doncs per què no, parlar de la delinqüència que té a casa.\nParaules clau: VILLAREJO


Foment no veu "sentit" a la creació de la patronal de l'ANC La República\nFoment no veu “sentit” a la creació de la patronal de l’ANC\nACN Barcelona.-El secretari general adjunt i director d’Economia de Foment, Salvador Guillermo, ha afirmat aquest dimecres que no veu “sentit” a la creació de la patronal ‘Anem per feina’ impulsada […]\nACN Barcelona.-El secretari general adjunt i director d’Economia de Foment, Salvador Guillermo, ha afirmat aquest dimecres que no veu “sentit” a la creació de la patronal ‘Anem per feina’ impulsada per l’ANC. “Les patronals s’han de crear perquè siguin patronals. Han de ser els empresaris que creïn patronals”, ha argumentat el dirigent de Foment després que l’Assemblea hagi presentat aquest matí l’entitat en el marc de la campanya Eines de País. “No li veig sentit que un altre ens creï una patronal o un sindicat, semblaria un ús no acordat del què ha de jugar una societat democràtica i europea el paper que toca a patronals i sindicats”.\nPer la seva banda, el president de la Comissió d’Economia i Fiscalitat de Foment, Valentí Pich, s’ha mostrat preocupat per la “distracció col·lectiva en una situació tan especial”. En aquest sentit, Pich ha subratllat que “els governants necessiten tranquil·litat perquè es puguin dedicar a gestionar i les patronals com aquesta [Foment] representin els seus interessos intentant fer interlocució per fer coses”. “Que cadascú faci el què cregui convenient, a aquestes alçades ja no sé”, ha sentenciat.Aquest dimecres, l’ANC ha presentat en roda de premsa la seva nova patronal ‘Anem per feina’, que els seus impulsors han definit com “desacomplexadament independentista” i que té com a objectiu “omplir un buit de representativitat” entre l’empresariat català. Segons el David el coordinador de la Comissió Fem República David Fernández, ja s’hi ha adherit més de 500 empreses.


CONTINUEN ELS SORTEJOS PELS TASTOS DE VINS DE LA DO TARRAGONA DE LA PLANA DE SECÀ DE L’ALT CAMP. - BENVINGUTS A LA PLANA DE SECÀ\nDesprés del confinament ha tornat l’activitat a aquest projecte singular el qual pretén crear una marca de turisme sostenible a l’Alt Camp.\nActivitats per gaudir de l’estiu a través d’un turisme socialment responsable i de proximitat.\nDivendres dia 10 de juliol van reprendre’s les activitats a la Plana Agrícola de Secà de l’Alt Camp després dels tres mesos d’aturada obligatòria causada pel coronavirus.\nS’inicia aquesta nova etapa del projecte recuperant els tastos organitzats conjuntament amb la DO Tarragona amb la col·laboració de l’associació de productors Tast Alt Camp.\nL’activitat va tenir lloc al capvespre, abans de la posta de sol en unes vinyes de Cellers Blanch situades a tocar de la localitat de Bràfim, on el celler elabora els seus productes. El tast en el que hi varen poder participar 20 persones va comptar amb l’acompanyament de productes elaborats per empreses del territori amb productes agrícoles de la Plana de Secà de l’Alt Camp, i es va desenvolupar en un magnífic escenari entre vinyes al llarg de més d’una hora i mitja, on varem poder descobrir diferents vins elaborats per aquests celler familiar, de fet, el tast va anar a càrrec de la segona i tercera generació de Cellers Blanch. Vins amb caràcter, hereus d’una llarga tradició i que aposten per varietats locals.\nTots els divendres juliol tindrà lloc un tast de vins de la DO Tarragona de la Plana Agrícola de Secà de l’Alt Camp, el proper serà divendres 17 al Celler Sanromà de Vila-rodona. Per assistir a qualsevol dels tastos cal participar en un sorteig que es realitzarà a traves de les xarxes socials del projecte: @altcampplana.\nMalauradament una altra de les activitats previstes dins el Projecte Singular per aquest mes de juliol, el Primer Mercat de la Plana de Secà que s’havia de celebrar dissabte dia 18 a Bràfim s’ha decidit suspendre per evitar riscos innecessaris entre la població. Esperem en els propers mesos poder-lo celebrar.\nCOMENCEN LES ACTIVITATS A «LA PLANA DE SECÀ DE L’ALT CAMP»


picalapica: de maig 2013\nFins a sempre, Abidal\nUns vídeos del dia que Abidal ha fet la roda de premsa per anunciar que no continuarà al Barça.\nUn vídeo d'homenatge que he trobat al diari ARA amb imatges del seu pas pel Barça aquests 6 anys.\nEl final de la roda de premsa on s'acomiada un per un de tots els seus companys que li han fet costat en aquesta emotiva roda de premsa emmig d'una gran ovació.\nFins a sempre, Abidal!\nPublicat per Eladi Martínez a 23:40 0 comentaris ((•)) Escolta aquest post\nBodydub a la UVIC\nM'imagino que alguns hauran llegit el títol de la notícia i hauran girat cua per incomprensible. Per tant, si algú ha arribat fins aquí, vaig a aclarir conceptes ràpidament:\nBodydub = vídeo basat en coreografies de percussió corporal\nUVIC = Universitat de Vic\nFa temps un dels primers lipdubs (i dels més ben fets) que vaig veure va ser el de la cançó "Hey, soul sister", també fet per promocionar la UVIC. Ara he descobert aquest "bodydub", que també he trobat molt ben fet, amb una versió molt maca d'una cançó també prou maca ("We Can Work it Out" dels Beatles). La cançó l'ha adaptada i arranjada Santi Serratosa, prestigiós bateria de formacions com Gossos i Astrio i de qui temps enrere ja m'havia arribat un bonic i interessant vídeo en que donava a conèixer això de les percussions corporals.\nUs transcric un fragment de la mateixa informació que surt a la plana del Youtube (el subratllat és meu) i us el deixo esperant que us agradi.\nEl Bodydub és un vídeo basat en coreografies de percussió corporal que transcorren en diferents espais del campus universitari. Les coreografies es desenvolupen al ritme d'un cover del tema We Can Work it Out de Beatles. Aquest cover s'ha creat expressament per a l'ocasió, de manera que la percussió que hi sona és només corporal sobre uns patrons rítmics.