(S'ha redirigit des de: Shofar)\nEn el Roix ha-Xanà i altres festivitats (Yom Kippur, Sukkot, Péssah i la Xavuot) un sol sacerdot perfeccionà dos sacrificis en honor de la totalitat dels festius. En el Roix ha-Xanà, alguna cosa especial es va produir durant el sacrifici. Es diu que dos intèrprets de xofar tocaven notes llargues i un trompetista tocava notes breus. En conseqüència, el Roix ha-Xanà s'anomena Yom Teruah (dia de l'explosió). Per altra banda, les trompetes tenien "facturació superior". La Roix ha-Xanà 27, dóna suport a aquesta afirmació: "va Dir Raba o potser R. Joshua B. Levi: Quina és la garantia d'aquestes escriptures? – Perquè està escrit: 'Amb trompetes i el so del xofar es crida el ye abans del Rei en el Temple, es requereix trompetes i el so de la xofar; en altres llocs no.'\nEl xofar ha estat utilitzat en una sèrie de pel·lícules, tant com un efecte de so com a part de la banda sonoar. Elmer Bernstein incorporava el xofar en diverses pistes per a la seva partitura de Els Deu Manaments de Cecil B. DeMille, un dels tocs de xofar enregistrat per Bernstein seria més tard reutilitzada per el so d'editors d'El retorn del Jedi per els tocs de crida dels Ewoks. A la partitura d'Alien de Jerry Goldsmith i el Planeta dels Simis, també s'incorpora el xofar en la seva orquestració.\n↑ Descobrir.cat. «Yom Kippur» (en català). [Consulta: 21 gener 2019].\n↑ Ràdio, Catalunya. «Els jueus i el so del xofar» (en català). [Consulta: 21 gener 2019].\nDia internacional de l'Estudi del Xofar\n↑ «Blog VERNACLE» (en català). [Consulta: 21 gener 2019].\n↑ «El significat universal dels símbols identitaris catalans: “ La banya d’Otger Cataló”» (en català). [Consulta: 21 gener 2019].\n«Shofar». A: Hugh Chisholm. Encyclopædia Britannica. 11a ed. Cambridge University Press, 1911.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Xofar&oldid=22398437»\nDarrera modificació: 22 nov 2019 a les 17:46


Escoltes de més de vint països europeus es reuneixen a Barcelona - FOCIR\nEscoltes de més de vint països europeus es reuneixen a Barcelona\nPublicat per FOCIR 11 oct. 2013 / 0 Comentari\nEl grup Lisboa, grup de treball dels països europeus amb llengües provinents del llatí, fa més de deu anys que es reuneix com a mínim una vegada a l’any per debatre i treballar sobre temes pedagògics i d’actualitat política en el si de la Organització Mundial del Moviment Escolta (OMME).\nEnguany, la trobada va tenir lloc el cap de setmana del 12 i 13 d’octubre a Barcelona acollida per la Federació Catalana d’Escoltisme i Guiatge. Durant la trobada, una vintena de representats de França, Espanya, Portugal, Suïssa, Bèlgica, Itàlia i Catalunya (amb l’absència excusada de Luxemburg i Romania) van tractar l’Aprenentatge i Servei com a eina pedagògica a les associacions escoltes així com el Lideratge grupal en vers l’individual.\nAprofitant l’avinentesa, la FCEG va portar dissabte els seus convidats a gaudir de unes festes populars catalanes, les del barri de Les Corts, i diumenge al matí van tractar temes més polítics que afecten a l’OMME com la proposta de relocalització de l’oficina mundial.\nDes de la FOCIR felicitem a la FCEG per l’èxit d’aquesta trobada a Barcelona, i pel fet que hagin portar als participants a descobrir el nostre entorn social i cultural.\nLa FCEG, entitat membre de la FOCIR des de l’any 1995, agrupa el que ara són les associacions escoltes i guies existents a Catalunya: Minyons Escoltes i Guies de Catalunya (MEG), Escoltes Catalans (EC) i Acció Escolta de Catalunya (AEC). La FCEG esta present arreu del territori català i implica directament a més de 20.000 infants i joves, i compta amb 200 agrupaments que desenvolupen el projecte escolta i guia des de l’arrelament i la implicació local. El moviment mou més de 15.000 famílies implicades en l’escoltisme i el guiatge i en el projecte de cadascun dels agrupaments.\nInternacionalment, la FCEG forma part i participa de l’Organització Mundial del Moviment Escolta (WOSM) i l’Associació Mundial de Noies Escoltes i Noies Guies (WAGGGS) amb presència a més de 160 països i amb més de 38 milions de membres arreu del món. L’escoltisme català és un moviment educatiu pioner en la causa internacional i el seu procés de reconeixement suposa un cas de bones pràctiques que la FOCIR va recollir en la col•lecció casos d’internacionalització.


L’espai de la intimitat | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nARQUITECTURA OPINIÓ i\nL’espai de la intimitat\nTenim un impuls per cercar un espai propi i íntim. ‘Nomadland’ o el record domèstic de Brodsky ens ho remarquen\nLa protagonista de 'Nomadland' fa d’una furgoneta tota una autèntica llar.\n28 MAI 2021 - 11:15\tCEST\nAquestes línies no tenen una obra d’arquitectura que les motivi sinó una pel·lícula, Nomadland, i el seu origen és la qüestió de la intimitat i la cara més subjectiva dels llocs on vivim, els que esdevenen espais pròpiament dits amb la nostra presència. Resulta impossible veure aquest al·legat de Chloé Zhao i no adonar-se de la presència del tàndem que formem amb el lloc on vivim. A l’inici del film la protagonista afirma: “No, I’m not homeless. I’m just houseless” (“No, no soc una rodamon. Només estic sense casa”). Sense casa no és el mateix que sense llar.\nLes paraules són pronunciades per algú que ha hagut de deixar el lloc on vivia en tota la seva magnitud, el poble, la fàbrica on treballava, la casa i també la seva vida en morir el seu marit. Tot. Aquest lloc, Empire al film, estava conformat per cases unifamiliars de cobertes inclinades i jardí posterior, ara substituït per una camioneta Ford Econoline del 2001 blanca, aparcada en descampats al costat d’altres nòmades com la protagonista. Les reunions que celebren aquests nòmades fan pensar en la comunitat d’un edifici inexistent, i ens duu a recordar una exposició de fa poc al Col·legi d’Arquitectes, Viure altrament, que reunia exemples actuals d’edificis d’habitatges fruit de processos cooperatius. Segons alguns dels textos, l’habitatge passa a ser l’edifici sencer, el que inclou els espais comuns, mentre que les cases pròpiament dites eren batejades com a espais privatius.\nLa camioneta, que la protagonista transforma en una autocaravana, exhibeix la seva capacitat de transformar qualsevol lloc allà on s’aparca al desplegar i obrir les portes. Hem pensat prou en aquesta habitabilitat bàsica que percebem als voltats dels cotxes aturats amb les portes obertes i gent instal·lada al seu voltant, a les àrees de servei i de descans o vora les carreteres, als estacionaments públics o als pàrquings dels centres comercials o als dels polígons industrials els diumenges? Uns espais habitables que s’ajuden alguns cops de tendals, catifes i ordinàries cadires plegables de platja, de les d’alumini i teles sintètiques a ratlles. Llocs transformats en espais que existeixen tan sols per la voluntat decidida de persones com la protagonista i que potser són més a prop d’una casa que d’un habitatge buit.\nEns apropiem dels espais per poder dir que vivim allà. Transformem els llocs amb l’ajut d’operacions que deixen com a perfectes inútils i pedants molts dissenyadors i col·legues meus. En el cas que ens ocupa, construint un interior per a la camioneta que resolgui on guardar les coses (les bàsiques i essencials), els tresors: vaixelles que són records de la vida que ens acompanyen, uns particulars mobles per poder seure, improvisar una cuina, arreglar-se o jeure. Un interior revestit i arreglat per procurar una intimitat que la camioneta, igual que l’habitatge acabat de construir, no ens pot donar.\nAquestes operacions naïfs, fetes per gent corrent, sense gaires coneixements i significativament sense haver-se de dibuixar prèviament, estan regides per una voluntat, un impuls, de cercar un espai propi i íntim, com el del Joseph Brodsky adolescent a l’habitació compartida amb els pares. Un espai vital que descriu amb precisió i cert orgull a l’assaig A una habitació i mitja, quan explica com aïlla un llit en un racó amb prestatgeries i armaris (un d’ells, dotat amb un fons practicable per poder entrar al seu secret lebensraum, com l’anomena) i així procurar-se la intimitat necessària per rebre a les seves amigues. L’interiorista per necessitat en què es transforma Brodsky per tenir intimitat en una habitació i mitja de poc més de 40 m2 en una komunalka soviètica de Sant Petersburg ressona a l’interior d’aquesta camioneta. El poderós desig d’intimitat.


Una jutge de Manresa rebutja la querella de Junqueras per amenaces del Suprem - Regió7\nUna jutge de Manresa rebutja la querella de Junqueras per amenaces del Suprem\nLa magistrada diu que no és competent per investigar un cas que afecta al TS\nOriol Junqueras, en una foto d'arxiu | EP\nUna jutge de Manresa ha rebutjat la querella per coaccions i amenaces que va interposar l'exvicepresident de la Generalitat Oriol Junqueras en la qual demanava que s'investigués l'advertiment del Suprem on deia que excarcerar els líders independentistes pel coronavirus seria delicte.\nEn un acte, la titular del jutjat d'instrucció número 7 de Manresa resol no admetre a tràmit la querella i arxivar les actuacions, en ressaltar que el mateix Junqueras atribueix els fets suposadament delictius als membres del Tribunal Suprem, que són aforats, de manera que no té competències per investigar el cas.\nAl seu escrit, que es pot recórrer, la magistrada precisa que Junqueras podria interposar la seva querella davant l'òrgan jurisdiccional competent, que seria el mateix Suprem.\nEl líder d'ERC va presentar el passat 6 d'abril una querella per coaccions i amenaces als jutjats de Manresa per demanar que s'investigués l'advertiment del Suprem que excarcerar els líders independentistes pel coronavirus, com va plantejar la conselleria de Justícia a les juntes de tractament de les presons, podria suposar un delicte de prevaricació.\nD'acord amb el criteri de la Fiscalia, la jutge conclou que hi ha indicis "suficients" d'"autoria concreta" en la confecció i emissió del missatge per part de la Sala Penal del Tribunal Suprem, ja que la funció de la "persona concreta" del seu servei de premsa que va difondre el missatge a un xat de periodistes "seria només instrumental" ja que descriu la voluntat de l'alt tribunal.\nA la seva querella, Junqueras ja apuntava que el missatge en què s'advertia que podia ser delicte permetre que els presos del procés fossin confinats a casa pel coronavirus es va enviar a desenes de periodistes a un grup de WhatsApp des d'un número de telèfon vinculat a l'Oficina de Comunicació del Suprem.\nSegons la jutge, la teoria de la "autoria desconeguda" en la confecció i emissió del missatge suposa una "mera conjectura", ja que la responsabilitat recau en els membres de l'alt tribunal, que són aforats i per tant escapen al seu àmbit de competències.\nA la seva querella, presentada també per un delicte contra els drets cívics fonamentals, el líder d'ERC demanava que s'investigués l'origen del missatge que el servei de premsa del Suprem va remetre als mitjans després que la Generalitat anunciés que estudiava escletxes legals perquè els presos amb el 100.2 passessin el confinament a casa seva.\nEn aquest missatge, el Suprem advertia que excarcerar els líders independentistes presos podria ser un delicte de prevaricació i avisava que demanaria explicacions als membres de les juntes de tractament de les presons que permetessin als presos del procés passar la quarantena a casa seva.\nFinalment, les presons catalanes van acordar permetre confinar-se als seus domicilis a una quinzena de presos que tenien autoritzades sortides per treballar en aplicació de l'article 100.2, però cap d'ells els líders del procés.\nA la seva querella, Oriol Junqueras instava que s'identifiqués als responsables de la "confecció i emissió del missatge amenaçador i coactiu" del Suprem, que al seu parer suposa un "immerescut atac a la separació de poders, a la llibertat de premsa de decisions administratives independents, a la neutralitat en l'actuació de funcionaris i al respecte dels drets civils".\nLa querella demanava al jutjat de Manresa que investigués els fets i, per això, cités a declarar com a testimonis els responsables de premsa del Suprem i als membres de les juntes de tractament que van descartar enviar als líders del procés a casa seva a passar el confinament.


