La Mandarina de Newton: ¡La periodicidad de la tabla!\nPublicado por ilamandarina en 7:32\nSempre m’ha fascinat la capacitat predictiva de la Taula Periódica, fruit de la seva meticulosa estructuració cartesiana. Durant els meus anys d’estudiant, recordo haver passat hores i hores llegint amb passió la història del descobriment dels elements “faltants” dins la taula. Com de mica en mica, els químics del segle XIX van anar omplint els forats corresponents a aquests elements desconeguts, però de propietats deduïbles en funció de la seva posició dins d’un determinat període o d’un determinat grup, i batejats amb noms tan suggerents com ara “Eka-alumini” o “Eka-silici”... Aquesta fascinació un tant freaky em va conduir amb el temps a interessar-me pels elements artificials, sintetitzats en el laboratori, com ara els actínids i els transactínids. I va ser arribat a aquest punt quan vaig descobrir una teoria que parlava de la possible existència d’una “illa d’estabilitat” per a nuclis supermassius, amb un número atòmic al voltant de 114. En aquella època (els anys 80’s) es parlava d’aquesta illa d’estabilitat com si fos quelcom mític, una mica com si es tractés del Sant Graal dels físics nuclears...\nEn poques paraules, de manera anàloga a com els gasos nobles són molt estables i pràcticament inerts des del punt de vista químic degut a que tenen la última capa electrònica completa, nuclis amb un determinat nombre de protons i de neutrons també assolirien una estabilitat especial, malgrat tenir un número atòmic elevat. Seria una illa d’elements estables, supermassius i exòtics, envoltats per un mar d’elements inestables, inevitablement condemnats a la fissió espontània... Segons algunes prediccions, d’isòtop 298 de l’element 114, l’”eka-plom” en terminologia antiga i ununquadium en terminologia moderna, podria arribar a tenir una semivida de milions d’anys, i existir, encara que en quantitats infinitesimals, a la natura! ( de fet, hi va haver gent que, amb una moral a prova de bomba, el va buscar en els espectres d’explosions de Supernova!) Per la seva situació dins la taula, es tractaria d’un metall grisós, amb propietats molt similars al plom...\nAmb els anys, els físics han aconseguit arribar fins a les ribes d’aquesta l’illa. Tot i que encara no s’han pogut obtenir els isòtops “mítics”, amb el descobriment de diversos isòtops dels elements 114, 115 116 i 118, s’ha demostrat que l’illa d’estabilitat, efectivament, existeix, tot i que sembla ser que l’element 114 no té per que ser el més estable de tots... De sobte, però, ha saltat la sorpresa: sembla ser que l’element 114 es comporta més com un gas noble que no pas com un metall! Pel que es veu, la culpa d’aquesta anomalia la tindrien els seus electrons exteriors: al moure’s a velocitats comparables a les de la llum, els efectes relativistes són prou importants com per modificar el comportament predit per la taula. La capacitat de la natura per sorprendre’ns és realment il•limitada!\nPels que sentiu una atracció especial pel tema, com es el meu cas, podeu enllaçar aquí, on trobareu uns articles de divulgació que no estan gens malament\nI no voldria acabar sense escriure una pinzellada poètica: un dels noms proposats per a l’element 114 és “ Atlantisium”, en referència precisament a l’Atlàntida, l’illa mítica, el símbol del paradís perdut. Qui ha dit que els científics no son (som) sensibles, romàntics i creatius? :-)\nPerdoneu el rotllo! Ja veieu que el tema em va...\nBe, jo creia que aquest post havia caigut una mica en desgràcia, ja que ningú no n'havia fet cap comentari... però el teu supera qualsevol altre. M'ha semblat increïble!!!\nEm sembla extraordinari allò que expliques, i m'encanta que existeixi gent com tu fascinada, simplement, per conèixer!\nGràcies per compartir-ho amb tots!\nD'altra banda, també m'agradaria relacionar la química amb quelcom que succeirà la setmana que ve: El CSIC organitza unes jornades divulgatives. Aquí teniu el link on en parlo a la pàgina web de l'LSI:\nA gaudir de les reaccions químiques, ja que algunes són força plaents!\n17 de octubre de 2008, 2:08\nUs heu preguntat mai per qué l'element amb z=43, el Tecneci, és inestable, tot i estar envoltat per elements superestables? Per que la combinació de 43 protons dona àtoms inestables,i en canvi no passa res en el cas dels àtoms amb 42, 44, 33 o 53 protons? Aquest fet sempre m'ha xocat molt! Pel que es veu, es tracta d'un problema d'energies lligat al fet de si el nombre total de nucleons, el de protons i el de neutrons és parell o senar. Segons les lleis de la desintegració Beta, per un determinat nombre de nucleons, només pot haver un àtom estable amb una determinada combinació de protons i neutrons, i pel que sembla, els que van de senars per la vida tenen les de perdre. Un altre cop la paritat!..I el pobre Tecneci te la mala sort de tenir un nombre senar de protons i un nombre senar de neutrons...Bad luck for it!!!\nNo si els àtoms també tindran els seus gustos numèrics personals...\nPer cert, algú em va dir que això del nombre 7 té més trascendència del que apriori sembla... ja que 7 són les entitats que els humans recorden!\nAixò es deu a motius atòmics o meleculars... qui lo sais!! O pot ser, simplement per qüestions neuronals...


Ruta literària: l'Escanyapobres: Els nostres companys, l'Espluga i Narcís Oller\nComençarem amb el ferrocarril i les mines, que han estat treballades pel Marc Ariño. El ferrocarril va ser l'eina que Oller va emprar per portar, des de la ciutat a Pratbell, el progrés i la modernitat. No obstant, la gent del poble no veu amb gaire bons ulls aquest avanç tecnològic. Els únics que estan a favor de l'arribada del tren són el notari i l'Escanyapobres; això queda palès a la conversa que tenen durant la seva passejada.\nLes mines, tot i no semblar gaire rellevants, acaben sent un element fonamental en el desenllaç de la novel·la. Aquest espai està situat prop de la via del ferrocarril i són de carbó; la principal font d’energia al segle XIX. Les mines apareixen de la mà d’un enginyer, un anglès i un inversor que arriben des de Barcelona per dedicar-se a l’explotació minera. El projecte d’aquests tres senyors, en un principi, no té l’acceptació de la població de Pratbell. Malgrat tot, es va obrir una oficina al carrer Major sota el nom de “Carboníferes de Malgual” i es va contractar a un centenar d’homes de diferents indrets.\nTot semblava que hagués d’anar sobre rodes; però no va ser pas així. Al cap de quatre mesos, l’administrador va marxar cap a Barcelona i l’empresa va haver de tancar; i per tant, va haver d’acomiadar a tots els assalariats. Com ja he dit abans, les mines són un escenari de gran rellevància al final de la novel·la ja que és allí on troben inesperadament el... (No us faré pas un spoiler del llibre; si voleu saber què passa l’haureu de llegir sencer.).\nA continuació, esmentarem de forma breu els personatges secundaris i els oficis que apareixen a la novel·la, la sub-temàtica treballa per l'Helena Font i la Mònica Planas. Molts dels caràcters que introdueix Oller al llarg de la trama estan relacionats amb la Coma, la principal propietat agrícola de l'Oleguer: són els masovers, els mitjers i els jornalers. Podem destacar l'Elou, el geperut; el Llorenç, la Pona, la Cileta, l'Oleguer se n'enamora una mica; i el Pere de les Borges.\nDesprés, trobem una sèrie de personatges relacionats amb les mines i el ferrocarril com ara el Vives i Mister Groc i els seus socis; aquests darrers pertanyen a la nova burgesia. Relacionats amb el món del tren i de l'extracció minera, Oller menciona els següents oficis: miner, traginer i guardaagulles.\nEl castell també incorpora personatges com la Coixeta, la minyona de Donya Tuies; i Don Guillem el baró, l'aristòcrata arruïnat que era el propietari del castell abans que aquesta passés a mans del notari i posteriorment de l'Oleguer. Per acabar, cal senyalar els oficis dels protagonistes: l'Escanyapobres era blader i Don Magí notari. Un ofici semblant al de notari era el d'escrivà.\nGranja Mitjana (La Coma)\nPer acabar, cal senyalar la importància dels espais: el castell i la Coma. Les nostres companyes Helena Amat, Yaiza de la Cruz i Aida Roca n'han fet un estudi extens a partir del qual n'he extret les següents conclusions: aquests dos indrets esdevenen un reflex de la personalitat del protagonista. La Coma és la principal propietat agrícola de l'Oleguer; aquest decideix anar-hi perquè té por que els seu veïns de Pratbell li robin els seus diners. Abans de la seva arribada a la Coma, aquest espai era un lloc càlid, pròsper i les collites donaven el rendiment esperat. Aquesta localització produeix un efecte positiu en la personalitat de l'Escanyapobres ja que mentre ell està en contacte amb la natura experimenta una transformació: passa de ser un caràcter avar, mesquí i negre; a ser bondadós, simpàtic, equitatiu amb els altres, respectuós i sociable. Aquest canvi es produeix perquè es sent segur atès que la Coma és un bon amagatall per als seus diners. A més a més, cal destacar que durant la seva estada en aquest paratge agrícola, fins i tot, s'enamora una mica de la Cileta, una de les encarregades del mas.\nTot i això, el caràcter del protagonista és massa fort i el té massa arrelat; per això, quan torna a veure amenaçada la seva fortuna, fa un retrocés i torna a ser el mesquí i avar de sempre. A partir, d'aquest moment, comença la decadència de la Coma vist que l'Oleguer decideix no invertir-hi per tal de no gastar diners. També, en aquest període, cal mencionar la seva visita als frondosos alzinars propers a la finca agrària. Aquest paisatge natural és on recupera la seva essència.\nEl castell és un reflex de la decadència total de l'Escanyapobres i també és on es desenvolupa la vida matrimonial d'ell i la Tuies, la vídua del notari. És una construcció en ruïnes que esta abocada a la destrucció total. Al castell, veiem com la Tuies i l'Oleguer porten la seva avarícia a l'expressió màxima i com la seva vertadera passió són els diners. Per concloure, podem dir que el castell i l'Escanyapobres tenen el mateix final.\nAquí us deixem els links dels blogs dels nostres companys per tal que podeu visitar els seus espais virtuals i així tenir una visió completa de l'estudi de la novel·la olleriana:\nMarc Ariño: https://rutalescanyapobres.wordpress.com/2017/02/12/first-blog-post/\nHelena Font i Mònica Planas: http://lescanyapobresnarcisoller.blogspot.com.es/\nHelena Amat, Yaiza de la Cruz i Aida Roca: http://lescanyapobres.blogspot.com.es/


Silenci - Escola de Biodanza Sistema Rolando Toro Espai Viu Barcelona\nHome » Blog » Silenci\t»\nSón la 7 del matí, tot està en calma, no hi ha soroll al carrer, el sol anuncia la seva arribada, un silenci infinit ho abraça tot. Respir i em dic que només per això val la pena matinar. De sobte, unes quantes paraules aborden el meu pensament “els rius mes profunds són sempre els més silenciosos” no se de on heu sortit ni qui va ser la persona que us va pronunciar, però gràcies per convidar-me a reflexionar.\nQuina relació teniu amb el silenci? S’ha convertit en un luxe en la vostra vida?\nDes de la ciència ens recorden els beneficis del silenci, associat a estats de calma i tranquil·litat en contraposició al soroll. Per citar alguns treballs: un estudi realitzat per la Universitat americana de Cornell prova que els nens que viuen en zones pròximes als aeroports, on hi ha molt de soroll, són més vulnerables a l’estrès. De fet, aquests nens tenen una pressió arterial més alta i nivells més elevats de cortisol. Un altre estudi d’universitat de *Pavía revela que tan sols dos minuts en silenci absolut, són més beneficiosos que escoltar música relaxant i provoquen una major disminució de la pressió sanguínia.\nDes de la filosofia Heidegger, ens indueix a “callar per a deixar que el ser ens parli”, és a dir que el silenci saludable no és deixar la ment en blanc, sinó l’estat d’harmonia que ens permet estar en contacte amb el nostre cos, les nostres emocions i pensaments.\nLa història de la humanitat gira entorn a la cerca d’aquest estat de benestar, la meditació és una práctica que ens ajuda a generar un estat mental de silenci. Milions d’anys avalen a aquesta tècnica que va aparèixer en el 1500 abans de crist i que va formar part de la cultura l’Índia hinduista, la Xina taoísta i posteriorment a l’Índia budista. La ruta de la seda va ajudar, al fet que en l’edat mitjana s’estengués a Europa. Fins a arribar a les múltiples formes de meditació a les quals podem accedir avui dia.\nLa meditació és una de les vies més conegudes, hi ha moltes més, tantes com persones.\nSi silenci és al cervell el que l’aire als pulmons… a què estem esperant per a regalar-nos espais silenciosos?\nL’orquestra del Titanic