\nEl bodydub vol ser un altaveu per enviar un missatge optimista, positiu i esperançador al món, servint-se del missatge de la cançó, que explica que la vida és massa curta per passar-ho malament i que tot es pot solucionar, i de l'energia que transmet la percussió corporal coreografiada.\nD'altra banda, la percussió corporal és una disciplina artística que permet treballar molts aspectes, com aprendre música a través del cos, l'atenció, la concentració, la memòria i el ritme, entre altres.\nEl bodydub, més enllà de la repercussió que pugui tenir a la xarxa, vol ser una experiència universitària global, amb la participació d'estudiants, personal de serveis i professorat, gaudint i compartint l'activitat.\nDe tant en tant aprofito aquest bloc per recuperar cançons antigues que encara m'agraden o em recorden o em transporten...\nEn l'últim any i mig he "repescat" les següents:\nLa piedra redonda (El Último de la Fila)\nLas gafas de Lennon (Pedro Guerra)\nHomeboy Theme (Eric Clapton)\nI avui (no em demaneu per què) se m'ha creuat un record pel cap.\nCorria l'any 2001.\nAquest any és conegut per molta gent com l'any que van caure les Torres Bessones de Nova York, però per a mi és l'any en què va morir el Josep Vacas. I quan feia poques setmanes que l'havia perdut, jo escoltava el disc "Acadèmia dels somnis" de Quimi Portet. I quan sentia aquesta cançó, inevitablement acabava amb llàgrimes als ulls.\nQuan sentia frases com "...em trenques el cor...", "...queda el record...", "...em quedaré sol...", "...massa dolor...","...records sense cap valor, sort de les cançons..." tot em portava al Josep i acabava plorant.\nA part d'aquesta associació a un moment dolorós de la meva vida crec que la cançó té alguna cosa especial. Si l'escolteu m'agradaria que us fixéssiu en com evoluciona el seu compàs. Mai no he acabat de tenir clar si és gràcies a la bateria o al baix o quina variació subtil fa que mica a mica es vagi accelerant sense acabar-se d'accelerar. Per a mi això li dóna un punt màgic.\nEn fi us deixo amb la lletra i un vídeo d'aquells d'imatge fixa perquè la pugueu escoltar.\nEM TRENQUES EL COR (Quimi Portet)\nEm trenques el cor; queda el record;\nnits ardents d´agost.\nEm quedaré sol; és perillós;\nNo estic lliure de culpa però llenço la pedra si arriba el moment.\nEsperit de vi, copes d´amor;\nNi ordre ni pau, massa dolor;\nEls bons són sempre els bons\ni a mi em sembla evident que els dolents són dolents.\nReceptes de cuina; em trenques el cor.\nRecords sense cap valor, sort de les cançons.\nPrenent el sol al terrat, em trenques cor.\nCançons d´altres mons, danses tribals;\nAdministrarem les nostres passions;\nAl Carib els turistes es moren d´angúnia i volen tornar;\njo hi veig doble i t´estimo, i tu dius que m´estimes però em trenques el cor.\nPrincesa acrobàtica, em trenques el cor.\nHi ha merda automàtica, per a mi i per a tothom.\nPrincesa automàtica, em trenques el cor.\nPublicat per Eladi Martínez a 14:07 0 comentaris ((•)) Escolta aquest post\nEtiquetes de comentaris: cançons, experiències\nSegur que alguna vegada us ha passat (una altra cosa és que ho confeseu...).\nAcabes de dinar i tens la sensació que pot ser un bon moment. No cal ni mirar-la a la cara per tenir-ne la certesa però alguna cosa s'intueix en l'ambient i el cos s'hi predisposa.\nLlavors és moment de ser subtil i jugar a la seducció. No pots anar descaradament al llit i esperar que arribi. No seria el mateix...\nEn comptes d'això te'n vas cap al sofà i comences a llegir alguna cosa. Pot ser el diari o el llibre que tinguis en dansa... En realitat tant se val perquè no tens previst llegir gaire estona. De fet, la lectura és poc profitosa, no estàs prou concentrat, vas passant pàgines però el cos es predisposa a la voluptuositat.\nMica a mica t'hi vas posant més còmode i vas esperant que ella se t'hi afegeixi. No treus la vista del paper però tens la sensació que mica a mica se't va acostant i arriba aquell moment de la primera carícia.\nTot és d'una subtilitat deliciosa, tu segueixes amb la mirada a la lectura però una mena de calfred et recorre l'espinada i et predisposa a relaxar-te per gaudir-ne totalment. Si encara no ho havies fet, et treus les sabates, estires les cames i et vas posant més i més còmode.\nI finalment se t'acosta més i més, s'abraona sobre teu amb aquella barreja de contundència i delicadesa i no t'hi pots resistir més. Mica mica tanques els ulls i t'acaba posseint del tot.\nI et deixes fer...\nPot passar una bona estona o un momentet, no és mai igual, però si que és sempre plaent...\nI quan ja s'està acabant tens aquell moment d'aiguabarreig: saps que el final ja ha arribat, però el vas allargant i paladejant, negant la realitat...\nS'hi està tan bé allà al sofà...\nFa tanta mandra sortir-ne...\nPerò tard o d'hora s'acaba i t'aixeques entre atordit i relaxat:\ns'ha acabat la migdiada!\nPol Cruells: Casa i vent\nEl divendres 17 de maig vam anar de concert amb l'Anna al Voilà a escoltar les noves cançons de Pol Cruells, que està presentant el seu nou disc "Casa i vent".\n1.- L'estiu del 2009 faig un curset telemàtic en el que aprenc a fer blocs (i arrel d'aquest curset va néixer el "picalapica"). En aquest curset una de les lliçons era penjar una cançó. Una noia de Sabadell que també feia el curset va penjar una cançó d'un amic seu que es deia Pol Cruells (i temps a venir vaig descobrir que era la seva parella) i a mi la cançó em va agradar.\n2.- El novembre de 2010 vaig a un concert d' Els Amics de les Arts on el Pol Cruells fa de baixista. Jo poso algun comentari al bloc dels Amics, ell també, jo visito el seu bloc i li deixo un comentari, ell visita el meu i descobreix que sóc de Calders.... Resulta que ell, durant 5 anys de la seva infantesa rodamón també va viure a Calders. Arrel d'això ens enviem uns quants correus.