López Raimundo, Joaquin - Barcelonins deportats als camps nazis 1940 - 1945. Amical de Mathausen i altres camps i de totes les víctimes del nazisme d'Espanya\nJoaquín era el quart noi dels cinc fills del matrimoni López Raimundo, de Tauste i va ser en aquesta localitat saragossana on va néixer el 8 d'octubre de 1919. La família regentava un negoci de compra de cereals i venda de farina fins que a 1927 el pare va marxar a treballar a Saragossa com a empleat. Gregori, un dels germans de Joaquim, es va traslladar a Barcelona l'octubre de 1931, al que li va seguir poc temps després Antonio, que havia demanat el trasllat a la sucursal que el Banco Zaragozano havia obert a la capital catalana. Els fills grans van convèncer els pares, que es van traslladar a Barcelona, amb la resta de la família, a principis de 1932, instal·lant-se al carrer Entença, cantonada amb Aragó.\nAmb catorze anys ja complerts, Joaquín va seguir els seus estudis a l'Institut de Gràcia i de mà dels seus germans grans, sobretot de Gregorio, va anar descobrint l'ambient juvenil de la ciutat i els seus entorns. Joaquín va entrar a treballar d'aprenent en un taller d'enquadernació, quan el seu germà Gregorio es va incorporar al servei militar. L'ambient polític dels anys 1934 i 1935 es va viure intensament a la casa d’en Joaquim sobretot per l'activitat sindical d'Antonio en el si de la Federació de Banca i Borsa de Barcelona de la UGT. Va ser en aquesta època quan va conèixer a Francisco Boix, estudiant de l'Institut Balmes qui col·laboraria al costat de Gregorio en la redacció de la revista de les Joventuts Socialistes Unificades, “Juliol”, establint una amistat que es mantindria fins a la mort de Boix.\nL'inici de la guerra va tenir repercussions dramàtiques per a la família López-Raimundo, ja que el 21 de juliol, en un control cenetista, ubicat a les rodalies de Binéfar, va morir d'un tret al pit el seu germà Antonio qui s'havia traslladat, com membre del Comitè Antifeixista que s'havia creat a Barcelona, per conèixer la situació a la zona, després del triomf dels colpistes a la ciutat d'Osca.\nJoaquim, durant els primers mesos de 1938 va ser allistat i destinat a la 35 Brigada Internacional on va estar lluitant en diversos fronts. Amb la derrota republicana Joaquín es va veure forçat a exiliar-se a França, camí que també van seguir els seus germans, Gregorio i Eloísa. Van tenir contacte durant aquells mesos en què Joaquín va estar intern a Saint Cyprien i a Barcarès. Gregorio va poder sortir cap a Mèxic i Eloísa va ser retornada a Espanya per les autoritats franceses a finals de 1939. Joaquín es va allistar a la Companyia de Treballadors Estrangers 108, sent destinat a realitzar treballs a la línia Maginot fins a la seva detenció pels alemanys al maig de 1940.\nCom a presoner de guerra, va ser traslladat a l'frontstalag 140 (Belfort), lloc de retrobament amb el seu amic Boix. Mesos més tard, el 10 de gener de 1941, un grup de republicans, entre els quals es trobava Joaquim, van ser traslladats a l'stalag XI A i el 24 abril 1941 van emprendre el camí que els va portar al camp de Mauthausen, on van arribar a la freda matí del 26 d'abril. A Joaquín li va ser adjudicada la matrícula 3191 i la seva estada al camp central es va perllongar mig any. Durant aquests mesos va tornar a contactar amb Boix, que havia arribat el 27 de gener i també amb altres companys i coneguts de Barcelona, la qual cosa va ajudar a superar, en part, els temors que l’amoïnaven des de l’arribada al camp.\nAl novembre de 1941 va ser traslladat al camp de Gusen, on va ser destinat a la cura de la roba i posteriorment a la pedrera. Segons va explicar a Montserrat Roig, "va ser a Gusen on va conèixer el veritable horror dels camps. Es va trobar entre la minoria de supervivents espanyols, sense estalviar-se períodes de debilitat extrema. Recorda que va ser l'ajuda del madrileny Manuel García Barrado (àlies Bernardo Pérez ) el que el va salvar de morir a Gusen: un veritable escorxador dels deportats republicans ". El 18 de març de 1945 va ser retornat al camp central on se li va assignar una nova matrícula, la 47209. Un nou destí millor, que els que havia tingut fins llavors li va permetre arribar a maig de 1945 i viure l'alegria de l'alliberament del camp. Una alegria mitigada pel record dels companys i camarades que es van quedar pel camí.\nDe retorn a França, es va instal·lar a París, on va poder refer la seva vida. Amb el seu germà Gregorio no es va tornar a veure fins passats set anys de la seva separació quan aquest va tornar d'Amèrica. Joaquín continuar l'estreta amistat amb Boix i, després de la seva mort, es va fer càrrec de les seves pertinences entre les quals cal destacar la important col·lecció de negatius fotogràfics de l'època de l'internament i de l'alliberament, que confià posteriorment a la Montserrat Roig quan estava escrivint el seu llibre sobre l'experiència els catalans als camps nazis, fotografies que avui es troben dipositades al Museu d'Història de Catalunya.\nUna de les últimes vegades en què Joaquín va tornar a Barcelona va ser per participar a l'homenatge organitzat per la Generalitat de Catalunya el novembre de 2005, però la seva delicada salut li va impedir assistir al que el govern de l’Aragó va realitzar al maig de 2010 als deportats aragonesos. Va morir a la localitat francesa de Fontenay-sous-Bois el 5 març 2012


les coses del dimoni: via verda entre tarongers\nvia verda entre tarongers\nA Espanya hi ha uns 7.600 km de línies de ferrocarrils fora d'ús i desmantellades, de les quals s'han recuperat 2.100 km com a Vies Verdes, que són camins estrets i de poc pendent per a cicloturistes, vianants, etc.\nA la Comunitat Valenciana tenim unes 14 Vies Verdes: Les Salines, Alcoi, Maigmó, Xixarra, Las Virtudes, Dénia, Serpis, Xurra, La Safor, El Cabriel, Ojos Negros, Benicàssim, La Panderola i La Pedrera. La més important és la d'Ojos Negros, que s'estén al llarg de 68 km per la vall de l'Alt Palància entre Torres-Torres, al N de València, i Barraques, al S de Castelló. Fou inaugurada en 2.003 i ha tingut tal èxit de visitants que l'han ampliat amb altres 92 km, fins a més enllà de Teruel. En conjunt, amb els seus 160 km, és actualment la més llarga d'Espanya.\nPer tot açò i considerant que ací tenim l'antiga plataforma del Trenet entre Carcaixent i Tavernes, que continuava fins a Dénia per a embarcar allí les taronges de la Ribera, ja en 1997 proposàrem recuperar-la com a Via Verda als ajuntaments dels termes pels quals transcorre: Carcaixent, Alzira, Benifairó i Tavernes. Posteriorment podríem recuperar també els trams Tavernes-Gandia i Oliva-Dénia, connectant-los per mig de l'actual Via Verda Gandia-Oliva,\nCuriosament la part principal del traçat Carcaixent-Tavernes transcorre pel terme d'Alzira lluny del casc urbà, però açò no suposa cap problema perquè amb el camí del Malecó i els de Vilella podem enllaçar amb la Via Verda, baix de la Cova de les Meravelles. Anàlogament hi ha camins per a connectar-la amb els municipis de Simat i Benifairó de la Valldigna. Finalment, amb el nou carril bici que han fet en Tavernes, podem arribar fins a la platja i la Mediterrània.\nEn resum, els beneficis de la Via Verda serien múltiples perquè:\n→ Suposaria un final digne per al Trenet, que fou el primer tramvia d'Espanya, tan antic que començà a funcionar amb tracció animal (1864-1969).\n→ Permetria recuperar i mantenir el record i el patrimoni històric corresponent.\n→ Connectaria en bici i a peu, entre camps i muntanyes, els pobles de la Ribera Alta amb la Valldigna i la platja.\n→ Evitaria accidents en la carretera actual i agilitzaria el seu trànsit al passar-se molts ciclistes a la Via Verda.\n→ Fomentaria el transport sostenible i el respecte a la Natura.\n→ Promouria l'esport suau i la vida saludable.\n→ Impulsaria el turisme verd, respectuós amb l'entorn i les persones.\n→ Revaloritzaria l'entorn rural i l'agricultura ecològica.\n→ Crearia treball directe en la recuperació, el manteniment i els serveis annexos.\n→ Reforçaria i ampliaria els programes locals de turisme, com la Ruta de la Taronja i la de la Morera.\n→ Ajudaria, en definitiva, al desenvolupament sostenible dels nostres pobles.\nTot això amb un impacte pràcticament nul i un cost mínim, perquè l'obra ja està quasi feta i resultarà molt més econòmica que qualsevol carretera. Només cal arreglar bé el ferm, buscar alternatives als pocs trossos que s'han menjat la plataforma i algun detall més. Sens dubte, amb un projecte ben presentat, es podrien aconseguir importants ajudes de fons estatals i europeus per l'interès ambiental i comunitari del tema, de forma que a penes els coste diners als ajuntaments implicats.\nAixí doncs, ara que es respiren aires de canvi, des de la Ribera en Bici tornem a proposar la creació de la Via Verda Ribera-Safor aprofitant l'antiga plataforma del Trenet entre Carcaixent i Tavernes. En eixe sentit, aquest dissabte 7-F participem en una Taula Rodona sobre la Vieta a Carcaixent, el diumenge 8-F farem una cicloruta per on anava l'antic Trenet i a partir d'avui encetem la recollida de signatures per a la petició de Via Verda.\nPublicat per dimoni de xiquet a 3:11 a. m.\nEramos pocos y pario rita barbera\nEsquerra unida i els seus dubtes\nla gent de compromís\n50 sombras de paqui\nEntre la realitat i el desig una campana sense bat...\nel centre d'alcoi article de javier llopis\nturisme asignatura pendent\nels punkis tenien raó\nRe-industrialització? en serio?\ndiari de un aturat qualsevol\nContinua el lio del parking de la rosaleda\nprimaries de compromis....ni pa tu ni pa mi\nOpinió contundent de la carrasca sobre el parking ...


Denunciada una nova agressió sexual durant les Festes de Gràcia - Empordà\nDenunciada una nova agressió sexual durant les Festes de Gràcia\nAssociacions del barri asseguren que hi ha un nou cas d'agressió masclista, que elevaria a cinc els casos registrats durant les festes\nefe/acn/ddg 30.08.2019 | 06:30\nConcentració de rebuig contra les agressions masclistes, dimarts passat. acn\nConcentració de rebuig contra les agressions masclistes, dimarts passat.\nLa Taula de Treball sobre el Protocol per a l'Abordatge de les Agressions Masclistes a la Festa Major de Gràcia va assegurar ahir que s'havia interposat una nova denúncia per agressió sexual durant les festes. En un comunicat que l'entitat Feministes Vila de Gràcia va emetre a través de les xarxes socials, es va explicar que «davant del coneixement d'una nova denúncia d'agressió sexual (...), la Taula referma el seu rebuig a qualsevol tipus d'agressió a les dones».\nConsultats per Diari de Girona, els Mossos d'Esquadra ahir no tenien constància d'una nova denúncia per agressió durant aquesta festivitat. Aquest cas se sumaria a les dues denúncies policials presentades fa uns dies per dues dones per agressions sexuals durant les mateixes festes. Els Mossos d'Esquadra tenen obertes dues investigacions per aquests dos casos.\nLa taula, que inclou diverses associacions del barri de Gràcia, va assegurar que amb aquesta ja són cinc els casos d'agressió sexual entre el 15 i el 21, dies que va durar la festivitat del barri. Una de les pressumptes agressions no va ser denunciada però els Mossos estan investigant-ho, i l'altra s'hauria produit al districte d'Horta-Guinardó de Barcelona mentre la víctima tornava de les festes.\nD'altra banda, l'associació va fer balanç de les actuacions del Punt Lila durant les festes, amb un resultat de 2.536 accions de sensibilització i informació, 22 assessoraments i 23 intervencions.\nA més, el comunicat va mostrar-se contundent i va subratllar que a Gràcia «no es toleren agressions ni comportaments que limiten a les dones la seva manera de gaudir de les festes lliurement», i que no permetran «que aquest tipus d'actituds i conductes s'escudin sota un paraigua d'alcohol i de festa, perquè res excusa una agressió».\nPrecisament, la setmana passada aquesta plataforma que integra institucions, entitats i assemblees feministes, va convocar dues concentracions que van aplegar centenars de persones per mostrar el rebuig davant de dos dels casos de violació denunciats, que van tenir lloc en només dos dies de marge.