Camarasa alerta d'un allau visitants i vehicles el cap de setmana\nL’alcaldessa assegura estar “cansada, trista i enrabiada” i demana “responsabilitat” i “solidaritat”\nAutocaravanes aparcades a la vorera a Camarasa. Imatge del 31 de maig de 2020. (Vertical)\nL’alcaldessa de Camarasa, Elisabet Lizaso, ha alertat de l’allau de visitants i vehicles aquest cap de setmana i demana “responsabilitat i solidaritat”. A través de les xarxes socials ha penjat fotografies en què s’aprecia autocaravanes i cotxes sobre les voreres de Sant Llorenç de Montgai i Camarasa. “Cansada, trista i enrabiada. Acabem el cap de setmana esfereïts de la gentada d’arreu que ha vingut a la nostra zona”, ha escrit Lizaso, que ha recordat que la regió sanitària de Lleida segueix en fase 1. Es pregunta també si totes les persones que hi ha anat estan federades i practiquen esport ja que “fer pícnic no ho és”, ha afegit. “S’estan perdent vides, llocs de treball, qualitat de vida”, ha afegit. “Ho sento. No entenc res”, acaba.\nLizaso ha lamentat que aquest cap de setmana per la zona de Sant Llorenç de Montgai i Camarasa s’han vist vehicles per tot arreu, tants, ha assegurat, que els veïns “han posat cordons per protegir alguna zona perquè pogués asseure la gent gran del municipi”. “Poques mascaretes i menys espai entre vehicles”, ha assenyalat.\n“Camins plens, zones de bany a vessar”, ha dit, “els ajuntaments petits no podem gestionar sols això”, alerta. L’alcaldessa de Camarasa recorda que “s’està morint gent, els sanitaris estan desbordats i segur que tor és culpa sempre d’algú altre”.


Rodeway Inn Lincoln (NH) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 53 allotjaments a Lincoln (NH).\n417 US Route 3, Hanson Farm, Lincoln (NH), Estats Units, 3251 - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Lincoln (NH), no busqui més enllà de Rodeway Inn. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Rodeway Inn, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara habitacions per a no fumadors, aire condicionat, escriptori, despertador, telèfon per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Rodeway Inn és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Lincoln (NH).\nTots els tipus de viatgers (124) Parelles (57) Viatgers en solitari (13) Famílies amb infants petits (20) Famílies amb infants grans (9) Grups (25)\nStay There Anytime”\nHelpful, clean, in mountains\nMy one complaint is the ice machine was not working.\nLocation, clean, hot shower


Apel·les Mestres | Records de Terrassa\nRecords de la nostre muntanya de Sant Llorenç del Munt:\nLa Maria Rosa Avellaneda ens indica que creu que és un sentiment molt terrassenc considerar que el Massís de Sant Llorenç del Munt és la “nostra muntanya”. Presideix Terrassa i és el nostre teló de fons, de tal manera que des de molts indrets de Terrassa s’albira majestuosa i impressionant la seva silueta tant estimada.\nCom diu el poeta Maragall: “jo no se lo que teniu que us estimo tant muntanyes“.\nPerò aquesta es la “nostra” i en qualsevol cap de setmana es pot sentir: demà anirem a Sant Llorenç !” i això es repeteix i es repeteix…. A l’hivern si a dalt de la Mola està nevat esdevé el tema de nombroses converses a la ciutat: “has vist Sant Llorenç nevat ?” No cal afegir res més, llavors aquesta mateixa pregunta es va repetint centenars de vegades al llarg del dia.\nAnar a Sant Llorenç és, en moltes ocasions, una excursió de de matí per tornar a dinar a casa. A peu des de Terrassa o des de la Torre de l’Angel, el camí és un passeig agradable. A la primavera quan comencen a florir les plantes, primer les de color groc i les blanques provinents de diverses flors silvestres i boscanes, és agradable gaudir de l’olor de la farigola i del romaní i restar atent al cant dels ocells amb compte de l’escorpí o l’escurçó que s’amaguen sota les pedres. Després arribes a Can Pobla i camí amunt i quan ja s’albira el Monestir de La Mola et sembla que ja hi ets, però només és un miratge ja que encara falta una bona pujada.\nÉs millor des del meu punt de vista, no agafar dreceres dons tinc males experiències d’algunes canals on a vegades resulta difícil de sortir-ne. Diu l’adagi “si vols fer drecera no deixis la carretera” però pels excursionistes de debò això no té sentit ja que precisament per ells superar dificultats és el vertaderament important i no les petites dificultats si no les més difícils.\nJo penso que per gaudir al màxim de la muntanya és necessari sentir i estar atent a tots els detalls que ens ofereix la naturalesa. Ho considero imprescindible ja que del contrari pot passar com va deixar escrit, al 1925, el gran Apel·les Mestres, dibuixant, músic i poeta\n“Llegint llibres de vegades s’aprèn quelcom, és molt cert; llegint la naturalesa sempre s’aprèn.\nPerò cal saber llegir-lo, perquè molts llegidors veig que enfront d’aquest llibre es tornen analfabets”.\nEtiquetes: Apel·les Mestres, Maragall, Maria Rosa Avellaneda, records de terrassa, sant llorenç del munt, Torre de l'Angel


2013 0618. Andreu Nin entra al Parlament i s’hi queda - Gironès per la independència\n2013 0618. Andreu Nin entra al Parlament i s’hi queda\nAndreu Nin entra al Parlament i s'hi queda\nEl líder revolucionari rep, 76 anys després de la seva mort, el primer homenatge nacional\nDe Gispert, al costat de la presidenta de la Fundació Andreu Nin, Teresa Rebull FUNDACIÓ ANDREU NIN MANOLO GARCÍA\nEncara avui no se sap ni on ni quan va morir Andreu Nin. Fa 76 anys va ser assassinat i torturat per agents soviètics enviats per Stalin. "Va desaparèixer sense deixar rastre", explicava ahir l'home que persegueix el fantasma de Nin des de fa 40 anys, l'historiador Pelai Pagès. "És una de les figures més emblemàtiques i maltractades de la història contemporània", denunciava Pagès a l'Auditori del Parlament. No hi havia ni una cadira buida. L'esdeveniment era històric: "És el primer homenatge que se li fa a nivell nacional després de la seva mort", lamentava Pagès. "Ha hagut de morir molta gent perquè es fes aquest homenatge", explicava Lluís Juste de Nin, un dels familiars del líder revolucionari. Ni a l'esquerra ni a la dreta els interessava gaire reivindicar-lo.\nAhir, però, el fundador del POUM va reunir tots els sindicats, partits d'esquerres i, fins i tot, un partit conservador com Unió Democràtica de Catalunya. La presidenta del Parlament de Catalunya, Núria de Gispert, va reivindicar el llegat d'un "polític notori": "Va ser un català que es va projectar més enllà de les fronteres. En molt poc temps va fer una tasca ingent com a conseller de Justícia", va recordar De Gispert.\nNin va rebre moltes lloances per part de partits i sindicats. A les primeres files hi havia alguns dels que van ser els seus companys de partit. Els veterans del POUM van rebre l'aplaudiment més llarg. Han superat els 90 anys però continuen aixecant el puny i reivindicant la revolució. Els va saludar efusivament l'actual presidenta de la Fundació Andreu Nin, Teresa Carbonell: "Teresa Rebull té 95 anys i continua lluitant. Josep Colom, 98 anys, ha conservat el seu entusiasme. Josep Maria Moratalla, 95 anys, i una memòria fabulosa. Sempre al peu del canó. Jo també sóc veterana, però només tinc 85 anys". Al costat hi havia alguns familiars de Nin.\nEl dirigent polític no només va tenir una vida política convulsa; també la seva vida familiar va ser agitada. Va formar dues famílies: va tenir dos fills amb Maria Andreu i Baget i dues filles amb la seva companya russa, Olga Tarèeva. Ahir, la néta de Nin i Andreu, la Cristina, era a les primeres files.\nL'homenatjat complia el prototip de militant revolucionari. "El trobem amb tots els escenaris polítics", explicava Pagès. Des de la Setmana Tràgica -tenia 17 anys i va participar en el sabotatge d'un tren- fins a la Guerra Civil, passant per la República. "Va ser un militant obrer honest. Va defensar les seves idees amb passió i honestedat. Va ser intransigent en la defensa del seus principis", va destacar l'historiador.\n"Hem esperat massa temps"\n"Tenia qualitats que voldríem que tinguessin tots els polítics d'esquerres. Tenia una gran preparació intel·lectual, un gran coneixement de la història, una bona ploma, coratge, honradesa i integritat", va dir Maurici Lucena (PSC). Hi havia una especial expectació per escoltar els portaveus d'ICV i EUiA, hereus del partit amb qui es va enfrontar Nin, un partit que va ser còmplice del seu segrest i mort. "És ignominiós el que li va fer una part de l'esquerra. Més enllà de la llarga mà de l'estalinisme", va afirmar el coordinador nacional d'ICV, Joan Herrera. "Hem esperat massa temps. Hi ha hagut moments de desconcert i d'ignomínia entre l'esquerra més dogmàtica", va admetre Joan Josep Nuet, coordinador general d'EUiA.\nAra, però, el reivindiquen. Un dels impulsors de l'acte, David Companyon (ICV-EUiA), ha volgut que Nin l'acompanyi sempre. Una hora abans de l'homenatge, el retrat del líder revolucionari va entrar al seu despatx per quedar-s'hi.