\n3.- Al desembre de 2010 el Pol Cruells toca en concert al Voilà de Manresa. Hi vaig, ens presentem i xerrem una estona abans i després del concert, juntament amb una altra parella de Calders que també li seguien la pista des de la seva infantesa calderina.\n4.- A partir de llavors sabem de l'existència mútua i de tant en tant ens intercanviem algun comentari a través dels blocs o de facebook fins a tornar-nos a retrobar en aquest concert del 17 de maig de 2013.\nEl Pol presentava les cançons del seu nou disc amb una formació que a mi em va encantar. Un "trio de cordes" format per 3 musics ben solvents: ell mateix al baix i a la veu, el Xavi Castanys a la mandolina i l'Albert Carbonell a la guitarra acústica.\nAquests instruments van donar a les cançons una sonoritat molt maca, acústica, mediterrània... molt agradable a l'oída, molt suggerent i que donava a les cançons un aire diferent de les que normalment escoltem (que solen ser més elèctriques, més pop-rock, més rítmiques). Moltes cançons eren més melòdiques, romàntiques i introspectives, però algunes també tenien més ritme i un aire country, bluegrass que aquests instruments també aconseguien transmetre perfectament.\nLa temàtica de les cançons transita entre la nostàlgia dels records viscuts (lligats a personatges familiars, llocs geogràfics i objectes quotidians), descripcions del seu Sabadell, pinzellades d'ironia i de certa crítica social i reflexions vitals.\nLa perfecta combinació entre les lletres reflexives i les músiques suggerents ens va fer gaudir d'un concert molt agradable. Va ser una llàstima que hi hagués poqueta gent, però els que hi érem ens ho vam passar molt bé.\nI com a regal final vam poder gaudir una estona de la companyia i la conversa del Pol, un artista humil, planer i atent amb el seu públic. Evidentment vam quedar-nos els seus discos i vaig sortir del Voilà amb ganes de col.laborar a difondre la seva obra.\nI la millor manera que conec és publicar aquesta notícia al meu bloc i afegir-hi uns vídeos de les seves noves cançons que espero que us agradin.\n1.- BATIK: Dedicada a la seva mare que va morir fa relativament poc temps i ambientada en la Formentera hippie. Molt maca i amb un vídeo senzill, però emotiu.\n2.- GATWICK-IBZ: Actuació en directe amb una formació semblant a la que vaig escoltar jo per tal que pogueu apreciar la sonoritat mediterrània de les cançons. La lletra és un elogi abrandat dels atractius d'Eivissa.\n3.- PACÍFIC BLAU: Una altra actuació en directe (de no tan bon so com els altres vídeos) amb una lletra entre divertida i nostàlgica.\nHOMEBOY és el títol d'una pel.lícula de 1988 dirigida per Michael Seresin i protagonitzada per Mickey Rourke. No recordo molt bé l'argument, tracta bàsicament d'un perdedor que fa de boxador i s'hi juga la vida i l'enganyen i tot li surt malament. Crec que la crítica la va destrossar tant pel guió (del propi Rourke) com per les interpretacions.\nLa vaig veure a Saragossa mentre estava fent la mili i em va impactar sobretot la banda sonora interpretada per l'Eric Clapton, amb unes melodies tristes que il.lustraven perfectament l'atmosfera decadent i melancònica del film. Fins i tot amb alguns talls estripats, amb llargs solos de bateria que reforçaven passatges dramàtics de la pel.lícula.\nEn aquell temps jo estava subscrit al B.I.D. (Boletín Informativo Discoplay) i demanava discos que m'arribaven en paquets contra reemborsament que havia d'anar a buscar a les oficines de Correus. I vaig comprar aquest disc de música "especial". I el vaig sentir moltes vegades i quan l'escoltava em transportava a aquella atmosfera decadent dels perdedors i era un paisatge sonor suggerent en que em sentia còmode.\nNo sé perquè m'ha vingut aquest flash a la memòria, però m'ha vingut molt de gust compartir-lo aquí i us demano que escolteu aquesta cançó d'Eric Clapton i em digueu si us agrada.\nEl quadre que il.lustra aquesta notícia es titula "The Convalescent", i és del pintor impressionista nordamericà Willard Metcalf.\nI amb ella vull començar a explicar què he fet aquesta darrera setmana que m'he quedat a casa per intentar curar una bronquitis aguda.\nDes de les 8 del matí que marxaven l'Anna i els nens fins a les 6 de la tarda que arribaven, són aproximadament 10 hores diàries de solitud. Per a alguns això podria ser una tortura considerable, però la veritat és que jo n'he gaudit (cal dir que el meu era un "mal amb salut": no podia estar 6 hores diàries forçant la veu davant de 25 alumnes, però a casa, calladet i tranquil.let, podia anar fent de tot).\nHe anat fent algunes cosetes de l'escola (corregir, avançar temes...), he escoltat molt la ràdio, he escoltat alguns discos que feia moooolt temps que no havia escoltat (Jeff Buckley, Mark Knopfler, Madredeus, Lluís Llach...), he passat llargues estones davant de l'ordinador, però voldria destacar alguns petits plaers recuperats o descoberts:\n1.- Un d'ells sonarà molt estrany i, de fet, no sé si és ben bé un petit plaer, però si que ha estat una satisfacció. He deixat neta la post de planxar!\nTothom sap com costa tenir al dia aquesta tasca domèstica. Amb dos nens, les rentadores es fan una darrera l'altre i inevitablement el ritme de planxar sempre és més lent que el de la roba que va arribant. Al vespre algun dia es va planxant una part, però mai no s'acaba de fer net. I l'endemà hi torna a arribar més roba....\nDoncs jo aquesta setmana, amb tot el dia per davant, he anat avançant mica a mica fins que m'han quedat aquelles coses que sempre es van deixant fins que realment les tornes a necessitar (la camisa de caramelles, la dels casaments...). I també aquestes les he fet i... he arribat a veure de quin color era la post de planxar!\n2.