Rècord d'alumnes en una piscina municipal que estrena cúpula per a l'hivern\nInici Esports Rècord d'alumnes en una piscina municipal que estrena cúpula per a l'hivern\nDel 12 al 27 de setembre la piscina municipal ha estat tancada per a substituir la cúpula de policarbonat que la cobrix a l'hivern. L'obra suposa una inversió de 45.000 euros i permetrà que el 28 de setembre ja estiga oberta al bany lliure i a partir de l'1 d'octubre donarà servici als 600 alumnes inscrits en cursos de natació i a gran part dels 1.800 inscrits en les escoles esportives municipals. Les xifres són rècords d'usuaris en tota la història del poliesportiu.\nDel 12 al 27 de setembre, l'empresa Cobertes Unisur, s.l. ha treballat en les obres de substitució de la cúpula de policarbonat, la primera vegada que s'efectua esta renovació en les dos dècades que porta funcionant la piscina municipal.\nEncara que no serà l'única, perquè este trimestre també es va a invertir en un nou sistema de millora de les condicions de l'aire, que inclou un intercanviador que millorarà la qualitat de l'aire.\nUns terminis molt ajustats, perquè el dimecres 28 obri novament, ja com a piscina d'hivern, amb l'horari habitual: de dilluns a divendres, de 8 a 22.30 hores sense tancar al migdia; dissabtes, de 9 a 21 hores; i diumenges, de 9 a 14 hores.\nI a partir del dissabte 1 octubre comencen els cursos de les escoles municipals esportives, que enguany han batut el rècord d'inscrits, amb 1.800 alumnes, repartits entre les pistes d'atletisme, les pistes poliesportives, el camp de futbol, el pavelló d'esports i la pròpia piscina, on a més se sumen els 600 alumnes dels cursos de natació en totes les seues modalitats.


Escòcia i nosaltres\n"Si avui ens plantegem votar la independència és perquè a l'Estat espanyol ja no hi manen els militars i França està en una profunda decadència"\nper Enric Vila 08 de setembre de 2015 18:45\nJavier Cercas va escriure l'altre dia a El País un article assenyalant les diferències entre el debat sobiranista català i el debat sobiranista escocès. No cal dir que, per l'autor de Soldados de Salamina, Escòcia té tot el dret d'independitzar-se, mentre que Catalunya continua patint una febrada neototalitària, que portarà el país al caire de l'abisme. Per Cercas, Salmond és un polític d'altura, que ha sabut guanyar unes eleccions amb un programa obertament independentista, mentre que el president Mas és un txitxarel·lo que està a punt de rebre el que es mereix, després d'enredar l'electorat amb discursos populistes d'una ambigüitat extrema.\nMentre llegia l'article, no podia evitar de pensar en una conversa que vaig tenir fa uns anys amb un exministre del SNP que es diu Jim Mather. El senyor havia quedat admirat amb el dinamisme de l'independentisme català i no entenia com podia ser que amb la força de base que havia vist a Catalunya no anéssim més de pressa que ells. Durant la conferència que havia fet a la Universitat, una persona del públic li havia preguntat què faria el SNP si França o Espanya vetaven l'accés d'Escòcia a la Unió Europea. La resposta va ser clara: "Si això passés -va dir- sens dubte seria objecte de comentari i de debat a tot el món, però de cap manera no modificaria la nostra voluntat de ser un estat independent."\nLi vaig dir que no anàvem més avançats perquè, a Catalunya, no hi havia cap politic amb nassos de dir això. I vaig continuar, a Catalunya no hi ha cap polític amb nassos de dir això perquè un politic amb nassos de dir això no arribaria a dirigir mai cap partit politic. La transició espanyola -li vaig dir- va estar bé per estalviar dolor i sang, però es va fer garantint la continuitat de l'elit que havia governat Espanya durant la dictadura. Vosaltres podeu haver sentit el jou anglès, però mai us han negat la personalitat nacional i vau tenir l'honor -per exemple- de lluitar contra Hitler i el totalitarisme. Tothom coneix el liberalisme escocès. La tradició catalana sobreviu soterrada sota un folklorisme indecent. Si nosaltres haguéssim perdut la llengua com vosaltres, ja no existiríem.\nEncara hi vaig afegir una anècdota que ara ajuda a entendre perquè saltar-nos la llei serà l'única manera que tindrem de fer avançar el conflicte cap a la seva resolució. L'últim acte del parlament escocès abans de dissoldre's el 1707, va ser votar la unió amb Anglaterra. D'acord que l'oligarquia estava comprada, però Anglaterra era 36 vegades més rica que Escòcia en aquells temps. A Catalunya, l'últim acte de les institucions del país, que representaven unes Constitucions de 700 anys, va ser votar la declaració de guerra a França i Espanya. Ha passat molt temps, però si avui ens plantegem votar la independència és perquè a l'Estat espanyol ja no hi manen els militars i França està en una profunda decadència.\nAixí com molts dels beneficis que justificaven la unió entre Escòcia i Anglaterra s'han anat esvaint després de 1945, a Espanya, molts dels perills que mantenien els catalans muts i a la gàbia s'han anat esvaint des de 1978. Fa vint anys, Negroponte ja va predir que la liberalització de l'economia multiplicaria el nombre de països representats a les Nacions Unides. La llibertat dels pobles és la conseqüència lògica de l'exaltació de la democràcia i l'individualisme. Per això penso que si finalment hem d'acabar saltant-nos la llei per poder votar, també serà per culpa d'escriptors com Javier Cercas. Fa anys que les diferències entre la qüestió catalana i la qüestió escocesa són sagnants, i és prou significatiu que justament se'n preocupi ara.\nSi en comptes de buscar excuses i de parlar de la manipulació d'una història o d'un sentiment que no coneix, perquè no li ha arribat per la família, es dediqués a defensar una Espanya decent, que no continués negant les nacions que la constitueixen; si en comptes de raonar com un fill ressentit de la immigració franquista, igual que l'Arcadi Espada, escrivís com l'intel·lectual que pretén ser, potser el clima polític català seria més semblant a l'escocès. Poc a poc, gràcies a Cercas, molts catalans van veient que alguns intel·lectuals "no nacionalistes" han sigut els còmplices perfectes dels polítics populistes i corruptes que denuncien. És per demòcrates com Cercas que Espanya és un Estat fallit i que ha hagut de triar sempre entre l'obscurantisme o la dissolució, de forma tan tràgica.\nJa no cal ni tan sols llegir els articles que la premsa anglesa publica sobre Escòcia per entendre això.