Edgar Vinyals: Tancat per vacances: La síndrome de l'educator - Social.cat\nTancat per vacances: La síndrome de l'educator\nDivendres, 10 de setembre de 2010 | 06:00 h\nBarceloní, 25 anys, integrador social i estudiant de Treball Social. Director de l'Associació d'Oci Inclusiu Sarau. Col.laborador d’ ADEMM i responsable del grup d’usuaris de FECAFAMM. Membre de la Junta Directiva de Tisoc Catalunya i col·labora amb la Fundació Isep Solidari.\nA la tornada de vacances tots estem encantats de viure el present. Amb aquella alegria ens encomanem a Sant Tornem-hi per reprendre amb les obligacions que tant ens dignifiquen. En un intent de negar la realitat aprofitaré aquestes línies per rememorar els meus dies de vacances. Tanco els ulls i em trasllado de nou a l'Alguer, una bonica ciutat de Sardenya on es podria escoltar la seva gent parlar català si no fos per la quantitat de persones, tant discretes com elegants, que deixen la península itàlica per passar els seus dies de vacances a les platges sardes.\nAbans que us estranyeu pel contingut de la publicació explicaré el perquè de tot plegat:\nDurant la setmana de vacances vaig presenciar vàries vegades la mateixa escena, potser no li hagués donat tanta importància sinó fos per la reiteració dels fets. Les cinc escenes les protagonitzaven un bambino o bambina i un dels seus progenitors. Tenien el denominador comú dels jocs infantils a l'aigua, els crits de fons dels pares avisant els seus fills i els posteriors plors causats per les cleques propiciades pels pares al veure que els vailets no atenien a les seves directrius. En tots els casos les demandes dels pares es feien des de les tovalloles, cadires o hamaques situades a uns metres dels marrecs. En alguns casos el ventallot va arribar per sorpresa donat que el petit ni havia escoltat la mare donat l'enrenou propi d'un grup de nens fent sarau a la platja.\nEs pot suposar que aquestes persones vetllaven per la seguretat de les criatures donat que a les platges hi ha riscos per un infant despreocupat. De les reaccions agressives paternes vaig extreure diverses hipòtesis sobre les causes: en tots els casos venien donades per la frustració dels adults vers la desobediència, agreujada per l'angoixa d'algun pare a l'adonar-se que havia descuidat la seva responsabilitat de vigilància. Fins i tot en un dels casos la nena jugant a l'aigua impossibilitava gaudir a la mare de la lectura d'un llibre de forma tranquil·la i continuada. Tots els convenis professionals haurien d'incloure un complement de dies extres de vacances pel fet de tenir un fill en edat escolar...\nPer deformació professional vaig traslladar el significat d'aquests fets descrits als contextos educatius per a persones amb diversitat funcional i problemàtiques de salut mental. Cal aclarir que ni molt menys considero als membres d'aquest col·lectiu com nens i, evidentment, no equiparo els fets fil per randa. Ara bé, vaig trobar moltes similituds en situacions viscudes en recursos residencials i serveis de vacances per aquestes persones.\nEls referents educatius tenim una gran responsabilitat, sobretot en els casos en què hem de salvaguardar la integritat física dels membres del grup i la pròpia. Aquesta càrrega pot generar un doble efecte nociu: per una banda convidar la nostra estimada ansietat i, per l´altra, la inflamació de l'ego professional. En ambdós casos es fa necessari una bona higienització, en cas contrari, es pot manifestar l'aparició de l'educator1\nSovint l'autoritat que exercim els educadors sobre els usuaris es transforma en poder. Aquestes relacions jerarquitzants poden acabar sotmetent els usuaris i anul·lant per complet la seva capacitat d'autodeterminació.\nTot l'esmentat anteriorment pot desvirtuar per complet el sentit d'uns dies de vacances on es fa imprescindible la sensació de llibertat per gaudir dels moments de goig estiuenc. Els professionals que intervenim en el temps de lleure, significativament també anomenat temps lliure, acompanyem en experiències de moments de diversió i plaer. Aquesta és una gran responsabilitat donat que s'ha de valorar amb molta cura on ens hem de posicionar com a professionals per a no envair l'espai del participant que gaudeix del seu temps lliure.\nUs imagineu un viatge de vàries hores en cotxe amb el GPS recordant-vos què heu de fer cada cert temps? I unes vacances d'agost amb exàmens de recuperació un dia sí i un també? O durant els dies de vacances fer un creuer amb els companys de feina i els caps?\nRecordeu fugir dels nens a la platja si voleu desconnectar de la feina...\n1educator : Educador/a sobrepassat per la seva tasca i l´esgotament emocional. Manifesta alts nivells d´ansietat i pèrdua de perspectiva professional. Presenta conductes autoritàries. En certes situacions imposa el seu criteri per davant de les necessitats reals dels usuaris.\n5. 28 de setembre de 2010 | 20:12 h\nRealment, l'estiu és el moment ideal pels "educators" per a reflexionar des de la platja, o des d'una terrassa amb la cerveseta!!: Com a educadora de nens i nenes durant molt de temps, m'identifico amb el que dius: encara que petits de mida, els nens son "personetes", els adults sovint ens oblidem que ens superen en moltes coses i és cert que s'han de vigilar els abusos de poder i conèixer una mica la seva psicologia.\n4. 14 de setembre de 2010 | 19:58 h\nSenzillament... BONÍSSIM!!! Envio aquest escrit a totes aquelles persones que segurament, i sense voler o tenir-ne consciència, són "educators" !!! A veure si els ajuda a reflexionar, a mi ho ha fet!!\n3. 13 de setembre de 2010 | 18:13 h\nJoan i Mònica:\nGràcies pels comentaris :), espero que en pròximes publicacions també quedeu satisfets amb la lectura, marxo a una reunió d´educators anònims...\nSalut i Sarau\n2. 12 de setembre de 2010 | 19:20 h\nFresc com l'estiu i punyent com el setembre!\n1. 11 de setembre de 2010 | 23:29 h\nM'ha agradat molt el que has escrit, massa sovint ens trobem 'educators' per tot. I el pitjor és que el/s seu/s cap/s immediat/s aproven la seva conducta amb agrat, creant així nous 'educators' que es volen guanyar el pa. (Potser els caps desconeixen o desconfien dels èxits d'una altra forma d'actuar? Una resposta pot ser: 'si, els fa por').


Bona nit i tapa't: Relats conjunts, Mundos paralelos\nQuan li van dir que en aquest món hi havia infinits universos paral·lels, no s'imaginava que la cosa anava així. Ara hauria d'anar arrencant capes fins a trobar el que més li convenia. En portava ja unes quantes de tretes sense que cap la convencés. Començava a pensar que era massa exigent.\nAquesta és la darrera proposta de RC. Animeu-vos a participar. I si escric una mica més, la referència serà més llarga que el 'relat'!\nCarme Rosanas 16 d’octubre de 2009, a les 20:18\nCurt i contundent, Xexu, em sembla que a tots ens passaria si poguéssim triar, cap món, ni cap univers ens semblaria prou bé! Deu ser que tots som prou exigents.\nCris (V/N) 16 d’octubre de 2009, a les 20:25\nAra he anat a parar al RC.... no en coneixia el bloc, i em sembla una idea super original, us havia anat llegint, i encara no sabia de què anava el tema.... em guardo l'enllaç, tot i que l'escriptura no s'em dona massa bé :) Bona nit i tapa't!!\nA.C. 16 d’octubre de 2009, a les 20:52\nSí!!! Trobo que està molt ben buscat perquè sí que ens passaria això... a cada univers li trobariem algun defecte i aniríem buscant i buscant... Molt bó! :-)\nCris! Anima't i participa! És una d'aquestes coses bones que té la catosfera ;-))\nòscar 16 d’octubre de 2009, a les 20:53\nel món te masses disfresses i la immensa majoria no ens agraden. això no és excès d'exigència, és inconformisme.\nCris (V/N) 16 d’octubre de 2009, a les 20:53\nuis,, Assumpta, reina, que això són paraules "mayores".... de debó, que escriure tan de bo s'em donés bé, però mira, ara ve un cap de setmana apàtic i "tardorenc" i.... ;) un petó nena\nFerran Porta 16 d’octubre de 2009, a les 21:13\nSí que són infinits, sí, i tant. N'hi ha tants, d'universos paral·lels, com persones, com interpretacions de les persones, com somnis i malsons de les persones... Ja pot anar arrencant capes, ja, però que s'ho prengui amb calma si pretén trobat l'univers... únic? (no existeix).\nBon cap de setmana, XeXu i tots!\nJordi 16 d’octubre de 2009, a les 21:31\nMolt bo!! Si tot fos tant fàcil com anar traient capes...\nJJMiracle 16 d’octubre de 2009, a les 21:40\nInteressant, la teoria de les capes :-)\nrits 16 d’octubre de 2009, a les 22:10\nmés que exigent, potser esperar trobar algún món on encaixar i quan aquest arribi, saber-lo veure. Això no crec que sigui ser exigent, simplement saber el que es vol (de vegades conscientment sense saber-ho, però en el fons de l'ànima si que se sap perfectament el món on es vol estar)\nGarbí24 16 d’octubre de 2009, a les 22:22\nNo es pot ser tant exigent.....potser millor gaudir de una capa sabent que encara te'n queden moltes per descobrir....\nNeoPoeta 16 d’octubre de 2009, a les 22:24\nNo n'hi ha cap de perfecte, per desgràcia. Simplement, un de "més adecuat"\nLaia 16 d’octubre de 2009, a les 22:32\nAl pot petit hi ha la bona confitura, home! A més, és difícil dir massa coses en tan poc text però... l'has clavat. A mi m'ha agradat.\nSegurament el problema és ser massa exigent, o no saber ben bé què es busca. I si en descartes un pensant que no era gaire bo i al final resulta que la resta encara són pitjor, ja no es pot tornar enrere i... malaguanyat!\nneus 16 d’octubre de 2009, a les 23:03\nn'hi ha que estan ben enganxades tu... quina feinada!\ni si en treu una mica d'aquí i una mica d'allà i es va quedant amb el que més li agrada de cada capa? és lícit no fer-se el món un xic a mida?\nkweilan 16 d’octubre de 2009, a les 23:04\nMolt bo, XeXu...curt però dient moltes coses. Respecte als universos diferents que busquem, potser ens hauríem d'aconformar amb el camí més que amb la trobada en si.\nneus 16 d’octubre de 2009, a les 23:06\no sigui... jo volia dir, i ja sé que ho has entès però per si de cas...\nés lícit, no?, fer-se el món un xic a mida?\nElfreelang 17 d’octubre de 2009, a les 1:27\nBreu però ben escrit...lo breve si bueno dos veces bueno... potser podries haver-ho allargat explicant com eren els mons que anava descobrint... però així ens els podem imaginar..Bo!\nMireia 17 d’octubre de 2009, a les 9:08\nMolt SciFi, m'ha agradat.La idea del món a mida de l'Elur , també.\nMcAbeu 17 d’octubre de 2009, a les 9:47\nM'ha encantat la visió d'anar arrencant capes i és molt humà pensar que potser la següent serà millor. Sort que hi ha infinits móns paral·lels, que sinó... ;-D\nAnònim 17 d’octubre de 2009, a les 11:28\nI jo em preguntaria... n'acabarà trobant cap?\nestrip 17 d’octubre de 2009, a les 11:55\ntalment com els blocs. Mons paral·lels!\nCèlia 17 d’octubre de 2009, a les 15:44\nQuanta filosofia quàntica! M'agradava participar però cada dia tinc menys temps i més mal de cap!\nToni En Blanc 17 d’octubre de 2009, a les 17:58\nTot no és perfecte...\nNits 17 d’octubre de 2009, a les 22:49\nPotser era massa exigent o potser simplement no es volia conformar amb el què tenia.\nPot parar i viure en un món que no li agrada o pot seguir traient capes fins que se senti a gust i mentres anar pensant què és el què no li agrada i el què li agrada i anar a per això amb tota la seva força.\nDeric 18 d’octubre de 2009, a les 9:20\na mi m'agradaria poder treure algunes capes per veure què hi ha sota i decidir el millor univers per a la meva vida\nsànset i utnoa 18 d’octubre de 2009, a les 9:47\nEl perfeccionisme la durà a la desesperació!!!!!\nJosep B. 18 d’octubre de 2009, a les 16:36\nI sovint ens quedem al primer per por de de treure-li la pell.\nXitus 18 d’octubre de 2009, a les 16:38\nGenial, de debò. Bé, però al final la trobaria, oi? N'estic convençut. I l'exigència deixaria pas a un anar fent més plàcid.\nJordi Casanovas 18 d’octubre de 2009, a les 17:03\nmentre hi hagi capes per arrencar rai...\ncaterina 18 d’octubre de 2009, a les 18:03\nHi ha mil mons possibles però segurament cap perfecte. Costa acceptar-se i acceptar el que ens envolta. No sempre podem canviar o triar però s'ha de seguir lluitant, tirar endavant fins a trobar un món que s'ajusti més al que nosaltres necessitem :)\nAnònim 18 d’octubre de 2009, a les 20:03\nLo millor ha de ser viure pensant que només n'hi ha una, però a mig començar i que de nosaltres depèn de millorar-la i inriquir-la perquè ens hi sentim a gust.\nRas i curt. Però deixes clara la idea a partir de la qual construïr un munt de relats!\nXeXu 18 d’octubre de 2009, a les 20:49\nMoltíssimes gràcies a totes i tots els que heu passat i heu deixat el vostre comentari. Veig que s'ha entès més com una reflexió que com un relat, però ja era això, en veure el quadre no em va inspirar massa, la veritat. Els vostres comentaris han estat molt interessants, però com solc fer en els relats, no els contestaré un per un. Gràcies de nou, i a veure si la propera vegada em surt alguna cosa més decent.\nA.C. 18 d’octubre de 2009, a les 21:23\nJejeje... dius" "Veig que s'ha entès més com una reflexió que com un relat, però ja era això"...\nDoncs... no és aquí el C@ts al Blog reflexiu? ;-))\nAnònim 19 d’octubre de 2009, a les 23:21\nfantàstic, com sempre! :)\nEls del PiT 20 d’octubre de 2009, a les 0:39\nGens ni mica, hi hi...\nPd40 20 d’octubre de 2009, a les 0:51\nBen trobada aquesta teoria de les capes, tot de móns paral·lels enganxats un al costat de l'altre. Per què allargar-ho si curt ja està bé?\nMa-Poc 20 d’octubre de 2009, a les 19:21\nhaha molt bo, i curt! :)\nNymnia 21 d’octubre de 2009, a les 0:21\nMés que exigent... és que mai hi haurà un món perfecte! Ens hem d'oblidar de rascar i esperar, i canviar nosaltres mateixos les coses! Molt bon relat, curt i amb molt de rerefons!\nRepública B612 22 d’octubre de 2009, a les 15:59\nI la por d'imaginar que després de cansar les esperances buscant nous móns, el que més li plagués ja restés esmicolat a terra, mesclant-se amb milions de trossets de móns mediocres!?\nDéjà vie 25 d’octubre de 2009, a les 21:35