David Clusellas convida a fer un passeig literari per la capital de Catalunya amb la presentació del seu llibre “Lire Barcelone” | Ona Bages\nDavid Clusellas convida a fer un passeig literari per la capital de Catalunya amb la presentació del seu llibre “Lire Barcelone”\njuliol 21st, 2020 Dídac Garcia Avinyó, Bages, CULTURA, General, La Central, Notícies, Ona Bages, Sant Fruitós de Bages 0 comments\nL’editorial nord-catalana Trabucaire publica aquest assaig divulgatiu que ja s’està distribuint per França i que breument es distribuirà a Catalunya a través de Nordest Llibres. El llibre vol ser una reflexió en forma de passejada literària a través de la literatura i com aquesta ha representat la Barcelona actual. Ho fa amb una selecció de novel·les de sis autors en tres llengües diferents. Dos d’expressió catalana com són Mercè Ibarz i Marta Rojas, dos en llengua castellana com Milena Busquets i Eduardo Mendoza, i dos en francès de la mà de Mathias Énard i Grégori Polet.\nEl període que s’hi descriu va des de la vigília del Fòrum Universal de les Cultures de l’any 2004 fins a la Barcelona dels Indignats i les grans manifestacions independentistes. L’autor David Clusellas mostra un gran mosaic de personatges, situacions i espais que fan reconeixible la Barcelona contemporània actual i la seva societat. L’assaig també convida al debat sobre el model actual de ciutat cosmopolita i qüestiona si la modernitat de Barcelona segueix sent referència internacional o no.\n“Lire Barcelone” està escrit en francès per David Clusellas, periodista i escriptor nascut a Avinyó l’any 1979 i santfruitosenc per adopció. L’any 2000, Clusellas va ser galardonat amb el Premi Rosalia Rovira de Comunicació. Actualment viu a Perpinyà on treballa a l’Euroregió Pirineus Mediterrània.\nNext article La Fira Mediterrània de Manresa combinarà activitats presencials i en línia\nPrevious article Els participants de l'Estiu Jove de Sant Fruitós sospitosos de contagi donen negatiu


El segon Obrador d'Arrel de la Fira Mediterrània obre la porta a artistes internacionals | NacióManresa\nper Redacció, 26 d'abril de 2022 a les 21:28 |\nPresentació de l'Obrador d'Arrel de la Fira Mediterrània al Kursaal de Manresa | Mar Martí\nLa Fira Mediterrània de Manresa incorpora 24 propostes artístiques a la segona edició de l'Obrador d'Arrel 2022-2023, un programa d'acompanyament als artistes que treballen la cultural tradicional i popular des d'una òptica contemporània. Una de les novetats és la creació de l'Obrador internacional amb l'objectiu de promoure la transmissió de coneixements entre artistes catalans i estrangers. El director artístic de la fira, Jordi Fosas, ha destacat que el fet que tant l'espectacle inaugural com el de cloenda formin part de l'Obrador demostra l'aposta de la fira per aquestes propostes experimentals. El Departament de Cultura ha ampliat la seva dotació econòmica i enguany hi destinarà 80.000 euros.\nLa segona edició de l'Obrador de la Fira Mediterrània inclou propostes relacionades amb Manresa 2022, els 25 anys de la fira, l'Obra del Cançoner Popular -que enguany celebra el centenari-, i el Pla d'impuls a la dansa d'arrel, entre d'altres. El director artístic del certamen ha destacat que l'objectiu de l'Obrador és "permetre que els artistes puguin arriscar i provocar, i que puguin néixer projectes a l'entorn de l'arrel, la cultura popular i la tradició oral". Totes les propostes s'inclouran a la programació de la Fira Mediterrània, que se celebrarà del 6 al 9 d'octubre a Manresa.\nUna de les novetats d'aquesta segona edició és la creació de l'Obrador internacional amb l'objectiu de promoure la relació i la transmissió creuada de coneixement entre artistes catalans i internacionals. Entre les propostes que s'hi podran veure hi ha la taiwanesa Lin I-Chin, coreògrafa i directora de la companyia de dansa Bare Feet Dance Theatre, que compartirà un laboratori amb diversos artistes catalans. També hi haurà la proposta ficus indica, un espectacle musical i poètic creat pels occitans Rodin Kaufmann i Loís Pezet, la illenca Marina Hein i la catalana Azucena Moya.\nA més, tant l'espectacle inaugural com el de cloenda estan inclosos al programa d'acompanyament de la fira. En tots dos casos el carrer hi tindrà un protagonisme especial. Pel que fa a la inauguració, la fira ha optat per un espectacle de carrer de gran format amb una proposta que combina circ, música i cultura popular i connecta amb la celebració de Manresa 2022. Es tracta d'El Pou de al gallina, de la Cia Voël, que revisa la llegenda manresana des del llenguatge contemporani del circ en diàleg amb la colla castellera Tirallongues de Manresa.\nLa cloenda de la Fira Mediterrània serà un espectacle sonor amb motiu del 25è aniversari del certamen. Es tracta de Narro, que proposa una trobada sonora del diàleg entre la tradició, la contemporaneïtat i la ciutat de Manresa. Pau Benítez, flabiolaire, i Joan Cot, compositor que treballa des de l'electrònica, exploraran sonorament la Fira Mediterrània i Manresa. Aquest diàleg sonor s'enregistrarà durant els quatre dies de la fira.\nAprofitant la celebració enguany del centenari de l'Obra del Cançoner Popular, l'Obrador inclou diverses propostes que basen el seu repertori amb el llegat tradicional del recull. És el cas de Les eines, del Cor Jove Amics de la Unió de Granollers, un testimoni de les melodies que sonaven durant les jornades de treball al camp a principis del segle XX, amb arranjaments i acompanyament musical en directe de David Soler i Marcel Bagés. I de Solc, de l'Esbart Ciutat Comtal i Arnau Obiols, que se centra en les figures dels missioners i missioneres que es van encarregar de fer el treball de recerca de l'Obra.\nPropostes del Pla d'impuls\nLa Fira Mediterrània acompanya dins l'Obrador a quatre propostes del Pla d'impuls a la dansa d'arrel que ha engegat el Departament de Cultura i que compta amb el suport de la mateixa Fira, l'Agrupament d’Esbarts Dansaires, els festivals Ésdansa i Dansàneu, la Federació d'Ateneus i el programa Mans de Catalunya Ràdio. Es tracta del projecte El Rӕpte, de l'Esbart Manresà; Flor de maig, dels ballarins Xavier Gumà i Verònica Hernàndez; L'Hereu Riera, de l'Esbord de Pere Seda; i I potser sentiràs el campanar, el diàleg dels ballarins Roger Cusidó i Lali Mateu amb la companyia MINIMíssimA.\nL'Obrador d'arrel inclou altres propostes d'arts escèniques. En destaca de la proposta del bailaor Israel Galván que, acompanyat del cor de veus blanques de l'Escolania de Montserrat, a Seises s'inspira en el tradicional ball que fan a la catedral de Sevilla deu nens en un dels actes més esperats de la Quaresma.\nEl col·lectiu teatral Mos Maiorum a Solar farà un ritual catàrtic amb testimonis reals parlant de la problemàtica de la desregularització de la transició energètica al camp. Assumpta Mercader i A Piacere Grup Vocal, a (La)Montserrat, portaran la narració oral a escena a partir de llegendes de la muntanya de Montserrat per parlar de la salut mental. I, finalment, Zum-Zum Teatre proposa fer un viatge a les arrels i als records de tota una vida a Test... ament.\nL'Obrador inclou també altres propostes musicals. El trio Marala està preparant un nou disc per cantar a la mort com ho fan les padrines, amb espai per a l'electrònica i els sons orgànics. A Re·Romanç, Heura Gaya, Marçal Ramon, Ivó Jordà i Atzur portaran a l'actualitat l'obra de recerca que va fer el músic Felip Pedrell al Cancionero musical español, del qual es commemora el centenari de la seva mort. L'Adrià Grandia, al costat de Carlos Martorell i Anna Romaní, refarà l'imaginari sonor tradicional a RE-. I Jaume Aiats, a La balada d'en Solé Sugranyes, presentarà una òpera de butxaca de polifonies per seguir els darrers anys de vida del militant anarquista Oriol Solé Sugranyes.\nSota l'etiqueta ObradorLAB, s'inclouen tres propostes que aquest 2022 estan en procés de creació i s'estrenaran el 2023. Es tracta de Condens, una reflexió del ballarí i coreògraf Magí Serra que parteix de la transhumància artística feta a la Fira de fa dos anys amb Arnau Obiols i Pere Camps a Brots Transhumants; Vocal Roots, on Maria Coma va a la recerca de les arrels per reconnectar amb la natura, i Foradada, de Moll de l'os d'Àfrica Llorens, una proposta que combina circ i artesania i que parteix de la llegenda de Montserrat per parlar de gènere.\nCultura i Mitjans, cultura popular, Fira Mediterrània, Obrador d'Arrel


9 consells (seriosos) per convertir-se en una estrella de bellesa de Youtube - Youtube\n9 consells (seriosos) per convertir-se en una estrella de bellesa de YouTube\n'Si m'haguessis preguntat fa uns anys què pensava fer amics a Internet, hauria estat com 'És tan esgarrifós. Però ara, molts dels meus millors amics són persones que he conegut a través de YouTube', diu Ingrid Nilsen. La jove, de 24 anys, ha guanyat molt més que amics del lloc web per compartir vídeos, avui té més d’un milió de subscriptors en línia. I una feina de ple dret amb cinc figures cada mes com a estrella de YouTube.\nEl que va començar com a sortida durant un semestre solitari a la universitat ara és un negoci legítim: Nilsen crea un nou vídeo cada dia, que triga de dues a deu hores a produir-se de principi a fi i, després, el fa sortir al seu canal de YouTube suportat. per anuncis. Més coneguda com a Miss Glamorazzi en el món en línia, Nilsen cobreix contingut de bellesa, moda i estil de vida en els seus vídeos, fent des dels trets de maquillatge a la drogueria i les màscares de pèl de bricolatge (o com ella els diu, GIY - 'Glam It Yourself') fins a aconseguir -enllaços preparats a punt i data i enllaços de mes preferits. 'Vaig pensar que era només un lloc per anar a veure gent fent coses divertides i veure vídeos amb gats. No tenia ni idea que la gent creava regularment contingut que era impressionant ”, diu de la seva primera impressió de YouTube. Quatre anys després, Nilsen és client de la companyia de mitjans de comunicació Big Frame de YouTube, part de la xarxa de bellesa en línia Polished, i el seu canal ha obtingut més d’1,8 milions de subscriptors (l’equivalent a les persones que van configurar el seu DVR per gravar la temporada completa d’un programa) i una audiència encara més gran, formada majoritàriament per entre 13 i 17 anys, el 97% dels quals hauria de suposar que són dones. Un dia, Nilsen vol anar més enllà de ser coneguda com a Miss Glamorazzi, però ara per ara, és feliç sent la vuitena personalitat més popular a YouTube. A continuació, revela com convertir-se en una estrella de YouTube instantània en nou senzills passos:\n1. Sigues tu mateix, però més amplificat\nCom que una personalitat relaxada no es tradueix a la càmera, heu de ser una versió més gran de vosaltres mateixos (penseu que Beyoncé coneix a Richard Simmons), més parlant, enèrgic i confiat del que és realment. Si us agrada un esmalt d'ungles, heu de cridar aquest amor des dels terrats: demostreu que la vostra fidelitat a l'Administració de l'OMI és un home bo que és difícil de trobar vigor. 'A vegades et trobes amb YouTubers a la vida real, que estan bojos a la càmera i t'agraden, Uf, encara sou la mateixa persona, però una versió molt més divertida,”, Diu Nilsen.\n2. Aprèn a estimar el so de la teva pròpia veu\nTrieu parlar sobre alguna cosa del qual no us importa que parli molt. Ni tan sols cal saber Molt al respecte, només cal que continuïn conversant amb tu mateix. Ets un Boniques i petites mentideres fan? Li encanta el gelat? Algú que porta molts articles simpàtics a la bossa bossa? Fes-ho dir! Però costi el que costi és escriure un guió i intentar-ho: “Per a algunes coses, pot ser que tingui una idea general del que diràs, però no tant el guió; podeu acabar sonant com un robot. '\n3. Empenta pel despertar\nQuè fas normalment amb les mans? Les seves frases solen pujar al final així? Se sent incòmode parlar amb una càmera, però asseure’t a les mans i endinsar-s’hi. 'Pretén que estàs parlant amb un amic molt bo', recomana Nilsen. I un amic no judicial en això, perquè et faràs embolic i hauràs de començar més d'un milió de vegades. Però ningú no ho sabrà mai!\n4. Sense cara de repòs\nDigueu les coses amb un somriure i recordeu que sempre esteu a càmera. 'Si normalment algú està tranquil, sembla que estàs trist a la càmera. Vaig aprendre a publicar-ho en vídeos. ' Així que no us veieu massa enfocats quan intenteu no cremar-vos mentre us pessigueu els cabells.\n5. Les persones són com ocells; Els agraden les coses brillants\nAfegiu accessoris, anells i coses interessants perquè la gent miri. Trieu peces amb molt de detall al coll o un collar especialment interessant, ja que ho veuran tots els vostres aficionats. Festa a la part de dalt, pijames a la part inferior.\n6. Però ... Assegureu-vos que en teniu Alguna cosa al fons\nPerquè passen reflexions. I si hi ha alguna cosa, els YouTubers ho trobaran. I és possible que no sigui la manera com vulgueu anar viral.\n7. Voleu un nom intel·ligent i fàcil de recordar\n'La meva provenia de Lady Gaga paparazzi cançó, perquè estava enganxada al meu cap. Vaig arribar a les tres de la nit i tenia sentit a les 3 de la nit, però no estava pensant, Què serà un bon nom de marca? ' El que és impressionant ara no és necessari que sigui increïble en cinc mesos, de manera que trieu alguna cosa intemporal, com una iteració del vostre nom o alguna cosa relacionada amb les Spice Girls.\n8. Comparteix com No hi ha demà\nTens Twitter? Instagram? Vinya? Snapchat? Una plataforma tan divertida que la majoria de nosaltres no sabem encara que existeix? Li poses el nom, el comparteixes. La teva mare té Facebook? També hauria de compartir el vostre vídeo en els seus feeds. Com més llocs pugueu difondre el vostre vídeo, més clics i més proporcions obtindreu. Però! Allibereu les mercaderies lentament en lloc de bombardejar els seguidors amb el mateix enllaç a totes les plataformes. En comptes d'una bufetada de xarxes socials a la cara, són com alguns pessics ben esglaonats.\n9. Visiteu els vostres famosos amics per a un xat ràpid\nLa forma més ràpida d’obtenir molts seguidors? Apareix al vídeo d'algú que ja és una estrella de YouTube de grans dimensions. Deixa un comentari al mur de YouTuber, després inicia una correspondència amb ell, fes-te els millors amics i convida't a casa seva per parlar-ne Joc de trons en un dels seus vídeos. Incloeu un enllaç al vostre propi canal i auge, teniu subscriptors. Fàcil. Podeu retornar el favor convidant-lo a parlar sobre les complexitats d’Oreos de doble coseta un cop sigueu famosos.\nAmb els consells d’Ingrid i iMovie al meu davant, vaig intentar crear el meu propi vlog que em faria una catapulta a l’estelada de YouTube. A continuació es mostra el resultat. (I manteniu el correu electrònic del fan, si us plau.)\n'Com deixo el meu xicot, enganyant el meu ninot?'\nPer què algú no vol ser calb?\nMalala va celebrar el seu aniversari en un parc d'atraccions iraquès amb ISIS forçades fora de l'escola per ISIS