Facilitar l'avaluació per competències a pimes. TALENTIA GESTIÓ\nFacilitar l’avaluació per competències a pimes? Fa uns dies vaig assistir a una conferència sobre comunicació interna, conduïda per la responsable d’una gran multinacional farmacèutica i ens va descobrir una eina que jo desconeixia. Es tracta d’un aparell que conté dos botons amb dues opcions i que ha d’estar a l’abast de tot el personal, per exemple a l’entrada de l’ascensor: pots escollir entre he passat una bona jornada/he passat una mala jornada.\nUns dies abans l’adjunta a gerència d’una empresa d’instal·lacions, estava amoïnada perquè en el mes passat no s’havien assolit els objectius establerts per la direcció.\nLa passada setmana vam quedar consternats per l’accident de GermanWings. Un dels retrets que es poden fer, és la freqüència massa espaiada de les anàlisis psicològiques que se’ls hi fan als pilots de les companyies aèries.\nAquests tres casos em van donar a pensar en; perquè no s’avalua per competències, en les pimes i micropimes i, si és fa, perquè la periodicitat tant ample d’aplicació?\nLa resposta a la pregunta és variada: el cost en diners, pèrdua de temps, software certament complexos i estandarditzats, desconeixement de l’existència d’aquestes eines, creença de que aquestes eines tant sols es poden aplicar a les grans empreses, etc. Perquè les petites empreses puguin gaudir d’aquesta eina d’avaluació, tant sigui avaluació de l’acompliment, 360º o de clima laboral, eines que ajuden a millorar la productivitat dels empleats, hem de facilitar els coneixement dels avantatges i guanys que proporcionen.\nAvaluar per competències permetrà a les empreses:\nsaber perquè els empleats no acompleixen amb els objectius assignats.\nConèixer si els gerents, directius o responsables aconsegueixen un lideratge efectiu.\nOferir una retribució, salarial o en beneficis socials, acord amb el valor aportat.\nL’objectiu és aconseguir un guany en competitivitat en aquestes empreses, i per tal motiu ens hem posat a treballar per a assolir-ho dissenyant un senzill software a l’abast, tant pel cost de la inversió, que recuperaran en un breu lapse de temps, com per la seva facilitat d’utilització, de qualsevol empresa que ho demani, sigui aquesta de dues o de tres centes persones, per exemple.\nEs tracta d’una eina que permet:\nAvaluar les competències demandades per l’empresa. Aquestes seran prèviament definides per la nostra organització i seran sempre visibles per l’avaluador.\nConèixer els comportaments associats a la competència i sobre els que s’efectuarà l’avaluació. Aquests seran definits per l’empresa doncs, encara que la competència estarà prèviament definida, els comportaments associats a aquesta poden diferir entre empreses. Per exemple, els comportaments de la competència “compromís” poden estar diferentment definits en un comerç que en una multinacional, encara que tots entenem el mateix el que “és estar compromès”.\nLa periodicitat d’avaluació. Per la seva facilitat d’utilització, via web, tablet o mòbil, es podran efectuar les avaluacions tants dies com és vulgui quedant enregistrats en dues gràfiques. Una amb el registre acumulat dels períodes avaluats i l’altra amb el resultat final de l’avaluació. Aquesta última gràfica mostrarà tant el grau de desenvolupament observat en la competència com el mínim requerit per l’empresa, podent observar-se el diferencial, gap, existent.\nAmb la mateixa eina es podran fer avaluacions de l’acompliment, 360º o de clima laboral, tant sols canviant les competències a avaluar i la definició dels comportaments. En el cas de l’avaluació de clima s’introduiran els factors a avaluar.\nEls comportaments de cada competència o factors, es podran ponderar per ordre d’importància, si és desitja, doncs sempre un comportament o factor se li pot donar més importància que a l’altre.\nS’ha de posar a l’abast de qualsevol empresa eines que els permetin millorar el seu compte de resultats i no hi ha res millor que una eficient gestió de persones per aconseguir-ho.\nDirector a Talentia Gestió.


Missió del Grup Med\nOferim solucions competitives de qualitat i fidels a les necessitats dels metges en els àmbits professional, personal i familiar. Amb aquesta voluntat de servei va néixer el Grup Med, un instrument societari professionalitzat, exigent, competitiu, transparent i coherent amb la missió i els valors del seu accionista únic, el Col·legi de Metges de Barcelona.\nFonamentem la nostra actuació en un valor central, la confiança, element vertebrador de totes les nostres societats.\nActuem amb la màxima professionalitat en les nostres tasques, especialment, en l'atenció al client.\nPerseguim de forma constant la millora en els serveis i processos existents, així com la creació de nous que aportin valor.\nActuem amb la màxima transparència, anteposant els interessos dels nostres clients.\nLa corporació manté uns elevats estàndards d’excel·lència en la seva gestió i ofereix als més de 70.000 clients un ampli ventall de serveis, els beneficis econòmics dels quals reverteixen en projectes col·legials, en la creació de més serveis i en ajuts socials i econòmics per als mateixos col·legiats i per a les seves famílies.


Tecnologia avançada de la UPC, a l’exposició ‘+HUMANS’, del CCCB – Lo Campus diari\nTecnologia avançada de la UPC, a l’exposició ‘+HUMANS’, del CCCB\nData publicació 10 novembre 2015 10 novembre 2015 per redacció\nUn dispositiu per preveure fractures de maluc en dones amb osteoporosi, un robot que fa de mascota per acompanyar a infants ingressats i una proposta per detectar respostes emocionals amb infants amb TDAH són tres dels projectes que influiran, de ben segur, en la qualitat de vida dels éssers humans en un futur. Els projectes els presentaran dos professors i un titulat de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC), el marc de l’exposició ‘+Humans. El futur de la nostra espècie que té lloc al CCCB’.\nLa UPC participa en les sessions de demostracions i projectes que formen el cicle Start-ups i Spin offs. Universitat i empresa, una de les activitats paral·leles organitzades amb motiu de l’exposició +Humans, El futur de la nostra espècie, que es pot visitar fins al proper 7 d’abril, al Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB, c. Montalegre, 5).\nMitjançant aquest cicle, obert a la ciutadania i d’entrada gratuïta, prèvia inscripció al web de cada sessió, es podran conèixer de prop, i de la veu dels seus impulsors o creadors, iniciatives empresarials innovadores o models de negocis que han sorgit de la col·laboració entre les universitats, els centres de recerca i el món empresarial, i que abasten camps com el disseny, la física, la robòtica o la biomedicina a Catalunya. Algunes de les iniciatives que es presenten van donar lloc al seu dia a la creació d’empreses de base tecnològica, sigui en forma d’spin off (sorgides al sí de les universitats o centres de recerca) o start-up (sorgides al voltant d’una idea de negoci innovadora).\nEl professor Ramon Bragós, del Departament d’Enginyeria Electrònica de la UPC, explicarà el 9 de novembre com funciona el dispositiu INDE que preveu les fractures de maluc en dones que pateixen osteoporosi. Serà en el decurs del taller Roba intel·ligent. Com el procés de disseny i la ciència poden canviar la vida de les persones, del 19 de novembre.\nAl taller Robots i infants en l’àmbit terapèutic, del 26 de novembre, Cecilio Angulo, professor del Departament d’Enginyeria de Sistemes, Automàtica i Informàtica Industrial de la UPC, presentarà els beneficis del robot dinosaure PLEO, programat a l’Escola Politècnica Superior d’Enginyeria de Vilanova i la Geltrú (EPSEVG) de la UPC, juntament amb el Departament de Robòtica d’Enginyeria de La Salle i l’Hospital de Sant Joan de Déu. L’objectiu de l’aparell és alleujar l’ansietat i l’estrès en nens hospitalitzats. Amb aquest robot mascota es vol proporcionar companyia i alleujar l’ansietat i l’estrès en nens hospitalitzats i els seus acompanyants durant la seva estada.\nLa tecnologia proposada pot aportar una solució més sana i menys invasiva als infants diagnosticats amb Trastorn de Dèficit d’Atenció i Hiperactivitat TDAH, tractats en molts casos amb medicació. La intenció és revolucionar la manera en què els professionals afronten i tracten aquest tipus de trastorns cognitius. Concretament, la tecnologia pot contribuir a crear sistemes per monitoritzar els nivells d’atenció i de relaxació de pacients al llarg del temps, de manera remota i gràcies a dispositius d’encefalografia assequibles.♦\nLa Fundació Tàpies abordarà en una exposició el perfil polític de l’artista


Aquesta nit ha mort un home bo. Cada dia moren homes bons, però no tots topen amb tu qualsevol estiu en una illa i et regalen somriures de sol i de vida que t'enduràs per sempre a la ciutat de carrers grisos i hiverns inacabables. No tots et deixen un rastre de tendresa en la membrana fràgil del record. Ha mort aquesta nit un home bo, i jo penso en els seus fills i filles que han heretat també somriures de sol i de vida que vessen amor pertot, i en la dona companya de vida que li ha agafat la mà a través de tots els laberints i que també vessa amor i tendresa pertot. Aquesta nit ha mort un home bo, i és això el que recordem. L'únic que ens importa. L'únic que importa.\ngràcies Sònia per la teva poesia\n23 de juny de 2017, a les 10:38\nTe paso el mio si deseas visitarlo.\n12 de juliol de 2017, a les 7:26