- He llegit!!! Justament quan parlava de l'allau de llibres que omplien la meva tauleta de nit, aquests dies he pogut gaudir del plaer de llegir. I en les millors condicions. He llegit i assaborit el llibre en que Lluís Llach mostra i explica la seva correspondència amb Miquel Martí i Pol. Un llibre que parla d'amistat, d'amor i del procés compositiu que van compartir aquests dos artistes en diverses col.laboracions. I fer-ho còmodament assegut al sofà, amb llum natural i música de Madredeus de fons... i fins i tot en alguna ocasió quedant-me adormit en aquestes plaents condicions... Fantàstic!\n3.- He redescobert el plaer trapella de jugar amb els enigmes lingüístics. A l'estiu els vaig descobrir per primer cop (T'enigmes?) però després d'una passada fugaç ho vaig deixar. Ara aquests dies hi he tornat a treure el cap i mica a mica vaig començar a inventar-me enigmes (és molt divertit!) i a penjar-los. La gent del fòrum (són uns cracks!) me'ls contestava de seguida i mica a mica jo també vaig començar a endevinar-ne alguns. I m'hi he anat enganxant. En aquests dies m'he inventat uns 60 enigmes i no em resisteixo a posar-vos-en uns quants per si algú té ganes de jugar-hi (el número entre parèntesi és el número de lletres de la paraula que heu de buscar).\nConjunt de veus que bateguen a l'uníson (3)\nPer a alguns només és una fracció d’un tot, però per a molts és un moment tan important en la vida que mereix entitat pròpia. (4)\nToc d’atenció per a la Tercera Edat. (4)\nBusca una lletra per deixar de ser boig i passar a ser un heroi d’aventures marineres. (5)\nLa noia dels Urals és ardent com un volcà (6)\nNo sé pas si ens en sortirem perquè na Margalida se la vol posar pels braços i jo pel peu (6)\nCada cop que s’ensorra un castell, estalviem en calefacció. (6)\nVa d’una banda a l’altra pregonant que t’has engreixat (7)\nSentiment negatiu envers les coses barates. (9)\nTu creus que és una cosa esporàdica, irregular i gairebé màgica. Jo crec que si no ho fessis constantment et moriries. (10)\nI així he passat la meva convalescència. I dilluns ja torno a la normalitat amb tot el que té de bo i de dolent.\nTanquem el parèntesi!\nPublicat per Eladi Martínez a 12:32 2 comentaris ((•)) Escolta aquest post\nEtiquetes de comentaris: experiències, petits plaers\nM’agrada llegir però tinc molt poc temps per fer-ho. Això provoca que de tant en tant se m’acumulin les lectures a la tauleta de nit. Ara mateix estic en un punt que la muntanya de llibres comença fer equilibris precaris i temo que d’un moment a un altre provoquin una allau…\nPer les vacances de Nadal m’havia posat al dia i vaig decidir que agafaria PA NEGRE (Emili Teixidor) per rellegir-lo ja que crec que en el seu dia no el vaig gaudir tant com podria fer-ho en aquell moment. Llavors amb poc dies de diferència em van arribar: L’ALTRA VEU (Josep Fàbrega), LES HORES VIVES (Josep Fàbrega) i ES PERD EL SENYAL (Joan Margarit).\nA continuació vaig demanar a la comanda mensual del Cercle de Lectors QUÈ ÉS EL CÀNCER I PER QUÈ NO HEM DE TENIR-LI POR (Salvador Macip). Vaig començar de manera simultània alguns d’aquests llibres però tot va quedar paralitzat per una punta de feina que em va deixar setmanes sense llegir.\nEn aquestes em trobava quan van arribar el meu sant i el meu aniversari (15 dies de diferència) i entre els regals van caure uns quants llibres: la Rat em va regalar CANALLADES (Raquel García), el Pablo i la Violeta DELENDA EST HISPANIA (Albert Pont) i el Josep i la Mª Dolors UNA FAMÍLIA EXEMPLAR (Genís Sinca). Els vaig fer lloc a la tauleta de nit i vaig seguir sense llegir-ne cap amb regularitat i no per falta de ganes.\nPocs dies abans de Sant Jordi es van presentar 2 llibres d’autors calderins. En EL SENYOR DE CALDERS (Sergi Pich) hi havia col•laborat en la campanya de micromecentage que va fer possible la seva publicació. I de QUINZE ESTIUS I UNA HORA INCERTA (Ton Armengol) ja us en vaig parlar en una notícia recent.\nI per Sant Jordi l’Anna em va regalar ESTIMAT MIQUEL (Lluís Llach) i jo em vaig autoregalar EUROMALSON (Aleix Saló).\nDos dels llibres que ella s’està acabant de llegir també passaran per la meva tauleta de nit abans d’endreçar-los a la biblioteca: NO SÉ ON ÉS EL LÍMIT, PERÒ SÉ ON NO ÉS (Josef Ajram) i LA FORÇA DE L’ÀNIMA (Mª Josep Pazos i Anna Vilajosana).\nI aquest cap de setmana hem rebut el que havíem demanat en la comanda del Cercle: DE SOBTE TRUQUEN A LA PORTA (Etgar Keret).\n“Que el llegir no et faci perdre l’escriure!” és una frase que crec que ja havia comentat alguna vegada en aquest bloc perquè a mi justament em passa el contrari: l’escriure em fa perdre el llegir.\nBé, si no acaba produint-se l’allau, en les properes setmanes aniré posant fil a l’agulla i amb els dies més llargs i calorosos aniré assaborint aquestes lectures.\nI així podré fer lloc per anar-ne encabint més i més i més...\nSón coses d'estar malalt a casa.\nEstic escoltant la ràdio i parlen d'un tal Ramon Mirabet. Un noi català que va participar en un concurs equivalent a "Operación Triunfo" a França i va quedar tercer. Després de temps fent de músic de carrer per París resulta que ara treu un disc i l'entrevisten. Canta una cançó i m'agrada el seu color de veu i l'estil entre soul i folk.\nBusco per internet i trobo aquest vídeo que m'agrada i em dóna molt bon rotllo.\nI us el regalo!\nQue tingueu tots un "happy day"!!\nParticipació de casament\nDies enrere us vaig presentar la cançó "Per tots" d'Andreu Rifé i us vaig dir que jo en podria fer una de semblant. Ho deia perquè em va fer pensar en la participació de casament que vam fer amb l'Anna quan ens vam casar (26-7-1995).\nEra una participació "interactiva" que, a partir del nostre disseny, ens va materialitzar el Pep Creus.\nD'entrada era una senzilla suma que convidava a obrir aquella gran targeta per resoldre-la.\nAl mig descobria un preciós dibuix de Moebius del còmic "Els jardins d'Edena" i uns laterals que s'intuïa que calia girar per poder llegir correctament.