Per què l'AVE València-Castelló no és "alta velocitat"? - Diari La Veu\nEscriba el número 630506\n22 gener 2018 19:40h\nL'AVE arribarà a Castelló el 23 de gener. Aquesta era la informació que es publicava el passat dimarts, 16 de gener. Fonts del sector informaven Europa Press que "la nova connexió d'Alta Velocitat (AVE) entre València i Castelló es posarà en servei comercial per a viatgers dimarts que ve" i que "aquest nou tram d'AVE, que forma part del Corredor Mediterrani, permetrà retallar en mitja hora el temps de viatge amb tren entre Madrid i Castelló, de manera que suposarà dues hores i 25 minuts". La inauguració del nou servei serà aquest dilluns.\nLa realitat és que a Castelló sí que arribarà un tren AVE –la marca comercial que usa Renfe Operadora per als seus trens d'alta velocitat d'alta gamma–, però no ho farà a alta velocitat. És com si, anant a la metàfora, ens digueren que arribarà un Ferrari o un Bugatti, però en lloc de circular per una pista de velocitat il·limitada, ho fera per un sender de muntanya o un camí de pedres. La confusió –premeditada o no– naix quan amb la paraula AVE es pot fer referència de manera indiscriminada al cotxe i a la via de comunicació per on circula.\nNomés atenent a la definició que en dóna la Unió Internacional de Ferrocarrils (UIC, pel francés Union Internationale des Chemins de Fer), ja es pot concloure que l'alta velocitat no arribarà aquest dilluns al tram entre València i Castelló. Si bé la UIC reconeix que no hi ha una definició estàndard per al ferrocarril d'alta velocitat, resumeix que, "en tot cas, l'alta velocitat és una combinació de molts elements que constitueixen tot un sistema". Dins d'aquest sistema estaria el material rodant, és a dir, els trens, però també les infraestructures. I ací és on està el quid de la qüestió: per a la UIC, aquestes infraestructures han de ser línies noves dissenyades per a velocitats superiors als 250 km/h o bé, en alguns casos, línies ja existents millorades per a arribar a velocitats de 200 o 220 km/h.\nEl secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, Josep Vicent Boira, explica a Diari La Veu que "no sabem exactament les velocitats i altres dades tècniques, perquè es presentaran aquest dilluns, però sí que sabem el temps dels trajectes i d'ací deduïm les velocitats". Una font consultada, pertanyent al col·lectiu de maquinistes, afirma que "en les vies entre el Cabanyal i Moncofa abans es podia circular a 200 km/h, mentre que ara la velocitat màxima de la línia València-Castelló és de només 160 km/h". Una velocitat que dista molt del que marca la UIC.\nAquesta mateixa font conta que, "de fet, entre València i Castelló ara es perd més temps, perquè abans d'instal·lar el tercer carril sí que es podia circular a 200 km/h per eixe tram". El tercer carril a què fa referència és el fil afegit a les vies per tal d'adaptar l'ample ibèric a l'ample estàndard (també conegut com a internacional o UIC). Boira explica que el tercer fil va ser "un invent" de la ministra Ana Pastor en 2012 "per tal de guanyar temps i que en 2015 estiguera en marxa el Corredor Mediterrani" i remarca que aquest és vertaderament "el tema important". "Cal recuperar això", sentencia.\nUna Espanya radial\nL'anomenat Projecte d'implantació de l'ample UIC en el Corredor Ferroviari Mediterrani (2012) parlava, entre altres coses, d'una doble via amb ample estàndard entre Castelló i Sagunt, en què també circularien els Rodalia i els Mitja Distància. Aquest pla no preveia la construcció de nous trams de línies d'alta velocitat entre València i Tarragona. En 2014, però, es va decidir que només s'instal·laria el tercer fil en una de les vies entre Sagunt i València, que passaria a ser d'ample mixt, mentre que no s'actuaria en l'altra via.\nAmb tot, Boira recorda que "el tercer fil havia de ser una resposta provisional, ràpida i econòmica per al Corredor Mediterrani, per a connectar-nos amb Europa i moure les mercaderies, no per a vindre de Madrid a Castelló". Per tant, enumera tres problemes: era una solució provisional, ha entrat amb molt de retard –estava prevista per a 2015 i no per a 2018– i se li ha canviat el sentit. "Era per a anar cap al nord, no cap al centre", argumenta.\nPer a Boira, "tot el que toca el govern estatal ho converteix en radial", mentre el País Valencià "continua sense poder exportar al nord". "El tram València-Xàtiva-La Encina tampoc està fet, així que no s'està cohesionant el País Valencià, sinó servint Madrid", denuncia.\nIgual com l'estació de València-Joaquim Sorolla, que havia de ser provisional i porta ja set anys en funcionament, aquest dilluns s'inaugura una instal·lació que, en principi, només s'hauria d'emprar com una solució provisional perquè hi circulen trens d'ample continental mentre no tinguen una via pròpia.\nAixí, amb el tram Castelló-València, el Ministeri de Foment està inaugurant un pegat que, a més, empitjora la situació existent. Boira alerta que "en el tram entre València i Sagunt, en algunes hores hi ha un grau de saturació del 87%", per tant, "és evident que tindrem un greu problema de congestió que no redundarà en una major cohesió valenciana". Només quedarà un 13% per als trens d'alta velocitat, que hauran de compartir via amb tota la resta. A més, a hores d'ara només hi ha tercer fil en una de les dues vies, i això obliga que tots els trens d'aquestes característiques circulen per la mateixa.\nQuan es va anunciar que l'AVE arribaria a Castelló el dia 23, Boira es va expressar ja en aquests termes:\nEn la mateixa xarxa social, Boira denunciava que l'AVE que circularà de València a Castelló "no es pot equiparar amb les línies convencionals d'AVE a Espanya. És un tren que circularà en ample internacional UIC sobre vies d'ample ibèric i a velocitats bastant inferiors compartint via amb rodalies, regionals, euromeds i mercaderies".\nMateix recorregut, més diners i més temps\nNo només no serà alta velocitat, sinó que anar en AVE de Castelló a València o de València a Castelló costarà més temps que fer-ho en Euromed. Però viatjar en AVE, encara que siga a menor velocitat, també té un preu, i és més elevat que el de qualsevol altre bitllet. Així, mentre que els viatges entre Castelló i València en Euromed tarden entre 42 i 48 minuts i costen un mínim de 7,85 euros, el mateix trajecte en AVE són 45 o 48 minuts, i amb un preu mínim de 15,35 euros.\nDurada i preu mínim dels bitllets d'AVE, ALVIA i Euromed entre Castelló i València.\nPel que fa al trajecte invers, encara és més exagerat, ja que un dels AVE arriba a Castelló en 42 minuts, però l'altre està 50 minuts circulant. En canvi, l'Euromed ho fa en 38 minuts.\nDurada i preu mínim dels bitllets d'AVE, ALVIA i Euromed entre València i Castelló.\nEl tren ja havia arribat\nOn sí que guanya temps és en el trajecte des de Castelló fins a Madrid, ja que fa aquest viatge en 2 hores i 36 minuts o 2 hores i 48 minuts, l'opció més ràpida d'entre tota l'oferta. El trajecte invers oscil·la entre les 2 hores i 32 minuts i les 2 hores i 45 minuts. Com s'observa, no hi ha cap patró estable en la durada dels viatges.\nLa font consultada explica que "la jugada és que el tren que hi havia fins ara, que tenia una velocitat màxima de 250 km/h, quan arribava a València des de Castelló passava per l'intercanviador d'ample i seguia cap a Madrid per la línia d'alta velocitat". Però ara el tren anirà pel tercer carril fins a València i sense canviar d'ample arribarà a Madrid. Aquest "nou tren" sí que pot agafar velocitats de fins a 300 km/h i, per això els viatges seran més curts. Per tant, si cal "celebrar" alguna cosa seria entre València i Madrid, però no entre Castelló i València. Per acabar d'arrodonir-ho tot, "ni tan sols seria la primera vegada que aquest tren dóna servei a Castelló, ja que es va fer servir com a Euromed des de la inauguració d'aquest servei l'any 1997 fins a aproximadament l'any 2010".\nCom conclou Boira, l'AVE que "s'inaugura" només guanya temps en el trajecte entre València i Madrid, "mentre que el servei entre València i Castelló és més lent i més car" que el que ja hi havia.\nEscriba el número 145252