Des de Sant Antoni (Ulldemolins), per Margalef i la Morera de Montsant.\nLa Serralada del Montsant ens depara un munt de possibles recorreguts per barrancs, carenes i graus, amb coves, salts d’aigua, ermites i racons difícils d’oblidar i és que el Montsant enamora.\nDe entre tots els que podríem triar em escollit els que ens permetran en tres dies donar una volta complerta a la serralada aprofitant el nou refugi de la Morera del Montsant i l’Alberg de Margalef per fer-hi estada i que ens oferirà una visió bastant complerta dels diferents entorns que podem trobar.\nDe ben segur que us encantarà.\n· Des de Sant Antoni a Margalef pel Congost de Fraguerau i el camí del Pantà\nAquest primer dia resseguirem el riu Montsant tot passant per les Cadolles Fondes, visitant el fascinant racó que forma el conjunt de l’ermita de Sant Bartomeu, diverses coves destacant la de la columna fins arribar al Pantà de Margalef des d’on ens atansarem fins a la població de Margalef on ens allotjarem a l’alberg El Racó de la Finestra.\nDistància: 19,902 km\nAscensió acumulada: +137,5m\nDescens acumulat: -409,5m\nAltitud màxima: 637m\nAltitud mínima: 375m\nDesnivell positiu per km: 6,95 m\nDesnivell negatiu per km: 20,65 m\nTemps caminant: entre 5 hores i mitja i 6 hores.\nÍNDEX IBP (Nivell d'esforç requerit): 53\n· Des de Margalef a la Morera de Montsant pel Portell de la Cova del Noguer i el Grau de Salfores\nAquest dia de travessa visitarem l’ermita de Sant Salvador, ascendirem a la Cogulla i abans de baixar cap a la Morera pel Grau de Salfores ens delitarem amb un altre racó que marca la diferencia, el Clot del Cirer, un lloc ideal per fer una paradeta i recuperar forces.\nDistància: 14,149 km\nAscensió acumulada: +996m\nDescens acumulat: -601\nAltitud màxima: 1086m\nAltitud mínima: 362m\nDesnivell positiu per km: 12,06 m\nDesnivell negatiu per km: 12,52 m\nÍNDEX IBP (Nivell d'esforç requerit): 85\n· Des de la Morera de Montsant al Refugi ermita de Sant Antoni pel Grau del Carabassal i el Portell del Peret.\nAquest darrer dia assolirem la Roca Corbatera que amb els seus 1163 m és el punt més alt de la Serra Major, que es troba dins de la llista de 100 CIMS, i visitarem les ermites de la Mare de Déu de Montsant, Santa Magdalena i Sant Antoni on podrem dinar si així ens ve de gust.\nDistància: 12,568 km\nAscensió acumulada: +558m\nDescens acumulat: -640\nAltitud màxima: 1163,1 m\nAltitud mínima: 671,1 m\nTemps caminant: entre 4 hores i 4 hores i mitja.\nÍNDEX IBP (Nivell d'esforç requerit): 64\n- Allotjament en regim de mitja pensió, primer dia a l’alberg El Racó de la finestra de Margalef i el segon dia al refugi de la Morera del Montsant .\n· NO INCLOU:\n- els pícnics i begudes fora de les incloses als apats.\n· Roba adequada al lloc de l’excursió i al clima.\n· Roba i calçat per canviar-se si es vol anar còmode durant el viatge. (Es deixa al cotxe).\n· Botes per caminar per muntanya.\n· Sac llençol o sac de dormir prim.\n· Bastons, si esteu acostumats a dur\n· Necesser personal\n· Esmorzar i dinar del primer dia.\n· Alguna cosa per picar, per exemple: fuet, galetes...fruita fresca, fruita deshidratada o confitada millor que no pas fruits secs, i tot allò que us vingui de gust i sigueu capaços de dur a sobre.\n· Es farà en cotxes particulars, repartint les despeses entre els assistents excloent als conductors.\n· L’import per aquest trajecte és de 17,00 €\n· A l’hora de fer la inscripció digueu si teniu cotxe o no i places per compartir.\nWhatsApp 626 30 80 25\nFer un ingrés o transferència de 75,00 €.\nEs pot fer per bizum.\nLes places s'assignaran per rigorós ordre de pagament.


Quins precandidats superaran el tall de signatures?\nEl dilluns 11 de gener és el dia límit per entregar les 2.257 paperetes\nDesprés de mesos de precampanya, les eleccions a la presidència del Barça estan a punt d’arribar a un moment crucial. Demà dilluns 11 de gener, a la tarda, és la data límit per entregar les 2.257 signatures necessàries per poder passar de precandidat a candidat i, així, poder-se presentar oficialment als comicis.\nLa situació actual, en una campanya que ha estat peculiar a causa de la pandèmia del coronavirus, és, com no podia ser d’una altra manera, incerta. A hores d’ara, els únics dos precandidats que es pot donar per fet que superaran el tall de signatures són Joan Laporta i Víctor Font. Ells mateixos ho han insinuat en diverses ocasions i el suport que han rebut en les enquestes així ho indica. També han estat dos dels precandidats que més punts de recollida han desplegat.\nA partir d’ells dos, tot són dubtes. El diari Sport assegura que Toni Freixa ja hauria arribat a les signatures necessàries, però en cap cas s’ha fet oficial. A més a més, cal recordar que les paperetes s’han de validar posteriorment, així que se n’haurien d’aconseguir bastantes més de les mínimes per poder assegurar el tret.\nPel que fa a la resta de precandidats, Emili Rousaud ha assegurat que ha arribat a les 2.000 i que es troba a prop de l’objectiu, però segons ha pogut saber El Món, el fundador de Factor Energia ho tindrà molt complicat per poder superar el tall. Succeeix el mateix amb Jordi Farré, qui afirma que ho aconseguirà, però serà molt difícil.\nMés enllà d’aquests cinc precandidats, la situació dels altres quatre és més desconeguda. Agustí Benedito és potser qui ho tindria més fàcil entre ells per superar el tall, però ell mateix va assegurar al Món que, a causa de la pandèmia, la recollida de signatures s’està complicant molt. Xavi Vilajoana seria el segon dels quatre i ell també s’ha queixat de les condicions, sobretot després de les noves restriccions i el confinament domiciliari. Lluis Fernàndez Alà i Pere Riera són els menys favorits per arribar a aquestes 2.257 signatures necessàries.\nEleccions Emili Rousaud Joan Laporta Jordi Farré Lluís Fernández Alà Pere Riera Toni Freixa Víctor Font Xavi Vilajoana\nEl posicionament de Víctor Font sobre un possible ajornament de les eleccions\nEl líder de 'Sí al Futur' vol que els comicis se celebrin "tan aviat com sigui possible", però també creu que és molt important "garantir un nivell de participació elevat"\nLaporta serà el primer a entregar les signatures\nLa junta electoral determina l’ordre en què els precandidats lliuraran, el pròxim dilluns 11 de gener, les firmes que hagin recollit per proclamar formalment la seva candidatura


Resolució alternativa d’un conflicte: la mediació\nÉs possible resoldre un conflicte sense haver de fer un judici? La resposta és sí, evidentment.\nHi ha moltes maneres de resoldre un conflicte una de les quals és la mediació. La mediació és un procediment voluntari l’objectiu del qual és que les persones que hi participin trobin per elles mateixes una solució al conflicte que els afecta.\nPer fer la mediació és necessari que hi intervingui un mediador titulat. Aquest mediador actuarà d’una forma imparcial i neutral, sense prendre part ni a favor ni en contra de cap dels posicionaments de les parts.\nCal tenir clar que la mediació és un procediment voluntari, de manera que no es pot obligar a cap persona a participar-hi.\nHi ha diferents tipus de mediació com la mediació comunitària, per als conflictes veïnals; la familiar, per als divorcis, separacions, relacions entre pares i fills, etc., la penal, que fa referència a la reparació de la víctima per als delictes i la mediació escolar, que té a veure amb la convivència en els entorns escolars.\nDes del Bufet Molina Bosch reconeixem la mediació com una bona eina de resolució de conflictes, perquè creiem que a vegades és millor prendre part en la negociació d’un acord que no pas que un tercer (un jutge o un àrbitre) imposi el seu criteri a les dues parts.\nQuins drets tens sobre les teves dades personals?\nSi per part d’una entitat o d’un professional estan tractant les teves dades has de saber que tens els drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició. Són els que es coneixen popularment com a drets ARCO. Però, en què consisteixen exactament aquests drets?\nDoncs bé, el dret d’accés consisteix en que puguis obtenir informació sobre si les teves dades de caràcter personal estan sent objecte de tractament, i amb quina finalitat. Si fas una petició per accedir a les teves dades t’han de respondre en un màxim de trenta dies hàbils.\nEl dret de rectificació consisteix en que puguis rectificar les teves dades que constin inexactes o incompletes, i el dret de cancel·lació consisteix en que puguis cancel·lar les dades que siguin inadequades i excessives. La petició per exercir aquests drets l’han de resoldre en el termini màxim de deu dies hàbils.\nPer últim i pel que fa al dret d’oposició consisteix en la petició de que es cessi en el tractament de les dades inclosos en un fitxer. Aquesta petició també l’han de resoldre en el termini màxim de deu dies.\nDes del Bufet Molina Bosch recomanem que si, per exemple, esteu rebent correus electrònics que no voleu o us truquen insistentment des d’una empresa per vendre-us els seus productes, no dubteu en exercir els vostres drets ARCO, i si es neguen o us posen traves no dubteu en denunciar-ho a l’Agència Espanyola de Protecció de Dades.\nPots repudiar una herència per evitar pagar els teus deutes?\nCom ja vàrem explicar en un post anterior, a partir del moment en què repudies l’herència, els teus creditors disposaran del termini d’un any per reclamar-te els seus crèdits directament contra els béns de l’herència que has repudiat, sempre que no tinguis altres béns que siguin suficients per pagar-los.\nAhir el Bufet Molina Bosch va obtenir una sentència favorable en la que el jutjat va condemnar el contrari, que havia repudiat una herència, a pagar un deute de 40.000,00 € amb els béns que li tocaven d’aquesta herència.\nD’aquesta manera el nostre client ha obtingut una sentència pionera ja que la llei que li ha permès fer aquesta reclamació és relativament nova, i encara no hi ha sentències dictades per altres jutjats en casos similars.\nAixí doncs, no pensis que posant-te d’acord amb la resta d’hereus per amagar la teva herència, aconseguiràs esquivar els teus deutes; no si els creditors ho detecten a temps.\n1 ... 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 ... 91\nCultura general sobre els nostre òrgans judicials\nBurofax o carta certificada?\nQui ha de pagar la taxa judicial?