L'hivern ha estat pluviomètricament irregular i globalment el més plujós des de 2010 - Rubí Informa!\nInici » Notícies » Notícies Generals » Societat » L’hivern ha estat pluviomètricament irregular i globalment el més plujós des de 2010\n13 març 2018 a 15:00\nL’hivern ha estat pluviomètricament irregular i globalment el més plujós des de 2010\nTermomètricament normal a bona part del País\nL’hivern del 2018 (mesos de desembre, gener i febrer) es pot qualificar de termomètricament normal al conjunt del país, tot i que amb algunes excepcions que presenten una clara zonificació nord-sud. L’hivern ha resultat fred al Pirineu, Prepirineu i punts del litoral i prelitoral Nord i Central, mentre que es pot qualificar de càlid a bona part de les Terres de l’Ebre, punts del litoral i prelitoral Sud i Central i de l’altiplà de la Segarra. Cal esmentar el contrast entre un gener càlid i un febrer marcadament fred.\nPel que fa a la pluviometria, ha estat irregularment distribuïda a nivell espacial i temporal. Els extrems sud i nord-est han recollit força menys precipitació que la mitjana, tal com va succeir durant la primavera, estiu i tardor passats, de manera que acumulen un any de clar dèficit pluviomètric. A l’altre extrem, el Pirineu i Prepirineu, sobretot el seu vessant nord, i també tota la conca del Llobregat, han rebut precipitació que excedeix àmpliament la mitjana climàtica. La major part del Principat ha enregistrat valors de precipitació semblants o per sobre de la mitjana, de manera que cal parlar, malgrat les excepcions, d’un hivern majoritàriament plujós. El dèficit de precipitació hivernal dels darrers anys fa que el 2017-2018 hagi estat, en termes globals, el més plujós des del 2009-2010, el qual encara és el més plujós de la darrera dècada en alguns punts. El mes de febrer ha contribuït particularment a aquest balanç estacional plujós, seguit del gener. Desembre, en canvi, va ser força sec, a excepció del Pirineu.\nHivern termomètricament normal a bona part del país\nL’estació ha estat normal a la major part de Catalunya, amb valors de temperatura mitjana molt semblants als climàtics corresponents. Les excepcions s’han donat als extrems nord i sud del país, on l’hivern s’ha de qualificar de càlid i fred, respectivament. Cal destacar que l’anomalia de temperatura, tant la positiva com la negativa, no ha estat gaire elevada. Les anomalies més altes, superiors a +1,0  °C, s’han donat a punts del litoral i prelitoral Sud i Central, en especial al Baix Ebre i Montsià, i també a la mateixa ciutat de Barcelona. Les més baixes, allà on l’hivern ha estat més fred, s’han donat al Pirineu, sobretot a zones altes del sector occidental, al Prepirineu, i a punts del litoral i prelitoral Nord i Central.\nUn gener i febrer ben diferents\nEl balanç termomètric final de l’hivern ha estat el resultat de tres mesos en què la temperatura s’ha comportat de forma ben diversa, en especial el gener i febrer (figura 2). L’hivern 2017-2018 va començar amb un desembre que es pot qualificar de normal o fred en general, tret de punts de les terres de l’Ebre i de la ciutat de Barcelona, on va resultar càlid. Al gener, en canvi, i com a conseqüència del desplaçament del corrent en jet al sud de la seva posició habitual, la temperatura va estar clarament per sobre dels valors mitjans climàtics a gran part de Catalunya, i el mes va resultar el més càlid o dels més càlids de les darreres dècades a punts del litoral Central, de Ponent, del prelitoral Sud i a les Terres de l’Ebre. Per contra, el febrer ha estat un mes clarament fred a Catalunya, i molt fred al Pirineu, als punts més elevats del Prepirineu, i al massís del Port.\nPluviometria molt contrastada\nL’hivern de 2017-2018 ha estat ben contrastat pel que fa a pluviometria, encara que de forma general s’ha de qualificar de plujós. Els sectors que han presentat un dèficit pluviomètric més acusat respecte dels valors mitjans se situen al nord-est i al sud del país. A comarques com el Montsià, el Baix Ebre, la Ribera d’Ebre, la Terra Alta, així com a l’Alt i Baix Empordà o el Maresme, la precipitació recollida ha significat només entre un 30% i 60% de la mitjana climàtica de l’estació.\nDesprés dels darrers hiverns, que han presentat un clar dèficit de precipitació en el conjunt del país, aquest ha resultat, de forma global, el més plujós des del 2009- 2010, particularment al Pirineu occidental i a l’àrea de la conca de Llobregat.\nA la taula 1 es mostren les dades de precipitació superior a 250 mm enregistrades a les EMA i les estacions de la Xarxa d’Observadors Meteorològics (XOM) gestionades per l’SMC:\nSant Joan de l’Erm (1.720 m) (XOM)\nViu de Llevata (XOM)\nel Port del Comte (1.813 m) (XOM)\nBusa – Guilanyà (XOM)\nla Vall d’en Bas (XOM)\nDesembre sec en general, gener irregular i febrer plujós\nAquest balanç final de l’hivern és el resultat de tres mesos en què la precipitació ha estat per sobre dels valors climàtics corresponents al Pirineu occidental, en especial els mesos de gener i febrer, i al vessant nord de la serralada (figura 5). Així, al desembre, el desplaçament de l’anticicló Atlàntic al nord de la seva ubicació habitual va provocar una situació de bloqueig del flux atlàntic que va afavorir el pas de fronts amb direcció nord-oest a sud-est, que va afavorir la precipitació al Pirineu, però no a la resta del país, on va resultar molt sec en conjunt.\nAl gener la precipitació va presentar una distribució molt irregular, essent un mes sec a l’extrem nord-est i sud-oest del país, i fins i tot molt sec al delta de l’Ebre, on el dèficit pluviomètric ja era molt marcat. En canvi, va resultar normal o plujós a la resta de Catalunya, i molt plujós a la conca del Llobregat, sud del Maresme, massís del Port i Pirineu.\nPerò ha estat el mes de febrer, un dels mesos climàticament sec a Catalunya, el què més ha contribuït al balanç final de l’estació. Febrer s’ha caracteritzat pel pas de diverses pertorbacions, algunes de caràcter atlàntic, i d’altres procedents de l’interior del continent europeu, que ha deixat grans quantitats de precipitació a àmplies zones del país, resultant molt plujós en conjunt, i en especial a les parts més elevades del Pirineu occidental, on els gruixos de neu han estat també molt destacats.\nEls valors d’irradiació solar han estat inferiors als valors normals a pràcticament tot el territori, i de manera molt marcada a punts del nord-est i l’extrem nord-occidental. Aquest balanç ha estat el resultat del pas de pertorbacions direcció nord-oest a sud-est del mes de desembre, i en menor mesura, al gener, que han afectat sobretot al nord del país. Però ha estat el febrer, amb el pas de nombroses pertorbacions, tant de caràcter atlàntic com mediterrani, el què més ha contribuït a aquests valors finals\n#hivern #plujós #temperatura\nUn maig lleugerament fred\nL’abril ha estat càlid i plujós


55è Trofeu de Plata - Club Náutico Castelldefels\nEl Club Nàutic de Castelldefels, es complau en anunciar i organitzar el 55è Trofeu de Plata, que es disputarà durant els dies 18 i 19 de setembre de 2021, adreçat a les classes Catamarà i Patí a Vela (Sènior) de nivell 3.\nLa regata es regirà per les regles de regata tal i com es defineixen al Reglament de Regates a Vela de WS 2021- 2024 (RRV).\nPel sistema de Ràting per Catamarans de Vela Lleugera de la WS ( WS SCHRS) i pel grup d’Inter sèries.\nGuia Esportiva de la FCV\n[DP] Les Regles d’equipament WS\n[NP][DP] Annexes A i B – Protocol de seguretat en relació COVID-19.\nPel present Anunci, les Instruccions de regata i les possibles modificacions\n2.1 Tots els participants hauran de complir amb els requisits d’Elegibilitat reflectits a la Reglamentació 19 de la WS i les Prescripcions RFEV a dita reglamentació.\n2.2 Tots Els participants hauran d’estar en possessió de la llicència federativa d’esportista de 2021.\n3.1 Aquesta regata està reservada a les diferents categories de la classe Catamarà i a la classe Patí a Vela Sènior 1ª i 2ª.\n3.2 La tramitació de la inscripció implica, per part del regatista, la conformitat a sortir en fotografies, vídeos i altres recursos audiovisuals. Aquestes és penjaran a webs, diaris i diversos mitjans de comunicació.\n3.3 Els drets d’inscripció seran de 25 € per persona participant (patró, tripulant i acompanyant) per aquells que realitzin la inscripció abans del 13 de setembre. El comitè organitzador es reserva el dret a acceptar inscripcions rebudes desprès d’aquesta data. En tot cas, aquestes tindran un recàrrec de 10 €.\nPreu inscripcions rebudes abans del 13 de setembre = 25€ per participant\nPreu inscripcions rebudes a partir del 13 de setembre = 35€ per participant\n3.4 S’admetran les preinscripcions complimentades en el formulari als efectes, que serà tramès pels respectius regatistes i enviades per correu electrònic a l’oficina del Club Nàutic de Castelldefels.\n3.6 Formes de pagament:\na) Transferència Bancària (abans del dia 13 de setembre de 2021):\nNota: Si s’utilitza aquest mètode de pagament, indiqui: “trofeu plata”, la classe i el número de vela com a referència, conservi el rebut i remeti el rebut per e-mail al Club Nàutic de Castelldefels\nb) En efectiu a les oficines del Club Nàutic de Castelldefels (abans del 13 de setembre de 2021).\nc) En efectiu a les oficines del Club Nàutic de Castelldefels (a partir del 13 de setembre i abans de les 11:00 h. del dia 18 de setembre de 2021).\n4.1 Cada participant s’haurà de registrar i firmar personalment el formulari d’inscripció a l’Oficina de Regates abans de les 11:00 del dia 18 de setembre de 2021.\nUna embarcació no es considerarà inscrita si no ha presentat els documents següents en el moment de confirmar la inscripció\nLlicència federativa de l’any en curs.\nDeclaració autoresponsable de la Pandèmia. (ANNEX B)\nJustificant de pagament dels drets d’inscripció.\n4.2 Durant el registre els participants de nacionalitat no espanyola, hauran d’estar en possessió\nde la llicència de l’any actual d’una Autoritat Nacional de WS, i la cobertura de l’assegurança a tercers per un mínim de 700.000,00 €.\n5.1 Les Instruccions de Regata estaran disponibles a la web: www.clubnauticocastelldefels.com, 7 dies abans del campionat (no és donaran en paper).\n5.2 Es podran consultar al TOA a partir de les 11:00h del dia 18 de setembre de 2021.\nEMBARCACIONS I EQUIPAMENT\n6.1 En cas de danys, l’equipament de les embarcacions només podran ser substituïts amb l’autorització escrita del Comitè de Regata o de Protestes.\nPROGRAMA ESPORTIU I SOCIAL\n7.1 El programa esportiu i social és el següent:\nReunió de patrons\nSenyal atenció 1ª prova\nEn arribar a terra\nDinar (sempre que el protocol Covid ho permeti)\n7.2 El dia 19 de setembre, no es podràn donar més sortides després de les 15:00h.\n8.1 Per la classe catamarà s’han programat 6 proves. No es celebraran més de 4 proves al dia.\n8.2 Per la classe patí s’han programat 4 proves. No es celebraran més de 2 proves al dia.\n8.3 Es descartarà 1 prova cada 4 proves vàlides celebrades.\n8.4 S’haurà de completar un mínim de 1 prova per que el Trofeu sigui vàlid.\n8.5 Per formar classe en aquesta regata serà necessari com a mínim la participació de cinc (5)\ninscrits per classe Catamarà.\n8.6 Totes aquelles classes de Catamarà que tinguin menys de cinc inscrits s’agruparan en el Grup Inter-sèries.\nS’aplicarà el sistema de puntuació a la baixa (RRV Apèndix A4)\n10.1 Tot participant a l’esdeveniment ho fa sota el seu propi risc i responsabilitat. El Comitè Organitzador, els Comitès o qualsevol persona o organisme involucrat a l’organització de l’esdeveniment rebutja qualsevol responsabilitat per pèrdues, danys, lesions o molèsties que esdevinguessin a persones o coses tant a terra com a mar, com a conseqüència de la participació a les proves emparades per aquest Anunci de Regata.\n10.2 Es crida l’atenció sobre la “Regla Fonamental 3” de la Part 1 del RRV, que estableix:\n“Es d’exclusiva responsabilitat d’una embarcació decidir si participa a una prova o si continua en regata”\n11.1 El club organitzador es reserva la facultat de modificar el present Anunci de regates (R89.2b RRV)\nPer qualsevol altre informació, si us plau contacti amb l’oficina del Club Nàutic de Castelldefels:\nTel: +34 93 665 26 46 – E-mail: vela@clubnauticocastelldefels.com\nCarrer 514, nº 1 – 08860 Castelldefels (Barcelona)\nCoordenades: N 41º15’ 57’’ – E 001º 57’ 51’’\nDe dilluns a divendres de 9:00 h. a 21:30 h.\nCastelldefels, 17 d’agost de 2021