\nSi es giraven es podia llegir una elegia (en forma de cor) de tot de coses que ens agradaven. Començava dient "Volem dir sí..." i després una enumeració de coses maques que acabava completant la frase del principi: "Volem dir sí al nostre amor".\nCompletava la participació un full amb les dades pràctiques del casament que aquí no reprodueixo (lloc, hora, etc).\nAquest llistat de coses maques és el que em va recordar l'enumeració d'agraïments de l'Andreu Rifé.\nI ja m'hi he posat i en sortirà una cançó...\n...temps al temps...\n2 vídeos per somriure\nDe tant en tant a través del facebook trobo coses interessants, enginyoses, ocurrents...\nAvui vull compartir 2 vídeos. Tan de bo us agradin i us dibuixin un somriure:\n1.- Un curiós i divertit anunci d'una marca d'aigua mineral francesa (Evian). El vaig trobar a través del Bermu de Calders.\n2.- Un vídeo musical fet per dues noies que canten "a capella" i només amb l'ajut de percussions corporals i d'unes tarrines de mantega buides una cançó que jo no coneixia (és d'una tal Robyn). Em va arribar a través del Xavier Serrano.\nEtiquetes de comentaris: art visual, cançons, humor, varis


l'Orangette de Reus: Les Clandestines - cervesa artesana de Montferri\nLes Clandestines - cervesa artesana de Montferri\nEl dia que en Xavier Branchat va venir a recollir una caixa de cartró plena d’abelles que ja feia uns anys que emprenyaven als veïns i que s’havien instal·lat a la paret del darrera del Café de Reus (just al damunt del garatge del cotxe oficial de l’alcaldia de Reus), vaig saber dues coses: que li estaria agraït tota la vida i que en Xavier, a més de la feina d’apicultor, també produïa cervesa artesana junt amb dos altres socis.\nDes de llavors, al carrer Aleus no hem vist cap abella. Aquell dia jo li vaig dir al Xavier que, tot i que en aquell moment no veníem cervesa de cap mena, si acabaven comercialitzant la seva, la tindríem a l’Orangette. El que no m’esperava és una cervesa de tanta qualitat. Fa un parell de setmanes que en Xavier ens va portar una mostra de les quatre varietats que produeixen (Rossa, 4 maltes, negra i farigola) i quan les vàrem tastar vam quedar francament sorpresos. També ens va agradar el nom i el “logo” que han triat per la seva comercialització. “les Clandestines”. La veritat és que el nom li escau força bé.\nEls socis i “alma matter” de Les Clandestines son en Xavier Branchat, l’Artur Folch i en Miquel Àngel del Castillo. Tots tres es van instal·lar a Montferri, un petit poble de l’Alt Camp, i van buscar una casa al carrer Major del poble per muntar la petita cerveseria. I dic petita perquè produeixen aproximadament uns 350 litres de cervesa a la setmana entre les quatre varietats.\nEl procés comença amb la selecció de la matèria primera, sempre de molt alta qualitat i evitant l’ús de concentrats i extractes. De la infusió feta amb ordi maltejat en resulta un most, que s’haurà de posar a bullir. Després la cervesa es refreda molt ràpidament i durant cinc dies es deixa en un dipòsit, per a passar en un altre recipient durant set dies més. Posteriorment és embotellada i tapada, en un procés manual.\nLa cervesa artesana s’elabora sense filtrar ni pasteuritzar. És doncs, un producte que continua evolucionant una vegada ja està envasada i, per això, és clau que el producte es mantingui en posició vertical. A més a més, el seu gas és també natural, de manera que no resulta gens molest a l’hora d’ingerir-lo. La cremositat d’aquesta cervesa és una de les seves principals virtuts, que no la única.\nA la seva pàgina web podeu trobar recomanacions i maridatges que ells mateixos suggereixen per acompanyar a les quatre varietats de cervesa. Salut..!!!!\nEtiquetas: Aparadors, Cervesa


Turisme o no turisme? L’estiu que els espera als municipis - Alcaldes\nInici COL·LOQUIS DIÀLEGS Turisme o no turisme? L’estiu que els espera als municipis\nEl dia 27 de maig de 2021, alcaldes.eu ha organitzat el diàleg virtual titulat “Turisme o no turisme? L’estiu que els espera als municipis”, que ha comptat amb la participació de la Il·lma. Sra. Meritxell Roigé, alcaldessa de Tortosa i presidenta del Patronat de Turisme de la Diputació de Tarragona, l’Il·lm Sr. Jaume Dulsat, alcalde de Lloret de Mar i vicepresident del Patronat de Turisme Costa Brava Girona, l’Il·lm Sr. David Font, alcalde de Gironella i director de l’Agència Catalana de Turisme, i el Sr. Joan Manuel Ribera, com a consultor expert en turisme i sostenibilitat.\nL’acte ha estat moderat pel Sr. Eduard Berraondo i ha tingut l’impuls d’Urbaser i de Xut Consulting. A continuació, presentem el resum dels temes debatuts.\nEl Sr. Eduard Berraondo dona la benvinguda a tots els assistents al webinar i agraeix la presència dels ponents. També fa una breu presentació del projecte d’Alcaldes.eu, introdueix els participants i els convida a una primera ronda d’intervencions. Dona la paraula, en primer lloc, a l’alcaldessa de Tortosa preguntant-li per la situació del seu territori.\nMeritxell Roigé: agraeix la invitació i saluda els presents. Explica que els moments actuals són complexos però que ja comença a veure’s la llum i que les expectatives són més positives del que es pensava a primers d’any. Recorda que Tortosa ha impulsat nombrosos projectes turístics en aquests anys (equipaments, oferta, actius) sabent que l’activitat és un dels pilars més importants del territori. No obstant, ningú s’esperava haver de fer front a una pandèmia i ara cal recuperar la confiança del sector.\nExplica que l’estiu passat el turisme predominant a la seva zona va ser el de la proximitat, sobretot persones de Catalunya i del sud de França. En aquest sentit, les Terres de l’Ebre van ser el territori més resilent de 2020 en activitat turística, i les dades no van ser tan dolentes com altres llocs del país. Recorda que la recent posta en marxa de Port Aventura ajuda a generar confiança i veu augmentar les reserves cada dia. En conclusió, esperen una bona temporada per aquest estiu, sense arribar al nivell de 2019. En qualsevol cas, sí esperen que sigui millor que el 2020.