Espanya és ingovernable sense els independentistes La República\nJoan Puig 10/11/2019\nL’independentisme té la paraula: ERC (13) ha guanyat, tot i perdre dos punts; JxCat (8) ha superat els mals auguris i, amb un punt i mig més, ha guanyat un escó; La CUP (2) entra al Congrés, malgrat que no amb tota la rotunditat que esperaven. Sumat tot, però, l’independentisme, amb 23 escons, obté el millor resultat en unes eleccions espanyoles i és imprescindible per al PSOE, si vol governar.\nSerà capaç l’independentisme de posar unes condicions clares i contundents per a plantejar-se donar suport a Pedro Sánchez? Posarà l’independentisme l’autodeterminació i la llibertat de tots els presos polítics com a línia vermella? O li tremolaran les cames, li podrà la por a unes noves eleccions a Espanya davant la possibilitat d’un altre increment de l’extrema dreta de Vox?\nEl resultat de les eleccions espanyoles mostra una Espanya ingovernable, debilitada i amb conseqüències greus per a Europa: de la gran Espanya que volien alguns es pot passar a una Espanya a les portes d’una crisi. Això seria un fet molt preocupant per a la UE. Sabran aprofitar-ho les forces independentistes?\nCom dèiem a l’anterior editorial, l’independentisme havia de guanyar les eleccions del 10N i també guanyar el carrer. Ara és més important que mai guanyar el carrer. Ara és el moment de seguir permanentment en revolta al carrer. Ara és que el carrer ho deixi ben clar i continui pressionant les forces independentistes perquè a Madrid no claudiquin.: o autodeterminació o ingovernabilitat a Espanya.\nLa catalanofòbia de les forces espanyoles, totes, ha fet possible els més de 50 diputats de Vox, uns resultats que faran augmentar encara més l’odi contra Catalunya. Amb aquests escons, l’extrema dreta d’Abascal omplirà de recursos d’anticonstitucionalitat el Tribunal Constitucional i farà impossible qualsevol gest de Pedro Sánchez.\nL’independentisme ho té a tocar: Espanya és ingovernable sense l’independentisme. Els líders independentistes ara ja no tenen cap excusa: la gent ha tornat a fer possible la victòria.\nNo els torneu a defraudar: o autodeterminació i llibertat pels presos polítics o bloqueig a Espanya.


Carles Cases Strings Band en concert al Teatre Sarrià de Barcelona\nEl compositor fa aquest concert desprès de cancel·lar la seva gira a Rússia a causa de la guerra.\nEl Teatre de Sarrià acollirà el 6 d’abril un concert de Carles Cases Strings Band en format trio, en què el músic i compositor estarà acompanyat per Alberto Reguera al violí i Sveta Trushka al violoncel. Un concert de proximitat on es podran escoltar peces de la dilatada carrera musical cinematogràfica de Carles Cases, que compta amb més d’una setantena de bandes sonores per a pel·lícules, a més d’algunes de les seves noves composicions.\nEl repertori havia de formar part de la gira que Carles Cases i el seu trio tenien previst fer a Rússia des de 2020. En dues ocasions va haver de ser ajornada, per la pandèmia de la Covid-19 i aquest 2022 la invasió a Ucraïna ha tornar a deixar-la sense data. Es dona el cas que la violoncel·lista del grup, Sveta Trushka, és una ciutadana russa resident a Barcelona que aquests dies està vivint en la seva pròpia pell el rebuig a Occident de tot allò que procedeix del seu país.\nEl Trio ja va fer un primer concert, amb el repertori que presentarà a Sarrià, el 13 de març passat a la Plana de l’Om de Manresa amb èxit de crítica i públic. En aquest espectacle Carles Cases interpreta peces del seu nou treball Minimal i clàssics de les moltes bandes sonores que ha dirigit al costat de directors com Ventura Pons, Jaume Balagueró o Gonzalo Suárez.


Nous tràmits | Ponència sobre la transformació digital amb Nous Tràmits Grup com a exemple - Nous tràmits\nnova era empresarial, digital i del coneixement. Parlar dels nous reptes, de futurs objectius i de noves idees sempre és estimulant i més fer-ho encara com a model que lidera el nou paradigma. Va ser una bona oportunitat per presentar el nostre repte sobre el Business Intelligence adaptat a les pimes: BIDATA.\nEls assessors han de ser agents de canvi i segons va destacar Gerard Masa “hem de convertir-nos en consultors, dominar la tecnologia i ajudar a créixer als nostres clients aportant més valor”. BIDATA va generar molta expectació entre la trentena d’assistents i va servir per demostrar que des de Girona es poden presentar projectes a escala global i que demostrin que els nous consultors “podem ser socis estratègics per als clients”.\nAmado ConsultoresAssessorsBIDATAConferènciaGerard MasaMadridNous Tràmits GrupPonència