Ingrés Mínim Vital, com queda amb els canvis? | Consumer\nEls canvis introduïts en l'Ingrés Mínim Vital agilitaran el seu cobrament per a augmentar el nombre de beneficiaris reals\nEls devastadors efectes de la covid-19 continuen estenent-se a tots els àmbits, gairebé dos anys després del seu inici. Si el número total de morts i infectats és aclaparador, les conseqüències econòmiques de la pandèmia després del confinament, la hibernació de l’economia i les successives ones també han estat letals. La pròpia ONU va alertar després de la primera ona que “podia acabar, de manera indirecta, amb les vides de centenars de milers de nens” a nivell mundial. Al nostre país, milers de llars han vist els seus ingressos molt afectats i hi ha molts en risc de pobresa i exclusió. Per a pal·liar els efectes d’aquesta situació, es va aprovar l’Ingrés Mínim Vital (IMV) fa poc més d’un any, i ara s’han afegit modificacions per a agilitar-lo i que arribi a més beneficiaris: 1,86 milions enfront dels 800.000 actuals. Et comptem els detalls en aquest article.\nL’Ingrés Mínim Vital és una prestació que estava inclosa en l’acord que van signar PSOE i Podemos per a formar govern i la implantació del qual es va accelerar a causa de les conseqüències socials i econòmiques de la crisi del coronavirus. És una mesura de protecció social que garanteix a les persones més vulnerables poder comptar amb els ingressos suficients per a tenir una vida digna.\nL’ajuda porta en vigor des de mitjan 2020, però l’excés de burocràcia i un disseny una mica enrevessat han propiciat que moltes llars que tindrien dret a percebre-la no hagin pogut accedir a l’ajuda. Per aquest motiu s’hagin dissenyat alguns canvis que es van aprovar el passat 16 de desembre.\nLa prestació té com a destinataris les llars amb unes condicions d’extrema pobresa, amb desocupació i sense cap mena d’ingressos. En l’actualitat es beneficien d’aquesta ajuda unes 800.000 famílies, i s’estima que amb els canvis introduïts l’ajuda arribarà a 1,86 milions.\nEls ingressos mensuals del sol·licitant han d’haver estat per sota del llindar de renda màxim per a rebre l’ingrés mínim vital (5.519 euros a l’any) o no haver superat, en mitjana, els 459 euros al mes.\n✅ Entre 492 i 1.082 euros mensuals\nL’Ingrés Mínim Vital tindrà una pujada del 3,4% en 2021. La llei que regula aquesta renda mínima estableix que pujarà cada any com les pensions no contributives. I, com en aquest cas i tenint en compte que la inflació ha estat més elevada del que es preveu, hi haurà una compensació. Aquest increment o “paguilla” s’abonarà en la segona quinzena de gener.\nLa renda mínima garantida quedarà enguany en 492 euros mensuals per a les famílies de només un adult, i arribarà fins als possibles 1.082 en cas de famílies de dos adults i tres o més menors; tres adults i dos o més menors; o quatre adults i un menor.\nHi haurà dos barems per a determinar si un ciutadà té o no dret a percebre’l: s’analitzaran els ingressos que el sol·licitant hagi tingut tant l’any anterior a la seva sol·licitud com l’any en curs, aplicant sempre el càlcul que li sigui més beneficiós.\nEls ingressos que es percebin per una prestació associada a la dependència no es tindran en compte en analitzar la renda total. Això afavorirà que no se superi el llindar d’ingressos que impedien fins ara a aquestes llars percebre l’IMV.\nLa quantia de l’IMV, a més, augmentarà en un 22% en el cas de les famílies on algun membre tingui una discapacitat igual o superior al 65%.\n✅ Ajuda per fills\nAl costat de l’Ingrés Mínim Vital, es percebrà una ajuda per cada fill a càrrec:\n100 euros mensuals: per cada nen menor de tres anys.\n70 euros al mes: per cada nen d’entre tres i sis anys.\n50 euros mensuals: per fills d’entre 6 i 18 anys.\nPer a sol·licitar l’IMV els joves han d’acreditar un mínim de dos anys de vida independent de la seva família per a optar a la prestació. Fins ara eren tres.\nSi els joves són menors que han estat tutelats per l’Administració, no han de viure dos anys sols: poden sol·licitar l’ajuda des del moment en què compleixin 18 anys.\nLa burocràcia per a poder optar a l’Ingrés Mínim Vital la realitzarà el SEPE (Servei Públic d’Ocupació Estatal) en alguns casos. En concret, començarà a gestionar l’ajuda durant els últims mesos en què el sol·licitant percebi l’atur, quan l’Administració detecti que no existeixen probabilitats que pugui començar a treballar abans que acabi el seu dret a prestació per desocupació.\nIMV, compatible amb altres ajudes\nL’ingrés mínim és compatible amb les prestacions que ja es paguen en diferents comunitats autònomes. Aquestes rendes mínimes d’inserció van beneficiar en 2018 a prop de 680.000 persones amb una quantia mitjana mensual per titular de 463 euros al mes, la qual cosa va suposar una despesa superior a 1.500 milions d’euros.\nA més, com va assegurar el ministre d’Inclusió, Seguretat Social i Migracions, José Luis Escrivá, en alguns casos seran compatibles amb una ocupació i es retirarien després d’assegurar-se de l’estabilització econòmica de la llar.


Premsa i Patrimoni: Can Bordils custodia records familiars\nDiari de Balears 17-7-2007\nEls arxius privats dipositats contribueixen a la radiografia històrica de Mallorca\nN.MARTÍ. Palma.L’Arxiu Municipal de Palma té entre les parets de Can Bordils gairebé quatre quilòmetres de documents, més concretament són 3.610 metres de prestageries plenes de paperassa i de documentació pública. Dintre aquests passadissos, però, hi ha també una petita col·lecció de documents privats i que provenen de les famílies mallorquines o d’intel·lectuals illencs que aporten una nova visió de la història col·lectiva de Palma i de Mallorca.\nPer Maria José Massot, de l’Arxiu Municipal de Palma Can Bordils, «els arxius familiars són molt interessants perquè tenen una sèrie de documents privats amb els quals pots estudiar l’evolució de les famílies». D’aquesta manera, continua Massot, «pots esbrinar moltes coses com ara, què menjaven, què conreaven, quin paper tenia l’hereu en la família, com es controlaven les despeses...». Com a arxivista, Massot reconeix que, «particularment, m’agraden molt aquest tipus de col·leccions privades. És un complement molt interessant i on es poden aprendre moltes coses».\nL’arxiu municipal de Palma compta entre els seus arxius documents de famílies com són Barceló, Cotoner, Desbrull o Llabrés, entre d’altres. Molts d’ells provenen de famílies nobles de l’llla, tot i que a l’arxiu estan oberts a tot tipus de documents i material; «ens interessa estudiar tots els estractes socials. Estam encantats d’acollir tot tipus de documentació. Tot forma part de la història de la ciutat». Per portar documents a l’Arxiu Municipal, l’Ajuntament estableix quatre vies: la donació, el dipòsit, el pagament d’impostos o la venda. Massot explica, per exemple, el cas d’un home que va comprar una casa a Binissalem i «dins la casa hi havia encara molts documents que no sabia què fer-ne i nosaltres l’hi vam comprar».\nDe tots aquests documents, l’Arxiu és l’encarregat de restaurar, catalogar i inventariar-lo a fi que els investigadors els puguin consultar posteriorment dins les dependències del mateix arxiu. L’encarregada de restaurar la documentació entrant és Joana Seguí, que dóna una atenció especial als arxius privats, «molts d’ells són fulls sols i plens de pols que s’han d’organitzar, netejar i preparar per a la seva conservació», comenta la restauradora de Can Bordils.\nTambé està dins les tasques de l’Arxiu Municipal la valoració davant la importància d’un arxiu. Un dels darrers arxius estudiats és el de la Família Fausto Morell Orlandis, que en la darrera comissió de Patrimoni del Consell de Mallorca va ser declarat Bé Catalogat. Per Massot, «aquest arxiu és molt important perquè compta amb els plànols i amb tota la informació referent al Casal Solleric. Si es perdessin aquests arxius, es perdria un tros de la història de la ciutat».\nUn altre arxiu important amb el qual compten a Can Bordils és el de l’escriptor, pintor, arquitecte i enginyer Pere d’Alcàntara Peña, de vital importancia per als filòlegs que estudiïn la Reneixença catalana i també per a enginyers i arquitectes ja que, a finals del XIX, Alcàntara Peña ja dissenyà una línia ferroviària entre les poblacions de Felanitx i Portocolom.\nEtiquetes de comentaris: Diari de Balears Digital


Natxo Bellido: “L’Alcaldia de Luis Barcala és el pitjor que li ha pogut passar al patrimoni i la cultura alacantina i, especialment, al Teatre Principal”\nEl portaveu del Grup Municipal de Compromís, Natxo Bellido, i el regidor Rafa Mas, han aprofitat la inauguració de l’Exposició sobre el 175 aniversari del Teatre Principal per a tornar a denunciar la situació de bloqueig en la qual se troba esta institució cultural alacantina. En paraules del portaveu “el Teatre Principal ha esdevingut una referencia per a la ciutat i societat alacantina durant 175 anys, però no sabem quants anys aguantarà la desídia i el bloqueig i la incapacitat que ha caracteritzat la gestió del PP de Barcala.\nAixí mateix, des de Compromís recorden que seguixen bloquejats i desaprofitats els 3 milions de la Generalitat Valenciana per a rehabilitar l’edifici i que Barcala s’ha negat a dotar de direcció el recinte cultural per raons partidistes i poder mantindre així a la seua exregidora de Cultura en una direcció interina que dura ja prop de 3 anys.\nA banda d’això, Bellido ha criticat la negativa de Barcala a buscar solucions mitjançant la cessió de la propietat del Teatre a la Generalitat Valenciana, “Barcala deuria d’assumir el fracàs de la gestió del seu govern de PP-Cs en cultura i patrimoni, on, de fet, ha decidit externalitzar la seua gestió, com ha passat en el Castell de Santa Bàrbara, i la seua incapacitat per a desbloquejar els problemes del Teatre Principal. Per això, hauria d’acceptar l’oferta del Conseller Marzà per a fer-se càrrec de la institució teatral, com ja fa la Generalitat en altres teatres de València o Castelló, o el mateix Alacant amb el Teatre Arniches”. Cal acceptar l'oferiment de la Generalitat per tal d’afrontar la rehabilitació arquitectónica pendent, solucionar els problemes econòmics que s’arroseguen i augmentar la qualitat de la programació teatral en la nostra ciutat, així com donar major suport a les produccions dels nostres artistes”.\nPer a Compromís, esta cessió de la propietat hauria d’anar acompanyada d’un marc de col·laboració institucional entre la Conselleria de Cultura i l'Ajuntament d'Alacant. Per acabar, Bellido ha comentat “és terriblement demagògic que Mazón i Barcala exigisquen a la Conselleria més inversió de cultura a la ciutat, i després se bloquege la possibilitat de realitzar eixes inversions i augmentar la presència cultural de la Generalitat Valenciana a la ciutat d’Alacant”.