\nLes Terres de l’Ebre van ser el territori més resilent de 2020 en activitat turística, i les dades no van ser tan dolentes com altres llocs del país.\nDe la seva banda, David Font intueix que la pandèmia vagi remetent i espera que l’activitat turística comenci a recuperar-se. Creu que hi ha dos vectors que hi van a favor: el ritme de vacunació (tant al país com en molts mercats d’origen) i la recuperació de la connectivitat internacional, amb companyies aèries que aniran recuperant els vols cap als aeroports catalans. Creu que és una mirada tan realista com optimista.\nPer aquests motius creu que Catalunya rebrà més turistes internacionals, però també més turistes catalans i espanyols. Una altra tendència és que la gent buscarà llocs amb espais lliures on poder gaudir d’experiències familiars i sensació de llibertat i seguretat. En molts casos s’evitaran els llocs on es produeixen les concentracions.\nDestaca que el sector ha fet un esforç brutal per resistir i adaptar-se. I que una de les proves d’aquesta adaptació ha estat el gran treball per digitalitzar l’activitat i posar més ordre als fluxos de les persones en els espais.\nEl sector ha fet un esforç brutal per resistir i adaptar-se. Una de les proves ha estat el gran treball per digitalitzar l’activitat\nEn la seva vessant com a alcalde de Gironella creu que les expectatives són bones per a la seva localitat, en tant que ofereixen molt de turisme rural i de càmping, que és adequat als gustos del turisme de proximitat que esperen.\nJaume Dulsat coincideix plenament amb el que han dit els dos ponents anteriors i afegeix que a la Costa Brava i la part nord del país es concentraran molt en captar l’atenció del turista català i espanyol, però també el del sud de França. Creu que ara hi ha un ampli grup de persones que es decidiran a darrera hora i que optaran per destinacions que estiguin a dues o tres hores de distància en cotxe del seu origen.\nÉs per això que aviat faran campanyes adreçades al mercat francès. Comenta que la Costa Brava té una capacitat de càrrega molt més elevada del que el turisme de proximitat pot requerir, de manera que també estan atents a l’evolució del mercat britànic, si bé no depèn d’ells el que puguin venir o no.\nDestaca també que alguns touroperadors havien fet plans per restablir l’activitat turística, però que han anat reculant i posposant la data d’apertura, de manera que estan pendents d’aquests determinis. Diu que, com a territori, a ells els calen uns terminis més clars per poder organitzar tota l’operativa. I pensa que cal començar a activar els mercats del centre d’Europa (Benelux, Alemanya, Rússia), tot i que també depenen de decisions d’altres autoritats.\nFinalment calcula que aquest estiu hi haurà un 90% de la planta d’allotjaments disponible a Lloret i diu que és una molt bona xifra, sobretot en comparació amb el 65-70% de l’any 2020. Diu que el sector turístic ha fet els deures i que no ha estat pas hivernant, sinó que ha emprès els processos que feia falta. A Lloret, concretament, han estat fent un pla de transformació digital liderat pel patronat local i els gremis locals. Ara les empreses són capaces d’operar més bé i de comercialitzar els seus productes de manera diferent.\nAquest estiu hi haurà un 90% de la planta d’allotjaments disponible a Lloret, molt superior al 65-70% de l’any 2020\nDes del punt de vista de la consultoria, Joan Manuel Ribera explica que ha participat en nombrosos plans estratègics territorials i que, si més no, intenten preveure el futur a partir de les dades del passat, però que l’escenari de la COVID era impensable.\nComenta que totes les destinacions del món es regeixen per uns principis comuns, com ara el fet de disposar d’uns atractius, de tenir unes infraestructures que permetin arribar-hi i gaudir-ne o de la necessitat de seguretat (física, alimentària, sanitària, etc.) dels turistes. Però, no obstant, cada destinació és un món diferent. I això ha fet que, en front de la COVID, cada destinació hagi tingut uns desafiaments comuns i d’altres de concrets. Així, per exemple, no són els mateixos reptes els de la Costa Daurada que els de les Terres de l’Ebre, tot i ser marques turístiques tarragonines, perquè tenen públics molt diferents amb comportaments distints.\nDiu l’especialista que el turisme rural i d’interior, i fins el del Pirineu, ha tingut unes xifres superiors a les dels altres anys, però en compensació les destinacions de sol i platja, mes massives, han patit més.\nTambé afegeix que les respostes que poden donar els municipis i les destinacions són limitades. Hi ha factors que ningú no pot controlar i, malgrat que la vacunació avança, segueixen havent-hi dubtes arreu de com evolucionarà la pandèmia, les variants i les mutacions. Els municipis, òbviament, tampoc tenen control sobre les polítiques que es marquen tant en el país receptor com en els països emissors.\nFinalment recorda que l’estratègia de digitalització i control de les dades, tot i els seus grans avantatges, no està lliure de controvèrsia, amb el debat sobre les llibertats personals.\nClosa aquesta primera ronda d’intervencions, el moderador pregunta al Sr. Font sobre si hi ha diferència entre les expectatives que tenen els turistes i la realitat del servei que obtenen.\nDavid Font explica que el turisme és un tractor de l’economia catalana i que això s’ha vist molt clar durant la pandèmia. En aquest sentit ha estat rotund en afirmar que cal defugir dels posicionaments que només donen una mala versió dels efectes del turisme pel país. És cert que el turisme té coses a millorar, però sobretot proporciona oportunitats laborals i riquesa a tothom. A més, el sector ha après a sobreposar-se a les successives crisis.