Adéu a Peter Yates, el pare de «Bullitt» | Els Bastards | Blog en català de cinema, sèries i tot allò que envolta el món audiovisual\n15 gener, 2011 Comentaris (0) Visualitzacions: 829 Cinema David U. Ruiz / @callahan_ruiz\nFa un dies va morir el director britànic Peter Yates, un dels molts cineastes que han deixat petjada en el meu particular imaginari cinematogràfic. La causa principal és Bullitt, un dels seus films més coneguts (també la fantàstica i entranyable Krull) que forma part del meu top ten de pel·lis policíaques i d’acció, i que …\nAdéu a Peter Yates, el pare de «Bullitt»\nFa un dies va morir el director britànic Peter Yates, un dels molts cineastes que han deixat petjada en el meu particular imaginari cinematogràfic. La causa principal és Bullitt, un dels seus films més coneguts (també la fantàstica i entranyable Krull) que forma part del meu top ten de pel·lis policíaques i d’acció, i que des que vaig depassar la majoria d’edat (fa només un parell de mesos) em vaig autoimposar veure un mínim d’una vegada a l’any per no oblidar com vull ser quan sigui gran. La primera, com molts sabeu, és Harry el Brut, l’obra que va consagrar Clint Eastwood com a tio dur. I com a llegenda, esclar. Una de les que segueixen de molt a prop l’estela del film de Don Siegel és aquesta Bullitt, una peça clau del gènere, amb un altre que també Déu n’hi do: l’icònic Steve McQueen.\nAquesta analogia no la faig d’una manera gratuïta: és evident que el tinent Frank Bullitt i l’inspector Harry Callahan tenen més connexions que el sol fet estètic d’impartir justícia pels carrers de San Francisco. Ambdós són freds, esquerps, durs, de poques paraules, solitaris, violents, carismàtics i, sobretot, desconfien d’un sistema que alhora defensen. El primer és a un pas de creuar la línia dels excessos, i si no ho fa del tot és perquè una joveníssima i (sempre) bella Jacqueline Bisset el rebaixa. L’altre –però– és vidu, un ésser castigat per aquesta pèrdua turmentosa, i que només viu per una feina que estima més enllà de les lleis: és l’antiheroi perfecte. Ambdós representen l’herència detectivesca de Hammet, d’aquell Sam Spade de Bogart i Huston, en un blanc i negre molt negre, i ambigu. Fins aquí, el poli protagonista era més aviat un personatge impol·lut, incorrupte i defensor de la llei. Peter Yates inicia amb Bullitt (i partint de la novel·la Mute witness, de Robert L. Pike) el canvi d’un perfil que s’ha normalitzat cinematogràficament, i que hem vist també en sèries de culte recents com ara The shield i The wire. I fins i tot ens ha donat alguns personatges inoblidables com ara el paròdic John “Yippie-kai-yei” Mclane. A tot això, ara que hi penso, fa temps que els rumors d’un nou Bullitt reencarnat en el rostre grec de Brad Pitt s’han esvaït…\nTornant al film, l’espectacle, l’autèntic clímax, el trobem a l’escena de la persecució entre el llegendari Ford Mustang GT de Bullitt i el Dodge dels mafiosos. Amb un muntatge d’Oscar, i sense pràcticament evidència de la genial banda sonora composta pel mític Lalo Schifrin (els primers minuts jazzístics s’esvaeixen quan els motors s’acceleren), Yates filma el millor de San Francisco amb una variada mostra de plànols (molts d’ells curts i zooms que recorden el millor espagueti-western), i dóna alhora una lliçó de planificació, ritme i tensió in crescendo en les escenes d’acció, que és evident que directors tan incomprensiblement adulats actualment (com per exemple Christopher Nolan) no han vist mai. Si teniu deu minuts i sou persones de bé, gaudiu-ne. És el millor adéu que es pot retre a Peter Yates.\n» Cinema » Adéu a Peter Yates, el pare de «Bullitt»


Petits relats vitals: 30/06/2010\nMocador de Festa Major.\nAvui he vist una dona cega lluitant per obrir-se pas entre els vianants que ocupaven el carrer principal de la ciutat de Rubí en un dia de Festa Major. Aquest fet m’ha colpit, m’ha trasbalsat fins al punt de pensar en com se sentia aquesta persona, i en la fortalesa i la valentia que caracteritza aquest col•lectiu en situacions com la descrita. Aquest és el meu petit homenatge, el meu reconeixement, a la lluita de tots ells per viure una existència digna i plena\nEs penjà del coll el mocador de Festa Major amb orgull, amb molt d’orgull. Agafà una motxilla que contenia el mòbil, un moneder petit amb uns quants euros en moneda, i un bitllet de vint euros per si decidia prendre un refresc un cop arribés al punt on havien quedat. Sentí esmorteïdes les paraules que li dirigia la seva mare des de la cuina. No calia fer-li massa cas, ja se sabia el discurs prou bé. Tancà la porta decidida, sense por, amb els quatre sentits en alerta. Un nou repte s’obria al seu pas.\nEl primer que sentí en assaltar el carrer fou un xivarri ensordidor. Fou inesperat, en certa manera un cop de puny a les orelles, però de seguida en distingí els seus trets més importants. Multitud de veus, en diversitat de llengües, es creuaven; multitud de crits de nens, ara demanant, ara plorant, ara somniant; també advertí els seus encisadors riures, tan deliciosament commovedors. Músiques de prop i de lluny, d’orquestres que ara començaven i d’altres que acabaven, d’instruments musicals que eren lliures de sonar perquè així ho demanava la festa, sota la forma d’una sardana, una havanera o un rock singular. Fins i tot sentí l’aglomeració de gent que s’havia aplegat al voltant de les atraccions de la fira, que aquest cop semblava molt més cèntrica que en edicions anteriors. En un moment s’adonà dels xiulets dels protestants de la vaga de ferrocarrils, els gossos que bordaven desesperats per la ressaca dels petards de la diada de Sant Joan, i la corredissa dels seguidors de la selecció espanyola de futbol. Tot això li semblà meravellós, senzillament una mostra de l’alegria de la vida que l’envoltava, i que ara no es volia perdre per res del món. La feien créixer encara més, com a persona.\nS’adonà, llavors, que se sentia un pèl massa aclaparada per les diferents sensacions que experimentava, no només les que procedien d’aquest univers de sorolls, sinó també les que s’originaven en la intensitat de les flaires que la gran festa emanava. La dolçor d’algunes d’aquestes olors li provocaren un somriure trist als llavis, transportant-la a la seva infància. Era tan ampli l’assortiment de productes que oferia el mercat medieval que li és del tot impossible enumerar tot el que tot això li suggeria: el cotó dolç, les crispetes, els pastissos, el coco, els fruits secs, els formatges ben curats, els embotits, els sabons, l’encens tibetà i els tes d’origen marroquí, les fragàncies del tot exòtiques que van omplint la nostra cultura... tot era barrejat en un ambient carregat de presència, alhora que oferia la possibilitat de destriar-ne la seva essència per fer aquesta mostra artesanal més viva i captivadora entre els usuaris que es passejaven pels seus mostradors.\nSentí la necessitat imperiosa de tocar els teixits que les venedores es dignaven a vendre de forma convincent i ferma. Alguns no eren de gran qualitat, però omplien el buit de les dones més exigents. Eren vestits alegres, de colors vius, que embellien els cossos de totes aquestes dones, amagant tots els seus complexos i dissimulant prou bé el seu malestar per unes mides una mica desproporcionades. Es torbà tota quan es veié acorralada pels cossos d’uns homes i dones desconeguts que l’obviaven i no la deixaven passar tan amplament com ella necessitava. El seu bastó ja no acomplia ben bé la seva funció, era maldestre en els seus moviments, i es començà a posar nerviosa. Havia perdut el nord, no sabia el lloc exacte on es trobava, el carrer era massa petit per a tota aquella gent que es delia per tirar endavant en la seva passejada... i volgué córrer, sense èxit. Algú la mirava des de la terrassa d’un bar amb els ulls plens de petites llàgrimes, imaginant el destí de la seva persona en un dia tan crucial com el que ella havia triat per estrenar-se en aquest món de foscors i ombres.\nQuan pressentí que el camí ja no era tan feixuc s’adonà que les cames li feien figa. Els seus sentits no l’havien pas ajudat, l’havien distret del seu objectiu que era arribar a la Plaça Catalunya. L’aire pur que li arribà en aquell moment li féu veure que el passeig s’havia acabat, i llavors sentí el gust de la delícia més gran que el món ens pot oferir: sentí el petó als llavis que el seu amant Joel li oferia amb tot l’esperit i l’ànima de la persona que estima. Sentí, llavors, que el sentit del gust era l’únic que encara conservava la seva grandesa, perquè gràcies a ell sabé que la tornada al punt inicial d’aquest passeig seria molt més dolça que tots els productes que el mercat li havia mostrat al seu olfacte desenvolupat per l’instint de supervivència. Havia merescut la pena recórrer tot aquest tram ple de dificultats només per sentir el gust d’ell, el gust d'aquesta persona que encara no l’havia abandonat. Una persona que, com ella, era cega, però ciutadana de Rubí amb el mocador de Festa Major posat amb orgull, amb molt d’orgull.\nPublicat per Rocio Avila Gamero a 1:21\nEtiquetes de comentaris: "Festa Major de Rubí", "mercat medieval", amor, oïda gust, olfacte, solidaritat, tacte