Torrent de la Bleda, a Canaletes, Anoia | Una mica de tot\nAquest torrent cal vigilar en èpoques de pluja, ja que creiem que amb una tormenta d’aigua podem passar de no corre aigua a tindre greus dificultats per baixar.\nNivell de Dificultat: 2/3\nRàpel més Alt: 18 metres\nLongitud: 900 metres\nRessenya del Torrent de la Bleda, extreta del Llibre:”Guia practica del descens de barrancs i engorjats de Catalunya”\nAgafarem la Autopista A-2 Direcció Igualada, i sortirem a la sortida 559 direcció La Pobla de Claramunt, Capellades, (C-15), Agafarem aquesta carretera C-15 fins a la sortida de Canaletes. Aquí anirem direcció a Canaletes per la BV-2304, en 1 minut passarem pel poble de Canaletes, i un cop el deixem enrere direcció Sant Jaume Sesoliveres, enseguida (uns 500 metres) veurem a ma dreta una Masia i un cop passada la masia (50 metres) veurem a ma dreta l’entrada a la Masia i a ma esquerra un trencall de sorra que va dins un camp, doncs agafarem el trencall de ma esquerra.\nLa masia, haurem de seguir fins deixar-la enrere\nHem d’agafar el camí de sorra de l’esquerra\nUn cop dins el camí de carro el caminet fa una corba a ma esquerra, llavors un altre a ma dreta i trobarem un camí a la dreta el qual NO agafarem, trobarem una altre corba a la dreta i desprès esquerra i trobarem un altre trencall a ma dreta, aquí a ma esquerra tenim n raconet per a deixar el cotxe, i nosaltres continuarem a peu pel camí de la dreta, esta senyalitzat amb pintura blava.\nDeixem el cotxe a ma esquerra i anirem a peu pel camí de la dreta\nContinuarem un 5 minuts a peu fins arribar a un primer trencall a ma esquerra on haurem de trencar, just abans del trencall veurem un pi amb una rodona de color blava. Un cop hem girat a l’esquerra amb un minut arrivem al començament del Barranc o Torrent de la Bleda.\nVeiem el pi amb la marca blava i trenquem a l’esquerra\nComencem amb un bon esmorzar, aquest cop ho fem al Bar canaletes de Canaletes. Un cop hem agafat força podem començar el barranc. El barranc o torrent consta de tres ràpels, el Salt de la Mala Dona de 12 metres, caminem uns 1500 metres fins arribar al segon ràpel de 12 metres, desprès anirem fen gorgs fins arribar al tercer ràpel de 18 metres, el Salt del Cargol.\nEl primer ràpel el Salt de la Mala Dona, es un típic salt de riera, per molt que busquem no trobarem cap reunió ni presa, haurem de fer el ràpel al arbre que trobem mirant el barranc a ma dreta.\nTot seguit avançarem per dins de la riera durant uns 1.500 metres, amb una gran vegetació i força salvatge, al no haver-hi aigua hem de fer autentiques meravelles per a poder-hi passar. Nosaltres triguem una hora en fer aquest tros de riera.\nEl pep al mig de la selva!!!\nArribem al segon ràpel de 12 metres, aquí si hi ha aigua es pot fer com un tobogan i seria de 8 metres.\nNosaltres ni gota d’aigua\nTot seguit passem per varis gorgs, aquí el barranc es estret i el sol quasi no entra, segurament aquest es el tros mes bonic del barranc.\nFinalment arribem al Salt del Cargol, un ràpel de 18 metres que ens portarà a una espècie de amfiteatre natural impressionant.\nPer sortir del barranc haurem de seguir el camí de la dreta, al començament va seguint la riera però al cap de uns 10 – 15 minuts ens enfilem a ma dreta, aquest camí fa molta pujada i algun lloc hi ha alguna corda per a poder pujar millor.\nEl Pep pel cami de tornada\nUn cop estem a dalt de tot veurem haurem d’agafar el trencall a la dreta, intentar seguir les marques blaves, si girem a aquest primer trencall arribarem a dalt del Segon ràpel del Torrent (es una via d’escape), nosaltres girem al segon trencall a ma dreta i ens portarà directament al camí ample on hem deixat el cotxe, nomes cal seguir les ressenyes blaves.\nPer acabar i n cop hem pujat al cotxe, parem a la font que hi ha al poble de Canaletes per a beure aigua i refrescar-nos.\n← 16ª Passejada Popular amb B.T.T. per la Vall del Tenes\tSortim de festa!!! ;) →


L'assemblea del Comú de Lleida decideix per consens presentar-se a les eleccions municipals -\nPosted on 15 març 2015 Posted in Notícies and tagged agrupació electors, ciutadania, comu de lleida, eleccions, lleida, municipals, paeria.\nDesprés d’un llarg debat amb intervencions molt vives per part de gairebé tots els assistents, l’Assemblea Comú ha acordat presentar-se a les eleccions municipals com a agrupació d’electors. El Comú ha aconseguit la fita de les 2.000 adhesions que s’havia marcat com a condició per presentar-se als comicis, i entén que té una responsabilitat envers les persones que s’han adherit donant suport a una agrupació d’electors.\nMés d’una cinquantena de ciutadans i ciutadanes ha participat en l’assemblea celebrada a l’Ateneu Popular de Ponent, que ha treballat a partir d’un DAFO perquè en 4 grups es recollissin i debatessin les debilitats, amenaces, fortaleses i oportunitats del projecte del Comú.\nFoto de grup de l’Assemblea Comú\nL’assemblea ha constatat que vam començar cercant la màxima confluència a l’esquerra del PSC, però el que hem evidenciat després dels molts intents fets amb els diferents partits polítics és que no volen confluir. Les excuses que les diferents formacions han posat sobre la taula i les línies vermelles han fet impossible assolir la confluència de partits polítics per la qual el Comú ha apostat i segueix apostant, tot i que si que hi ha hagut confluència de gent molt diversa dins el projecte Comú, centrat en la transparència, la participació i el bé comú. L’assemblea ha donat valor a la presència d’una candidatura ciutadana i interpreta que més que dividir el vot, pot contribuir a atreure nous votants que no se senten representats per els partits existents.\nDesprés de 4 hores d’assemblea s’ha arribat per consens a l’acord de presentar-nos com a agrupació d’electors a les eleccions municipals amb el repte d’aconseguir els 1.500 avals que estableix la llei per a una ciutat com Lleida.\nNo podem renunciar a fer política que no pensi en primer lloc en les persones.\nAssemblea Comú celebrada aquest diumenge 15 de març\nPrimàries (podeu consultar el reglament de primàries)\n22 de març: assemblea validació de candidatures\n24-27 de març: votació telemàtica\n28 de març: paradetes de votació al carrer\n29 de març: assemblea 2a volta per decidir el cap de llista\n31 de març-19 d’abril\n19 abril assemblea general\n← El Comú considera que l’equip…\n11 candidats a encapçalar l’agrupació… →


La CUP, l’eina més fràgil – Espai Fàbrica\nby Miquel Ruano · 22 de febrer de 2014\nD’ençà de la incursió de la CUP al Parlament de Catalunya, la projecció pública d’aquesta ha crescut exponencialment. És, sens dubte, quelcom que ja era previsible. El fet sorprenent però, no és aquest creixement en la visualització, sinó més aviat la forma i el contingut que aquesta està prenent. Poques crítiques i molts elogis. Elogis expressats, en ocasions, per aquells els privilegis dels quals la CUP vol destruir.\nM’estic referint per exemple al tuit de Duran i Lleida titllant de “discursàs” les paraules de David Fernàndez durant el debat d’investidura d’Artur Mas. Als comentaris d’Antoni Bassas al programa Divendres de TV3 quan, referint-se a una altra intervenció de David Fernàndez en la Comissió d’Investigació sobre les responsabilitats en la gestió de les Caixes, va arribar a dir que s’havia viscut un dels moments d’or del parlamentarisme català. Podríem afegir també l’article d’Albert Om al diari ARA en el que opinava que la CUP estava dignificant el Parlament, o l’actitud protectora amb què la Presidenta del la cambra, Núria de Gispert, tracta a aquesta candidatura.\nAquests són exemples d’una dinàmica que s’ha vingut donant des del novembre de l’any passat en què ha pres protagonisme una opinió pública suposadament favorable o, si més no, amigable als continguts que professa la CUP i la forma d’expressar-los. Amb tot, aquesta situació inesperada sembla que ha generat en l’Esquerra Independentista i el seu entorn certa sensació de complaença i de perillós optimisme.\nMés enllà de la clara condescendència que demostren alguns d’aquests elogis, el realment perillós és que contribueixen a convertir el Parlament i la tasca parlamentària en un espai i una activitat amable i còmode per a la CUP. I és que si hi ha d’haver una cosa clara és que la CUP al Parlament, i a qualsevol institució, juga en camp contrari, amb un àrbitre comprat i una pilota punxada. I el més important, juga un altre partit i a un esport diferent que la resta.\nAquesta darrera consideració no és secundària ni superficial, al contrari, és l’eix central d’aquest escrit i allò que pretén subratllar. Cal entendre que l’objectiu de la CUP no és marcar molts gols al Parlament, pretendre l’aval i el reconeixement de l’afició o procurar un tracte avantatjós per part de l’àrbitre. L’objectiu no és guanyar el partit que allà s’hi juga. És un altre. Un que tot i haver-se dit ja moltes vegades, cal recordar i tenir sempre present. La funció de la CUP al Parlament és la de contribuir a la creació i consolidació dels espais d’Unitat Popular restant poder a l’Estat Burgès i permetent autèntiques pràctiques de contrapoder, autogestió i autoorganització de les classes treballadores.\nCal entendre doncs el paper que juguen les poques crítiques i els molts elogis rebuts per part dels cercles del poder. Per part d’aquests que practiquen la política oficial o política bloc. Aquests pels que tot s’hi val, sempre que es conservi el color gris característic de la seva visió de la realitat. Cal entendre que el mateix que ens succeeix avui, quan els seus elogis sembla que ens donen força i ens animen a continuar, ens pot succeir demà, quan les seves crítiques i la seva criminalització ens tirin enrere o ens instin a replantejar el nostre discurs i la nostra pràctica.\nCompte! Que ningú entengui que s’està proposant d’obviar allò que els mitjans de comunicació opinen sobre la CUP. No és res d’això. Seria agosarat i poc pràctic doncs és clar que els mitjans de comunicació juguen una funció clau en la creació de corrents d’opinió a la nostra societat. Simplement s’està reconeixent que es necessari que estiguem atentes, molt atentes per tal de no caure en el més perillós i invisible dels paranys que ens prepara l’Estat: l’assimilació. Així, el tracte que rebem per part dels mitjans de comunicació esdevé un bon exemple que permet expressar gràficament els perills d’aquesta assimilació. Però això, és només un exemple. Una més de les tàctiques, discursos i accions que emprendrà el poder per tal de minimitzar les potencialitats de la CUP.\nDetectant i analitzant aquests perills cal estar atentes i evitar que la CUP passi a convertir-se en una opció més dins l’ampli amalgama parlamentària. Dins del ventall de possibilitats del poder. Dins el gran espectre de tonalitats i matisos del seu gris trist i cansat.\nEn aquest sentit hem de ser conscients que la política institucional no permet desenvolupar per si sola un projecte capaç de contribuir a l’emancipació social i nacional. La seva naturalesa és una altra, i es basa en la gestió més o menys progressista o conservadora d’allò que ja ve donat. És una política ràpida, massa ràpida, que dóna màxima importància a la qüestió estètica. Una política que recolza i suporta un sistema desigual, i que es recolza i es suporta amb uns mitjans de comunicació que juguen al seu mateix equip, i que permeten acompanyar i omplir amb falsos continguts la seva retòrica. És una política pensada i dissenyada per a conservar els privilegis dels qui els tenen. És la política per a que res canviï.\nPer això, el fet de reconèixer-se en terreny enemic és el que permet conservar, a hores d’ara, el potencial revolucioni de la CUP. Res més. És l’únic.\nMalgrat pugui sonar estrany, la CUP és una eina forta, potent, capaç, plena de possibilitats, però a la vegada és també una eina fràgil. És fràgil perquè ha de rebutjar els atacs i intents d’assimilació per a poder continuar existint com a alternativa al sistema. Ho és perquè ha de ser capaç d’analitzar críticament cadascuna de les accions que emprèn, per tal d’assegurar-se que es corresponen amb els objectius i finalitats que té marcats. Perquè ha d’abandonar l’esprint i entendre que la seva és una cursa de fons en què la utilització d’una forma i uns espais de lluita antisistèmics pren una importància capital per a la simple supervivència. Perquè no s’ha de deixar arrossegar pel corrent de la institució i ha d’evitar i controlar la inèrcia en la que el poder la intenta atrapar. Perquè no ha de permetre que l’enlluernin les falses possibilitats que Europa li ofereix i ha de qüestionar-se on i com es pot batallar per la construcció de la Unitat Popular.\nOblidar algun d’aquests elements i deixar-se endur per qualsevol de les moltes dreceres que la institució ens ofereix implica ser atrapat per la trampa del sistema. Ho seria, per exemple que la CUP es presentés a les properes eleccions europees. I no pel fet que haguem de rebutjar d’entrada i acríticament aquest espai, no és aquesta la qüestió. El problema apareix quan es proposa un camí que sorgeix de l’oportunisme més absolut. Quan s’aposta per quelcom sense que existeixin una tàctica i una estratègia consensuada. Quan no hi ha un treball ni pacte estables entre les diferents formacions amb qui es proposa l’experiment. Quan no existeix una necessitat material prèvia a la proposta i es desconeix el treball que s’hauria de desenvolupar al Parlament Europeu. La CUP no s’ha de presentar a les eleccions europees. No ha de deixar-se absorbir per la dinàmica del poder. No ha de batre’s en un duel amanyat on la política oficial guanya i la revolucionària perd.\nPerquè a dia d’avui, el Parlament Europeu ens allunya de la realitat catalana i del nostre projecte i objectius. Ens despista en la nostra tasca de construcció de la Unitat Popular. Ens desnaturalitza fent entrar la CUP en una espiral que l’obliga a viure per a ella mateixa i tancada en ella mateixa.\nAixí, altra vegada cal invocar el record i la memòria. La CUP és una eina fràgil perquè juga contra un món fet d’odi i de misèria en un camp on hi té tothom en contra. La CUP és una eina fràgil. Molt fràgil. És, probablement, l’eina més fràgil que tenim perquè ho té tot per fer en un espai on no tot és possible.\nAmb tot i per a canviar-ho tot, conservem-la, batallem-la!\nby José Iglesias · Published 18 d'agost de 2014\nNext story Veneçuela, revertir el procés democràtic\nPrevious story Criteris per al règim d’oficialitat lingüística de la República catalana