Movistar+ fitxa Leticia Dolera\nL'actriu i directora catalana prepara la sèrie 'Déjate llevar' per a la plataforma de Telefónica\nDimecres, 11/07/2018 | Actualitzat a les 14:23 CEST\nL’actriu, guionista i directora catalana Leticia Dolera prepara una nova sèrie per a Movistar+, 'Déjate llevar', una història sobre "tres dones que passen una crisi vital". La nova producció constarà de vuit episodis i es començarà a rodar el pròxim mes de setembre a Barcelona.\n"Fa tres anys vaig començar a desenvolupar la història de tres dones, María, Cristina i Esther, que travessen una crisi vital, per motius diferents, i que descobriran que la seva vida no ha de ser necessàriament com l’havien planejat", ha explicat aquest dimecres, 11 de juliol, Dolera a través del seu compte d’Instagram.\nMissatge de Leticia Dolera en el seu compte d’Instagram / (INSTAGRAM)\nNominada al Goya a millor directora novella per la comèdia 'Requisitos para ser una persona normal’ (2015), Dolera explicarà en el seu nou projecte amb Manuel Burque com a coguionista. Burque va ser un dels protagonistes de la seva opera prima.\nLa direcció de 'Déjate llevar' anirà a càrrec de Dolera, tot i que alguns capítols els dirigiran "dues altres directores", els noms de les quals encara no ha confirmat.


Informe des de la Ciutat assetjada - Narcís Comadira\nInforme des de la Ciutat assetjada\nS’acaba novembre i aquell estiuet dolç i benèvol també s’ha acabat. Era previsible. Les coses són com són i han de seguir el seu curs. S’han girat vents forts, hi ha hagut pluja, calamarsa i neu. L’hivern s’anuncia amb tota la seva força. Els canyars llueixen grans plomalls, diuen que és senyal de fred. I nosaltres ens hem de preparar per a un llarg descontentament. Per a la fred de l’ànima, que és la pitjor de totes. Espanya ha accentuat les seves insídies i no dissimula gens que realment som una colònia. La Generalitat ha estat finalment intervinguda. És el començament del final?\nFa un parell de dies, fullejant els poemes de Zbigniew Herbert, en vaig topar un que, canviant el que calgui canviar, ajustant el que calgui ajustar, em va portar, d’alguna manera, a la nostra situació actual. No em resisteixo a fer-ne una traducció funcional, en prosa:\nInforme des de la Ciutat assetjada. «Massa vell per portar les armes i lluitar com els altres, vaig ser designat, com un favor, per al mediocre paper de cronista. Registro, sense saber per a qui, els esdeveniments del setge. He de ser precís, però no sé quan va començar la invasió, fa dos-cents anys, pel desembre, o pel setembre, potser ahir, de matinada. Aquí tothom pateix la pèrdua de la noció del temps. Només ens ha quedat el lloc, el lligam a aquest lloc. Encara tenim les ruïnes dels temples, els espectres dels jardins i les cases; si perdem les nostres ruïnes, ja no ens quedarà res.\n»Escric com millor puc, en un ritme de setmanes inacabades. Dilluns: les botigues són buides, les rates han esdevingut moneda corrent; dimarts: l’alcalde, assassinat per agents desconeguts; dimecres: converses sobre l’armistici, l’enemic ha empresonat els nostres enviats, no sabem on són, és a dir, no sabem el lloc del seu final; dijous: després d’una turbulenta assemblea, es rebutja la proposta de rendició incondicional dels comerciants; divendres: comença la pesta; dissabte: s’ha suïcidat N., un inflexible defensor; diumenge: no hi ha aigua, rebutgem un atac a la porta est, l’anomenada Porta de l’Aliança. Ho sé, tot això és monòton i no commourà ningú.\n»Evito comentaris, les emocions les mantinc a ratlla, escric sobre fets. Aparentment, només els fets són valorats als mercats forasters. Però amb un cert orgull desitjo informar que gràcies a la guerra hem criat una nova varietat de nens. Als nostres nens no els agraden els contes de fades; desperts, juguen a matar i, quan dormen, somien en la sopa de pa, un os, exactament com fan els gossos i els gats.\n»Al captard m’agrada deambular pels confins de la Ciutat. Al llarg de les fronteres de la nostra llibertat incerta, miro des de dalt el formiguer dels exèrcits, les seves llums, escolto el repicar dels tambors, els udols bàrbars. De debò, és inconcebible que la Ciutat encara es defensi. El setge continua, els enemics han de ser substituïts. Res no els uneix, excepte l’anhel de la nostra destrucció. Gots, tàrtars, suecs, les centúries del Cèsar, els regiments del tsar, qui els enumerarà? Els colors dels estendards canvien com el bosc a l’horitzó. Des del groc delicat dels ocells per primavera, passant pel verd, pel vermell, fins al negre hivernal.\n»Després, al vespre, alliberat dels fets, puc pensar en assumptes antics, llunyans, per exemple en els nostres aliats d’ultramar; ho sé, la seva compassió és sincera, envien sacs de farina, ànims, greix i bons consells. Ignoren que els seus pares ens van trair, els nostres exaliats des del temps de la segona Apocalipsi. Els seus fills no en tenen la culpa, mereixen la nostra gratitud, o sigui que els estem agraïts. No van sofrir un setge llarg com una eternitat. Aquells a qui toca la desgràcia estan sempre sols: els defensors del Dalai-lama, els kurds, els muntanyencs afganesos.\n»Ara, quan escric aquestes paraules, els partidaris del pacte han conquerit un cert avantatge sobre els lleials. Les oscil·lacions de l’ànim, els destins, encara se sospesen. Els cementiris creixen, minva el nombre dels defensors, però la defensa perdura i perdurarà fins al final i, si cau la Ciutat i només un sobreviu, portarà la Ciutat dintre seu pels camins de l’exili. Ell serà la Ciutat.\n»Mirem el rostre de la fam, el rostre del foc, el rostre de la mort, i, el pitjor de tots, el rostre de la traïció. I solament els nostres somnis no han estat humiliats».\nHerbert era polonès i escriu sobre la Polònia de 1982. Però la poesia, si és realment poesia, és universal. I traspassa el temps.


10 cançons per moure el cul en català - Diari de Barcelona | Diari de Barcelona\n10 cançons per moure el cul en català - Diari de Barcelona\n10 cançons per moure el cul en català\nAvui et regalem la teva 'playlist' de confiança per ballar fins al terra i per la terra\nHem de parlar clar: no és gens fàcil trobar cançons amb català per perrejar, twerkejar… per moure el cul. Serà que aquí som més punkis, de patxanga o rumba, i que la música urbana tira més cap al rap, trap i el món del hip-hop. Així i tot, sabem que moltes de vosaltres voldreu una playlist en català per quan ja tingueu la Karol G massa avorrida o per quan us vingui de gust un parkineo o botellot, segons preferències, en la vostra llengua. Aquí teniu.\n1. "Raka Raka" - Crimen Pasional\nComencem amb els reis, els emperadors, els faraons del reggaeton en català. Crimen Pasional és un grup de "la Costa Daurada mami", tal com diuen ells, i, després de Pompeu Fabra, són els que més han fet per la llengua i la comunitat catalanes. Totes les seves cançons, des d’"Eurodancehall II" fins "Com t’agradaria", són pura màgia.\nPerò "Raka Raka" juga en una altra lliga. “Rata fina, pura medicina, t’ho faig a la barra de la cuina”. Lletres descarades sobre sexe desenfrenat. Heu follat mai tan fort “que retomba la casa”? Cada cop que sona aquesta cançó, no podem evitar sentir-nos malament per la gent que encara no la coneix.\n2. "BCN" - Carlenne\nÉs icònica, diva i, si vas a Barcelona, t’ensenya la zona. Sobre el flow que porta no en cal parlar, perquè dona per a un reportatge a part. Amb només 22 anys, Carlenne, de Sabadell, s’ha plantat amb un xandall de Playboy i una de les propostes més interessants de l’escena urbana.\nAquest és el seu primer hit en català, i tal com va explicar en una entrevista per a aquest diari, per ella “ha estat una manera de dir soc d’aquí i t’ho canto així perquè soc d’aquí”. D’aquí es refereix a Barcelona, una ciutat que la representa “per la seva diversitat, la seva cultura i el moviment que s’està fent ara”. Serà el seu primer tema en català, però des d’aquí resem perquè darrere en vinguin més.\n3. "Bandulés" - Bad Gyal i Lil Guiu\nD'acord, sí, tothom coneix "Indapanden". Però aquesta relíquia s’està perdent, i no ho podem permetre. Ell, Lil Guiu, integrant del grup de trap català més important del país (P.A.W.N GANG). I ella… reina de tota una generació. Hi ha la Rosa d’Espanya i la Bad Gyal de Barcelona. I aquí la veiem en els seus inicis, abans que la seva carrera s’enlairés.\nDiuen les males llengües que aquest tema el van treure quan sortien junts, que després es van barallar, van tallar, i per això van eliminar el videoclip original. Belén Esteban i Jesulín de Ubrique, who? Sí, l’escena urbana catalana també donaria per un programa de tipus Sálvame.\n4. "Tu i tu" - P.A.W.N GANG\nI parlant de P.A.W.N GANG… “Soc el teu Chanel i tu la meva garrula, et donaré la lluna”. Jo crec que si Romeu li hagués recitat això a Julieta des del balcó, segurament haurien durat més de sis dies de romanç.\nLa squad més famosa de Gràcia és pionera del trap al país i, de fet, enguany celebren deu anys fent música. Però en aquest cas ens delecten amb un reggaeton romàntic, d’aquells que no saps si t’has enamorat o simplement vas força calent.\n5. "Posa't rumantik" - La Queency\n“Li veig la cara, ell es torna boig, vol deixar el pussy roig”. Pussy Roig és el nom de la primera mixtape de La Queency, de 23 anys i provinent de Terrassa, i que està tan implicada en el perreig, com en les problemàtiques socials. De fet, té temes com "Urkinaona" o "Free Pablito", defensant la llibertat dels presos polítics i del raper Pablo Hasel.\n"Posa’t rumantik" parla d’una noia que s’enamora d’un G, un nen de barri, amb el qual tenen una relació basada a combinar romanticisme amb Gucci, cadenes d’or i sexe dur. “Es tatua el meu nom a la cara, a ell li agrada que sigui tan gata”.\n6. "Un Plan B" - 31FAM\nAmb una cançó molt estiuenca, 31FAM ens transporta a unes ganes infinites de vacances, piscina, platja i farra. I ens recorden que ”l'últim (cubata) sempre es fa de matinada, però per recordar, recordo que tenies el millor cul de la sala”.\nNo tots els grups poden presumir de ser els primers del gènere urbà en sonar a les ràdios més importants. Des del setembre del 2017, quan van iniciar la seva carrera, els sis membres de 31FAM han acumulat milions de reproduccions a Spotify, milers de seguidors a Instagram, han compartit escenari amb artistes com C.Tangana i Mikel Delacalle i han realitzat una gira a escala nacional. És a dir, han trencat totes les barreres fent música urbana en català, i s’han consagrat com a referents dins el panorama.\n7. "Tinc" - Cooba\n“Tinc molta fama, tinc quatre cases, tinc molts nens, tots a Internet”. Vestida de rosa, amb arracades de cèrcol gegants, la ratlla infinita i bevent en un descampat amb les seves amigues. Què més necessitem?\nLa Cooba, a.k.a la xoni dels pirineus, és diferent, les coses com són. I sospito que aquesta és la clau del seu èxit. Aquest toc innocent i natural de nena petita, però que de cop et solta un grapat de picardies... Si estiguéssim als Simpson, la Cooba seria la Maggie, mig bebè mig bad girl. Sigui com sigui, aquesta cançó és perquè moguis el cul tendrament o per anar “amb l’audi xulejant pel barri”.\n8. "De Revista" - Flashy Ice Cream\n“Flashy amunt de Barna fins a Roma”. El grup urbà Flashy Ice Cream ha arribat molt lluny dins del panorama urbà, i tenen clar que volen acabar sent els reis de Barcelona. “Hotels amb cava sobre el llit” i “fumant la millor weed”. No sembla mal pla.\nEls de Sabadell dediquen aquesta cançó a una noia empoderada, “la reina de la pista”, que resulta que a més té “un cul de revista”. El jo líric és conscient que aquesta noia no el necessita, però, així i tot, li demana “vine amb mi”, per ser tots dos feliços.\n9. "T'he esborrat" - Bounce Twice\n“Res que no s’arregli amb un tequila, i jo ja no vull fer el paper, ara estic per a mi, no perdo més el temps”. I després de tant d’amor i sexe arriba el tema necessari per a qualsevol ruptura. "T’he esborrat", en paraules de l’artista, tracta sobre “l’alliberació després d’una relació tòxica, comptant amb beats frescos i animats”.\nSegur que la Rihanna aprovaria aquest videoclip amb molt bona nota. Però, qui són Bounce Twice? Aquest duet format per Lil Aiden, la cantant i imatge, i DJ Efren Kairos, com a productor, va néixer el 2019, i són una de les promeses de la música urbana al territori.\n10. "Antramaliada" - Crimen Pasional, Lil Guiu i Rosi D Law\nI si comencem amb els reis, també acabem amb ells. El duet de Crimen Pasional, Briganti Boy i Neisha Sauce, aquest cop amb Lil Guiu i Rosi D Law, canten “antramaliada, sempre de liada per la matinada”.\nAl videoclip, van vestits amb uniforme, com si estiguessin estudiant en un col·legi privat, però se'l passen pintant grafitis, enrotllant porros i cantant coses com “t'encanta la salsitxa i a mi m'apassiona el lluç". Alumnes de bé, fent entremaliadures i buscant sexe. És a dir, van inventar Élite fins i tot abans que aquest existís.