UNIÓ FB JÀBAC TERRASSA - Actualitat\nHoraris Partits i Resultats\nÀREA DE ALT RENDIMENT\nTORNEIG ITE TERRES DE L'EBRE PER SETMANA SANTA\nAquesta Setmana Santa el club participa al torneig Internacional Terres de l'Ebre, organitzat per ITE-DV7 SOCCER.\nLa nostra entitat estarà representada per 12 equips (5 benjamins, 5 alevins i 2 infantils) formats per 120 jugadors que portaran el nostre escut a Amposta i Sant Carles de la Ràpita.\nEsperem que gaudiu molt de l'experiència!\n[JUVENIL A] UN PUNT PER SEGUIR CREIENT\nEl Juvenil 'A' va rescatar un punt al camp del CF Damm (2-2), un dels rivals més complicats que li restàven d'aquí fins a final de temporada, i segueix viu en la lluita per la permanència. Tot i veure's 2 gols avall a la mitja hora de partit, el conjunt d'Edu Mota no li va perdre la cara a l'encontre i finalment van assolir un empat important, per la remuntada i pel rival. Així, tot i encara seguir en posicions de descens (quinzens amb 27 punts), ja són 4 jornades consecutives sense perdre del Juvenil ‘A’.\nTret d’una molt bona ocasió d’Estu, l’inici del partit va ser cerveser, amb el CF Damm gaudint del domini del joc i de les aproximacions de més perill als primers minuts. Tant va ser així que al minut 36 els visitants ja perdien per 2 gols a 0, fruit de les dianes de Favret i Jalade. Això no obstant, va ser important arribar al descans amb només un gol de desaventatge. I és que si en alguns partits al Juvenil 'A' li havia faltat efectivitat, ahir no va ser el cas. En una de les arribades del nostre Juvenil, Nico va ser capaç d'escurçar distàncies amb un xut després d'una centrada lateral.\nAmb el 2-1, el guió va ser molt diferent a la represa. El Juvenil 'A' va estar més segur defensivament, no va concedir pràcticament arribades a la porteria de Chema, i va arribar amb perill a l’àrea dels locals. Ara sí, amb molta més confiança, i la evident emergència per puntuar, l'equip va aprofitar el seu moment en el partit per amenaçar la porteria rival. Fins que va arribar el premi. En una de les oportunitats, Chino (màxim golejador de l'equip, amb 8 gols) va anotar l'empat al minut 79. Finalment, el partit podia haver caigut per qualsevol dels dos bàndols, però no es va moure el resultat. Els locals van tenir alguna oportunitat més, però també Christian podia haver fet el gol de la victòria a l’últim minut. D’aquesta manera, el Juvenil ‘A’ suma un punt en un camp i contra un rival que no son gens fàcils.\nAbans de l'aturada per Setmana Santa, el Juvenil 'A' té un duel absolutament trascendental la setmana que ve a Can Jofresa. S'enfronta al Llagostera-Costabrava (16:15h), següent rival que té a la classificació, i guanyar-lo signficiaria avançar-lo i poder mirar de més aprop els rivals que marquen el descens.\nImatge: Twitter @cfdamm\n[JUVENIL A] REMUNTADA I 3 PUNTS VITALS\nEl Juvenil 'A' va derrotar a la Fundació Reus a Can Jofresa (2-1), remuntant un gol advers i demostrant el caràcter lluitador que té l'equip tot i les circumstàncies de la classificació. D'aquesta manera, el conjunt dirigit per Edu Mota suma tres partits consecutius sense perdre i manté vives les aspiracions de salvar la categoria, colocant-se a 6 punts del CE Mataró, equip que actualment marca el límit del descens.\nLa tarda no va començar de la millor manera pel Jàbac. A les primeres de canvi (13'), els reusencs es van avançar en el marcador amb un gran gol de Sergi Folch (màxim anotador de l'equip visitant), que va sorprendre a tothom amb un xut amb l'exterior dirigit a l'esquadra. Amb el resultat en contra, el Juvenil 'A' va assumir el pes del partit, jugant a camp rival i tenint més d'una aproximació de perill a la portería del Reus. En una d'aquestes va arribar un penal provocat per 'Chino', que 'Casti' va aprofitar per fer l'empat des de els 11 metres (34'). Això va permetre als locals arribar al descans amb bones sensacions, però amb un resultat insuficient.\nA la represa, el guió del partit va ser molt similar al de la primera part, amb els locals sent l'equip que més feia per desfer l'empat. I quan semblava que tot s'encaminava cap a un repartiment de punts, va arribar el definitiu 2-1 (79') fruit d'una jugada pilota parada . 'Chino', que ja va marcar el cap de setmana passat a Mataró i és, juntament amb Casti, el màxim golejador de l'equip, va arribar molt bé desde segona línia i va aprofitar la centrada lateral per fer el gol de la victòria. Als últims minuts, el Jàbac es va fer fort a la seva àrea i va poder aguantar el 'rush' final del Reus.\nDiumenge vinent el Juvenil 'A' visita el Municipal d'Horta per enfrontar-se al CF Damm 'B', cinquè classificat de la categoria.\nÈXIT DE LA JORNADA DE FUTBOL FEMENÍ\nDia molt especial el que hem viscut avui a Les Palmeres. Amb la jornada de presentació i proves del Jàbac Femení, hem posat la primera pedra del projecte de Futbol Femení que tindrem al club a partir de la temporada que ve. La participació ha estat molt satisfactòria, amb prop de 40 jugadores de diferents edats.\nPer part del club, l’acte ha comptat amb la presència del president, Carles Mota, del coordinador Àlex López, dels responsables de la secció, Fran Alarcón i Estefanía López, que porten temps preparant la jornada i treballant en la confecció de les plantilles per la temporada vinent, així com també de diferents entrenadors de la casa que han coordinat les activitats.\nDes del club volem agrair la participació a totes les jugadores que han vingut a Les Palmeres a conèixer el club i el projectes, així com el recolzament que han tingut per part de les seves famílies.\nA l’acte també hi ha assistit l’alcalde Jordi Ballart i el regidor d’esports Miguel Angel Moreno, als qui el club està molt agraït per haver estat presents en un dia tan important per a la nostra entitat. Per altra banda, també hi ha hagut presència dels grups municipals Junts x Terrassa i PSC, a qui també volem donar moltes gràcies per la seva presència.\nSeguim treballant per crear la secció femenina de cara a la propera temporada 2022/2023.\n[JUVENIL A] BON JOC I PRIMERA VICTÒRIA FORA DE CASA\nBON JOC I PRIMERA VICTÒRIA FORA DE CASA\nEl Juvenil 'A' va fer una passa endavant per mantenir les aspiracions de salvar la categoria guanyant al camp del CE Mataró per 2 gols a 3.\nA banda del bon joc mostrat, la primera victòria de la temporada com a visitant dóna a l'equip d'Edu Mota una gran dosi de confiança per encarar el duel trascendental contra el Reus, que visita Can Jofresa el dissabte que ve.\nLa tarda no va començar de la millor manera pel Juvenil 'A', ja que al minut 4 de partit l'equip local es va avançar en el marcador per mitjà d'un penal. Tot i el contratemps, l'equip no li va perdre la cara al partit i va ser clar dominador, tenint la pilota a camp rival i generant ocasions a través de la pilota parada. En una falta lateral, de fet, 'Chino' (pitxitxi de l'equip juntament amb 'Casti', amb 6 gols cadascun) va fer l'empat amb un xut creuat, i el partit va arribar al descans amb el resultat d'1-1.\nA la segona part, l'equip va aprofitar l'inèrica de l'empat per, al minut 51, posar-se per davant al marcador. Carlos, que ja va marcar la setamana passada contra la Grama, va aprofitar un refús del porter del Mataró per materialitzar la remuntada. Deu minuts desprès, 'Casti' va fer el 1-3, que va donar més tranquil·litat per enacarar l'última mitja hora de partit amb un bon marge de gols. El domini del joc va seguir sent visitant, i tot i que l'equp va disposar de més d'una ocasió per sentenciar l'encontre, finalment el Mataró va retallar distàcnies a l'últim minut amb un gol de falta.\nAmb la victòria, l'equip d'Edu Mota escala una posició a la taula (15è) i es col·loca a 7 punts dels tres equips que marquen el descens. El Reus, pròxim rival, és un d'ells.\n· Can Jofresa C/ Badalona, s/n.\n· Les Palmeres C/ Voluntaris Olímpics s/n\nHorari d'oficina (Can Jofresa)\nTel: 93 784 04 44\nCopyright© 2020 JÀBAC Terrassa All Right Reserved by Agencia Kactus