\nCal defugir els posicionaments que només donen una mala versió dels efectes del turisme al país\nCreu que el futur del sector passa per dues variables. Un és el de generar més espais de convivència entre turistes i residents i, d’aquesta manera, evitar que es percebi el turisme com a causant de problemes. Creu que la digitalització del sector pot acompanyar aquesta tendència en tant que ajudarà a distribuir els turistes més fàcilment pel país.\nL’altra variable és la de poder explicar al món quina mena de destinació som, quines dinàmiques socials i culturals tenim i fer, així, que els visitants sàpiguen quins codis han de respectar. Creu el Sr. Font que així es podrà atreure i apostar per un perfil de turista que aporti molt de valor afegit sense afectar a la imatge ni la reputació. Diu que cal identificar-los, esbrinar en quins mercats d’origen es troben i garantir que tinguin bona experiència quan estiguin aquí, també bona convivència amb els ciutadans locals. D’aquesta manera es podrà esborrar la falsa imatge que alguns volen posar damunt de la taula del turisme com a factor negatiu pel país.\nEl moderador pregunta a l’alcalde de Lloret si això és quelcom que els costa més o menys esforç de fer.\nJaume Dulsat diu que, efectivament, revertir aquesta mala imatge és difícil, però que estan tots una mica cansats de les estigmatitzacions i articles setmanals que diuen que el turisme afegeix poc valor afegit. Diu que Lloret és una destinació privilegiada de turisme esportiu, amb un convention bureau que rep 25.000 directius d’empresa internacional l’any, amb un museu obert que ofereix punts d’interès a 150.000 visitants l’any.\nExplica que els professionals del turisme senten com si la seva activitat estigués mal considerada però que saben que no s’hi ha de renunciar, pels grans beneficis que aporta. Tenen les millors platges i cales del sud d’Europa, així com productes familiars i molt adaptats. El sector privat de Lloret ha invertit 100 milions d’euros en 3 anys per adaptar-se als nous temps i, encara que sí que es van fer coses malament als anys 80 i 90, ara l’eficiència, la sostenibilitat i els projectes SMART són els que predominen. El turisme actual té molt de tecnificació, de ciència i de gestió. Diu, finalment, que és molt senzill matar una marca i costa molt de temps construir-la.\nEls professionals del turisme senten com si la seva activitat estigués mal considerada però que saben que no s’hi ha de renunciar, pels grans beneficis que aporta\nEl moderador s’interessa ara per la situació del sector de la restauració i, particularment, del tortosí.\nMeritxell Roigé explica que és un sector que ha patit moltíssim i que, tot i haver fet bé els deures, ha passat per situacions molt dures i per unes restriccions normatives que no ajudaven. Recorda que des del seu consistori han ajudat tant com ha calgut en els moments de tancament amb mesures com l’ampliació gratuïta de les terrasses. No obstant, recorda que el públic comença a manifestar ganes de sortir al carrer i que això està generant una bona confiança dins del sector.\nTot i haver fet bé els deures, el sector ha passat per situacions molt dures i per restriccions normatives que no ajudaven\nRecorda igualment que a Tarragona l’activitat turística supera el 25% del PIB i que no se’n pot prescindir. Cal, a més, donar totes les facilitats i eines possibles.\nEl moderador pregunta al Sr. Ribera com ha evolucionat la imatge de Catalunya com a producte turístic.\nJoan Manuel Ribera explica que hi ha hagut una evolució, però que les tendències es mantenen estables, perquè els posicionaments són sempre lents de canviar i no es poden moure en un dia. Recorda que no fa gaires anys va tenir un encàrrec de Tourespaña per estudiar la percepció internacional d’Espanya com a destinació turística i que encara s’associava molt a la paella, els toros i el flamenc. Indirectament, Catalunya també, però d’una manera diferent.\nA la vegada afegeix que un dels pocs avantatges de la pandèmia ha estat que molta gent s’ha adonat de la importància del turisme. Fins i tot en llocs on prosperava la turismefòbia, el turisme s’ha apreciat. Posa, per contra, l’exemple de la Cerdanya, on durant la pandèmia els turistes eren rebutjats, però on se’ls està cridant novament a anar-hi.\nUn dels pocs avantatges de la pandèmia ha estat que molta gent s’ha adonat de la importància del turisme. Fins i tot allà on prosperava la turismefòbia\nIgualment és bona notícia que la gent del país, en no poder viatjar fora, hagi redescobert Catalunya: destinacions que abans no es tenien al cap, o de les que es tenien imatges deformades per clixés, ara tornen a estar en el radar dels turistes locals.\nEl moderador es pregunta ara si la COVID pot haver causat problemes a la capacitat de pagament de les famílies i si això repercutirà en el turisme.\nDavid Font estima que la pandèmia ha evidenciat dues situacions. Una és la crisi de moltes persones que depenien del turisme (l’atur del sector ha crescut d’un 37%) i l’altra és la d’aquells que han mantingut els seus treballs. Aquestes darreres persones han generat un estalvi que és 5 punts superior al de 2019 i que aviat es voldrà consumir. Ambdues situacions es contraposen.\nÉs una bona notícia que la gent del país, en no poder viatjar fora, hagi redescobert Catalunya\nEsmenta una enquesta recent que diu que 3 de cada 4 ciutadans espanyols manifesten intencions de viatjar aquest estiu. També hi ha persones que volen marxar del territori, però opina que, tot plegat, sumat a la capacitat augmentada d’estalvi, farà que la motivació econòmica no sigui un impediment per fer turisme per a molts.