Història de la Fundació OSAS – Fundació Osas\nHistòria de la Fundació OSASEnric Vidal2022-05-03T16:31:21+02:00\nUn llarg camí fins a l’actualitat\nA començaments dels anys 70 un grup de pares i mares de nois i noies amb discapacitat intel·lectual, liderats pel senyor Francesc Torrebadella, van tenir la iniciativa de demanar a la Parròquia de Sant Pius X de Barcelona, del barri del Congrés, que donés acolliment a una escola que atengués les seves necessitats d’educació especial.\nD’aleshores ençà hem fet un llarg camí que ens ha portat fins a l’actualitat.\nA mitjans dels anys 60 un grup de pares i mares de nois i noies amb discapacitat intel·lectual, liderats pel senyor Francesc Torrebadella, van tenir la iniciativa de demanar a la Parròquia de Sant Pius X de Barcelona, del barri del Congrés, que donés acolliment a una escola que atengués les seves necessitats d’educació especial, inspirant-se amb altres iniciatives que en aquell moment naixien a Barcelona. Mn. Lluís Brossa, rector, i Mn. Miquel Bada, vicari, van acollir la idea i així va ser com l’octubre de 1964 obria la primera aula amb 6 alumnes i una educadora. Era l’escola Sants Innocents.\nFruit de l’acolliment fet per la Parròquia, i gràcies a l’esforç d’un grup de veïns i veïnes del barri i a diversos benefactors, es varen iniciar, les activitats d’atenció a aquest grup de nois i noies. L’Obra Social d’Ajuda al Disminuït Psíquic-OSAS, però, no es va constituir jurídicament fins a l’any 1977.\nA partir del curs 1973-74, es va poder bastir el que seria l’actual Col·legi Sants Innocents en un solar ubicat al carrer del Cardenal Tedeschini, 29 bis cedit per la institució Viviendas del Congreso Eucarístico a la Parròquia Sant Pius X i amb un ajut per a la construcció atorgat pel Ministerio de Educación.\nAmb l’objectiu d’intervenir com més aviat millor amb els infants amb trastorns o afectació neurològica abans dels 6 anys i amb les seves famílies, en el curs 75-76, es crea la Guarderia Rella, en règim de guarderia laboral i especial. En ella, s’inicia l’Atenció Precoç per atendre els infants des dels primers mesos de vida i acompanyar les seves famílies i afavorir el seu desenvolupament que sigui el més òptim possible i acompanyar les seves famílies en el procés educatiu.\nParal·lelament, en el curs 1977-78, a iniciativa del, ja constituït, Patronat d’OSAS, i per donar resposta a la petició de les famílies dels nois i noies que finalitzaven la seva etapa escolar a Sants Innocents, es va crear un Pre-Taller (de formació laboral), en un local, cedit també per Viviendas del Congreso Eucarístico, al carrer del Cardenal Tedeschini.\nEl curs 1978-79 es va posar en marxa l’Escola Gavina, en un espai situat al carrer de Fraga, 2 cantonada amb el carrer de Pons i Gallarza de Sant Andreu, propietat de la “Congregación de las Hermanitas de la Asunción”, que el van cedir per poder atendre una part de les noies i els nois atesos a l’Escola Sant Innocents i, seguint criteris tècnics de la direcció i el claustre, afavorir el desenvolupament de les persones que tenien una major capacitat d’aprenentatge, a partir d’una atenció més especialitzada que treballés les característiques de les persones amb un menor grau de discapacitat.\nA partir del “Decret d’Integració” de l’any 1985, la guarderia Rella comença un procés de transformació que la fa desaparèixer com a tal el curs 1986-87 i l’Atenció Precoç s’implementa en règim ambulatori pels infants, llavors escolaritzats en llars d’infants ordinàries, en el Servei d’Atenció Precoç Rella. Més endavant i amb l’objectiu d’atendre el desenvolupament del nen des de la prevenció, el risc, necessitats transitòries o permanents, d’aquí el canvi de nom a CDIAP, Centre de Desenvolupament Infantil i Atenció Precoç.\nL’any 1982 es va inaugurar l’edifici que ha esdevingut la seu de la Fundació OSAS, el qual es va construir en un solar del carrer Manigua, 45-47 cedit, també, per l’entitat Viviendas del Congreso Eucarístico i que acull, a banda dels serveis centrals de la Fundació, el Taller Cordada que és un Centre Ocupacional, que va tenir l’embrió en el pre-taller del carrer del Cardenal Tedeschini i que actualment acull un “Servei de Teràpia Ocupacional – STO” i un “Servei Ocupacional d’Inserció – SOI” i el CDIAP (Centre de Desenvolupament Infantil i Atenció Precoç) Rella que és el servei en el qual va evolucionar la guarderia.\nEn els darrers anys i per atendre amb més qualitat les persones s’han ampliat les instal·lacions de l’Escola Sants Innocents en un local propietat de l’Arquebisbat de Barcelona del carrer del Cep, 1 en el que s’ubiquen actualment els nois i noies més grans de l’Escola en la seva etapa de TVA (trànsit a la vida adulta) i també s’han ampliat les instal·lacions del CDIAP Rella, adaptant un local situat en el mateix carrer del Cep, enfront del núm. 8, propietat del Bisbat de Terrassa.


Zephyr amb lactància materna\nSe sap que cal abordar responsablement la compilació de la ració de la mare d'infermeria, ja que tot el que menja afecta la salut de les molles. Perquè és tan important excloure del menú els productes que poden danyar la salut de les dones i els nadons. Però les mares joves saben que no han de seure amb una dieta estricta i poden menjar fins i tot algunes postres. En molts, un dels dolços preferits és el malví, per tant, resulta útil descobrir si és possible per a la lactància materna usar-lo o ell en nutrició. És important saber quines propietats té aquest producte, ja sigui perjudicar el nadó.\nComposició de malvís\nEls principals components de les delícies són el sucre, la proteïna, la gelatina i el puré de fruites. Tots aquests ingredients són innocus i poden ser consumits per dones d'infermeria.\nPerò és important recordar que els fabricants moderns, en un esforç per millorar el sabor del producte, s'afegeixen a la composició de components addicionals. Així doncs, a les prestatgeries de les botigues, és fàcil trobar un malvavisc multicolor, les tonalitats s'obtenen amb l'ajuda de colorants. També afegiu xocolata, nous. Tots aquests additius no són desitjables per a l'ús d'infermeria.\nBeneficis i danys de malvís en lactació\nEls experts creuen que aquestes postres es poden incloure al menú de la jove mare. Però necessites saber del producte alguns matisos.\nEl problema de l'obesitat en el període postpart es preocupa a moltes dones, ja que les mares joves durant la lactància materna aprecien malvavides per baixes calories. Una dona té l'oportunitat de gaudir de postres i no us preocupeu per la figura.\nPerò és important recordar que en la delicadesa hi ha clara d'ou, que és un al·lergogen i pot causar una reacció negativa en les molles. A més, quan la lactància materna, la mala pell, igual que altres aliments dolços, pot provocar truges en dones que van donar a llum naturalment. Per tant, es recomana a les mares joves que escoltin aquest consell:\nabandonar l'ús de malvís en la lactància materna durant els primers 3 mesos;\nés millor no menjar postres diàriament i no menjar més de 3 peces a la vegada;\ndesprés de la introducció del producte, cal seguir la reacció de les molles, assegurar-se que no fa mal al nadó;\nquan la compra ha de ser preferible per evitar malabars sense additius, preferiblement d'un fabricant amb una reputació digna, assegureu-vos de prestar atenció a la data de venciment.\nTotes aquestes recomanacions ajudaran a la jove mare a fer una dieta, incloent només plats deliciosos i saludables.\nSi l'opció de compra no és del vostre gust, podeu provar les vostres habilitats culinàries i cuinar una mica a casa , aquesta opció seria la millor per a una mare jove i el seu bebè.\nÉs possible que les mares lactants freguin les llavors de gira-sol?\nMotherwort amb lactància materna\nEs pot alletar les prunes mare?\nCarbó activat en lactació\nLaxant per a una mare d'infermeria\nMal de coll a la mare d'infermeria\nMenú de lactància materna\nQuè menjar mare d'infermeria en el primer mes?\nMastitis en una mare d'infermeria: símptomes i tractament\nQue tractar una milkwoman a la lactèmia?\nUna mica de llet d'una mare d'infermeria: què fer?\nQuant costa la lactància materna?\nPer què el bebè escupenta després d'alimentar una barreja?\nCom augmentar la quantitat de llet materna?\nTargeta de Nadal amb les vostres mans: classe magistral amb fotografia\nEstil italià a l'interior - característiques del disseny d'una habitació confortable\n25 secrets del viatge aeri, que els passatgers no saben\nFons de pantalla de la natura\nDowners Montclair: una selecció de fotos dels models més elegants d'aquesta temporada\nJoieria de moda 2015\nEls llacs de Colòmbia\nLlit-loft amb sofà\nMuseu de Rèptils\nJennifer Aniston jugarà un paper inusual en la nova sèrie de l'empresa Netflix\nBlanquejament de dents amb carbó activat\nUn senyal: per veure una aranya al vespre\nCarbassó amb carn picada\nNoces de Mila Kunis i Ashton Kutcher\nVisa a Cambodja per als russos\nPilosos - Paleta\nCom fer una partició a l'habitació?\nCom triar una paella - consells útils per a una amfitriona pràctica\nCom celebrar 10 anys de casaments?\nCom créixer molsa?\nIkebana amb les meves mans\nMenjar per a gats "Yams"\nEls auriculars de pell: com usar els auriculars calents de les dones?


Els ciberatacs no provenen només de Rússia\nEncara caps de Govern ho han esmentat.\nEl ministre d'Afers Exteriors, Alfonso Dasti s, ha admès que a la cimera d'aquest divendres entre la UE i els socis de l'Est s'ha abordat "la preocupació per les qüestions de ciberseguretat".\nLa UE detecta atacs russos a Internet per agreujar la crisi a Catalunya\nAixí, diversos països han fet referència "específica" a Rússia, encara que Dastis ha avisat que les ciberamenaces no vénen "d'un sol país".\n"Hi ha hagut diferents referències per part de diferents caps de Govern" sobre Rússia ha explicat el ministre d'Exteriors, en el marc de la preocupació per les qüestions de ciberseguretat.\nCAP REFERÈNCIA DIRECTA A RÚSSIA\nDastis ha insistit que es tracta d ' "una amenaça que no cal circumscriure a un sol país", en ser preguntat per la decisió dels líders dels dos blocs d'evitar fer cap referència directa a Rússia en la declaració conjunta que han aprovat final de la cimera.\n"No és una qüestió de voler molestar o no", ha tancat.\nMANIPULACIÓ I DESINFORMACIÓ\nEl cap de la diplomàcia espanyola ha evitat per la seva part assenyalar de manera específica a Rússia durant la seva intervenció tot i que el Govern espanyol ha alertat en les últimes setmanes als seus socis de la Unió de la "manipulació i desinformació" sobre el procés sobiranista a Catalunya des de territori rus a través de comptes i perfils falsos.\nTot i que ha admès no tenir proves que confirmin que el Govern rus estaria al darrere.\n"Aquestes amenaces com ciberatac s, transcendeixen les fronteres nacionals", va alertar el cap de la diplomàcia espanyola durant la seva intervenció a la cimera, apel·lant a la necessitat de "defensar" els valors europeus i la política de veïnatge, han informat fonts d'Exteriors.\nEls països que s'han expressat de manera més dura sobre l'actitud de Rússia han estat Polònia, així com el Regne Unit i Alemanya, han explicat fonts europees i diplomàtiques.\n"Hem de mantenir els ulls oberts a les accions hostils de països com Rússia, que amenacen el potencial de creixement d'aquest veïnat i que intenten trencar la nostra força col·lectiva", va reclamar la 'premier' britànica, Theresa May, en declaracions a la premsa a l' arribada al cim.