Falla Casa d'Alonso: Als visitants de fora d'Oliva.\nHui dijous, m'agradaria donar les gràcies especialment a eixa gent de fora de la nostra localitat que quasi dia a dia ens visita i gaudeix del nostre bloc, a pesar de no poder participar als concursos (ja que no coneixen els personatges) ni comentar els articles referents a la festa d'Oliva. A vosaltres, visitants de Sueca, Cullera, Alzira, Xest, Aldaia, Torrent, Burjassot, etc., vos dedique el següent escrit:\nLES NOSTRES BRUSES*\n(Per Paco Ibiza Peiró, aparegut al llibret de la JLF d'Oliva 2008)\nTu sorties del casal, amb la teva amiga,\nbevent gots de burret.\nJo t'esperava al passeig,\ndavant de la falla, davant del monument.\nQuant n'érem de joves,\nnomés set casalletes,\namb més de dotze cervesetes plenes,\ni la sang bullent de rebel*lia.\nLes nostres bruses sortien als carrers\nper cridar "No, no, no a les guerres!".\nEmborratxats o condemnats,\nesclaus de responsabilitats.\nSet casalletes no són res\nsi es porten bé, com tu, com saps...\nSet casalletes, què són a la fi?\nSi la beguda tortura, ai com acabaràs?\nQuè se n'ha fet de les nostres bruses?\nDe tanta falla i tants somriures?\nUn brindis per les nostres bruses!\nI quan digueren que l’ofrena era a l’endemà\ntot va agafar importància,\naquells viatges fins al grau\ndesprés de tanta, i tanta animalada.\nI ja ho veus, ací estic,\ndavant la falla, una amiga,\namb el temps canvia les coses...\nbuscant records dins la memòria.\nTu vols festa i alegría, jo vull, millor,\nque s'alci la falla amb satisfacció...\nSi el temps tot ho cura, a qui satisfaràs?\n*Basat en una cançó de Cesk Freixas.\nI és que ens uneix un gran festa, les Falles.\nGràcies per la vostra visita, amics.-\nPublicado por DPeiro a les 11:00\nTens rao David, gracies a tota la gent de fora que ens visita i tambe podriem fer un soparet , va animeuse que s'ho pasareu be i per a mostra mireu les fotos del ciber sopar, Spilberg anima als teus fallers, que de segur sou com nosaltres a la festa els primers\n24 d’abril de 2008 a les 14:15\nQue ganes tenia d'entrar a la web, de d'aquest migdina no havia tinut temps.\nEs de veres, s'ha donar les gràcies a tots els forasters que ens visiten, i que al principi de tenir la web que quasi ningú ens visitava, ells/es eren els que ens visitàven i animàven per a continuar en el projecte.\n25 d’abril de 2008 a les 0:16\nMoltes gracies a vosaltres,que sempre teniu un ratet per a entrar a les nostres webs.Entre tots estem conseguint algo gran.\nSalutacions desde la falla Ronda País Valencià de Sueca.\n25 d’abril de 2008 a les 10:44\nHola karla, quina alegria vore't per ací. Un abraç a tota la Falla Ronda del País Valencià!\n25 d’abril de 2008 a les 12:15\nbuff s'imagineu un ciber sopar pero amb gent de sueca, tavernes, gandia i altres pobles?\nUna salutació des de la falla Sant Antoni d'Aldaia. Gràcies per les vostres paraules, i ja sabeu, ací estem per al que faça falta (sopars inclosos, jejeje).\n26 d’abril de 2008 a les 20:17\nMuchas gracias a vosotros, que de esta manera tan cibernetica, podemos conocer las costumbres de las fallas amigas de otras ciudades y poblaciones, desde la web de la falla Maestro Serrano de Aldaia y en su nombre como presidente de la comision que presido, reitero el agradecimiento a todos y estais invitados a vivir las fiestas de las fallas de nuestro municipio.\nPorcierto un detalle muy bonito la poesia.\n28 d’abril de 2008 a les 12:11\nMolts besets a la gent de Sueca i Aldaia!!\n28 d’abril de 2008 a les 15:55\nDes de la falla La llibertat de Burjassot, vos agraixc molt el haver-nos fet menció als cibernautics de fora de la vostra població.\nEntrar en webs falleres de fora de la teua població fa que t'enseñes altres costums de viure la mateixa festa.\nTeniu una web molt especial i molt dinàmica, en el que pot participar tota la gent que vullga, i ens podem enterar a l'hora de molts aconteiximents del poble i de la vostra falla.\nVos done l'enhorabona a la vostra web, pense que esteu feu un gran treball, i aquesta web es meravellosa.\nEnhorabona, i gracies de nou.\n29 d’abril de 2008 a les 9:24\nGràcies per la teua visita anònim. També sabem que des de Burjassot ens soleu visitar. Un abraç des d'Oliva.\n29 d’abril de 2008 a les 14:51\nmoltes grácies al presedent de la falla maestro serrano daldaia per la cita de la poesia, enkara k es mes be una canço. visquen les falles!\n1 de maig de 2008 a les 23:49


El referent del rock-folk americà actuarà acompanyat per la seva mítica banda\nJa des de les arrels el 1993, The Innocent Criminals —la banda formada pel percussionista Leon Mobley, el baixista Juan Nelson, el bateria Oliver Charles i el guitarrista Jason Mozersky— han participat en la majoria dels projectes de Ben Harper. La banda ha recorregut el món i ha guanyat legions de fans gràcies a unes explosives actuacions en viu i una successió d’aclamats àlbums d’estudi.\nDes que va debutar el 1994 amb Welcome To The Cruel World, Ben Harper ha editat vuit àlbums d’estudi durant una dècada i mitja. Aquesta carrera extraordinària, amb col·laboracions amb The Innocent Criminals, l’ha convertit en un compositor i artista singularment poderós amb una varietat de gèneres i una capacitat incomparable de barrejar temes personals i polítics.\nEls elogis de la crítica, nombroses gires internacionals amb les entrades exhaurides i una sèrie d’aparicions a televisió han projectat Ben Harper i la banda com unes autèntiques estrelles globals que es complementaran a la perfecció a l’escenari de Cap Roig.


▷ On vols que jugui Mbappé la temporada vinent? | Periódico Tiempo\nOn vols que jugui Mbappé la temporada vinent?\nTothom donava per fet que Kylian Mbappé jugaria al Reial Madrid la temporada vinent, però durant les darreres setmanes han aparegut informacions que fan pensar que no és tan segur com semblava. Per una banda, el futbolista no ha volgut negociar amb el club blanc mentre el seu actual equip, el París Saint-Germain (PSG) està disputant l’eliminatòria dels vuitens de final de la UEFA Champions League contra els merengues. Això ho ha aprofitat l’entitat francesa, que ja s’ha reunit amb la família de Mbappé per parlar d’una possible renovació. A més a més, el mateix astre parisenc ha confirmat que encara no ha negociat amb ningú i que, per tant, tot està obert. Ell probablement encara no està convençut de què vol, així que traslladem la mateixa pregunta a l’audiència de Món Esport: on vols que jugui Mbappé la temporada vinent?