Resums, receptes i vídeos dels tallers Condislife de setembre 2017 | Condislife\nEl passat mes de setembre, van tornar els tallers Condislife al més pur estil de la tornada al cole. En les sessions realitzades vam aprendre sobre les meravelles i els mites de cuinar amb ou. Les sessions pel col·lectiu celíac es van centrar en les receptes pensades per carmanyoles. Molt útils en aquesta època de l’any!\nSi no vas poder assistir a les nostres sessions a Barcelona, no et preocupis: aquí podràs trobar tot el material, per a què puguis aprofitar-lo gairebé igual que si haguessis estat present. Si, pel contrari, vas poder assistir-hi però et van quedar dubtes o, senzillament, vols disposar del material en tot moment, també pots descarregar-ho aquí.\nPots accedir a tots els continguts, clicant en cadascun dels següents enllaços:\nCuina amb ou\nCamagrocs cremosos amb ou\nPastís de verdures al bany maria\nCarbassons farcits de rap i gambetes\nTomàquets farcits de pollastre al curri


El 'Camí de Retrobament' entre la Seu i Auzat es presenta al SITC de Barcelona - FÒRUM.ad\nEl ‘Camí de Retrobament’ entre la Seu i Auzat es presenta al SITC de Barcelona\nEl 18/04/13 17:57\nAquest divendres es presentarà al Saló Internacional de Turisme de Catalunya (SITC), a Barcelona, “Camí de Retrobament”, la ruta que uneix els territoris de l’Alt Urgell, Andorra i l’Arieja a través d’antics senders de pastors, esborrant les fronteres dels tres països i donant pas a “un espai multicultural per a compartir, viure, experimentar i retrobar-se”.\nLa presentació, que tindrà lloc a les 5 de la tarda a l’estand de Turisme de Catalunya al SITC i anirà a càrrec de l’alcalde de la Seu d’Urgell, Albert Batalla; el director de l’INEFC, Agustí Boixeda; la cònsol major d’Escaldes-Engordany, Trini Marín; l’alcalde d’Auzat, Bernard Piquemal; la vocal de l’EMD de Bescaran, Alba Solé; i el coordinador del projecte Fer de la Frontera un Camí cap a la Formació’ (FFCF), Feliu Funollet.\nAquest camí, de caràcter bidireccional, és un recorregut lineal entre els municipis d’Auzat i la Seu d’Urgell, ambdues poblacions punts d’inici o final de la ruta. El camí, que està dissenyat per fer-se a peu, compta amb alguns trams que es poden realitzar en bicicleta i a cavall.\n“Camí de Retrobament” presenta un contrast pel que fa a canvis de paisatge i per la presència d’un gran patrimoni cultural i natural al llarg de tot el trajecte. El camí té com a objectius la valorització dels territoris i del patrimoni natural i cultural dins d’una lògica sostenible.\nPromotors del camí\nAquest camí neix del projecte Fer de la frontera un Camí cap a la Formació (FFCF) inclòs en el Programa Operatiu França-Espanya-Andorra (POCTEFA), subvencionat per fons FEDER de la Unió Europea. Els promotors del camí són els socis del projecte POCTEFA FFCF.\nPer la part catalana, hi ha l’INEFC, qui lidera el projecte; l’entitat Municipal Descentralitzada de Bescaran i la Seu d’Urgell. Per la banda andorrana hi participen els 7 comuns del Principat d’Andorra (Canillo, Encamp, Ordino, la Massana, Andorra la Vella, Sant Julià de Lòria i Escaldes-Engordany). Finalment, per la part francesa, hi participa el municipi d’Auzat.\nNotícia Anterior: El PS dóna suport a la modificació de la Llei d’immigració malgrat qualificar-la de ‘pedaç’\nSegüent Notícia: DA rebutja debatre la despenalització de l’avortament perquè provocaria un canvi de règim polític


Posted on Abril 16, 2018 Juny 6, 2018 per boscterapeutic\nDe volcans, n’hi ha de moltes menes. Si bé normalment es pensa en volcans grans i de tipus estratovolcà, com ara el Vesuvi (la Campània) o el Teide (Canàries), n’hi ha molts de petits, que s’agrupen en camps volcànics i formen principalment cons d’escòries, com ara el Montsacopa o el Croscat (la Garrotxa), que trobem a les nostres terres. El volcà del Camp dels Ninots, però, és diferent d’aquests, i se l’anomena maar. A tocar d’aquí, a Vilobí d’Onyar, trobem un altre volcà d’aquest mateix tipus, el de la Crosa de Sant Dalmai, tot i que és molt més modern que el del Camp del Ninots.\nMaar de Eifel, Alemanya /eifel.info\nLes estructures dels volcans de tipus maar són de baix relleu, originades per processos eruptius freatomagmàtics que són resultat de l’explosió, molt violenta, que es produeix quan entren en contacte l’aigua subterrània i el magma ascendent. Aquesta interacció produeix explosions molt violentes, amb avingudes de piroclasts barrejades amb gasos i vapor d’aigua a alta temperatura. Un tret característic d’aquest tipus de volcans és que, passat un temps d’encà de l’erupció, acumulen aigua al cràter, de manera que s’hi forma un llac. Això explica que el rebliment del cràter estigui compost de sediments lacustres i palustres. Amb tot, sovint és dificil observar la morfologia d’aquest tipus de volcans si han estat gaire erosionats i si la seva superficie ha quedat recoberta per materials més moderns.\nEn el cas del maar del Camp del Ninots, la major part de la seva estructura és sota terra, i en superficie només s’observen unes petites elevacions, molt suaus i de poca alçaria. Té una planta irregular, lleugerament el.liptica, que arriba a tenir un eix màxim de 650 metres en direcció nord-oest – sud-est, un de mínim, perpendicular a l’anterior, de 425 metres, i alçària, segons el nivell del mar, de 93 metres.\nLa Crosa de Sant Dalmai /wikiloc\nCategoriesCamp dels Ninots\nEntrada prèviaAnterior Un jaciment dins un volcà\nEntrada següentSegüent Una fauna amazònica


Els cellers aposten per l’enoturisme – VadeVi\nEls cellers aposten per l’enoturisme\nEls cellers aprofiten l'estiu per presentar propostes d'enoturisme innovadores i busquen atraure visitants de Catalunya i l'estranger. El conseller Joaquim Llena insta al sector a coordinar-se per atraure turistes\nEls cellers catalans aposten per l’enoturisme i ho fan especialment a l’estiu i sobretot de cara la verema, el moment en què hi ha més possibilitats de turisme i en què les vinyes estan al punt àlgid d’activitat. Hi ha nombroses propostes atractives i innovadores per a fer aquests dies d’agost. Des d’una escapada romàntica amb el vi com a excusa, fins a una ruta en bicicleta per entre les vinyes o un tast maridat amb un concert de bona música.\nEls cellers busquen iniciatives per atraure cada vegada més visitants, és el cas del celler Jaume Giró i Giró, que aquest estiu ha posat en marxa per primera vegada l’oferta enoturística Cava sota les estrelles. El celler obre les seves portes a la nit i ofereix un tast de vins i caves acompanyat de bona música. Els tastos es fan al Pati de Cal Rei, un jardí situat al casc antic de Sant Sadurní d’Anoia. Es tracta d’un projecte que arriba després de la remodelació del celler i la incorporació d’una sala de tastos i un laboratori.\nUna altra possibilitat és combinar enoturisme amb el senderisme aprofitant l’opció que dóna el celler Terra Remota. Des d’aquesta primavera el celler ofereix als visitants la possiblitat de passejar lliurement entre les vinyes del celler gràcies a un pack que inclou un mapa de la zona i una cistella de picnic plena d’aliments autòctons de la zona i, com no podia ser d’altra manera, una ampolla d’algun dels seus vins perquè els visitants puguin dinar en contacte amb la terra i la vinya.\nPerò de propostes n’hi ha per tots els gustos i per tots els preus, l’hotel i celler Can Bonastre Wine Resort, ja fa anys que ofereix als visitants entrar en contacte amb el món del vi en un hotel de luxe que alhora és un spa, un espai de salut, benestar, bellesa i relax. A partir del setembre Can Bonastre ofereix una visita guiada al celler que inclou un tast de vins i una activitat relacionada amb la verema en què els visitants poden recollir i trepitjar el raïm.\nQui també ofereix la possiblitat de combinar visita al celler amb l’allotjament és el Celler Avgvstvs Forvm de Sant Vicenç de Calders que s’ha associat amb l’Allotjament Antiga de Calafell per oferir un paquet d’estada que inclou allotjament i un menú gastronòmic combinat amb una visita guiada al celler. Amb el nom Les vinyes que veuen el mar, l’objectiu de la iniciativa és “oferir alternatives de lleure diferents dels circuits turístics més convencionals”, segons explica el director de l’hotel, Salvador Vallès, i el director del celler Albet Roca afegeix que es tracta d’un “producte d’enoturisme diferent i de molta qualitat lluny de la massificació”.\nMalgrat la multitud d’ofertes d’enoturisme que tenen els cellers catalans durant tot l’any i especialment a l’estiu i durant la verema, el potencial turístic de l sector vitivinícola català no està del tot explotat. Així ho va afirmar el conseller d’Agricultura Joaquim Llena durant la celebració del desè aniversari de la DO Catalunya, a principis d’estiu. Llena considera que “hi ha massa iniciatives individuals” i demana al sector “que faci aquesta aposta de manera coordinada” entre ells i també amb instruments com Turisme de Barcelona.\nSegons Llena, cal atraure els 24 milions de turistes que passen anualment per la ciutat de Barcelona i explicar-los que a 25 minuts tenen cellers de les DO Penedès i Catalunya i que en un màxim d’una hora i mitja en cotxe hi ha cellers de totes les altres denominacions catalanes. Assegura que això seria “una petita revolució” i considera que a l’àrea metropolitana cal fer també molta feina per aconseguir que es beguin més ampolles de vins catalans igual que ja s’està fent a la resta de Catalunya.


Ajuntament de Ròtova Ròtova se suma a la destinació turística SICTED Gandia\nInici > Notícies Turisme > Ròtova se suma a la destinació turística SICTED Gandia\n5 de Maig de 2021 | Notícies Turisme\nHo ha fet, junt a 19 municipis més de la Safor, per tal de treballar l’oferta turística dins de la destinació de qualitat SICTED (Sistema Integral de Qualitat Turística Espanyola en Destinacions).\nRòtova se suma a la destinació turística SICTED Gandia SICTED , junt a 19 municipis més de la Safor, per tal de treballar l’oferta turística dins de la destinació de qualitat SICTED (Sistema Integral de Qualitat Turística Espanyola en Destinacions).\nSICTED ofereix un pla de formació, visites d’assistència tècnica per part d’assessors homologats, tallers col·lectius; grups de treball que desenvolupen propostes de millora per a la destinació; avaluacions que contrasten l’adequació als estàndards de qualitat; unes accions que culminen en l’obtenció del distintiu “Compromís de Qualitat Turística”.\nEl SICTED és gratuït per a les empreses i serveis; dona visibilitat i prestigi, ajuda a millorar el rendiment i permet aparéixer en la web i en els fullets institucionals de la capital de la comarca. El distintiu “Compromís de Qualitat Turística” distingeix a l’empresa enfront de la competència; acredita i reconeix l’esforç realitzat per les empreses participants i el compliment dels requisits establits en la metodologia; i reconeix l’esforç i el compromís amb la qualitat i la millora contínua.\nLes sigles SICTED corresponen a Sistema Integral de Qualitat Turística en Destinacions. Es tracta d’un projecte de millora de la qualitat de les destinacions turístiques que es basa en la consciència integral de destinació i en la identificació d’objectius comuns dels agents implicats i que persegueix un nivell de qualitat homogeni en els serveis oferits al turista dins d’una mateixa destinació, de manera que no s’aprecien deficiències de qualitat substancials entre els diferents productes.\nTérminos Relacionados: ajuntament de ròtova, gandia, sicted, turisme


1163 (Gregorià) – 1178 (Gregorià)\n← Pere I de Marsan – Beatriu III de Bigorra →\nPere I de Marsan i Beatriu II de Bigorra\nEn 1170 es convertí en vassall d'Alfons II d'Aragó a canvi de rebre tota la Val d'Aran. Sota el seu control el moviment comunal es va posar a escombrar Bigorra, però va evitar els enfrontaments violents mitjançant la concessió dels pobles del seu regne de les cartes. La primera patent va ser atorgada a Banhèras de Bigòrra en 1171.\nEl 1155 es va casar amb Matella dels Baus (que fou quan va rebre el feu la Vall d'Aran del rei català), filla de Ramon dels Baus senyor dels Baus i d'Estevaneta de Gavaldà; Matella era vídua de Pere III vescomte Bearn, Gabarret, de Gabardà, i de Brulhès. Cèntul III i Matella varen deixar una filla, Estefania, que fou comtessa de Bigorra com Beatriu III que es va casar amb Bernat IV de Comenge; va ser comtessa de Bigorra i vescomtessa de Marçan, domini que corresponia a Cèntul per herència del seu pare Pere I de Marsan.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cèntul_III_de_Bigorra&oldid=25050000»\nDarrera modificació: 25 set 2020 a les 23:38\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 25 set 2020 a les 23:38.