admin – Ampa Escola Emili Vallès\nconsell esportiu de l’anoia\nvídeo “una altra escola” – 30 minuts\nl’Auditori – activitats familiars\nAutor adminPublicat el 13 de juny de 2018 Categories aquest mes, menjador\nJa s’acaba el curs escolar i aviat ens haurem de dir adéu deixant enrere un munt d’experiències viscudes. Al nostre menjador tampoc volem finalitzar aquest curs sense acomiadar-nos i desitjar-nos un bon i merescut estiu, així com també desitjar sort als companys/es que emprendan un nou camí.\nPer aquest motiu, hem organitzat el tradicional dinar de final de curs i després, qui vulgui, podrà gaudir de la Festa de l’aigua.\nAutor adminPublicat el 12 de juny de 2018 13 de juny de 2018 Categories aquest mes, menjador\nEnquesta valoració activitats extraescolars\nPer tal de fer una valoració i millorar la qualitat de les activitats extraescolars que ofereix l’Ampa, hem elaborat una enquesta on podeu fer-nos arribar la vostra opinió de les activitats d’enguany.\nPodeu descarregar-vos l’enquesta en el següent enllaç\nVALORACIÓ ACTIVITATS EXTRAESCOLARS 2017\nAutor adminPublicat el 28 de maig de 2018 28 de maig de 2018 Categories documentació, extraescolars\nI la festa del menjador d’aquest mes…\nAutor adminPublicat el 18 d'abril de 2018 12 de juny de 2018 Categories documents antics\nRiera de Rajadell – Gorg Blau – Bosc\nL’adveniment del bon temps i moltes activitats paral·leles entre els habituals al miniexcursionisme van fer que només tres famílies participéssim en aquesta activitat. Malgrat tot, un magnífic matí de primavera en una zona poc coneguda però de gran interès paisatgístic i cultural a la comarca del Bages.\nArribem fins al barri del Xup, a l’entrada de Manresa, on hi ha un dels itineraris de l’Anella Verda que rodeja la capital del Bages.\nAquesta és una sortida pel tram final de la riera de Rajadell, que constitueix un marc natural caracteritzat per la vegetació de riba. Bona part de la sortida discorre al voltant de la vall ara “esquinçada” pel gran viaducte que uneix l’eix Diagonal amb l’eix Transversal.\nCreuem la pista (tram asfaltat) que uneix Castellfollit del Boix amb Manresa, per agafar un viarany que, en forta baixada, arriba a la font de l’Arrel i travessa el torrent de l’Infern. Als voltants immediats, hi podem trobar grans arbres. Els corriols que hi porten passen per una roureda amb aurons negres i una gran diversitat de plantes llenyoses.\nSom ja a la vall de la riera de Rajadell, que seguim per un senderó curull de vegetació i transitat per molts caminants i esportistes de la propera Manresa. De tant en tant, el corriol transcorre pel costat d’unes roques que flanquegen el pas de la riera, fins a arribar al gorg Blau. S’ha d’aprofitar aquesta època de l’any, sobretot després dels darrers episodis de pluja, per contemplar el brollar de la riera per totes bandes. El gorg és un clot profund al llit de la riera de Rajadell, on aquesta s’entolla i alenteix el seu curs.\nDesprés d’esmorzar amb la remor de l’aigua i d’una colla d’amics que passegen els gossos, el sender s’encaixona entre les roques per sota una petita balma i s’enfila per un pedregar costerut per travessar per damunt un pont la via del tren de la Renfe de la línia Manresa-Calaf-Lleida. Així s’arriba al punt més alt del nostre recorregut, amb magnífiques vistes de Montserrat i d’imponents masies modernistes com la casa de la Morera.\nEl corriol de baixada passa per les restes del que hauria correspost a “una possible via d’origen romà” que podia haver unit el poblat de Sant Amanç de Rajadell amb la vila dels Prats de Rei, a l’Anoia. El que hi queda, però, és força més actual, en concret restes d’un camí ramader dels segles XVIII i XIX, esdevingut a partir de la construcció del nou camí que unia Manresa amb la carretera de Barcelona-Madrid per can Maçana.\nEn una zona adjacent de marges molt ben conservats, al costat d’un marge, hi trobem una barraca de pedra seca, treballada, en bon estat i amb unes curioses escales de pedres al vol. Continuem de nou per un altre corriol que ens reserva una sorpresa especial, ja que travessem per sota la via del tren per un estret, baix, llarg i fosc túnel de gairebé 50 metres.\nAutor adminPublicat el 21 de març de 2018 6 d'abril de 2018 Format VídeoCategories cròniques de les sortides, miniexcursionisme\nFESTA ST PATRICK’S DAY\nAutor adminPublicat el 20 de març de 2018 18 d'abril de 2018 Categories documents antics\nAutor adminPublicat el 14 de març de 2018 Categories miniexcursionisme, propera sortida\nEl passat diumenge 25 de febrer, vora una trentena de miniexcursionistes de l’Escola Emili Vallès ens vam dirigir al cogulló de Can Torra, un cim de 881 metres a la comarca del Bages, situat entre els municipis de Castellfollit del Boix i Rajadell. Es tracta d’un dels indrets que festegen el centre geogràfic de Catalunya.\nIniciem la caminada a l’altura de la cruïlla formada pels camins de Miqueló i Vidales, tot enfilant la muntanya per un sender dret i, en part, força malmès i aixaragallat, però a la fi assequible.\nJa al cim, gaudim d’una panoràmica on podem observar la muntanya de Montserrat, la muntanya de sal de Sallent, la serra del Cadí, el Pedraforca i inclús la pica d’Estats. Es tracta d’un dels cent cims inclosos a la llista de la Federació d’Entitats Excursionistes de Catalunya. Una estelada, renovada cada Onze de Setembre per un aplec veïnal, presideix aquest mirador excepcional de la unitat orogràfica formada per la serra de Can Torra i les valls de Grevalosa i Canyelles.\nEn aquest entorn únic recuperem energies i retornem pel camí del cogulló. Deixem a la dreta de la pista una bona vista del parc eòlic de la serra de Rubió.\nFinalment, abans de cloure aquesta diada excursionista, fem una parada a una barraca de vinya de pedra seca del 1892, en un molt bon estat de conservació.\nAutor adminPublicat el 2 de març de 2018 Categories cròniques de les sortides, miniexcursionisme\nAutor adminPublicat el 28 de febrer de 2018 18 d'abril de 2018 Categories documents antics\nContinua llegint «Propera sortida…»\nAutor adminPublicat el 19 de febrer de 2018 5 d'abril de 2018 Categories miniexcursionisme, propera sortida\nAmpa Escola Emili Vallès Gràcies al WordPress


La Ciutat Captiva. Barcelona 1714-1860 de Brotons, Ròmul 978-84-7246-086-7\nLevolució de Barcelona des del 13 de setembre de 1714, data de locupació borbònica, fins 1860, quan, enderrocades finalment les muralles, la ciutat es disposava a expandsir-se. A... Más información\nDónde encontrar "La ciutat captiva. Barcelona 1714-1860"\nSinopsis de: "La ciutat captiva. Barcelona 1714-1860"\nLevolució de Barcelona des del 13 de setembre de 1714, data de locupació borbònica, fins 1860, quan, enderrocades finalment les muralles, la ciutat es disposava a expandsir-se. Aquest període turbulent de 150 anys és el que hem anomenat la ciutat captiva, presonera de les seves pròpies muralles, en laspecte físic, i de la supremacia militar, en lordre moral. És la història, sovint oblidada, de la lluita duna ciutat per la seva supervivència. Una voluntat de progrés que portà Barcelona a protagonitzar una revolució industrial insospitada, a recuperar el lideratge dun país ocupat, esquarterat, disminuït i sense capacitat política. És la història, també, de la seva ciutadania, protagonista principal dun viatge des de lAntic Règim a la ciutat contemporània. Lobra, amb una voluntat eminentment divulgativa, fa un repàs de levolució urbana de la ciutat i dels principals esdeveniments històrics a través duna gran quantitat de plànols i gràfics originals, fotografies actuals dels indrets encara existents i material històric de procedència diversa. Material gràfic: 28 plànols i gràfics 60 fotografies 85 gravats, dibuixos i documents històrics\nRòmul Brotons (Barcelona 1957) escriptor, editor, dissenyador gràfic i il·lustrador. És autor d'El triomf de la imaginació. 60 invents que han canviat el món, Estimats Reis Mags. 35 jocs i joguines per recordar, L’increïble vestit minvant, Parcs d’atraccions de Barcelona, Més lleugers que l'aire, Personatges populars, excèntrics i curiosos de Barcelona; 300 anys de lluita, La ciutat captiva, La ciutat expansiva, La ciutat trasbalsada, La ciutat neutral i La ciutat moderna.\nMás títulos de Brotons, Ròmul\nLES ANARCHISTES ESPAGNOLS: 1868-1981


Dos líders del Partit del Congrés, detinguts quan volien veure la família d'una de les víctimes\nUn policia deté un estudiant durant les protestes que han tingut lloc aquest dijous als afores de la Universitat de Delhi, després que la policia fos acusada de cremar il·legalment el cos d'una noia de 19 anys, violada per quatre homes a l'estat d'Uttar Pradesh, al nord del país SAJJAD HUSSAIN / AFP\nLondresLa violència contra les dones a l'Índia és una altra de les plagues que assolen el país. La mort d'una segona noia dalit –una intocable, l'escalafó més baix del tradicional i classista sistema de castes del país– en quinze dies després de sengles presumptes violacions en grup ha provocat una esclat d'ira i d'indignació, seguit d'enfrontaments entre la policia i manifestants en diferents estats del país. Llocs com la Universitat de Delhi han sigut escenari, aquest dijous, de sorolloses protestes dels estudiants en resposta a una violència masclista de caràcter estructural.\nL'agressió i l'assassinat de la segona dona violada, de 22 anys, va tenir lloc dimarts passat, tot i que fins aquest dijous no se n'ha fet ressò la premsa nacional. D'acord amb el testimoni de la mare de la víctima a la BBC, la jove va ser arrossegada a dins d'un vehicle, on va ser forçada, després que anés a sol·licitar l'admissió a una escola local.\nLa notícia de la nova agressió i assassinat s'ha sabut només 48 hores després que, també el mateix dimarts, morís una altra dona dalit, en aquest cas de 19 anys, víctima d'una altra presumpta violació per part de quatre homes d'una casta superior.\nEls dos atacs han tingut lloc a l'estat d'Uttar Pradesh, al nord del país. La policia ha arrestat dos homes en relació amb l'últim cas, que va passar al districte de Balrampur. El primer va tenir lloc a prop de la ciutat de Hathras, a 500 quilòmetres, el 14 de setembre. La víctima va estar catorze dies lluitant per la seva vida fins que va morir a l'hospital Safdarjung, de Delhi, on va ser traslladada per seguir tractament. En aquesta ocasió, quatre homes han sigut arrestats, d'acord amb la policia de Hathras.\nEl precedent del 2012\nEls dos casos evoquen la brutal violació que va patir el 16 de desembre del 2012 una jove estudiant de Delhi, de 23 anys, que també va morir tretze dies després –a Singapur, on havia sigut igualment traslladada– a conseqüència de les ferides rebudes mentre viatjava en un autobús. Aleshores, i durant dues setmanes, el país va viure manifestacions arreu en protesta pels fets i per denunciar, com ara està tornant a passar, una violència endèmica contra les dones, i contra la qual sembla que no hi hagi aturador. El 20 de març els culpables van ser executats a la forca, les primeres condemnes a mort que es complien al país des del 2015.\nL'Índia executa a la forca els quatre violadors i assassins d'una jove el 2012\nEl 2016, una altra dona dalit, de 29 anys, va ser també brutalment violada, torturada i assassinada. De fet, es calcula que a la Índia hi ha una violació cada quinze minuts. I malgrat una certa evolució de les lleis després del cas del 2012, només es denuncia una de cada 50 agressions sexuals, d'acord amb un estudi de Suzanne Hill\nAnonimat de les víctimes\nA la Índia, d'acord amb la llei vigent, les dones que han estat violades han de mantenir-se en l'anonimat –en principi, per no avergonyir-les– i, per tant, no es pot publicar cap informació que les identifiqui en públic, llevat que la mateixa dona accepti revelar la seva identitat. Una norma que ja diu prou de la discriminació i la manca de protecció cap a les dones que encara hi ha al país. En els casos en què la víctima mori, els parents més propers poden acceptar difondre'n el nom, però el permís s'ha de sol·licitar a través d'una organització assistencial reconeguda pel govern estatal o el de l'estat corresponent. En cap dels dos casos recents no s'ha informat dels noms.\nImatge de les protestes que han tingut lloc aquest dijous a Delhi Getty Images\nLa víctima de Hathras, però, sí que va poder anomenar els seus atacants. De fet, informacions publicades per la premsa hindú asseguren que els presumptes violadors vivien molt a la vora de la casa que ocupava amb la seva mare. El fet que, en tots dos casos, les dones siguin intocables fa que a la violència estructural masclista s'hi afegeixi un element de classe.\nEn les últimes hores, però, la policia de l'estat de Hathras ha informat que, d'acord amb les anàlisis forenses, i malgrat el testimoni dels familiars, la noia no va ser violada, perquè no s'haurien trobat restes de semen en el seu cos. Però al registrar-ne l'ingrés, l'hospital de Delhi que va admetre-la a urgències la va classificar com a víctima d'una violació i d'un escanyament. La mare, a més, va assegurar als mitjans locals que la va trobar despullada, sagnant i molt malferida.\nLa indignació entorn el cas de Hathras encara ha pujat més de to després que ahir dimecres se sabés que la policia, sense autorització de la família, va incinerar el cos de la noia, sense permetre que la mare i la resta de parents li fessin cap cerimònia de comiat. D'aquesta manera, a més, ara ja no és possible tornar a fer una autòpsia per determinar si, efectivament, la víctima va ser violada o no.\nLes noves agressions han esperonat furioses reaccions a les xarxes socials. I també una campanya de solidaritat d'algunes de les més famoses actrius de Bolywood.\n— Swara Bhasker (@ReallySwara) 1 de octubre de 2020\nLa tensió ha crescut encara més quan aquest dijous s'ha fet públic que la policia de l'estat d'Uttar Pradesh ha detingut dos dels màxims líders del Partit Nacional del Congrés, Rahul Gandhi i la seva germana Priyanka, per impedir-los que visitessin el poblat de Boolagarhi, d'on és originària la noia de 19 anys, i on s'havien de trobar amb la seva família. Oficialment, la detenció dels dos líders polítics –molt difosa a les xarxes socials, com es pot veure en les imatges adjuntes– és per haver infringit una ordre que prohibia la reunió de quatre o més persones a la zona per evitar, presumptament, la violència dels manifestants. El cotxe en què anaven Rahul i Priyanka Gandhi ha sigut aturat per les forces de l'ordre i tots dos han decidit continuar a peu. Ha sigut aleshores, mentre eren escortats per simpatitzants del Partit del Congrés, que han sigut detinguts per violar la llei.\nÍndia Dret de les dones