Introjectes - SN Psicología\nby SNPsicología | 2 Setembre, 2019 | Blog CAT\nEls introjectes són aquests missatges i mandats que ens repetien quan érem petits, a una edat primerenca, determinats per persones significatives i que se’ns han clavat com a ganivets en la nostra ment. Idees, normes i conceptes sobre el que està bé i el que està malament. Aquests deures que a vegades ens sentim obligats a complir, perquè si no ho fem ens sentim malament, com si alguna cosa no estigués anant com ‘’deuria’’.\nQuan ens fem adults prenem moltes decisions. Estem molt identificats amb aquests introjectes, fins al punt que no sabem diferenciar quina part és nostra i quina part és la implementada per altres. A vegades ens resulta complicat saber quina idea o actitud és realment la pròpia, i d’aquí apareixen els dubtes.\nQuan som petits, i atès que la informació rebuda prové d’uns pares, uns mestres, uns avis, etc., que prenem com a figures importants en la nostra vida, no ens qüestionem, ni ens plantegem, si aquesta informació és bona o dolenta, si la sentim verídica o no en la nostra pell. Si correspon amb la meva manera de veure el món o no. Simplement la incorporem en la nostra estructura i d’aquí creem un sistema de valors i creences.\nA vegades, ni tan sols identifiquem els introjectes. A vegades, ni tan sols ens plantegem que el que sentim o creiem no forma part de nosaltres, sinó que forma part d’un sistema de valors adoptat d’uns altres que l’hem fet nostre i adaptat a la nostra pròpia vida.\nQuan comencen a sorgir conflictes, en algunes ocasions, comencem a plantejar-nos certes coses. Comencem a adonar-nos que potser no vull ser tan fort com em van dir. Potser no vull ser el/la nen@ bona que em van dir que havia de ser. Potser no haig de tenir el millor treball del món per a ser feliç. Potser no vull arribar verge al matrimoni. Potser no vull casar-me i tenir la meva pròpia família. Exemples que podia continuar escrivint, i segur que algun d’ells podria encaixar en la vostra vida.\nEl que és important de tot això és identificar quins pensaments o creences interfereixen en la teva vida. Quines creences i comportaments aquestes duent a terme que no et fa sentir bé amb tu mateix@.\n– El primer seria revisar totes aquestes idees que creiem importants per a nosaltres. Qui les va dir? De qui les vam aprendre? Qui les posa en pràctica dins de les meves figures importants de referència en la meva vida? Què tan gravat està aquest missatge en la meva estructura mental?\n– Una vegada identificat tot l’anterior, podem valorar quins formen part de mi i em serveixen. Amb quin introjectes m’identifico. Amb quin introjectes em sento feliç i lliure per a ser. No tot ha de pertànyer a l’altre. Pot ser que moltes de les creences gravades les visqui com certes en mi, perquè m’ajuden i em serveixen. Idees amb les quals m’identifico del tot i per tant també són meves. Hi haurà idees, creences, pensaments, normes, mandats, etc. que ens bloquegin i ens limitin. Aquests són les que hem de retornar. Podem dir per a nosaltres mateixos ‘’això és teu i t’ho retorno. Fins al dia d’avui m’ha servit però ja no el necessito més’’.\n– A partir d’aquí crear noves idees i nous conceptes. Els que a mi em serveixen. Els que a mi m’ajuden. Els que a mi em fan sentir en coherència. D’aquesta forma tot torna al seu lloc.\nQuan hagis fet tot l’anterior és hora de treballar-ho. Va arribar el moment de posar esforç i consciència. A vegades no és tan fàcil com sembla. Tots portem molts anys adoptant coses que no ens pertanyen però amb el que ens hem identificat. Tot el que està molt gravat ha d’anar esborrant-se a poc a poc.\nImagina un tatuatge. Es grava en la pell i quan ja no et serveix, es requereix d’una tècnica específica per a esborrar-ho. A vegades, depèn de la zona i de la grandària és molt dolorós i requereix tractament per a poder sanar-ho per complet, i, sobretot, perquè no quedin cicatrius.\nEn la ment és una cosa similar però el dolor no és físic, és emocional, i això, a vegades, és molt més dolorós, i requereix més temps per a integrar que hi ha coses que no em pertanyen, i temps per a integrar tot el nou que arribarà. Requereix d’esforç i requereix d’atenció. No és fàcil desprendre’s dels introjectes. Això no es fa de la nit al dia. El que sí que pots fer, és posar l’esforç i l’atenció necessària perquè a poc a poc es vagin diluint les velles creences i es vagin integrant molt a poc a poquet les noves.\nIndaura Escolà Fondevila\nPsicòloga sanitària i terapeuta Gestalt a SNPsicologia


Publicat per La Cuina de l'Olga el dia de juny 18, 2015\nMarta Padenous 18 de juny de 2015 a les 22:34\nMmmmm, jo no sóc massa d'arengada potser no n'he menjat masses!!! Però amb aquesta amanida m'atreveixo...\nLa Cuina de l'Olga 18 de juny de 2015 a les 23:35\nSegur que t'agradaria, Marta!!!!\nEva 18 de juny de 2015 a les 22:54\nQuina combinació més original! maig se m'hagués passat pel cap combinar les llegums amb nectarina... i tampoc amb arengada, però ho trobo d'allò més exòtic i m'he quedat amb ganes de provar-la!! una gran proposta, un petó!\nLa Cuina de l'Olga 18 de juny de 2015 a les 23:37\nGràcies, Eva!!!! Ho vaig provar i....em va agradar la combinació!!!! El dolcet de la nectarina combina molt bé amb lo salat de l'arengada.\nlolines 18 de juny de 2015 a les 23:03\nUna bonissima amanida, amb arengada, ummm, pero probaré e posar nectarina, molt original.\nLa Cuina de l'Olga 18 de juny de 2015 a les 23:43\nSi la proves ja em diràs què et sembla!!!!\nNo tot són postres 18 de juny de 2015 a les 23:09\nFesolets, arengada amb ceba i tomàquets escalivats si, però amb la nectarina no se m'hagués acudit mai.\nBona proposta Olga!!!\nLa Cuina de l'Olga 18 de juny de 2015 a les 23:48\nGràcies, Dolça!!!! Prova-ho, t'agradarà!!!!\nLa Cuina Violeta 19 de juny de 2015 a les 15:12\nUna molt bona proposta Olga. Tant a l'estiu com a l'hivern els llegums sempre hi tenen un lloc a taula.\nLa Cuina de l'Olga 20 de juny de 2015 a les 0:00\nSí, Nani!!! A casa nostra no falten mai!! Sempre ben puntuals......una vegada a la setmana!!!\nA l'estiu procurem que siguin una mica més originals......\nBruixes a la cuina 20 de juny de 2015 a les 10:00\nAix els fesols de Santa Pau... això sí que es troba a faltar!! Sób finíssims i molt bons així que aquesta amanida, plena de contrastos, ha de ser molt i molt bona!! :)\nLa Cuina de l'Olga 22 de juny de 2015 a les 23:38\nConfirmo les teves paraules!!! Són els més fins que he tastat mai!!!\nMiquel 20 de juny de 2015 a les 20:49\nLas legumbres en verano son necesarias también y así en forma de ensaladas son divinas.Muy buena propuesta esta ensalada que nos traes Olga.\nLa Cuina de l'Olga 22 de juny de 2015 a les 23:39\nGràcies, Miquel!!! Podem menjar la fruita de tota manera!!!\nCuinetes 25 de juny de 2015 a les 20:36\nUna recepta molt de la nostra terra Olga. Fresquíssima, amb productes que parlen de la nostra història, del nostre país. I amanida amb aquest oli tan fantàstic acabes d'arrodonir un plat ideal per aquest estiu! Fresc i complet! Molts petons!!\nMònica Tarradellas 2 de juliol de 2015 a les 20:15\nFesols de Santa Pau (els millors del món), arengada i nectarina...i amanit amb un dels reis del món de l'oli...refrescantment imbatible aquesta amanida! Petonarros!


Horaris d’estiu a Rodalies i als Ferrocarrils - Diari de Sabadell\nHoraris d’estiu a Rodalies i als Ferrocarrils\nUn tren de Rodalies a l'estació Sabadell Sud / ÓSCAR ESPINOSA\nEntrats en els mesos de menys demanda pel que fa a la mobilitat amb transport públic, Rodalies de Catalunya i FGC ja han posat a disposició dels seus usuaris els horaris d’estiu, que afecten les línies R2, R3 i R4. La línia R12, que passa per Sabadell Nord, no veurà afectat el seu horari. En tots els casos es poden consultar tant a les estacions com a les pàgines web i les aplicacions mòbils dels diferents operadors ferroviaris.\nEn el cas de Rodalies, l’horari estiuenc començarà a aplicar-se aquest dilluns, 29 de juliol, i s’allargarà fins al 25 d’agost. FGC, en canvi, allarga uns dies més l’horari convencional i l’estival serà hàbil d’aquí a dues setmanes, del 5 al 30 d’agost.\nLa TUS també s’hi afegeix\nPer la seva part, la companyia Transports Urbans de Sabadell (TUS) també treballa amb els horaris d’estiu, que s’allargaran des del 15 de juliol fins a l’11 de setembre. Els horaris es poden consultar tant a les marquesines com a la pàgina web de la cooperativa, www.tus.es.\nTemes:FGC, Rodalies, tus


Nirvis i emoció … Andrea Gutiérrez | BLOG DELS JOCS FLORALS\nNirvis i emoció … Andrea Gutiérrez\nPosted on 10 02+00:00 04am147 2019 by jocsflorals25\nAndrea Gutiérrez Fuster 1ºBAC E\nEXPERIÈNCIA EN ELS JOCS FLORALS\nLa nit dels jocs florals va ser màgica. Però els jocs no només són el dia que es representen, els jocs comencen molt abans, amb els primers càstings. Des que era petita i anava a veure’ls, jo volia ser presentadora. Vaig fer el càsting molt contenta, però malauradament no em van agafar. Al principi em vaig desil·lusionar un poc, però vaig decidir presentar-me a lectora de poemes per provar-ho. Finalment, em varen escollir per ser lectora, i no m’ho creia. No era el que volia en un primer moment, però després de tota la setmana d’assajos em va encantar!\nLa setmana sencera d’assajos va ser molt divertida, encara que molt dura també. Assajàvem sense aturar-nos, però jo crec que estàvem tots tan contents que no ens importava. A més, el meu aniversari va caure en aquella setmana, i mai havia tingut un aniversari tan original! Finalment, va arribar el divendres. Vàrem arribar al matí molt emocionats perquè a la fi havia arribat el dia que tant estàvem esperant. Vàrem fer un assaig general i al veure que tot sortia bé, ens vam anar a casa per arreglar-nos per aquella nit tan especial. Vàrem arribar al col·legi una hora abans que comencessin els jocs i estàvem tots guapíssims! Ens vam fer moltes fotos fins que les professores ens van dir que començava l’espectacle! Teném molts nervis, però després de tot l’esforç que li havíem posat, sabíem que ens sortiria genial, i així va ser! Tothom ens va felicitar del bonics que havien estat aquesta 33ª edició dels Jocs Florals\nEn definitiva, va ser una setmana inoblidable per tots, moltes rialles però també molts de nervis i esforç. Crec que coincidesc amb molta gent en dir que és una experiència inoblidable.\nFiled under lectores i lectors, Uncategorized and tagged emocions, niirvis |\tDeixa un comentari