Caminada Popular de Sant Miquel de Balenyà: Crònica 27a Caminada Popular de Sant Miquel de Balenyà\nCrònica 27a Caminada Popular de Sant Miquel de Balenyà\nUn any més ens hem endinsat a la tardor i amb ella ha arribat la Caminada Popular de Sant Miquel de Balenyà, que ja ha complert 27 anys. El nombre de participants d’aquesta edició ha estat similar al de l’any passat: 224 persones al recorregut curt i 200 al llarg.\nEl recorregut d’aquest any ha passat pels termes de Seva, Taradell i El brull. Hem sortit en direcció a Taradell i hem trobat el primer avituallament a prop del Pont d’en Gatus, on s’han separat els dos recorreguts. Des d’aquí el recorregut curt (14,5 km) ha anat cap a Seva passant per Figarolas i el Muntanyà, on hi havia l’esmorzar, i ja ha anat de tornada. El llarg (25 km) ha pujat cap a la collada de Goitallops, on hi havia l’esmorzar, i ha baixat fins a la Rovira. Des d’allà, vorejant els pantans de Seva, s’ha enfilat fins al Brull, gaudint d’unes bones vistes de la plana. La tornada ha sigut també per el Muntanyà, Seva i arribada a Sant Miquel de Balenyà pel camí de Sant Jaume de Viladrover.\nHem optat a consciència per nous productes de qualitat i proximitat als avituallaments com ara el vi, la coca de forner amb xocolata o la fruit. Aquest any hem substituït les butlletes de control de pas per polseres, d’aquesta manera ningú ha perdut la polsera i tothom ha passat per tots els controls amb el seu número.\nDes de l’organització volem donar fermament les gràcies a totes les persones que ens heu fet confiança i heu donat sentit a la nostra feina i il·lusió venint a caminar. I gràcies per fer-ho de manera cívica, alegre, pacient i amable. També agrair la feina a tots els veïns i veïnes del poble que hi heu col·laborat per haver-ho fet possible, entre tots, un any més. Contents d’aquesta jornada assolellada i del bon funcionament d’aquesta edició esperem retrobar-vos l’any vinent amb una nova Caminada que continuï animant-nos a gaudir a fons de la vida i de la naturalesa.\nPosted by Caminada Popular de Sant Miquel de Balenyà on diumenge, 25 / octubre / 2015\nPublicat per Foresight a 18:38\nCaminada Nocturna: 26 de juliol de 2019\n31a Caminada Popular: 27 d'octubre de 2019\nRep la inostra informació:\nImportació i Distribució de Formatges Italians\nPolítica de devolucions i privacitat\nCrònica 27a Caminada Popular de Sant Miquel de Bal...\nInscripcions anticipades TANCADES\nPodeu consultar els Tracks d'aquest any\nRecorreguts i Inscripcions Obertes\n27a Edició: 25 d'Octubre de 2015\n(c) Grup Caminada Balenyà 2011. Gestió web Foresight Systems. Tema Fantàstic, S.A.. Amb la tecnologia de Blogger.


Magic Box: edifici d’oficines de nova construcció a Sant Cugat - OIC Penta\nMagic Box, l’edifici d’oficines de nova construcció a Sant Cugat i el futur dels espais de treball\nRecentment, hem iniciat un projecte d’importants dimensions: la construcció de l’edifici d’oficines Magic Box a Sant Cugat del Vallès.\nAquest projecte el porta a terme l’equip OIC Penta format per: el director tècnic David Díez, el cap d’obra Oscar Bernabé, la tècnica Leidy Tovar i l’enginyer d’instal·lacions David Castro. Els nostres companys en aquesta obra són: l’Octavio Mestre i l’Albert Lluch d’OM Arquitectos, l’estructurista Javier Monte, l’aparellador Xavier Pie, l’Hector Fernández d’OTP Ingeniería i Josep Augue com a Coordinador de Seguretat i Salut.\nMagic Box Toys és una organització dirigida a la creació de marques i la generació de tendències en el sector dels jocs col·leccionables. L’empresa té com objectiu despertar la imaginació, la sorpresa i la il·lusió de nens i nenes a través de conceptes sòlids, ben dissenyats i altament gratificants. La construcció d’aquest edifici d’oficines a la ciutat del Vallès Occidental seguirà aquestes característiques amb l’objectiu que els professionals puguin desenvolupar aquesta tasca, tenint com a pilar fonamental la imaginació.\nEdificis on es respira ambició, innovació i superació\nOIC Penta compta amb una important trajectòria a la construcció i la remodelació d’edificis d’oficines. Alguns projectes destacats són: Illacuna (propietat de la immobiliària Colonial), l’edifici d’Abertis, el coworking Utopicus, Alexion i les oficines Colonial Travessera. Així mateix, actualment estem realitzant les rehabilitacions de Diagonal 615 i Diagonal 525, entre d’altres obres a edificis d’oficines.\nLa nostra missió i valors quant a la realització d’aquest tipus de projectes: el benestar de les persones que treballen en aquests edificis. Els espais de treball han de ser llocs agradables, que permetin la inspiració i l’energia positiva. Sota aquests paràmetres realitzen aquestes remodelacions.\nLes característiques de les oficines post COVID-19\nL’inici de la desescalada amb les diferents fases presenta un escenari encoratjador de camí cap a la normalitat, però molts experts i expertes de diferents àmbits assenyalen una “normalitat” amb característiques diferents a les que conformaven la nostra rutina, la que portàvem abans del decret d’estat d’alarma. Sens dubte, la crisi sanitària provocada per la COVID-19 canviarà la nostra visió de la realitat i, per tant, determinarà noves característiques a espais com les oficines.\nEn aquest moment, molts professionals dels sectors que així ho permeten han traslladat l’oficina a les seves llars. Poc a poc, recuperem la feina presencial en equipo, però aquests espais de treball: requeriran noves característiques? Quines seran les més determinants?\nÉs important tenir en compte que les oficines estan dissenyades per atraure el talent i per assegurar el benestar del treballadors que conformen la organització. Fins el moment, els professionals es fixaven en aspectes com: espais de treball col·laboratiu, zones de joc, llocs on poder relaxar-se, sales de meditació, gimnasos, llars d’infants, etc. és a dir, espais que potenciïn la motivació, la productivitat i la feina en equip. Després de la pandèmia mundial COVID-19, canviaran significativament les preferències dels professionals quant a les característiques de les oficines?\nEls professionals del Facility Management destaquen que és un moment crucial per portar a terme noves estratègies que facilitin el treball als treballadors quan tornin a les oficines. Els punts clau d’aquestes estratègies són: establir regles sanitàries a les oficines i reorganitzar l’espai amb l’objectiu de mantenir el distanciament físic.\nPer establir unes regles sanitàries, algunes recomanacions són: formar als treballadors en els factor de risc de la COVID-19 i com protegir-se; la informació de qualitat és fonamental per aconseguir crear espais de treball saludables: ròtols informatius, comunicacions amb les regles establertes, document resum amb els punts fonamentals que s’han de complir, etc.; establir meticuloses rutines d’higiene, pautes de desinfecció; minimitzar el contacte entre treballadors; control continu de la salut dels treballadors; promoure l’ús d’EPIs.\nLes suggereixes plantejades per a la reorganització de l’espai de treball són: millorar la qualitat de l’aire, mampares de separació entre els llocs de treball; reduir els espais comuns i augmentar els espais privats; augmentar les dimensiones dels espais compartits com sales de reunions; reduir el número de punts comuns de contacte: automatització de portes, aixetes, etc.; crear protocols de seguretat a zones comunes de l’edifici: regles per a l’ús d’ascensors, escales, etc.\nL’objectiu d’aquestes mesures és adaptar les oficines a les noves necessitats de la societat, especialment centrades en la salut.\nNo et perdis tots els nostres projectes a edificis d’oficines\nPrevious Josep M. Julià: “Vam treballar el Pla Urbanístic en el moment en què estava tot per fer”\nNext Enric Peña i Camarillas: “Mai he estat partidari de reflexionar condicionat per les circumstàncies i m’ha semblat un exercici de rigor dissenyar des de la llibertat i la maduresa del pensament crític”


ACUDAM AL TN COMARQUES DE TV3 AMB L'"EQUIPO JA" (20.03.19) - ACUDAM ASSOCIACIÓ\nPosted on 21 March, 2019 21 March, 2019 by admin_acudam\nEl “Equipo Ja” més enllà d’un contacontes musical.\nEls alumnes de l’escola Mare de Déu de l’Horta d’Ivars d’Urgell han pogut gaudir i participar de la darrera representació de l’obra “per l’instrument més important de l’orquestra” interpretada pels músics de l’ACUDAM.\nA l’ACUDAM des de fa 3 anys, hem endegat un projecte musical que suma capacitats i alhora, permet educar en valors als alumnes dels col•legis de la comarca i del territori Lleidatà. És el fruit d’una experiència pilot que es va iniciar a la nostra entitat ara fa 10 anys, per part de Pep Perelló i Esther Temprado.\n“Equipo Ja” és el nom artístic d’aquest projecte musical. Es tracta d’una actuació musical on els seus intèrprets són persones de la nostra associació, on a través de diferents instruments musicals i la narració d’un conte, realitzen una actuació única i amb molt de valor afegit. El projecte ha anat evolucionat, actualment són 9 les persones que surten a compartir històries amb sons, amb música, històries que intentem que siguin interactives, participades, on el públic també s’implica, de forma que es veuen en un context semblant on cadascú ofereix el que sap. Durant els darrers anys s’ha preparat la història “per l’instrument més important de l’orquestra”, i és la que s’ha anat explicant a les escoles, biblioteques, instituts, fins i tot a un casal de la tercera edat. El missatge que pretén enviar l’obra és la igualtat entre les persones, en que tots/es tenim diferents capacitats i tots/es podem ser agents actius participant i aportant a la societat. Què pretenem amb aquest projecte? Doncs apropar la nostra realitat a l’alumnat i que prenguin consciència que tota persona té unes capacitats determinades, oferint una visió normalitzadora des de la diversitat i el respecte. Per nosaltres és una eina que ens permet arribar a un públic que d’altra manera no seria possible. Tenim idees al cap, sols hem de posar-les en ordre, ja que la música és un bon mitjà per compartir competències, il•lusions i somnis.\nPosted in COMUNICACIÓ, EQUIPO JA, MÚSICA


Amb el feixisme, Polònia sempre arriba La República\n“L’independentisme prepara un govern autocastrat en termes nacionals durant un mínim de dos anys. Sembla una broma de mal gust, però aquest és el pla després de superar el llistò democràtic internacional del 50%+1 de vots”\nSalutació entre Pere Aragonès i Jordi Sànchez en una trobada recent.\nLes paraules duen càrregues associades, com sap qualsevol criatura. “Diàleg” és un mot lligat a conceptes positius, i “confrontació”, a negatius.\nWinston Churchill era considerat un polític acabat fins que el principi de realitat s’imposà a la bellesa del diàleg, i el celebrat apaivagament (appeasement) de 1938 a Munich sucumbí a la invasió nazi de Polònia onze mesos després. L’aplaudit home de pau, el primer ministre britànic Neville Chamberlain, es veié forçat a cedir pas a un mandatari menys bona persona, més astut i menys ingenu.\nChurchill tenia molts defectes, un d’ells, que bevia. Però no seia. Ni plorava.\nA Catalunya, com a reacció a la repressió i creixent amenaça feixista espanyola, l’independentisme prepara un govern autocastrat en termes nacionals, que restarà assegut un mínim de dos anys. Encabat, ja veurem, perquè resulta que a l’àrea metropolitana encara no som majoria. Sembla una broma de mal gust, però aquest és el pla després de superar el llistò democràtic internacional del 50%+1 de vots al Principat. Això sí, els consellers somicaran i es queixaran amargament de com de dolenta és Madrid i els socialistes.\nSeguim amb les innovacions polítiques catalanes. Hem bescanviat una investidura i un pressupost estatals per una taula de diàleg que, com el vestit nou de l’Emperador, només veuen els acòlits. Per si no fos prou, la taula màgica fins ara tan sols ha beneficiat el PSOE, qui suposadament la va “cedir”. Hem regalat a Pedro Sánchez l’aura de conciliador, com si cerqués una solució política a un problema europeu.\nA Brussel·les, els ha faltat temps per tancar la carpeta catalana. Fa uns dies, la comissària de Valors i Transparència Vera Jourová agraïa a Espanya el seu “ferm compromís amb el mecanisme europeu de l’Estat de Dret” (sic). Europa té altres problemes que ocupar-se de Catalunya, o això creuen. Fins que amb fets consumats els demostrem el contrari.\nTan sols hi ha una cosa més arrossegada que mercadejar amb el dret fonamental a la llibertat dels presos i preses polítics catalans, tot negociant indults a canvi de suport polític al Parlament espanyol. Pitjor que això és fracassar, un cop ja t’has rendit. Que t’aixequin la camisa després que tu hagis complert l’acord de bona fe, i no obtinguis ni indults, ni amnistia, ni reforma del Codi Penal, ni tan sols el tercer grau. La Fiscalia (¿De quién depende?) continua desbocada, i els socialistes proclamen esverats “Els catalans han violat la llei!” quan a l’estranger comparen els nostres presos polítics amb l’opositor rus Navalni.\nEl PSOE creu que ens mereixem tota la persecució que patim i els llargs anys a la garjola dels líders cívics i polítics segrestats. No renega ni pensa renegar mai del judici de la vergonya. Què carai estem negociant?\nLa qüestió clau ara és situar el llindar català de tolerància a la humiliació i la presa de pèl. Quin serà el nostre equivalent de la invasió de Polònia? Què ens farà despertar de somnis humits de referèndums acordats i ens retornarà a la realitat de la confrontació inevitable?\nDes d’aquesta perspectiva, la intenció del Tribunal de Cuentas de multar amb € 35 milions el govern i sottogoverno català de 2017 em sembla una notícia excel·lent. El propi règim saboteja els dos anys més que els nostres pensen perdre en quimeres de taula de diàleg. I si no és aquesta, serà una altra envestida espanyola. Amb el feixisme, Polònia sempre arriba.\nBrussel·les, 27 d’abril de 2021