Avís Legal | S&S Detectius\nAquest lloc web proporciona informació sobre els serveis professionals de S&S Detectius, d’ara endavant denominat “Titular”.\nSergi Arias Pérez (S&S DETECTIUS) – 46137013W – Pl. Santa Teresa, 8 (Vic) – 93.8814871 – info@ssdetectius.com\nS&S DETECTIUS, no ven, lloga ni cedeix dades de caràcter personal que puguin identificar a l’usuari, ni ho farà en el futur, a tercers sense el consentiment previ. No obstant això, en alguns casos es poden realitzar col·laboracions amb altres professionals, en aquests casos, es requerirà consentiment als usuaris informant sobre la identitat del col·laborador i la finalitat de la col·laboració. Sempre es realitzarà amb els més estrictes estàndards de seguretat.\n• També es recullen altres dades no identificatives que s’obtenen mitjançant algunes cookies que es descarreguen a l’ordinador de l’usuari quan navega en aquesta web que detallem en la política de cookies.\n• Per gestionar les xarxes socials. S&S DETECTIUS pot tenir presència en xarxes socials. El tractament de les dades que es dugui a terme de les persones que es facin seguidores a les xarxes socials de les pàgines oficials de S&S DETECTIUS. Així com per aquelles condicions d’ús, polítiques de privacitat i normatives d’accés que pertanyin a la xarxa social que procedeixi en cada cas i acceptades prèviament per l’usuari. Es tractarà les seves dades amb les finalitats d’administrar correctament la seva presència a la xarxa social, informant d’activitats, productes o serveis de S&S DETECTIUS, així com per a qualsevol altra finalitat que les normatives de les xarxes socials permeten. En cap cas utilitzarem els perfils de seguidors en xarxes socials per enviar publicitat de manera individual.\nS&S DETECTIUS es compromet a l’ús i tractament de les dades, respectant la seva confidencialitat i a utilitzar-les d’acord amb la finalitat del mateix, així com a donar compliment a la seva obligació de guardar i adaptar totes les mesures per evitar l’alteració, pèrdua, tractament o accés no autoritzat, de conformitat amb el que estableix la normativa vigent de protecció de dades.\nS&S DETECTIUS no pot garantir l’absoluta inexpugnabilitat de la xarxa Internet i per tant la violació de les dades mitjançant accessos fraudulents a ells per part de tercers.\nPel que fa a la confidencialitat del processament, S&S DETECTIUS s’assegurarà que qualsevol persona que estigui autoritzada per processar les dades del client (inclòs el seu personal, col·laboradors i prestadors), ho farà amb confidencialitat (ja sigui un deure contractual o legal).\nQuan es presenti algun incident de seguretat, S&S DETECTIUS ho notificarà a l’usuari sense demores indegudes i proporcionarà la informació oportuna relacionada amb l’incident de seguretat tal com es conegui o quan l’usuari ho sol·liciti raonablement.\nAquells usuaris que no desitgin rebre cookies o vulguin ser informats abans que s’emmagatzemin al seu ordinador, poden configurar el seu navegador a aquest efecte. La major part dels navegadors d’avui en dia permeten la gestió de les cookies de 3 formes diferents:\nEl navegador pregunta l’usuari si s’ha d’acceptar cada cookie.\nEl navegador també pot incloure la possibilitat d’especificar millor què cookies han de ser acceptades i quines no. En concret, l’usuari pot normalment acceptar alguna de les opcions:\nPodeu revisar les cookies i ajustos de privacitat, fent click al següent enllaç.\nCookies actives en www.ssdetectius.com\nLes cookies tècniques necessàries han d’activar-sempre perquè puguem guardar les teves preferències d’ajustos de cookies. Bàsicament, aquesta web no funcionarà bé si no estan actives.\nmoove_gdpr_popup Propia Emmagatzema l’estat de consentiment de cookies de l’usuari per al domini actual 1 any HTTP Cookie\nEl web www.ssdetectius.com utilitza les cookies següents:\n__utm.gif Google Aquesta cookie s’utilitza per determinar el tipus de dispositiu o programa de navegador que utilitza el visitant. Això permetel format de la pàgina web en consonància. Session Pixel Tracker\n__utma Google Recopila dades sobre el nombre de vegades que un usuari ha visitat el lloc web a més de les dates de la primera visita i de la més recent. Utilitzada per Google Analytics. 2 años HTTP Cookie\n__utmb Google Registra un segell temporal amb l’hora exacta en què l’usuari accedeix a la pàgina web. Utilitzada per Google Analyticsper calcular la durada de la visita a un lloc web. 1 día HTTP Cookie\n__utmc Google Registra un segell temporal amb l’hora exacta en què l’usuari deixa el lloc web. Utilitzada per Google Analytics per calcular la durada de la visita a un lloc web. Session HTTP Cookie\n__utmt Google Utilitzada per accelerar la velocitat de les peticions de servidor. 1 día HTTP Cookie\n__utmz Google Recull dades sobre on prové l’usuari, quin motor de cerca ha estat utilitzat, sobre què enllaç s’ha fet clic i què terme de cerca es va usar. Utilitzada per Google Analytics. 6 meses HTTP Cookie\nIDE Google Utilitzada per Google DoubleClick per registrar i informar sobre les accions de l’usuari en el lloc web després de visualitzar o fer clic en un dels anuncis de l’anunciant amb el propòsit de mesurar l’eficàcia d’un anunci i presentar anuncisespecífics per a l’usuari. 1 año HTTP Cookie\ntest_cookie Google Utilitzada per comprovar si el navegador d’l’usuari admet cookies. 1 día HTTP Cookie\nVISITOR_INFO1_LIVE YouTube Intenta calcular l’ample de banda de l’usuari en pàgines amb vídeos de YouTube integrats. 179 días HTTP Cookie\nYSC YouTube Obre un identificació única per mantenir estadístiques de quins vídeos de YouTube ha vist l’usuari. Session HTTP Cookie\nyt-remote-cast-installed YouTube Registra les preferències de l’reproductor de vídeo d’l’usuari a l’veure vídeos incrustats de YouTube Session HTML Local Storage\nyt-remote-connected-devices YouTube Registra les preferències de l’reproductor de vídeo d’l’usuari a l’veure vídeos incrustats de YouTube Persistent HTML Local Storage\nyt-remote-device-id YouTube Registra les preferències de l’reproductor de vídeo d’l’usuari a l’veure vídeos incrustats de YouTube Persistent HTML Local Storage\nyt-remote-fast-check-period YouTube Registra les preferències de l’reproductor de vídeo d’l’usuari a l’veure vídeos incrustats de YouTube Session HTML Local Storage\nyt-remote-session-app YouTube Registra les preferències de l’reproductor de vídeo d’l’usuari a l’veure vídeos incrustats de YouTube Session HTML Local Storage\nyt-remote-session-name YouTube Registra les preferències de l’reproductor de vídeo d’l’usuari a l’veure vídeos incrustats de YouTube Session HTML Local Storage\nA Vic, a 28 de Mayo de 2018.


If I ever feel better | Catorze.cat\nJuguen amb la sorra de la platja com si fos agost\nClàudia Codina | 10/02/2021 a les 00:01h\nFoto: Juli Kosolapova\nPhoenix t'ha perforat els timpans per sorpresa aquest dimarts matí destemplat de no-confinament. A vegades penses que Spotify té una capacitat inherent perversa i malvada per posar dits a la nafra i transportar-te a escenaris vitals borrosos amb una sola cançó just en el moment precís. També que ho fa expressament de bon matí, quan tens les defenses baixes. Quan el cafè encara no ha assolit la concentració plasmàtica suficient perquè el teu dit sigui capaç de prémer el botó per canviar de cançó. Mentre reconstrueixes fets i repasses les arrugues que t'ha deixat el llençol a l'avantbraç, et debats entre el teu subconscient i el teu jo despert i catalogues les últimes dotze hores en experiències viscudes, somiades i pensades.\nI de cop tens disset anys i són les vuit del vespre i puges al Seat Ibiza blanc. Notes el pes de la Nikon del pare al coll i les ganes de viure regalimant als canells mentre el sol se'n va darrere l'espigó. I tot és nou i és el primer dia de la resta de tot el que vindrà i prou que ho saps i que ho saben els teus pulmons, que empenyen l'aire a batzegades. I prou que ho saps i que ho saben les puntes dels teus dits, que són fredes perquè encara és febrer, però que juguen amb la sorra de la platja com si fos agost.\nA la segona estrofa en tens vint-i-un i recolzes els peus sobre el seient d'una furgoneta atrotinada. Resseguiu una carretera que voreja el llac Ness i dormiu sobre un matalàs dur als afores d'un poble de nom impronunciable. Canteu al vent fred d'octubre obrint les finestres i apreneu tres paraules en gaèlic fent-vos amics d'un grup d'indis de qui encara tens notícies via telemàtica. I et sembla que la vida s'ha de congelar a Edimburg. I et sembla que tot el que és fàcil és permanent i estàtic fins que Joaquin Phoenix t'escup que "I'm losing my balance on the tight rope" i en tens vint-i-tres i l'asfalt et tremola sota els peus. Les parpelles es tensen per evitar l'inevitable. Hi ha un adeu i un parc. Una festa major des del llit i un estiu ple de coralls d'enyor. Condicionals que t'impedeixen empassar. Subordinades orfes. Un punt i a part seguit d'un buit que semblarà irreparable.\nEl silenci de després se solapa amb el soroll de les portes del metro que et retornen i et connecten amb l'espai-temps.\nI en tens vint-i-sis i tot queda lluny, però ja no fa mal.\nPerquè després del buit venia un seguir bonic i més primeres vegades. Perquè venia un créixer que no hauria estat sense l'adeu borrós. Una crosta que va ser pròleg i antecedent. Una part de tu que quedarà en alguna part del cervell i apareixerà, quan menys t'ho esperis, en quatre minuts i vint-i-set segons de cançó.\nTopografia de la reconquesta\nI ho vas fer\nAnònim, 10/02/2021 a les 15:03\nGràcies Claudia per recordar que després del buit hi ha más primeres vegades.