Booktràiler Un regal per al Führer, cada dia era l'últim - Tarragona Cultura Digital\nBooktràiler Un regal per al Führer, cada dia era l’últim\nArgument i context històric\nUn adolescent fill d’una família jueva que l’any 1492 va fugir de Tarragona, és designat guardià de l’anell del rei Salomó. El Tercer Reich comença la Solució Final a Grècia i ha de fugir d’un oficial de la Brigada Reichsleiter Rosenberg dedicada a l’espoli d’obres d’art. En temps estranys, cada dia és l’últim. La flama d’un incipient amor dins del gueto de Salònica l’ajudarà a sobreviure.\nL’onze de juliol de 1941 el Tercer Reich comença la Solució Final a Grècia. El Sàbat Negre suposa el començament de la persecució de comunitat jueva de Salònica.\nNou mil homes jueus són convocats pels nazis a la plaça Eleft¬heria, la principal de la ciutat. Sota temperatures infernals, els seleccionen com a bèsties de càrrega resistents. Dos mil dels presents a la plaça, seran enviats a treballs forçats i ja no tornaran mai més.\nEn aquest excepcional context, Moshe Tarragano fill d’una família jueva que va fugir de Tarragona al segle XV, queda orfe i és designat guardià de l’anell del rei Salomó. La flama l’incipient amor que sent per Raquel de Medina l’ajuda a sobreviure al gueto.\nKlaus Schdmidt, un fosc oficial nazi de la Brigada Reichsleiter Rosenberg està convençut que l’anell té propietats màgiques. Té un conflicte d’identitat que el tortura permanentment i tot que és poderós potser se sent vulnerable.\nBejerano un jueu trinxeraire, contrabandista i espavilat, que sap nedar i guardar la roba, fa obscurs negocis amb les autoritats nazis i gregues, colo·labora amb guardià de l’anell, fins que Bejerano –que penja d’un fil- es condemnat per pertànyer a la resistència.\nUna fascinant aventura amb interessants coordenades històriques: la Solució Final a Grècia. Un relat ple misteri, intriga i acció que conté una reflexió sobre la vida i la mort, l’amor i l’odi. Tampoc hi falten, esperança, erotisme i humor, aquest totalment imprescindible per sobreviure en temps estranys.\nAmb UN REGAL PER AL FÜHRER l’autor lliura una altra novel·la ambientada en el món jueu. Aquesta vegada inspirada en una llarga entrevista a Tel-Aviv, que va mantenir amb supervivent sefardita, en nombrosos camps d’extermini. Moshe Haellion, és un cas extraordinari, és un de la mitja dotzena entre 70.000 que ho va poder explicar.\nAmb aquest material, l’autor dóna vida a un personatge literari: Moshe Tarragano un jove descendent d’aquells jueus que van ser foragitats de la península i que foren molt ben rebuts per l’imperi otomà, al segle XV. L’acció se desenvolupa durant l’ocupació de la Grècia col·laboracionista amb el III Reich.\nFrancesc Valls-Calçada (Santa Coloma de Queralt, 1956) és periodista i escriptor. Ha treballat en premsa escrita, ràdio, televisió i gabinets de premsa. Ha estat director d’una emissora de ràdio i gerent d’una empresa de comunicació. Com a escriptor ha publicat diverses novel·les: “Estic morta saps?”, “Els conillets afamats”, “L’aigua parlava”, “El domador de puces”, “La pell de déu” i “Cent dòlars i una cabra”. Ha publicat llibres de poemes: “Tots és lleuger”, “Nissaga dels ningú”,“Com qui cus la gavardina de la mort”, “Lluna Blava” i “L’àlbum dels oblits”.\nTambé ha escrit el text del llibre “Shalom Tarragona” amb fotografies del fotògraf Pep Escoda. Ha col·laborat en nombrosos llibres col·lectius. Va codirigir els premis literaris Ciutat de Tarragona entre el 1996 i el 2001. D’alguns dels seus poemes se n’han fet vídeolits (creació literària audiovisual) o han estat musicats i enregistrats.


Hospital de Viladecans - L’Hospital de Viladecans celebra 30 anys com a hospital públic\nEnguany, l'Hospital de Viladecans celebra els seus primers 30 anys d’activitat com a centre adscrit a l'Institut Català de la Salut (ICS).\nPer aquest motiu, s'ha creat a l'Hospital una comissió per celebrar aquest aniversari. El lema de la celebració és “Fem 34+30 anys”, que fa referència a dues etapes diferenciades de funcionament del centre. La primera arrenca l’any 1953 com a centre assistencial per als treballadors de la factoria Roca, mentre que la segona etapa és quan fa 30 anys s'incorpora a l'ICS.\nLa primera acció commemorativa va ser un sopar que va reunir uns 80 professionals, treballadors actuals i d'alltres que van treballar en el passat, que es va dur a terme el divendres 20 d’octubre.\nLa Comissió continua treballant en noves propostes que es posaran en marxa coincidint amb les festes de Nadal i per a les quals es buscarà la complicitat i la implicació de la ciutadania i dels professionals del centre.


Pelegrins de saborosos matins | Diari de Tarragona\nMaireta i seitó. Esmorzars. Són la continuïtat d’uns sabors, d’una civilització i d’un pols contra el que desapareix i s’acaba\n16 de Febrero de 2019 - 13:35 hs\nSelecció de plats d’esmorzar de forquilla, com la tripa, la galta o una arengada ja ben repelada. fotoS: pere ferré\nContinuem amb la nostra ruta d’esmorzars de forquilla en diumenge vora el Gremi dels Sant Farts. En la seva lliga d’àpats matiners, l’establiment més ben valorat és el guanyador de la ronda anual, mentre que el darrer classificat perd l’honor de ser visitat l’any següent.\nEl sentit originari d’esmorzar prové de mossegar\nUn element de reflexió és la diferència entre els locals amb vi embotellat amb denominació d’origen i els que no. Així, el bar El Solet en plena Part Alta de Tarragona, regentat per la cordovesa Inma Pacheco, ofereix bons caldos del Montsant, o Los Hermanos, al barri de Sant Pere i Sant Pau, dirigit per Luyan Qiu, opta per la DO Terra Alta. El bar de la Cooperativa del Catllar tria la DO Tarragona; el Sol Ric, la DO Catalunya. En els espais on senyoreja el vi de taula o a granel, sense denominació, els Sant Farts opten per la preceptiva gasosa. Al Cafè del Rourell els cambrers omplen les gerres d’un bocoi amb líquid de Batea.\nLa tertúlia que acompanya els esmorzars és una de les principals salses, tot i que hi ha qui acudeix sol i troba un dels plaers setmanals com a excepcionalitat lúdica. Antigament l’esmorzar era l’únic àpat que en els establiments d’hostaleria funcionava per cadires lliures: seies on podies, i això facilitava la xerrera.\nLa mateixa gastronomia, els castells –alguns dels Sant Farts són dels Xiquets o de la Jove, i d’altres esplèndids aficionats–, o la Setmana Santa d’arreu, amb predilecció per la de Sevilla, i també la tarragonina, són eixos habituals de la conversa. Alguns agremiats comparteixen sortides a ciutats andaluses per gaudir dels jorns de Nissan, a més d’haver dut a espatlles misteris tarragonins com La Pietat, el Sant Sepulcre o La Passió.\nVázquez Montalbán, Luján, Pla o Perucho els han elogiat\nAquests temes tenen poc a veure amb els tractats pels pagesos i ramaders, que lligaven els cavalls o els matxos rere hostals i fondes, i hi feien els tractes amb un feix de bitllets a la butxaca. En aquest marc comercial nasqué el nom d’esmorzar de forquilla.\nEl propietari de l’emblemàtica Fonda Europa de Granollers, Ramon Parellada, explica que l’inventà el periodista i escriptor Josep Pla en una visita a l’establiment del Vallès. La pronuncià en veure les taules un dijous de mercat amb l’apoteosi de tràfec comercial. En aquella feina que suposava arribar molt tard a casa, valia la dita «un bon esmorzar estalvia un dinar».\nEl Gremi camptarragoní compta amb alguns esmorzars puntuals i festius, addicionals als dels diumenges. La Palma per Sant Fèlix a Vilafranca del Penedès, el Bruc per Santa Úrsula a Valls, el bar del Mercat de Vilanova i la Geltrú en vigílies de Nadal per degustar el bull hivernal, la Cuineta per Sant Magí a Tarragona i el Cortijo per l’espineta de Santa Tecla, formen part de l’agenda anual.\nL’espineta amb caragolins\nEl matí central de la festa gran tarragonina, Francesc Budesca, agremiat que esdevé cuiner, prepara espineta amb caragolins segons l’antiga recepta de Ca l’Ambròs –mític establiment de la plaça de la Font amb aroma casteller i diabòlic–. Aquest esmorzar s’havia dispensat en el bar dels Xiquets de Tarragona –edifici lamentablement tancat per la desídia urbanística i cultural de l’Ajuntament–, al taller de l’escultor Jordi Amenós –també agremiat– o en altres carrers de la Part Alta.\nAlguns locals tenen una llarga longevitat i pervivència. Així l’edifici que acull el Bruc a Valls data de 1692. El féu construir l’hisendat de Verdú Joan Sagarra i Colom pel seu casament amb la pubilla Gassol, de Valls. Era la nissaga de l’escriptor Josep M. de Sagarra i del seu fill, periodista de La Vanguàrdia Joan de Sagarra. Per això, se’l denomina encara Ca’n Sagarra. Un altre local històric és la Cooperativa del Catllar que fou creada el 1897. Bon profit!


DIADA A CATALUNYA\nBarcelonaOnze de Setembre. Quatre de la tarda. Avinguda Meridiana. 30 metres d’amplada i 5 quilòmetres de llargada. La convocatòria ja està fixada; l’equipació, també: samarreta blanca, cartolines de colors i, com sempre, paciència, disciplina i una bona injecció d’il·lusió. La Via Lliure a la República Catalana s’obre pas. A poc més d’un mes del dia D, les inscripcions van a ritme lleuger -preveuen arribar als 150.000 inscrits la setmana que ve- i la logística ja està definida sobre el paper i ja assaja, de la mà dels milers de voluntaris d’Ara És l’Hora, sobre el terreny. Un dels grans objectius d’aquest any, expliquen des de l’organització, és reivindicar que “tothom està convidat a decidir” com ha de ser l’eventual futura República Catalana i és per això que s’està treballant perquè determinats col·lectius socials tinguin visibilitat durant l’acte.\nEl fet que la Diada coincideixi aquest cop amb l’arrencada de la campanya de les eleccions del 27-S ha donat peu als partits compromesos amb el dret a decidir però no amb la independència a interpretar que aquest any la manifestació que convoca Ara És l’Hora es pot llegir com un acte electoral a favor de la candidatura de Junts pel Sí. Especialment perquè les números dos i tres de la llista són Carme Forcadell i Muriel Casals, que fins fa pocs mesos lideraven l’ANC i Òmnium Cultural. És per això que des d’Ara És l’Hora han fixat com una de les prioritats que “la transversalitat sigui molt visible”. La fórmula per fer-ho ha sigut adreçar una carta a entitats de tots els àmbits convidant-les a participar-hi, una comunicació directa que no havien fet mai abans. “En aquesta Diada serà molt rellevant la participació de tots els col·lectius i entitats que, com la vostra, aporteu un contingut positiu i esperançador per al nostre futur”, diu el president de l’ANC, Jordi Sànchez, en la missiva enviada.\nTot plegat es materialitzarà en l’assignació de trams específics a determinats col·lectius. El tram 78, per exemple, l’han reservat per al col·lectiu LGBT; el 82, per a dones feministes; el 18, per a pagesos; el 29, per als bombers; el 93, per als sindicalistes; el 104, per a persones sordes; el 115, per als sardanistes, i el 121, per al sector de l’ensenyament. El tram 54 queda reservat per als col·lectius de persones immigrades. La secretària nacional de l’ANC, Anna Pérez Mir, que és també membre de la sectorial d’immigració, explica que la crida a participar-hi està tenint “bona acollida” entre les entitats, sobretot perquè estan especialment actives en la reivindicació del seu dret a poder votar i decidir el futur de Catalunya.\nEn aquests trams específics hi haurà activitats associades al col·lectiu assignat. Així doncs, en el de persones immigrades, al qual s’han convidat més d’un centenar d’entitats, s’hi exhibiran banderes i danses tradicionals de diferents països, entre altres activitats. Conxita Vila, membre de Feministes per la Independència i també de l’espai Ca la Dona, explica que, en el seu cas, reivindicaran el paper “important” de la dona en la construcció d’una nova República en què no imperi “el patriarcat”. En el seu tram, el 82, s’hi exhibiran uns vanos blaus i grocs, es recolliran desitjos escrits en estelades i es repartirà el decàleg per a una Catalunya lliure, independent i feminista.\nCom cada any, també es mantindran els trams en funció de les comarques i del territori de procedència -a la Catalunya del Nord, el País Valencià i les Illes els correspondran el 12, 13 i 14- i n’hi haurà un d’específic per als catalans al món, el 53. En aquests trams, com ja s’ha fet els altres anys, també hi haurà activitats i espectacles, com ara els de castellers, 32 colles dels quals ja han confirmat que hi participaran. Les actuacions musicals dels escenaris que hi haurà al principi de la Via, a la Ciutadella, i al final encara estan per definir.\nAra És l’Hora ha subratllat que no farà campanya per cap candidatura, però sí que buscaran per al 27-S un resultat que en faciliti la lectura plebiscitària. El funcionament de l’acte reivindicatiu ja està ben definit. A partir de les quatre de la tarda els manifestants es repartiran al llarg dels 135 trams -tants com escons al Parlament- en què estarà dividida la Meridiana i deixaran un espai lliure d’uns sis metres d’amplada al mig. A través d’aquesta mena de passadís central i a partir de les 17.14 hores hi circularà sobre un vehicle el punter groc de quatre metres d’ample i vuit de llarg en direcció al Parlament i, al seu pas, la via s’anirà tancant com si d’una cremallera es tractés.\nUn cop passat el punter els participants aixecaran les peces del mosaic de colors que representaran els eixos sobre els quals ha de pivotar la República: equilibri territorial, diversitat, solidaritat, oberts al món, sostenibilitat, igualtat, innovació, regeneració democràtica, educació i cultura, i benestar i justícia social. A les 18.20 hores està previst el final d’una manifestació que des d’Ara És l’Hora esperen que, de nou, tingui repercussió internacional i esperoni la participació en les eleccions més transcendentals de les últimes dècades. La campanya tot just farà unes hores que haurà arrencat.