Anoiejant (amb càmera) al … Castell de la Torre de Claramunt – xcc.cat\nBrowse: Home / Anoiejant (amb càmera) al … Castell de la Torre de Claramunt\nAnoiejant (amb càmera) al … Castell de la Torre de Claramunt\nXCC / 27 julio, 2018 / / Fotografia, General, Senderisme, Turisme\nArticle «Postals de l’Anoia» de la revista Anoia Magazín de juliol del 2018\nFossats, torres, presons, merlets, i molta història.\nTot va començar al segle X-XI quan la vigilància i control de la riera de Carme i el camí cap al Penedès esdevingueren crucials.\nEls cavallers de Claramunt van construir primer una torre, que amb els segles esdevingué l’edificació complexa, que s’ha conservat fins a l’actualitat.\nLa torre va ser l’origen del nucli de La Torre de Claramunt. Està situada a la part més alta del cim de Torre Alta, que és com es coneix habitualment el nucli històric de La Torre de Claramunt.\nEls Claramunt residiren aquí fins al 1318. Llavors, el castell passà a mans del bescompte de Cardona, i l’hagueren d’abandonar, passant a residir a La Torre.\nGairebé un parell de segles més endavant l’hereu Josep Antoni de Ribera d’Espuny i Claramunt, va alienar-se amb els austriacistes. Ho va pagar car. El 1714 fou desterrat a Burgos i exonerat del títol fins 11 anys més tard.\nLa història segueix fins que la propietat va haver de partir-se entre dos germans: El Marqués de Villa-Palma que va continuar tenint el domini sobre el castell, i el Marquès de Gironella que va haver de construir-se un nou casal. La Torre Nova, però això ja és una altra història.\nEtiquetas: castell, Claramunt, La Torre de Claramunt\n← Com saber si el sensor de la nostra càmera necessita una neteja?\nExposició de fotografia documental d’autor a Calaf #XCCFoto →


Lenoarmi Blog: Escola de joc - L'adaptació a l'escola a Lenoarmi\nEscola de joc - L'adaptació a l'escola a Lenoarmi\nL'Escola de Joc està pensada per a que els nens s'adaptin, de forma progressiva, a la separació i la futura entrada al col·legi.\nL'Escola de Joc estimula l'autonomia, la seguretat i la creativitat.\nD'aquesta forma no només estaran preparats per a començar el col·legi sinó que també s'adaptaran de forma progressia i afectiva a la nova experiència de compartir amb altres nens una dinàmica de grup.\nLa dinàmica de grup: és l'espai en el que es potenciarà l'aprenentatge en grup i sense la presència de els seus pares.\nHoraris compartits: és la franja horari on la mare/pare o persona vinculant pot entrar i sortir amb llibertat i compartir amb el seu fill/a l'Escola de joc.\nPublicado por lenoarmi en 12:08\nEtiquetas: alternativa a la guarderia, barcelona, escola de joc, escola de joc lenoarmi, escuela de juegos, lenoarmi, preparacion para el colegio, preparar al niño para el cole\nNadons a l'aigua: conferència pediatra Dr Garcia T...\nCurs de socorrisme per a pares - Lenoarmi Febrer 2...\nRegal original per la teva parella pel dia dels en...\nDracArt: Talleres para adultos (Enero - Marzo)\nXerrada gratuita: Coaching per a Pares (¡noves dat...\nHipodansa & Babies - (30 de gener 2013 classe de p...\n3r Nivel (13 a 36 meses) Natación Bebés Barcelona ...\nNoves dates Taller Massatge Infantil 2013 Lenoarmi...\nGuanyador Sorteig de Lenoarmi a la Fira del Comerç...\n1er Guanyador del concurs de Facebook - La Màgia d...


Ara Premium 08/12/2018\n“Si vols salvar el planeta, Menja menys carn” GETTY\nBarcelona“La lluita contra el canvi climàtic depèn de tots. Només amb un canvi a la dieta, com ara deixar de menjar tanta carn, podem fer molt per combatre’l”. Ho diu Carlos González, investigador sènior de la unitat de nutrició i càncer de l’Institut Català d’Oncologia (ICO). Segons dades de la FAO, la ramaderia és responsable de gairebé un 20% de les emissions de gasos d’efecte hivernacle -més que la indústria del transport- i és un dels grans responsables de la contaminació de l’aigua amb tots els residus que genera. Amb aquestes dades a la mà, experts com González asseguren que és “necessari” canviar el patró alimentari que estem seguint avui dia a Occident, perquè aquesta dieta és “insostenible”. “Hem de menjar menys carn i molts més vegetals, de temporada i proximitat. D’aquesta manera contribuïm a ajudar les àrees rurals al voltant de les ciutats i evitem el problema de la despoblació del camp”. A més, recomana apostar pels llegums, que són proteïnes vegetals, una alternativa a la carn saludable i sostenible.


Deu detinguts en una operació antiterrorista a França i Suïssa - Diari de Girona\nEls arrestats estan relacionats amb projectes d'accions violentes encara no determinats. L'operació es va poder dur a terme gràcies a la vigilància dels missatges dels radicals a les xarxes socials\nUn agent vigila els carrers de París, en una foto d´arxiu.\nDeu persones van ser detingudes en una operació antiterrorista desenvolupada conjuntament a França i a Suïssa gràcies a la vigilància dels missatges a les xarxes socials en què els seus autors parlaven d'accions violentes. Nou dels arrestos es van produir a França i el desè a Suïssa. Els investigadors havien identificat un individu a Suïssa, particularment actiu a la xarxa Telegram, que estava en contacte amb altres a França amb missatges en què es referia a «projectes d'accions violentes» els detalls dels quals estan encara poc clars. Una de les persones capturades a França estava sent investigada per la justícia suïssa.\nLes actuacions policials es van dur a terme a la regió de París, en concret al departament de Val de Marne, i a almenys dues ciutats de la façana mediterrània (Menton i Aix en Provence), al sud-est del país. L'operació continua oberta i el que es pretén determinar és quins eren els projectes dels arrestats, sense parlar directament d'atemptat.\nEls detinguts són homes d'entre 18 i 65 anys entre els quals hi ha dues parelles de germans. A França, van participar en els arrstos agents de la Subdirecció Antiterrorista (Sdat) i de la Direcció General de la Seguretat Interior (Dgsi, els serveis secrets), amb el suport d'altres del Raid, cos d'elit de la policia.\nTot això en el marc d'una investigació judicial per terrorisme oberta el 19 de juliol per la Fiscalia de París, la instància judicial de la qual és competent en accions terroristes per tot el territori francès.\nEscorcolls a Suïssa\nConcretament, a Suïssa va ser detinguda una dona colòmbiana després de diversos escorcolls d'habitatges efectuats per la Fiscalia als cantons de Neuchâtel i Vaud. La Fiscalia va informar en un comunicat que porta a terme des de juny de 2016 un procediment penal contra un ciutadà suís de 27 anys, un procés que va ser ampliat posteriorment a una ciutadana colombiana de 23 anys, per a la qual el Ministeri Públic demanarà detenció preventiva davant del tribunal.\nAls dos el Ministeri Públic suís els acusa d'haver violat la llei federal que prohibeix organitzacions terroristes com Al-Qaeda i l'Estat Islàmic (EI) i d'haver donat suport o participat en una organització criminal. L'operació antiterrorista conjunta es va produir en presència d'un representant gal a Suïssa i d'un helvètic a França, i va ser possible gràcies a la creació d'un equip conjunt d'investigació.\nEn un altre ordre de coses, les autoritats franceses van arrestar un home i una dona per la seva suposada relació amb un pla d'atemptat gihadista a Marsella que va ser desmantellat l'abril passat, en plena campanya electoral de les presidencials franceses. La dona va ser arrestada a Marsella i l'home, a Clermont-Ferrand. L'operació contra tots dos està associada amb la detenció i empresonament el passat abril de Mahiedine Merabet, de 29 anys, i Clément Baur, de 23 i convertit a l'islam, presumptes gihadistes que estaven a punt per atemptar l'abril a Marsella.


Sant Joan de Déu atén un 36% més de pacients de rehabilitació en el 2016 | Hospital Sant Joan de Déu Palma · Inca\nL’Hospital Sant Joan de Déu de Palma ha atès a un total de 25.742 pacients, la qual cosa ha suposat un increment de més del 15,8% respecte als 22.215 de 2015.\nEn concret, 9.385 dels pacients del centre pertanyen a l’àmbit de la rehabilitació, un 36% més que l’any anterior. D’aquesta manera, s’han tractat 8.389 persones en règim ambulatori i hospitalari i 996 han rebut el tractament als seus propis domicilis. L’Hospital Sant Joan de Déu de Palma es consolida com a centre de referència en rehabilitació i promoció de l’autonomia, una vegada incorporat plenament a la xarxa hospitalària pública de les Illes Balears.\nDurant el 2016, s’han pogut mantenir obertes els 365 dies de l’any un total de 184 llits, 23 més que l’any anterior de les 201 totals de l’hospital, donant suport a la resta d’hospitals públics als moments de màxima activitat assistencial.\nL’any 2016 ha estat un any d’increment general de l’activitat a l’Hospital Sant Joan de Déu. S’han realitzat un 13.19% més de consultes externes i un 11,68% més d’intervencions quirúrgiques que el 2015, passant de 49.202 consultes a 55.691 i de 3.483 a 3.944 intervencions.\nPel que es refereix als processos de Neurorrehabilitación vinculats a pacients amb dany cerebral i lesió medul·lar en 2016 es van atendre 216 pacients en règim d’hospitalització enfront dels 134 del 2015 i 649 en règim ambulatori enfront de les 488 que es van visitar en 2015.\nLa consolidació de la Unitat de Lesió Medul·lar, única en la comunitat autònoma de les Illes Balears ha permès que 85 persones duguin a terme les seves revisions a la Illa, 15 més que en l’exercici precedent, evitant així desplaçaments a centres de la Península. En aquesta mateixa unitat s’han atès a 33 persones hospitalitzades enfront de les 28 de l’any anterior.\nL’exercici 2016 ha vingut marcat per l’ampliació pressupostària que incloïa l’obertura de llits de geriatria que fins a aquest moment s’obrien únicament en moments d’elevada pressió assistencial en el conjunt dels hospitals públics de Balears. Aquest increment pressupostari del IB-Salut sumat a l’augment de l’activitat ha donat lloc a una facturació pública de 25,9 milions d’euros. Aquesta xifra, juntament amb el lleuger increment de l’activitat privada, gràcies a l’obertura de la Unitat de medicina esportiva, Mallorca Sports Medicine, ha permès mantenir un equilibri financer.