João Gilberto - Howling Pixel\nEl seu esforç finalment va donar resultat després de conèixer a Tom Jobim -pianista i compositor amb educació clàssica que també tocava jazz nord-americà-, amb qui comença a madurar l'estil que es va conèixer com bossa nova.\nEl 1958 es va presentar el disc Canção do Amor Demais de la cantant Elizeth Cardoso, que incloïa composicions de Jobim amb lletres de Vinícius de Moraes. Poc temps després João Gilberto va gravar el seu primer disc, anomenat Chega de Saudade. La cançó que li dóna títol al disc de Gilberto també estava en l'àlbum de Cardoso i va ser un èxit al Brasil. Aquesta obra va llançar la carrera musical de João Gilberto, i també el moviment musical Bossa Nova. A més de diverses composicions de Tom Jobim, el disc contenia diverses sambes i cançons populars dels anys 30 però arreglades amb el distintiu estil de la bossa nova.\nLa seva vinculació amb el món de la música va començar quan es va casar en 1959 amb un dels primers guitarristes de bossa nova, João Gilberto. El 1963 estava acompanyant al seu espòs a Nova York mentre gravava amb el pianista i compositor Antonio Carlos Jobim i amb el saxofonista nord-americà Stan Getz un disc de fusió entre el jazz i la bossa nova. A instàncies del seu espòs, Astrud Gilberto va cantar unes estrofes i va agradar tant la seva veu que, malgrat no tenir experiència prèvia, va gravar el disc Getz/Gilberto, encara que no va figurar en els crèdits del disc. Pocs anys més tard es va separar de João Gilberto. El seu èxit cantant Garota de Ipanema la va catapultar com una de les intèrprets més conegudes d'una època d'or de la música brasilera. A partir de llavors va emergir com a nom reconeixible a tot el món i va començar una llarga carrera artística. Va enregistrar cançons en diversos idiomes. La cantant va començar a escriure cançons en els anys 70. Astrud Gilberto és també una artista pintora, i és coneguda pel seu suport als drets dels animals. Va rebre el premi "Latin Jazz USA Award for Lifetime Achievement" i va ser inclosa el 2002 al "International Latin Music Hall of Fame".\nLa bossa nova és un tipus de música ballable originària del Brasil caracteritzada per un ritme molt marcat, un acompanyament dissonant i una línia melòdica més aviat indefinida. Derivada de la samba, neix als barris de classe mitjana de Rio de Janeiro al principi dels anys 1950 i es popularitza durant els setanta. És, per tant, un ball d'origen urbà.\nEn la bossa nova es fonen patrons rítmics típicament brasilers amb els suaus arranjaments del jazz de la Costa Oest dels Estats Units. El pas de la samba a la bossa nova es produeix gràcies a la confluència de múltiples factors, i Vinícius de Moraes en serà un dels artífexs. També Tom Jobim, amb qui entra en contacte arran d'una pel·lícula (Orfeo negro), João Gilberto i un seguit de músics que visiten l'apartament de Nara Leâo a Copacabana per tal d'assajar una samba més culta i sofisticada. El resultat d'aquests encontres és l'àlbum de João Gilberto Chega de saudade, contemporani de composicions de Newton Mendoça com ara "Desafinado" i "Samba de uma nota só", i "O barquinho" de Roberto Menescal.\nAl començament dels 60, arriba als Estats Units a través, principalment, de Charlie Byrd i de João Gilberto, i un concert al Carnegie Hall de Nova York (1962), amb alguns dels més importants bossanovistes del moment liderats per João Gilberto, acaba d'obrir-li les portes.\nSi la bossa havia pres elements del jazz, el jazz la incorpora, al mateix temps, al seu repertori. Així, cançons com "Mais que nada" de Jorge Ben o "Garota de Ipanema" (1964) de Vinícius de Moraes i Tom Jobim acaben donant la volta al món.\nEl ball s'estén ràpidament pels Estats Units i comença a ser ensenyat per les escoles d'Arthur Murray com a ball de parella. Es balla amb passos curts, genolls flexionats i un suau balanceig de malucs. Cada compàs consta de quatre temps i el ball es construeix amb passos frontals, laterals i balanceigs, acompanyats sempre d'un suau moviment de malucs.\nChega de Saudade (pronunciació en portuguès: 'ʃega dʒi saw'dadʒi) (publicada com a No More Blues en la versió anglesa) fou la primera cançó de bossa nova que sortí a la llum a finals de la dècada dels 50 (1958) i que donà impuls a aquest nou estil. La música va ser composta per Antonio Carlos Jobim i la lletra per Vinícius de Moraes. La versió que en va fer João Gilberto és la més famosa.\nMaria da Graça Costa Penna Burgos, coneguda com a Gal Costa (26 de setembre de 1945, Salvador de Bahia) és una cantant Brasilera de Música Popular Brasilera.\nGal Costa va néixer a Barra, un dels barris més tradicionals de Salvador. Als 10 anys, Gal va fer amistat amb les germanes Sandra i Andréia Dedé Gadelha, futures esposes dels compositors i cantants Gilberto Gil i Caetano Veloso, respectivament. Amb 14 anys se li va desvetllar l'interès per la Bossa Nova en sentir João Gilberto cantant Chega de Saudade a la ràdio. Als 18 coneix Caetano Veloso a través de Andréia Gadelha, i s'inicia entre ells una profunda amistat que encara dura.\nGilberto Passos Gil Moreira (Salvador, 26 de juny de 1942), més conegut com a Gilberto Gil, és un cantant, guitarrista, i compositor brasiler, conegut tant per la seva innovació musical com pel seu compromís polític. Del 2003 al 2008, va exercir com ministre de Cultura del Brasil en l'administració del president Luiz Inácio Lula da Silva. L'estil musical de Gil incorpora una gamma eclèctica d'influències, incloent-hi música rock, gèneres brasilers fins i tot Samba, música africana i reggae.\nGil va començar a tocar música quan era petit i encara era un adolescent quan es va unir a la seva primera banda. Va començar la seva carrera en la bossa nova, i després va arribar a escriure cançons que reflecteixen un enfocament en la presa de consciència política i l'activisme social. Va ser una figura clau tant en la Música Popular Brasilera (MPB) i Tropicalia com en els moviments de la dècada de 1960, al costat d'artistes com Caetano Veloso. El règim militar brasiler que assolí el poder l'any 1964 va veure tant Gil com Veloso com una amenaça i se'ls va demanar que abandonessin el país. Gil es va traslladar a Londres, però va tornar a l'Estat de Bahia el 1972 i va continuar la seva carrera musical, així com el treball com a polític i defensor del medi ambient.\nNovos Baianos va ser un grup brasiler de rock i música popular brasilera de Bahia format als anys 60 i que gaudí d'èxit al llarg de la major part dels 70. Els seus components eren Paulinho Boca de Cantor, Pepeu Gomes, Moraes Moreira, Dadi, Galvão, Jorginho, Baixinho, Bolacha i Baby Consuelo, avui coneguda com a Baby do Brasil.\nInicialment el seu so era una fusió de rock psicodelic amb sons tradicional folclorics brasilers i llatins, un estil que és prou evident en l'àlbum É Ferro na Boneca (1970). La seva música va començar a tendir més cap a la música popular brasilera, particularment degut a la influència de João Gilberto, qui sovint visitava el grup. El seu àlbum de 1972 Acabou Chorare conté el gran clàssic Preta Pretinha. El grup tenia un marcat aspecte hippie i, el mateix any, es van moure a una comunitat a Jacarepaguá. Van deixar Som Livre i s'uniren a la marca Continental el 1973. El grup va publicar gravacions fins que es van separar el 1978.\nEl 2007 Acabou Chorare fou triat per la revista Rolling Stone com el millor àlbum brasiler de tots els temps.\nQue reste-t-il de nos amours? (en català: Què en resta, del nostre amor?) és una cançó molt coneguda de Charles Trenet, enregistrada per primera vegada l'any 1942, La música és Léo Chauliac i Charles Trenet. Trenet també n'és l'autor de la lletra.\nInfinitat d'intèrprets n'han fet la seva versió, entre els quals destaquen: Dalida, Françoise Hardy-Alain Bashung, Françoise Kucheida, Gloria Lasso, João Gilberto, Lucienne Boyer, Ornella Vanoni,...\nL'any 1999, Franco Battiato en va fer una versió italiana: Che cosa resta. La cançó es va fer servir a la pel·lícula de François Truffaut Baisers volés.\nEstà inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2012\namb el nom Rio de Janeiro: Paisatges Carioques entre la muntanya i el mar.\nLa samba és una de les formes musicals d'arrels africanes més populars del Brasil. Les arrels de la samba es remunten a l'Àfrica, principalment Angola. La paraula és i rituall probablement originari del nom angoleny semba, un ritme religiós centenari. No s'ha de confondre la samba amb la zamba, un estil musical de Riu de la Plata totalment diferent.


Les vedettes del periodisme esportiu | Regant el ficus\nLes vedettes del periodisme esportiu\nEm va decebre força el tracte que alguns afamats periodistes esportius van dispensar al president del Barça en la seva última compareixença, en roda de premsa, per anunciar que convocava eleccions.\nSón els reis del mambo de la professió. Els que es donen bavosos cops de colze quan veuen una periodista guapa, nova en aquests ambients, fent la seva primera aparició a la sala de premsa. Ells tenen la veritat absoluta sobre el Barça i, en privat, presumeixen del poder que tenen per les coses que callen sobre el club.\nAmb Josep Maria Bartomeu no van tenir pietat. La majoria de redactors van demanar al president blaugrana les coses que volien saber. Si l’home mentia o s’escaquejava, repreguntaven i ja està. Ells no. Ells, aprofitant-se de la debilitat d’un paio vingut a menys, acorralat pels mil fronts oberts en un club caníbal, van voler deixar clar que el menyspreaven. Amb aire adoctrinador, arrogant i desdenyós, van anar escupint les seves preguntes davant un home evidentment incòmode, que compareixia més sol que mai per donar la cara en un ambient hostil.\nAlguns d’aquests mateixos individus que van massacrar Bartomeu no van a les rodes de premsa que consideren “menors”. Si hi van, normalment no pregunten res. Deixen que ho facin els padowans, periodistes menys veterans. I si fan alguna pregunta, apoltrofats en els seus seients, la disparen com si fos una flatulència. Però amb Bartomeu s’hi van esmerçar, adoptant un aire alliçonador que, si tenia per objectiu deixar el president en evidència, no ho va aconseguir.\nEl tema és que és fàcil ser condescendent amb un home que donen per acabat. A mi no em sembla malament que preguntin amb agressivitat. El que em sembla malament és que 4 hores abans, en aquella mateixa sala de premsa, aquests mateixos periodistes-llops no tinguessin ous per llençar les seves preguntes amb el mateix to a Luis Enrique, l’entrenador del Barça. I això que l’asturià també va desplegar un bonic catàleg d’evasives i fins i tot alguna mentida que cap d’aquests insignes periodistes-xaiets, es va atrevir a rebatre. Aquí teniu les dues rodes de premsa:\nPer mi el periodisme només ha de tenir un objectiu. Buscar la veritat. Mai traficar amb ella. Si l’objectiu de la lapidació a Bartomeu era deixar clar que aquest home és un inepte, a mi em va provocar l’efecte contrari. Els periodistes han de tenir valor per fer preguntes sense concessions a qualsevol personatge, no només a qui es troba en una situació de debilitat. Si no, semblen uns covardets. Com aquells que al cole es fotien només amb els que eren més baixets que ells.\nTagged: Barça, Eleccions, futbol, Futbol Club Barcelona, Josep Maria Bartomeu, Luis Enrique, Més que un club, Messi\n← L’embaràs impossible, fet realitat\nRT @punsix: ÚLTIMA HORA: Els @mossos i la @policia alliberen la dona retinguda al Consolat Honorari de Mali a BCN. L’home, detingut https:/… 13 hours ago\nA @estapassanttv3 @soler_toni es pregunta si Millo té els genolls cascats “de tant agenollar-se davant Soraya S. de… twitter.com/i/web/status/9… 13 hours ago\nRT @punsix: L’home de Mali que manté retinguda la dona del cònsol honorari de Mali a Barcelona reclama que li arreglin els papers segons ha… 16 hours ago\nRT @punsix: Els @mossos intenten negociar amb un ciutadà de Mali que manté retinguda la dona del cònsol honorari atrinxerat dins de l’edifi… 16 hours ago\nEl problema de #ComSiFosAhirTV3 és plantejar-la com una sèrie dramàtica. El dia que es vengui sense complexes com u… twitter.com/i/web/status/9… 17 hours ago\nAgnès Lladó Agullana Ajuntament de Figueres Arcadi Calzada Art Artur Mas Barcelona BBVA Ben Johnston Biffy Clyro bombers Caixa Girona Callahan Ruiz caos Capmany Carles Puigdemont Castelló d'Empúries CiU Connection Consell Comarcal de l'Alt Empordà Conselleria d'Interior Convergència i Unió Darnius David Callahan Ruiz David Ruiz destrucció deute El cobwoy temerari Empordà Empuriabrava ERC estafa explosions Felip Puig Figueres Foc Girona Harry Callahan independència informe James Johnston Joan Augé Joaquim Nadal koala La Jonquera Llers Marta Felip Ministral Morricone Mossos Museu del Circ Olot PDeCAT Pere Casellas Peret periodisme policia Portbou PP PSC Ramon Espadaler Ràdio Girona Salvador Dalí Santi Vila Scalletti SER Catalunya Simon Neil spaguetti Spider-Man twitter UNNIM western wevoo Xavier Sanllehí Òscar Vergés