\nJaume Dulsat ratifica la idea del Sr. Font. Diu que els municipis que depenien del turisme s’han empobrit aquest darrer any i mig (posa l’exemple de Lloret, on s’ha hagut de multiplicar per 2,5 vegades la inversió en ajuts socials). Però també creu que hi ha persones de la classe mitjana arreu que estan amb ganes de gaudir del lleure i que ho faran tan aviat puguin.\nAfegeix que l’any 2020 la temporada turística va estendre’s entre la fi del confinament (prop de Sant Joan) i l’inici de la segona onada (primers de setembre). A Lloret, que tenen una activitat molt forta al setembre i l’octubre, això els va afectar de ple. En canvi, les circumstàncies de vacunació actuals fan pensar que el setembre i l’octubre de 2021 seran d’activitat plena.\nMeritxell Roigé també confirma les dues cares de la moneda. Explica que, no obstant, la gent que vol fer turisme està fent reserves de darrera hora per culpa de la incertesa, de manera que això dificulta una mica més les planificacions. Confia, no obstant, en el turisme de proximitat per fer una bona temporada, donades les circumstàncies.\nEl moderador pregunta si s’observa competitivitat entre les administracions a l’hora d’atraure el turisme internacional.\nDavid Font diu que les administracions no competeixen, sinó que cooperen i que hi ha molta coordinació entre ells. És més, cada patronat es dedica i orienta a un tipus de públic molt concret i això és possible perquè Catalunya és una destinació molt gran i diversa. A més, recorda que aquest any l’oferta d’allotjament turístic serà més gran que la de l’any passat i això permetrà que no hi hagi sensació d’overbooking enlloc. En canvi, els turistes es podran repartir i això donarà oxigen a tots els racons del país.\nEl moderador pregunta al Sr. Rivera si el turista català es mou per motivacions ideològiques o patriòtiques, que el facin voler-se quedar al país a l’hora de fer turisme. També pregunta com és vista Catalunya pels turistes de la resta de l’Estat, en aquests moments de situació política tensa entre Barcelona i Madrid.\nJoan Manuel Ribera recorda que el turista català sempre ha estat molt viatger i que si no marxa més lluny és, possiblement, perquè no és possible ara mateix. Però la part positiva d’això és que ha redescobert el país.\nQuant a la percepció de la resta de l’Estat envers Catalunya, és cert que la situació política ha afectat, però també ho és que les persones que venen d’altres comunitats es troben amb una situació distinta a la que expliquen els mitjans de comunicació, ja que aquests condicionen una mica la percepció de les coses.\nEl moderador pregunta, en aquest cas, sobre la percepció dels turistes d’altres països i si això atreu persones de fora a viure a Catalunya.\nDavid Font diu que el Govern, les diputacions i els municipis han aconseguit explicar al món que Catalunya és una destinació única, en la que en una hora i mitja pots passar del mar a la muntanya, o anar a restaurants de gran prestigi o a visitar 30 punts que són Patrimoni de la Humanitat. Per tant, Catalunya ha deixat de ser un destí de costa, com ho era als 70 o 80.\nJaume Dulsat recorda que en pocs llocs del món és possible estar un 25 de març esquiant al matí i menjant un arròs a la platja al migdia.\nMeritxell Roigé hi està completament d’acord i diu que els mateixos turistes són els primers sorpresos quan descobreixen tot el que tenen a l’abast. Al cas de les Terres de l’Ebre també es compleix la idea del mar i muntanya, del patrimoni arquitectònic i cultural, dels parcs naturals…\nJoan Manuel Ribera afegeix, de la seva banda, que l’Observatori del Paisatge de Catalunya ha determinat que Catalunya és la regió del món amb major diversitat de paisatges. Concretament, 152.\nUna persona del públic pregunta si hi ha prou col·laboració entre els municipis a l’hora de buscar sinèrgies per millorar l’oferta.\nJaume Dulsat reconeix que n’hi ha, però que n’hi hauria d’haver més. Explica que els termes municipals són fronteres administratives que determinen quins ajuntaments tenen competències sobre cada cosa, però que són fronteres que el turista no percep. Per tant, no sap a quin municipi pertany el punt de la platja on es troba, ni tampoc l’importa. Així doncs, creu que caldria treballar més com a clúster d’influència en àrees concretes de col·laboració.\nMeritxell Roigé explica que en Patronat de Turisme que presideix sí que hi ha molts acords concrets i esmenta els casos de la Ruta del Císter o de l’àmbit del Penedès. A banda, Tortosa col·labora molt amb la Franja i el País Valencià. Recorda que el seu és un territori de cruïlla i que val la pena potenciar la col·laboració.\nEl moderador pregunta, finalment, al Sr. Font sobre les perspectives de la temporada d’hivern i dels propers anys.\nDavid Font comenta que, d’entrada, esperen que vingui un turisme cada vegada més exigent, de manera que el que estan fent és monitoritzar la demanda des de les distintes oficines que tenen repartides en els països emissors. Amb la informació que obtenen, poden adaptar-se.\nTambé admet que encara s’està treballant en el que passarà aquest estiu, perquè la planificació que hi havia s’ha hagut d’anar adaptant. Algunes fronteres encara no s’han obert i per això encara no era hora de dedicar recursos a promoció. Però aviat es tornaran a fer gires per Europa amb els respectius patronats per anar a captar turistes. Igualment, ja s’està preparant la temporada de tardor i hivern, amb l’objectiu de posar en valor els Pirineus com a lloc de neu, però també de gastronomia, cultura i patrimoni. A la fi, a mitjans d’aquest estiu es començaran a definir els principals eixos de la campanya turística de 2022.\nEl moderador agraeix totes les intervencions i dona per tancat el diàleg del dia d’avui.\nArticle anteriorL’executiu concreta tasques i escull els primers càrrecs\nArticle següentÁbalos rebat als barons que és l’hora de “l’audàcia i el valor”\nDiàlegs alcaldes.eu – Els lideratges en els reptes de mobilitat de 2040