Guíxols des del Carrer valora l’obertura d’un expedient sancionador de la Junta Electoral a l’Alcalde de Sant Feliu de Guíxols – Ràdio Sant Feliu 107.0 FM\nGuíxols des del Carrer valora l’obertura d’un expedient sancionador de la Junta Electoral a l’Alcalde de Sant Feliu de Guíxols\nBy Paul Marca|2019-04-17T11:14:10+02:0016 d'abril de 2019|Sense categoria|Comentaris tancats a Guíxols des del Carrer valora l’obertura d’un expedient sancionador de la Junta Electoral a l’Alcalde de Sant Feliu de Guíxols\nEn un escrit enviat al mitjans, Guíxols des del Carrer explica que la formació “va recórrer davant la Junta Electoral de Zona la decisió presa per l’Alcalde de celebrar un acte d’obertura amb motiu de la posada en marxa del Parc Central”.\nSegons expliquen els Comuns de Sant Feliu, era “un acte que, en ple període electoral, GdC-EC entenia que no es podia dur a terme per ser una inauguració encoberta prohibida per la llei”.\nDes de Guíxols des del Carrer comenten que “a partir d’aquesta queixa que la Junta Electoral va instar al govern de la ciutat a no fer cap acte que vulnerés la llei electoral i va assabentar del seu acord al secretari i als Mossos d’Esquadra perquè aixequessin acta de l’esdeveniment”.\nSegons la formació, “malgrat l’avís, ni el partit de l’Alcalde, Carles Motas de “Tots per Sant Feliu” —TxSF—, ni el seu soci de govern, el PSC, van fer-ne cas i l’acte d’obertura es va fer. D’aquesta manera es va canviar el recorregut previst inicialment per la caminada de la gent gran, fent que acabés en el Parc Central, i es va muntar un escenari perquè cantés la coral del Centre Cívic”.\nTeniu accés a l’escrit complet de la formació clicant aquí.


Diblogacions: Economia o imatge?\nJorge Luis Borges, que amb la seua enciclopèdica cultura es podia permetre tocar molts pals, divagant sobre el budisme conta sobre la inefabilitat que els practicants de dita religió veuen en ella. Així, imaginem un elefant com un conjunt gran, per dalt de les mesures humanes com a metàfora del budisme. Si una persona li toca la trompa dirà que és essencialment allargat i prim, mentre que el que li toque la panxa hi dissentirà totalment, per no parlar del que li toque qualsevol de les potes, que ho definirà com a allargat però no prim, ni parlar tampoc del que li toque la cua... Això mateix postulen altres religions com ara les revelades semítiques. Per als jueus el nom de Déu és sagrat, Yahova, val a dir aquell que és com ell mateix, l’inigualable. Els musulmans parlen dels 99 noms de Déu, perquè el centè, és inexpressable, relligant amb l’origen misteriós i màgic de les paraules del judaisme, “in principio erat verbum” segons la famosa traducció de la Biblio o Vulgata de Sant Jeroni . Per als cristians, i en castellà com ho hem sentit habitualment, diuen que “los designios del señor son inescrutables”.\nSé que semblarà una estranya incursió en territoris aliens per un escrit que suposadament anava a parlar d’economia, it’s the economy stupid!, segons el motto de les presidencials que Clinton li va guanyar a un Bush ensuperbit pels seus èxits militars i descurat dels aspectes econòmics. En un recent article de títol anàleg, Són els bessonets estúpid, Salvador Sendra hi reflexiona sobre com per a bé per a mal, un polític es deu a la estètica més que al fet polític o econòmic strictu senso. Com bé apunta ell, per a analitzar les declaracions i l’abast de les mateixes en l’àmbit econòmic, al si del blog mateix, ja comptem amb veus autoritzades com les de Òskar Rabosa o Sara Garcia, però és irrellevant. ¿Perquè irrellevant es preguntaran molts? ¿És que el saber sobre un aspecte i parlar amb propietat és irrellevant? En principi no, però el problema és que de nou, és irrellevant, i és irrellevant, perquè és un grau d’anàlisi que gran part de la població, val a dir els votants, no exigeix als seus polítics. Com bé apunta Salvador Sendra, estarà molt bé saber economia com Sara o Òskar, però la major part de gent no en sap i si Montoro fa unes declaracions, més que escoltar-li les paraules, el jutjaran visualment. Si anés descurat, mal vestit o afaitat, se’l criticaria molt més i de manera immediata que si realitzara la més explosiva de les declaracions.\nAixí estan les coses... Derrotisme? Potser no, de fet, alguna cosa es mou a diferents parts del món. A Califòrnia, els prohoms de la revolució tecnològica digital, com ara els multimilionaris Mark Zuckerberg o Bill Gates, no van particularment ben vestits ni intenten impressionar a ningú visualment. A l’estat espanyol recentment i per descobrir està si la cosa té profunditat o no, la gent de Podemos, en franca expansió, es mostra planera a l’hora de vestir ¿És l’inici d’una nova revolució ací també? El temps ho dirà, per ara, una volta que aspiren a governar ja s’han trobat amb la necessitat de concretar accions pròpies i sembla que han estat prou més modestes que quan es limitaven a anar contra les de la resta de partits. Vegem-ho amb exemples, les anteriors manifestacions al repudi al pagament del deute s’han, com per art de màgia, convertit en una crida a una reestructuració ordenada, mentre que la indefugible, bàsica, jubilació als 60 anys, ha passat a ser-ho als seixanta-cinc i flexible, com tots, vaja... Res com ensopegar-se amb la realitat per baixar del Cel a la Terra.\nIt’s the economy, stupid or it’s the image?\nSi pensem en Montoro desautoritzar per mal afaitat, el mateix podem postular per un Iglesias “llepa’et” i polit... De nou la imatge per damunt del contingut de les paraules, irrellevants per tant elles. El temps dirà com acabarà tot, jo, més modestament i com èmul de l’oracle de Delfos, em limitaré a postular el cent per cent d’encert a posteriori a la barra de qualsevol bar; això ja ho sabia jooooo!... Així, si parlem de “trompes” no d’elefant búdic, que com a mínim m’agafe avesat en la matèria got en mà i preferentment confessat, que no se sap mai, i els valencians, com és sabut –sabuts que som!-, som experts en parlar, i pitjor encara votar, sense coneixement de causa. Ara que... com que estem en temps de fer-ho tot pols, tampoc seria tan mala idea aquella de contradir-nos col•lectivament, i començar a parlar i votar amb coneixença de causa, recuperar aquell entrellat del que parlaven els vells.\n*Brasov a 15 de desembre del 2014\nEtiquetas: Cristóbal Montoro, economia, Jorge Luís Borges


PxC - Hongria diu NO a la política de portes obertes de la Unió Europea\nHongria diu NO a la política de portes obertes de la Unió Europea\nEl 98% dels votants que van participar ahir en el referèndum d’Hongria s'oposa a les imposicions comunitàries d’admissió de ‘refugiats’. Els hongaresos planten cara a la UE.\nPxC | Redacció.- Aquest diumenge 2 d'octubre s'ha celebrat un referèndum a Hongria sobre immigració i política de fronteres del país. El seu president, Víktor Orban, ha promogut aquesta consulta popular per mostrar a la Unió Europea (UE) com els hongaresos opinen, majoritàriament, de forma contrària a la política de "Refugees Welcome" que la UE vol imposar a tots els estats membres.\nAmb la pregunta "Vol que la UE pugui imposar reubicacions obligatòries de ciutadans no hongaresos a Hongria, fins i tot sense l'aprovació de l'Assemblea Nacional (Parlament hongarès)?", al voltant d'un 98% dels votants han votat NO, donant la raó al partit d'Orban i al principal partit de l'oposició Jobbik, de tipus social i patriòtic; per contra, l’anecdòtic Partit Liberal era l'únic a demanar el SÍ. Però la llei hongaresa només reconeix com a resultats vàlids els d'aquelles consultes populars amb més d'un 50% de participació, i no s'ha superat aquesta xifra, com els partits esquerrans promovien amb la seva campanya abstencionista.\nLa por ha vençut molts hongaresos que no han anat a votar al costat d'aquesta aclaparadora majoria del NO al descontrol migratori i a la imposició de la UE en el seu país. Però aquesta notícia ja és un èxit: un Estat sobirà ha plantat cara al mundialisme per defensar els interessos legítims del seu poble.\nDes de Plataforma per Catalunya - Respecte desitgem que l'exemple del poble hongarès es multipliqui a tots els països d'Europa a l'hora de defensar la nostra identitat i els nostres drets socials posant fre a la política dictatorial i antidemocràtica de la UE que atempta contra els nostres interessos.


Un policia local, expulsat del cos per quedar-se amb els diners de les multes\nUn agent de la policia local de Cadis ha estat expulsat del cos per haver-se quedat amb més de 8.000 euros de les multes que imposava als ciutadans, la gran majoria dels quals eren estrangers.\nEl policia ja l’havia condemnat l’Audiència Provincial el desembre de l’any passat a dos anys de presó per malversació de diners públics i per infidelitat en la custòdia de documents, i també el van inhabilitar per a qualsevol feina pública durant sis anys.\nAra, l’ajuntament ha considerat que els fets constitueixen una falta disciplinària molt greu, i ha acabat optant per la mesura més severa que es preveu en aquests casos: l’expulsió del cos. L’agent havia demanat que només se l’apartés durant sis anys, el temps que, igualment, hagués estat inhabilitat.\nUna falta disciplinària molt greu\nA l’expedient s’ha deixat clar que les accions de l’agent afecten “la imatge i la confiança dels ciutadans en les funcions de la policia local”, i qualifiquen de “molt greu” l’afectació d’aquest afer en la seguretat ciutadana i en els serveis prestats, perquè la xifra de ciutadans afectats superava el centenar.\nEnxampat pel recurs d'un ciutadà estranger\nA més, al document s’hi menciona la intencionalitat de l’agent, perquè va quedar-se amb els diners dels casos més complicats de detectar i, també, que ho va fer durant prop de tres anys. Per això l’expedient s’ha tancat amb l’expulsió definitiva de l’agent.\nTot plegat es va destapar quan un dels estrangers a qui l’agent havia multat va recórrer la sanció a l’ajuntament, i es va veure com la multa no havia estat tramitada. El modus operandi era senzill: l’agent cobrava en efectiu la sanció al ciutadà, sense que els entregués el rebut, i no ho transmetia a l’ajuntament. Normalment triava ciutadans estrangers perquè era més senzill que la paguessin a l'acte.\nDesprés de ser enxampat, una inspecció va trobar els butlletins de denúncia que havia imposat a la taquilla de l’agent.


ju cuines i més: croquetes de ceps secs i porro\nUn entrant que agrada a tothom, senzill de fer. Es pot servir fred o calent.\nEls ceps deshidratats els pots tenir desats a casa tot l'any .\nA més no aporten gens de greix i pocs hidrats de carboni. Nutricionalment estan dins els grup de verdures i hortalisses. I són una de les poques fonts no marines de iode, beneficiós per a la tiroides.\nIngredients (surten unes 25 croquetes mitjanes): 50 grams de ceps secs, 1 ceba, mig porro, 1 ou, mig litre de llet, 3 cullerades de farina, pa ratllat (uns 200/250 grams)\nPrimer de tot hidratarem els ceps secs, com? En comptes d’aigua, amb llet. En un pot amb la llet hi afegim els secs i ho posem a escalfar i abans que bulli retirem el pot del foc i deixem els ceps una bona estona.\nMentre, aprofitem per fer la resta de la massa. Netegem bé el porro. Tallem el porro i la ceba ben petits.\nEn una paella amb oli d’oliva fregim el porro i la ceba fins que estiguin fets (transparents, tous). Salem al gust\nTraiem els ceps i escorrem i reservem la llet per després, els tallem més petits i els afegim a la paella, salpebrem.\nHi afegim la farina i remenem bé, deixem un minut perquè es cogui la farina i afegim la llet. No l'afegiu tota doncs ens interessa obtenir una massa espessa. Ara hi posem nou moscada.\nAnem coent aquesta massa fins que quedi amb una bona textura per poder fer les croquetes . Cal que sigui prou espessa per poder-la treballar. Quan arribi al punt d’espessor, aturem el foc i deixem refredar. Jo l'he deixat tota una nit a la nevera tapada amb film transparent. L'endemà a l'hora de fer les croquetes vaig trobar que la massa no era prou sòlida i vaig afegir pa ratllat per donar-li consistència. Això ja ho deixo a la teva decisió, igual que el tamany de les croquetes.\nFem les croquetes amb les mans (va molt bé treballar amb les mans humitejades) i les arrebossem primer amb ou batut i després amb pa ratllat. En aquest punt si volem les podem congelar. Es posen en un taper una al costat de l'altra i tapem bé, datem i al congelador on s'hi poden estar setmanes o mesos.\nLes fregim amb oli d’oliva ben calent. I servim calentes o bé tèbies.\ni aquí les tenim, a punt per fregir.


Sortides al bosc | ZER Baix Montseny\nNotícies de l'escola Puig Drau\nAquest any hem seguit fent les sortides al bosc amb la Carme i la Cinta.\nFem una sortida cada trimestre.\nAquest trimestre, hem anat a el desembocadura del afluent la vascona al riu Tordera. Allà vam treballar el magnetisme, vam buscar a la sorra del riu pedres que eren de magnetita ho tenien una mica de ferro. Amb un imant el passàvem per sobre la sorra i se li enganxaven algunes pedres.\nEncara no sabem si les pedres tenien magnetita ho només era l’aigua, i s’havien enganxat. Ens hem emportat una mica de sorra i l’hem deixat a fora perquè s’assequi, de qui uns dies comprovarem si te magnetita ho ferro.\nSeguirem fent excursions amb la Carme i la Cinta!