fallas - Marina i Sara sumen altre cap de setmana de presentacions\nMarina i Sara sumen altre cap de setmana de presentacions\nEscrit a 23 Desembre 2018 .\nLes Falleres Majors de València, junt a les seues Corts, acudeixen a quatre presentacions\nLa Fallera Major de València, Marina Civera, i la Fallera Major Infantil de València, Sara Larrazábal, van acudir este cap de setmana, 22 i 23 de desembre, a diferents presentacions en la ciutat de València junt a les seues Corts d'Honor.\nSara i Marina van acudir, en primer lloc, a la Sala Canal per acompanyar als màxims representants de la falla Mossen Josep Cuenca-Pinedo, Ruth, Salva, Ainhoa i Asier, en un dels dies més emotius dins del cicle faller. Durant la presentació, els quatre van estar envoltats de les seues persones més properes.\nAmbdues, junt a les seues Corts, van acudir a l'auditori del col·legi Iale per a felicitar a la Fallera Major, Leonor Ortega, i la Fallera Major Infantil. Martina Olaya, de la comissió Els Somnis en un dels dies més importants del seu regnat. Les dos van estar acompanyades pels seus presidents, Julio Martí i Alejandro Olaya.\nLa Fallera Major d'esta comissió conta amb una larga trajectòria dins del món faller, ja que va ser la màxima representant de la comissió en 2004 i va pertànyer a la Cort d'Honor de la Fallera Major de València en 2007. Este any, a més, és encara més especial, ja que comparteix el regnat amb els seus fills Martina i Alejandro.\nMarina i Sara també van aprofitar la vesprada per acompanyar a les màximes representants de la falla Mestre Arambul Sanz-Campanar, Eva Fenollosa i Isabel Toboso. Eva i Isabel va estar envoltades dels seus amics, familiars i la resta de fallers i falleres en una vetlada molt especial celebrada en el Museu Faller.\nLa Fallera Major de València i la seua Cort d'Honor també van acudir a l'exaltació de l'Antiga de Campanar. En esta ocasió, sols la Fallera Major i el president de la comissió es van vestir amb els seus millors vestits, encara que van estar envoltats de distintes personalitats dins del món faller com la Fallera Major Infantil i el president infantil, que van pujar a l'escenari a donar-li l'enhorabona. La presentació va concloure amb un playback per part del grup de teatre de la comissió, en què Marina Civera va ser també protagonista.\nA més, també van acudir els representants d'una falla de Turís i una gaiata de Castelló amb els quals estan agermanats per felicitar-los.


Denuncien un conductor a la Llagosta per falsificar la matrícula del cotxe per evitar multes\nL'infractor havia canviat la lletra V per una M amb les tires d'una cinta adhesiva negra\n2 min. La Llagosta 13/04/2019 17:33\n651x366 L'infractor havia canviat la lletra V de la matrícula per una M amb una cinta adhesiva negra / ARA L'infractor havia canviat la lletra V de la matrícula per una M amb una cinta adhesiva negra / ARA\nEls Mossos d'Esquadra van denunciar el 5 d'abril un home de 56 anys, de nacionalitat espanyola i veí de la Llagosta, per haver modificat la matrícula de darrere del seu cotxe per evitar possibles multes. L'infractor havia canviat la lletra V de la matrícula per una M utilitzant les tires d'una cinta adhesiva negra. La investigació es va posar en marxa perquè el propietari d'un vehicle de Palma de Mallorca va fer un escrit d'al·legacions en el qual explicava que havia rebut una denúncia de velocitat per una infracció que no havia comès, ja que el cotxe captat era un Nissan i ell tenia un Toyota.\nQuan la investigació va confirmar que el vehicle enregistrat era un Nissan del model Qashqai, es van fer combinacions alfanumèriques i es van verificar quins cotxes matriculats coincidien tant amb la marca com amb el model del cotxe fotografiat. Així es va localitzar el vehicle que havia comès l'excés de velocitat. Els Mossos es van adreçar a la Llagosta, on constava que hi havia el cotxe denunciat, i en el decurs de la inspecció van comprovar que la placa de matrícula posterior del vehicle havia sigut alterada. Van retirar la matrícula per poder-la estudiar.\nEls Mossos van trobar restes d'un adhesiu a la placa i van concloure que, voluntàriament, el titular del cotxe va modificar la lletra V amb una cinta adhesiva negra per eludir els controls de velocitat i policials. El denunciat s'exposa a una pena de presó de sis mesos a tres anys per alteració d'un document públic. La policia ha fet arribar les diligències del cas al jutjat de guàrdia de Mataró, que haurà de citar l'home denunciat.


Els micropobles reclamen un Estatut propi per decidir el seu futur i garantir l'equilibri territorial\nProposen lleis urbanístiques adaptades, avantatges fiscals i representació en organismes públics\n4 min. 08/08/2020 12:32\n651x366 Sant Esteve de la Sarga és un dels membres de l'ACM. / G.L.T. Sant Esteve de la Sarga és un dels membres de l'ACM. / G.L.T.\nEls micropobles de Catalunya han elaborat un Estatut propi en què proposen lleis més transversals en matèria urbanística, avantatges fiscals per als veïns i representació en organismes públics per decidir el seu futur i demanen al Parlament que se'ls faci seu. Volen aconseguir un equilibri territorial i això passa per millorar les comunicacions i serveis perquè sigui possible "despoblar unes zones superpoblades de Catalunya per repoblar-ne unes altres", segons explica a l'ACN el president de l'Associació de Micropobles de Catalunya (AMC) i alcalde de Torrebesses (Segrià), Mario Urrea. A Catalunya hi ha 320 micropobles, molts dels quals a la demarcació de l'Alt Pirineu i Aran, que amb 80.000 habitants representen l'1,2% de la població catalana i ocupen el 35% del territori català.\nUrrea defensa que els ciutadans dels micropobles han de tenir les mateixes oportunitats que els habitants de les grans ciutats. I per aconseguir-ho reconeix que "no es poden tractar igual els que som desiguals". És per això que una de les propostes "equilibradores" que recull l'Estatut dels Micropobles és una discriminació fiscal positiva per a aquestes poblacions. Per exemple, afegeix, que els autònoms que s'hi vulguin instal·lar paguin una quota inferior que si viuen en una gran ciutat.\nTambé reclamen canvis en matèria d'urbanisme. "La llei no pot ser la mateixa per a tots els territoris, ja que en zones urbanes es protegeixen els espais verds i als micropobles hem de protegir la identitat del municipi", explica. "Calen unes lleis més transversals i més pensades en el món rural. No té cap sentit que les lleis urbanístiques siguin les mateixes per a Barcelona que per a un poble de 200 habitants", coincideix l'alcalde de Riner (Solsonès), Joan Solà.\nEn matèria d'habitatge també s'hauria de treballar de manera diferent, defensa. "Per repoblar els micropobles cal millorar les comunicacions terrestres, canviar la llei d'urbanisme per poder construir habitatges i millorar la xarxa d'internet per poder treballar des de casa", opina Solà. Precisament les comunicacions són un dels principals esculls per frenar la despoblació i repoblar els micropobles. "Les comunicacions són bàsiques tant per a les famílies que ja hi són com les que podrien venir", opina Solà. Urrea coincideix que "sempre han sigut un problema però ara aquestes mancances s'han agreujat amb la pandèmia perquè ha augmentat molt el teletreball i amb 10 megues no es pot teletreballar", lamenta.\nTambé cal millorar l'oferta cultural. "No cal tenir el TNC sinó oferir activitats culturals amb certa periodicitat perquè la gent no es trobi en un desert a partir de les cinc de la tarda", explica Urrea.\nVolen presentar l'Estatut dels Micropobles al Parlament\nUrrea lamenta que fa temps que demanen a la Generalitat un pas endavant per reconèixer l'especificitat dels micropobles i que ara Madrid ha engegat una campanya similar que anomenen Pueblos pequeños. Per l'AMC, però, no són pobles petits perquè compten amb moltes hectàrees i prefereixen el qualificatiu micropobles. "Quan no és la pandèmia, és l'anunci d'eleccions, però al setembre, quan passi el mes inhàbil de l'agost, volem presentar l'Estatut dels Micropobles als grups polítics perquè el puguin dur al Parlament i fer-se'l seu", explica Urrea.\nL'AMC compta amb 174 associats i reclamen al Govern que traslladin l'Estatut que han elaborat al govern espanyol. "Ha de ser l'Estat que demani a la Unió Europea incentius fiscals, com passa a les Canàries, perquè els micropobles puguin competir en igualtat amb municipis més grans, explica el secretari de l'Ajuntament de Torrebesses, Cristian Cimadevilla.\nCimadevilla explica que es podrien aplicar, per exemple, avantatges fiscals en les cotitzacions a la Seguretat Social, les quotes d'autònoms o tipus minorats de l'impost de societats. Lamenten que la Generalitat té moltes potestats sobre el planejament dels petits municipis i que a vegades els imposen "ser d'una manera diferent de com són o volen ser". " Amb l'Estatut es vol que els municipis puguin mantenir la seva identitat protegint quan calgui l'interès general. En definitiva, que els alcaldes dels micropobles tinguin més veu per decidir el futur del seu municipi", explica Cimadevilla.\nÉs per això que demanen també representació dels micropobles als principals organismes de la Generalitat, com ara a l'Agència Catalana de l'Aigua, al Servei d'Ocupació de Catalunya o a les Comissions d'Urbanisme, ja que representen el 35% del territori. Cimadevilla explica la necessitat d'incorporar també enginyers tècnics agrícoles a les Comissions d'Urbanisme perquè "poden donar una visió no urbanita així com adonar-se de les necessitats del sector agrícola que un arquitecte urbà potser no veu", afegeix.\nCreix l'interès per la vida rural arran del coronavirus\nLa crisi del coronavirus ha fet créixer l'interès per la vida rural, asseguren des de l'AMC. "La pandèmia ha demostrat que les grans aglomeracions no van gaire bé per a la salut i que és més fàcil controlar el virus en espais oberts i amb poca gent", assegura Urrea. El president de l'AMC assegura que mentre que abans de la covid-19 els micropobles rebien una sol·licitud d'empadronament al mes, ara en reben gairebé una al dia.\nLa Generalitat obre la porta a expropiar habitatges buits i sense conservar del món rural\nUna aplicació per saber on menjar productes de proximitat\nDiversos representants polítics pirinencs reclamen que el confinament sigui comarcal\nMasella seguirà oberta però demana ajudes per garantir la viabilitat de l'estació


juny 2017 - Pàgina 2 de 2 - COAMB\nAl setembre arriba la 4a edició del curs d’Educació Ambiental del COAMB\nL’Escola de Formació del COAMB proposa un curs complet que capacitarà els assistents per a la comprensió de conceptes pedagògics i didàctics dirigits a l’Educació Ambiental, i els dotarà d’eines per la seva aplicació pràctica. El curs consta de 30 hores lectives (10 sessions de 3 hores, a la tarda) i farà un recorregut per […]\nLa natura és paisatge o és un element bàsic de la nostra qualitat de vida?\nEl medi natural ocupa tres quartes parts del territori de Catalunya. Però, el coneixem prou? El considerem un element bàsic de la nostra identitat? Som conscients dels valors i els serveis que ens aporten els sistemes naturals? Com podem gestionar l’equilibri entre desenvolupament i conservació? Durant aquesta nova sessió del cicle “Catalunya és medi ambient” […]\nDesprés de la participació activa del Col·legi d’Ambientòlegs de Catalunya (COAMB) en el procés d’elaboració de les Guies de Contractació Pública social i ambiental, el COAMB ha estat nomenat membre de la Taula de Contractació Pública de l’Ajuntament de Barcelona. La Gaseta Municipal del passat 8 de juny recull l’aprovació de la composició dels membres […]\nPresenta el teu projecte de divulgació als Premis Ciències Ambientals!\n2a edició del curs de Cooperació i Medi Ambient\nL’Escola de Formació us proposa una nova edició del curs de Cooperació i Medi Ambient per a la primera setmana de juliol. L’activitat, de 6 hores (en dues sessions) busca mostrar la realitat de la cooperació en medi ambient i donar eines concretes per entrar en aquest camp d’actuació. El programa tractarà els següents punts: Àmbits de […]\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull, acompanyat de la secretària de Medi Ambient i Sostenibilitat, Marta Subirà, va lliurar dimarts dia 6 el Premi Medi Ambient 2017, dins l’acte de commemoració del Dia Mundial del Medi Ambient. Els guardons es van lliurar per a tres modalitats: actuacions de recerca, innovació i desenvolupament; iniciatives de protecció […]\nEl Servei Meteorològic de Catalunya (SMC) ha publicat la desena edició del Butlletí Anual d’Indicadors Climàtics (BAIC-2016), que avalua l’evolució recent del clima de Catalunya a partir de l’anàlisi de diferents indicadors de canvi i variabilitat climàtics. En aquest butlletí s’utilitzen sèries climàtiques d’àmplia cobertura temporal que han superat rigoroses tècniques d’anàlisi de qualitat i […]\nEt sumes a la primera gran batuda de neteja d’entorns naturals?\nLa natura està bruta. Cada dia, els voluntaris de SEO/Birdlife que realitzen el seguiment d’aus i tasques de conservació constaten la gran quantitat de deixalles que s’amunteguen als espais naturals. Són escombraries que no es netegen i que tenen un impacte sobre el medi del que no es té prou informació. Per canviar aquesta realitat neix […]