26 enero 2010 « Distrito Fallas\nEl canvi climàtic, este que farà que el Pare Noel vaja en bermudes d’ací a uns anys, serà el tema d’una taula redona a la Falla L’Antiga de Campanar. Esta xerrada tindrà lloc el dia 3 de febrer a les vuit de la vesprada al seu casal (carrer Molí de la Marquesa, 1, València), tenint el paper de moderadora Isabel Giner Gironés, periodista de Canal 9. Els ponents seran Manuel […]\nCanvi de dia per als esbossos de Camins al Grau\nMalalts del monument faller, rectifiqueu la vostra agenda de presentacions de projectes. Per problemes d’agenda de la fallera major de València, l’exposició d’esbossos de l’Agrupació de Falles de Camins al Grau prevista per a este proper dia 28 canvia al dilluns 1 de febrer a la mateixa hora (20.30 h) i el mateix lloc (casal de la Falla Manuel Candela-Avinguda del Port, al carrer Floresta, número 13, de València).\nEl taller d’indumentària de Carles Salvador serà l’encarregat de la conferència que l’Agrupació de Falles del Mercat de Jesús ha previst per al dia 11 de febrer a les 20.30, al casal de la Falla Baró de Patraix (carrer Mossén Fenollar, 14 de València). Eixe taller ha elaborat, per exemple, el de la fallera major de València 2008, Glòria Martínez Amigó, per a la dansà de la Mare de Déu. […]


Fèia dies que em rondava pel cap organitzar una trobada a l'Espluga del Francolí.\nAnys enrere, arran d'una entrada que vaig fer del menjablanc, una tal Milipicu em va deixar un comentari... d'allí va sortir una "amistat" on line. Ella es diu Rosalia Ferrer, és cosina de la Pastisseria Carquinyolis Ferrer de l'Espluga i a més de Reus... i de molt a propet de casa meva! I per posar en marxa la gastrotrobada vaig començar per aquí... potser és tenir molta barra però vaig pensar que si no ho intentava segur que no ho aconseguiria... missatge pel messenger, Rosalia em passes un mail que et vull fer una proposta? Ni cinc minuts va tardar en contestar-me. Una vegada va saber el pla em va posar en contacte amb el David Ferrer, l'ànima i les mans de la pastisseria i amb el seu vist-i-plau vaig posar-me mans a l'obra.\nAra tocava buscar com completar la jornada.\nI si a casa ens agrada el cava rosat del Celler Carles Andreu... perquè no intentar-ho? Torno a fer el contacte pel messenger i el Bernat Andreu i jo acabem parlant per teléfon. Cap problema, tot van ser facilitats.\nEntre els gastrobloguers que han anat venint a les darreres convocatòries vaig sondejar per saber una possible data i al final vaig decidir que el dissabte 28 de novembre era una data perfecta per fer-ho.\nTant Pastisseria Carquinyolis Ferrer com el Celler Carles Andreu van estar d'acord amb la data.. només quedava buscar restaurant on acabar la trobada... em rondaven dos noms pel cap, un més econòmic i l'altra més gastronòmic, fets els dos contactes em vaig decidir pel segon, pica una mica més però sóm gastrobloguers, que carai! I així vam concretar un dinar per a gairebé 30 persones al Molí del Mallol de Montblanc\nTot lligat. Vaig fer una convocatòria al blog un mes abans de la data, pensant que tindria una feinada en omplir la llista fins a 30, però quina va ser la meva sorpresa que, 4 dies després ja passàvem d'aquesta xifra i vaig haver de tancar la convocatòria... Les baixes previstes de darrera hora fan fer que el grup quedés en 28, un nombre prou important per a una Ganxetes Tour, no us sembla?\nI després l'Ajuntament de l'Espluga del Francolí ens va donar informació turística impresa sobre la zona, i uns petits obsequis d' Oleum Flumen, Ca Rosset, de Forn de pa Sistaré i de la Glòria del blog La Glòria de les Galetes van acabar d'arrodonir la proposta.\nSi voleu saber com va anar tot us remeto als blogs assistents, no cal que jo us ho torni a explicar... Llegiu l' Olga, la Marta, la Mònica, L'Anna, L'Anna i el Jordi, l'Òscar, la Gemma... i si us animeu i en feu alguna més m'ho dieu :-)\nUs he fet una mica el making off de la trobada, perquè veieu el grau de bona gent que es troba per tot arreu i quan senzill pot arribar a ser organitzar una moguda d'aquest tipus quan totes les coses venen de cara. I sobretot quan agraïts som els bloguers que matinem en dia de festa, fem quilòmetres, aguantem el "programa", ens mengem tot el que se'ns posa al davant i no perdem mai la rialla de la cara... Ho repetiré tantes vegades com calgui... el millor dels blogs sóm els bloguers!\nGràcies a tots vosaltres la trobada va ser possible!\nEtiquetes de comentaris: Carquinyolis cava Galetes GanxetesTour Torrons trobada gastroblocaire Vi\nUbicació: La Conca de Barberà\nMontse femcuinetes 18 de desembre de 2015, a les 21:42\nMarta Padenous 18 de desembre de 2015, a les 22:26\nVisca, i repeteixo olé tú!!! Petunarrus\nLa Cuina de l'Olga 18 de desembre de 2015, a les 23:35\nFeliç de haver format part d'ella!\nJosé Padilla 19 de desembre de 2015, a les 7:06\nMolt bona organització i millor companyia, esperarem la propera, petons Dolça !!\nMònica Tarradellas 19 de desembre de 2015, a les 10:12\nNoia...ets una crack organitzant aq magnífiques trobades...i la de l'Espluga,pira i Montblanc va ser espectacular!!!\nMiquel 19 de desembre de 2015, a les 18:09\nNo pude ir pero esta claro que me perdí una buena ocasión de conocerte y disfrutar de un encuentro tan bien organizado y tan variado ,espero que el próximo pueda ir.\nAprovecho para desearte unas Bones Festes i molta salut i alegria\nglòriacookies 20 de desembre de 2015, a les 0:20\nEts una craAck! Jo meu vaig passar genial! Puc agafar-te la foto d grup x publicar-la jo tb? Besets!\nNo tot són postres 20 de desembre de 2015, a les 0:24\nGlòria... tota teva la foto!!!\nesborrar 20 de desembre de 2015, a les 14:29\nVa estar molt bé, gràcies per convidar-nos-hi!\nRosalia Ferrer 20 de desembre de 2015, a les 17:47\nGlòria, el món és dels que posen les coses en marxa! I la gent de Reus donem corda al món! :))) De vegades potser anem acelerats, però el món gira cada dia! Bravo per la teva feina i bravo per engrescar a tota la colla de bloguers a conéixer i a estimar els productes bons que es fan a casa nostra!\nMolt agraïda per les teves paraules i per la teva feina. Seguiu així!\nAprofito per desitjar-vos a tots i a totes unes bones festes de Nadal i si és amb productes de casa millor i si són de casa el meu cosí, molt millor encara. M'estimo la feina que fa i la passió que li transmet.\nEn record al meu gran padrí!\nAbraçades i petons dolcets a t@ts!\nBruixes a la cuina 20 de desembre de 2015, a les 17:54\nEs veu que vau disfrutar i que tu ets una "manager" estupenda! :) Felicitats!!! A veure si alguna vegada puc agafar l'avió i fer-vos companyia: m'encantaria!\nAnna Pigarda 20 de desembre de 2015, a les 20:14\nGràcies per descobrir-nos nous artesans i productors de casa nostra! Una abraçada molt forta i bones festes! Fins l'any vinent!


Carlos Delgado: Missió complida (Lluís Planas)\nCarlos Delgado: Missió complida\nLLUÍS PLANAS 28/12/2013 00:00\n260x366 Carlos Delgado: Missió complida Carlos Delgado: Missió complida\nCarlos Delgado deixa la política amb el decret de mínims a l'ensenyament derogat; el català, qüestionat com a llengua pròpia i fora de l'administració com a requisit per accedir-hi; les quadribarrades, prohibides com a símbol públic, i el Parlament balear, negant l'existència de cap lligam amb Catalunya. Les seves aspiracions ideològiques, minoritàries i motiu de befa fins fa pocs anys, han estat finalment assumides per un PP illenc hegemònic. I això havent perdut dos congressos defensant-les.\nFins i tot es pot pensar que José Ramón Bauzá ha anat més enfora d'on s'hagués atrevit Delgado. "Són les dues cares d'una mateixa moneda", profetitzà l'expresident Tòfol Soler quan els dos aspirants s'enfrontaren en el congrés popular de 2010. El misser que començà a fer de polític com a director general al primer Govern Matas ha estat el cavall de Troia d'aquells que somiaven en una Nueva Mallorca. Una distracció, amb un punt histriònic, per després assolir l'objectiu -el control del PP- per altres vies.\nTot i el seu gust per una imatge de polític inflexible en els seus principis i "sense complexos", Delgado ha estat més que pragmàtic en la seva trajectòria. Fou abanderat d'acabar amb els lligams del seu partit amb Unió Mallorquina, però per arribar a la batlia de Calvià no tingué cap problema per pactar amb el partit de Munar, i molt manco per mantenir-s'hi després amb el suport d'un trànsfuga i un sou de 90.000 euros, el més elevat d'un càrrec públic. Tampoc no va ser això impediment per presentar-se com el "regenerador" de la política balear. En això, també igual que Bauzá.\nL'ascens de Delgado, com el de Bauzá, no es pot entendre sense el desballestament del PP balear amb la fugida de Jaume Matas i l'esclat dels casos de corrupció. El 2008 decideix plantar batalla en el primer congrés que convocà Rosa Estaràs i perd de manera contundent. Aquí Delgado va aprendre que les maneres casernàries li podien servir per guanyar-se els aplaudiments dels corifeus de la Nueva Mallorca, però que si s'enfrontava a l'aparell del partit, no hi tenia res a fer.\nHavia acusat Mariano Rajoy de ser "una màquina de perdre eleccions"; a Estaràs i a tots els antics barons de Matas, de ser "dinosaures", i fins i tot acabà duent a la barra tot el partit i l'organitzador del congrés, Francesc Fiol, acusant-los de fer mangarrufes a favor d'Estaràs.\nLlavors, els mateixos que ara l'aplaudeixen el repudiaven. El 2010, amb la lliçó apresa, s'hi torna a presentar, però amb un perfil molt més baix. No li feia falta més, perquè com a contrincant tenia José Ramón Bauzá, digitat per Estaràs i avalat per Madrid, i que aconseguí el suport d'uns barons -Font, Rodríguez, Pastor- que no es refiaven de l'altre. La candidatura de Delgado just permeté legitimar la victòria de Bauzá en un congrés obert a tota la militància, però els resultats del de Calvià ja deixaren en evidència que les seves tesis guanyaven terreny: un 30% dels vots a Balears i un 40% a Palma.\nLa resta és allò pactat amb Bauzá. Delgado s'integra en el projecte com a vicepresident del PP balear, s'eliminen els barons, els "dinosaures", excepte Rodríguez, que es resisteix a extingir-se fent-se valer a Palma, i finalment es deixa que la "cara amable" guanyi les eleccions i acabi la missió ja des del poder.\nLa renúncia ja estava feta\nDelgado renuncià a les més altes aspiracions personals, i les tenia, a canvi de veure'n complides les ideològiques. Ell, el partit i Bauzá mateix sabien que per això mateix no podia ser-ne el successor. Sigui quin sigui el vertader motiu de la sortida, la seva absència permetrà al PP balear centrar la seva imatge amb vista a les properes eleccions. Fins i tot fer aclucades d'ull al regionalisme.\nAl capdavant de Turisme, Delgado deixa la fita d'una nova llei general i decrets permissius amb els hotelers. Els turistes continuaran arribant sense ell. I llenegades importants, com la contractació a dit de la seva parella com a assessora, les fotografies amb els testicles de cérvol al cap o la investigació sobre Ràdio Calvià. En castellà diuen que " quien a hierro mata, a hierro muere ". Ell va arribar a la batlia de Calvià gràcies a interposar i amplificar una bateria de querelles contra la socialista Margarita Nájera. Cap d'elles no tenia fonament, digueren els jutges. Veurem què diuen de la que hi ha ara contra ell.\nL’ADT sol·licita als ajuntaments que els enviï qualsevol denúncia en sòl protegit