PERE BUJOSA TRIO - Artescenics\nPere Bujosa és un contrabaixista mallorquí actualment establert entre Holanda i Espanya, que ha tocat durant els últims anys en diferents escenaris d'Europa, a més d'haver residit a països com Alemanya, Dinamarca i els Estats Units. En aquesta ocasió ha format equip amb dos interessants músics nacionals, Xavi Torres a el piano i Joan Terol a la bateria, els qui residint també a l'estranger formen part activa tant de l'escena de jazz espanyol així com l'holandès.\nEn 2018 es van ajuntar per gravar el nou disc de Pere Bujosa a Amsterdam, segon treball discogràfic de Bujosa, que consta de noves composicions originals escrites i portarà el títol de Wabi-Sabi. En aquest disc la formació i que explora el format de l'trio per reflectir les seves inquietuds artístiques adquirides després d'anys de concerts, gires i diferents projectes.\nEn aquest nou treball discogràfic, Bujosa pretén reflectir la seva investigació i passió pel ritme i les texturas.El trio vol explorar la llibertat (i alhora repte) que comporta un format clàssic però introduint influències d'altres músiques com la música electrònica, el rock o el free.\nDe formació clàssica, Pere Bujosa després es va formar a Barcelona el Jazz i es va anar al 2017 a Holanda per acabar els seus estudis al conservatori d'Amsterdam. Durant els anys anteriors ha estat líder de Pere Bujosa Group, amb qui va debutar amb el seu primer disc (Who 's Holland) i ha tocat amb figures tant nacionals com internacionals com Antonio Serrano (Paco de Lucía), Ben Van Gelder (Països Baixos), Jasper Blom (Països Baixos) o Hanna Paulsberg (Noruega).


Ivy Cottage 1 Scarborough Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 277 allotjaments a Scarborough.\nIvy Cottage 1\nScalby, Scarborough, Regne Unit - Veure al mapa\nMés informació sobre Ivy Cottage 1\nConvenientment situat a Scarborough, Ivy Cottage 1 és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Ivy Cottage 1 asseguren una estada plaentera als seus clients. Els clients de l'hotel poden gaudir de aparcament de cotxes.\nL'ambient de Ivy Cottage 1 es reflexa en cada habitació. calefacció, aparell de televisió, nevera, renta vaixelles, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Ivy Cottage 1 la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Scarborough.


Sopes per endur a Berlin – Il Tartufo Bianco\nSopes per endur a Berlin\nEn una ciutat on les màximes durant l’hivern poden no superar els cinc graus durant moltes setmanes (si és que no es queden en els dos graus), la sopa esdevé un tonificant i reconfortant protagonista a l’hora dels àpats. L’oferta de sopes a la capital d’Alemanya és notable, i no hi ha pub, restaurant o bar amb una mica d’entitat que no ofereixi contundents bols de sopa, que bé poden ser plat únic i principal. En el nostre cas, vam tastar la sopa de patata, la sopa de pastanaga i la sopa de verdures. Totes tres ens van sorprendre tan per l’aroma, pel gust com per la qualitat dels ingredients. I és que a Berlín la insígnia BIO i ECOLÒGIC no està per fer bonic: realment ells sí que aposten per un consum sostenible dels vegetals (la immensa majoria de temporada) i una agricultura sense pesticides.\nDeixant enrere les formes més famoses de menjar ràpid, currywürst i bratswürst, donner kebab, foccaccieries, pizzeries, etc, ens va sorprendre gratament una nova forma de fast food, molt agradable per combatre el fred: les sopes per endur.\nEn un local de reduïdes dimensions a Mitte històric, la gent feia una llarga cua per endur-se o degustar in situ una sopa, o bé en un bol de ceràmica o empaquetada per endur. Pa, ou, formatge i un llarg eccètera d’ingredients servien per complementar i customitzar el plat, lleuger però contundent alhora, al gust del comensal. L’efectivitat germana també és òptima a l’hora de ventilar les cues, i l’espera no és llarga tenint en compte la llarga afluència del local.\ngener 8, 2013 gener 9, 2013 Deixa un comentariSopa, Sopa per endur, Soup to go\nSegüent Next post: L’aperitivo italiano o Happy Hour


Tret de sortida pel traspàs de Ronaldinho · Opinions · E-noticies · El diari de referència en català\nLa setmana que està a punt d'acabar ha estat, pel que fa a l'ambient blaugrana, la del tret de sortida pel traspàs de Ronaldinho, al Milan amb tota probabilitat. Durant aquests dies, ha calgut llegir entre línies, escoltar matisos de veus, interpretar enquestes inventades i llegir suposats fòrums d'opinió als mitjans afins al club, per adonar-se que s'està preparant l'opinió pública per a la sortida de l'home que ha posat al Barça a la primera línia del futbol mundial.\nHi ha prous indicis, a més d'aquest col·laboracionisme mediàtic, que ens permeten pensar en aquest sentit. Per exemple, el germà de Ronaldinho, Roberto d'Assis, que va portar Oliveira (ex Betis) al Milan, ha passat l'hivern pràcticament a la capital de la Llombardia; el Milan guarda intactes els gairebé 50 milions que li van pagar al Chelsea per Xevxenko; Silvio Berlusconi, propietari del Milan, ha d'eclipsar com sigui l'Inter, que està fent una temporada excepcional, i que, malgrat la seva eliminació de la Champions, farà el doblet Lliga-Copa; el Milan estaria disposar a canviar-lo, a més de diners, per Kaká; etc.\nPer part del Barça, abans que res, hi ha una necessitat imperiosa de vendre patrimoni, sigui immobiliari o jugadors, perquè es tancarà l'exercici en fortes pèrdues, a causa, entre d'altres coses, de l'eliminació de la Champions, com ha ocorregut a les dues darreres temporada, que s'han tapat amb la venda de Can Rigalt i la generació dels ‘crèdits fiscals', gràcies a les pèrdues de l'època Gaspart; Laporta, que està obsessionat per a eliminar tot vestigi de rosellisme al Barça, n'està fart que li recordin que Ronaldinho va ser un encert personal de Sandro Rosell; Cruyff, que és qui mana, mai ha digerit els èxits del brasiler, que en el seu primer any el va criticar, dient, fins i tot, que feia passades amb massa efecte; Laporta no ha complit la promesa que li va fer després de guanyar la Champions de renovar-lo fins el 2014; etc.\nCal dir, però, que Ronaldinho no té cap intenció de deixar el Barça, on s'hi troba molt bé. Però l'ofensiva solapada de la directiva ja ha començat. Poc a poc, podreu veure com els mitjans afins al club prepararan el terreny perquè l'operació sigui el menys traumàtica possible de cara al soci. Seguirem informant...\n211 lectures 4 comentaris\nLLorens (Sant Andrià) · 16-03-2007 16:40 h.\nEl quadre que desdcrius és prou aproximat. Només si laporta es torna boig i el renova fins el 2014 Ronaldinho es quedarà, encara que això suposi una barbaritat. Jo preferiria que fotes el vcamp i portessim el Cristiano Ronaldo.\nLa masovera (Gelida) · 16-03-2007 11:48 h.\nPorto dies llegint el que escrius. Només puc dir una cosa: ets el paio més ressentit que conec. Dels que només desitja que el Barça vagi bé quan ell hi és a dins. Així ens ha anat. Només espero que els de la teva espècie estigueu en perill d'extinsió\nMarc (Barcelona) · 16-03-2007 10:58 h.\nSenyor Garcia, intenteu ser més curós. Per exemple, on diu"el Milan guarda intactes els gairebé 50 milions que li van pagar al Chelsea per Xevxenko"no hauria de dir "el Milan guarda intactes els gairebé 50 milions que li va pagar el Chelsea per Xevxenko"?\nJORDI (SANT CUGATD EL VALLES) · 16-03-2007 10:16 h.\nsom un pais ple de gegants i capgrossos.... aixi ens va.


El Cor vallenc Divisi als concerts de Tardor d’Alcover - EMMA\nnov. 24 2012 El Cor vallenc Divisi als concerts de Tardor d’Alcover\nSota el lema “som persones diferents en pensaments, cultures, creences,… però la música ens uneix: ens fa Indivisibles”, el passat dissabte al vespre, el Cor Juvenil Divisi va presentar a la Casa de Cultura d’Alcover el seu espectacle del 10è aniversari “Indivisible”.\nEl Cor Juvenil Divisi va ser creat l’any 2002 per un grup de joves amb experiències prèvies en el món del cant coral, amb l’objectiu d’omplir el buit existent en el món coral vallenc pel que fa als joves. Actualment, està integrat per una vintena de cantaires. I al llarg dels deu anys d’existència, hi han passat més de 50 joves de Valls i rodalies.\nEl repertori va ser totalment variat, abraçant diversos estils, èpoques i procedències. El Cor Juvenil Divisi fuig del concepte tradicional de concert coral, en què el cor canta consecutivament les cançons una darrere l’altra de forma estàtica per endinsar-se en una forma més dinàmica i innovadora. En els seus concerts també es treballa la posada en escena, amb disposicions i coreografies, ajudant a que cada cançó arribi al públic. Un dels seus principals objectius és interpretar cada peça; no només cantar-la sinó transmetre el seu significat.\nUn públic molt agraït va percebre perfectament aquest treball i va respondre amb eufòrics aplaudiments. El Cor Juvenil Divisi que ja es va estrenar amb gran èxit a Alcover fa dos anys als Concerts de Tardor, va saber repetir aquest èxit i omplir la sala de gom a gom.\nL’organització va quedar molt satisfeta de l’espectacle i remarca un cop més la gran vàlua d’aquest singular cor vallenc que, a partir d’un molt bon treball amb la implicació de tots els seus membres, ha sabut innovar el format tradicional de concert coral fent-lo accessible a tot tipus de públics. Felicitats pels 10 anys i que en puguem gaudir de molts més!\nCategories Concerts de tardor, Programació cultural Etiquetes Cor juvenil Divisi\n← Previous Previous post: “Pacheco&Ordax elèctric quartet” als Concerts de Tardor\nNext → Next post: L’EMMA enregistra la sintonia d’Alcover Ràdio


“ens agrada que els nostres clients trobin en nosaltres solucions”\nLa nostra experiència en el sector ens ha portat a donar suport als nostres clients en altres àmbits de la gestió de les escoles, com són la neteja d’espais escolars i la gestió administrativa.\nEls nostres compromisos de treballar des de la més alta qualitat tècnica i humana, proximitat, transparència, col·laboració i lleialtat porten cada dia a més clients a confiar en nosaltres en aquestes àrees.\nAjudem als nostres clients transferint el coneixement adquirit durant més de 45 anys en el sector. Els assessorem en el compliment de les normatives en Seguretat Alimentària en les seves instal·lacions de cuina i menjador escolar. Aquest servei t’acompanya en:\nAdequació d’espais de cuina i menjador\nDisseny, actualització i implementació dels programes de qualitat en especial l’APPCC\nGestió equips de persones\nAuditories externes i internes en matèria de seguretat alimentària