PROF. JOAQUIM BARRAQUER MONER – Testimonios para la Historia\nPortada » PC, 16è VOLUM. Especialitats mèdiques de Barcelona, I » PROF. JOAQUIM BARRAQUER MONER\nPer tal de poder diagnosticar i curar millor un pacient, la seva amistat i confiança són imprescindibles.\nL’oftalmologia d’última generació amb introducció de tècniques pròpies és un element identificador d’una institució de gran prestigi com el Centre d’Oftalmologia Barraquer. No sols el caracteritza aquest esperit innovador sinó també l’empremta de la família que el dirigeix. El professor Joaquim Barraquer Moner és un dels hereus de la tradició mèdica que els seus avantpassats van iniciar i que es manté viva amb noves generacions de metges. L’amor per la medicina impregna la família Barraquer, que treballa incessantment per resoldre patologies de l’ull amb les màximes garanties i per contribuir al desenvolupament de l’oftalmologia.\nLa nissaga iniciada pel doctor Josep Antoni Barraquer Roviralta, primer catedràtic d’oftalmologia de la Universitat de Barcelona, va tenir continuïtat en el seu fill, Ignasi Barraquer i Barraquer, qui es va convertir en un dels oftalmòlegs més importants del segle xx. “En l’apartat quirúrgic va dissenyar més de vint instruments, entre els quals destaquen l’erisífac i el generador de buit per la facoèrisi. A més va elaborar set tècniques originals entre les quals hi ha l’extracció de la cataracta per fixació pneumàtica i l’implant corneal amb un trepà especial.” El coneixement científic i humà d’aquest professional va transmetre’s als seus fills, hereus del do per la medicina ben feta i d’un profund esperit humanista, quelcom que els ha fet molt més que científics de bata blanca. El professor Ignasi Barraquer va crear el 1941 el Centre d’Oftalmologia Barraquer i el 1947 l’Institut Barraquer, des d’aleshores centre pioner en la investigació i docència oftalmològiques.\nJoaquim Barraquer Moner i el seu germà Josep Ignasi van realitzar part de la formació oftalmològica al costat del pare, formació que després es va completar i ampliar amb estades a l’estranger. El seu germà gran, Josep Ignasi Barraquer, va fundar l’Institut Barraquer d’Amèrica el 1964, on avui exerceixen com a oftalmòlegs tres dels seus fills. Joaquim Barraquer ha seguit la trajectòria dels seus antecessors forjant-se com un destacat especialista de l’oftalmologia mundial. En l’actualitat és catedràtic de cirurgia ocular de la UAB i director de l’Institut Universitari Barraquer, a més de dirigir i fundar el 1962 el Banc d’ulls per a tractaments de la ceguesa (que avui compta amb més de 165.000 afiliats) i de dirigir l’Institut Barraquer i el Centre d’Oftalmologia Barraquer. “L’especialitat oftalmològica és la meva manera d’ajudar les persones, però també és el meu plaer. No penso jubilar-me mai perquè la meva feina m’apassiona.”\nLes diferents institucions mèdiques Barraquer són reconegudes internacionalment per les seves constants aportacions en els camp assistencial, docent i de recerca. La voluntat investigadora de la família Barraquer és antiga. El professor Joaquim Barraquer va descobrir el 1957 l’acció de l’alfaquimotripsina sobre la zònula humana i també va desenvolupar la tècnica de la zonulilisis enzimàtica que va facilitar notablement l’extracció intracapsular o total de la cataracta. “La cataracta és el cristal·lí, la lent fonamental de l’ull que serveix per enfocar. Té un lligament molt fort que s’estira i arronsa i que permet mirar de prop o de lluny. En treure la cataracta s’ha de trencar. Vaig descobrir un ferment extret del pàncrees de la vedella, l’alfaquimotripsina, que col·locat en contacte amb la zònula dos minuts abans d’extreure la cataracta, dissolia el lligament i evitava que es produïssin traumatismes.”\nTambé ha dedicat part important del seu treball als trasplantaments de còrnia. “Hem fet importants aportacions tècniques per al tractament de les malalties de la còrnia, la primera lent de l’ull, sobretot en el camp del trasplantament i de l’empelt. Cada vegada hi ha més donants d’ull que permeten retornar la visió a persones que l’han perduda o la tenen minvada. Hem treballat molt en la cerca de fàrmacs que evitin l’aparició de complicacions i infeccions després del trasplantament.” Més recentment, el 1995, en col·laboració amb Corneal WK, va dissenyar i implantar una lent especial per corregir miopies d’entre 10 i 30 diòptries.\nLa recerca ha estat un element fonamental del Centre d’Oftalmologia Barraquer. “Sempre hi ha hagut una labor investigadora que s’ha integrat dins de la resta de funcions del centre, com són la clínica, el diagnòstic, la terapèutica i la docència. Les diferents generacions de metges Barraquer hem contribuït a l’avenç de l’especialitat amb el descobriment de tècniques i aparells nous. L’avi va fer estudis sobre histologia i anatomia del cos, àmbits que el van portar a treballar molt de prop amb Santiago Ramon y Cajal. El meu pare també va ser un gran investigador en el camp de les cataractes. El meu germà Josep Ignasi, per la seva part, va desenvolupar tècniques de cirurgia refractiva que el van portar el 1949 a començar a operar la còrnia per canviar la refracció i corregir la miopia. La seva tècnica és el precedent de les intervencions actuals amb làser. En l’actualitat estem investigant per trobar la manera de no perdre la capacitat d’enfocar del cristal·lí després de treure una cataracta.”\nL’únic defecte de graduació que avui no es pot corregir quirúrgicament és la presbícia o vista cansada. “Aquesta és una fita per als propers anys que permetria aportar grans beneficis a molts pacients.”\nÉs creació del professor Joaquim Barraquer un nou model de quiròfan concebut per al treball en equip i la docència, amb una cúpula que permet seguir les intervencions. “Vam arribar a la conclusió que per ensenyar, els estudiants havien de veure la feina del professional mèdic, sobretot les actuacions quirúrgiques, amb claredat.”\nEl Centre d’Oftalmologia Barraquer realitza formació d’especialització en oftalmologia. “Es presenten vuitanta persones que han aprovat el MIR, i d’aquestes en seleccionem quatre valorant-ne la vocació i la formació mèdica i humana. També realitzem màsters i cursos intensius als quals assisteixen oftalmòlegs i estudiants de tot el món.”\nPerò el vessant mèdic, quirúrgic i investigador del professor Barraquer no amaga la seva profunda voluntat d’ajuda a la gent. “Avui els joves metges no donen prou importància al contacte humà. Per tal de poder diagnosticar i curar millor un pacient, la seva amistat i confiança són imprescindibles. Han canviat molt, les tècniques de diagnòstic, i actualment s’ha d’estudiar molt bé cada pacient fins i tot quan sembla innecessari. Convé fer exploracions, parlar amb el malalt i deixar que el temps passi. Recordo les paraules que repetia el meu pare, ‘tracteu al vostre pacient com us agradaria que us tractessin a vosaltres’, i que avui repeteixo als meus alumnes.”\nEl professor Barraquer ha rebut el suport de la seva esposa, Mariana Compte. Aquesta parella ha vist com dos dels seus fills, Elena i Rafael, han seguit els passos professionals de la família participant en l’aventura que quatre generacions abans va iniciar el seu besavi. “El Centre d’Oftalmologia Barraquer continuarà vetllant per la investigació, la prevenció, el diagnòstic, el tractament i control de malalties oculars oferint assistència a pacients de tot el món.” I omplint de llum la vida de moltes persones amb importants patologies oculars.\nPrevAnteriorMARÍA DEL CARMEN TRABADO VILA\nSiguienteDR. RAFAEL IGNASI BARRAQUER COMPTENext


Portada | Revolució\nTinc feina, i què?\njuny 11, 2014 by Carlota\nSóc una treballadora precària. Tinc vint-i-tres anys i dues feines. I no, cap de les dues no té res a veure amb allò que vaig estudiar. I vaig estudiar molt, eh? Una carrera i un màster relacionats amb les Humanitats. Però aquest post no és per parlar de l’atur juvenil, ni de l’atur en general, ni de les sortides laborals de les carreres (ni de les taxes!). Aquest post és per poder queixar-me públicament. Molts m’han dit ja que, en la meva situació, no puc fer-ho: amb l’atur que hi ha, com se t’acut, ja m’agradaria a mi que no m’arriba, al meu amic ja no té prestació… Doncs precisament per això, per tot això, em queixo públicament: precarietat i exclusió social.\nEn els darrers tres mesos he xerrat amb amics, camarades, coneguts i companys de feina sobre el fet de tenir feina. Tots els que en tenim ens trobem en la mateixa situació, encara que sota diverses formes. No és que no ens agradi la nostra feina, que sovint també, sinó que alguns estem sobrecapacitats per fer-la. Alguns no arribem al salari mínim, d’altres hem fet del treball temporal la nostra rutina, molts no podem emancipar-nos. Pot ser trobem feina amb prou facilitat, però la perdem amb la mateixa. I aquesta, quan arriba, va acompanyada de sous base minsos, pot ser en negre, o requereixen hores extra que no tenen per què ser pagades.\nPerò això no és el que més ens preocupa. El que més ens preocupa és que no ens podem queixar. No és que ens oprimeixi el sistema perquè no ens ofereix res millor. És que ens oprimeix la nostra gent. És que ha arribat un moment que aquell que es queixa de tenir una feina és considerat un suïcida, un malcriat i una mala persona. Perquè se suposa, que quan tens una feina, s’han acabat els problemes i els motius per a seguir lluitant. Perquè si fa quatre anys un mileurista era un jove amb tots els drets del món a queixar-se de la seva situació, ara hem de donar les gràcies aquells que no hi arribem. Perquè és clar, amb un 52% d’atur juvenil, com pots dir aquestes coses? Doncs no era això, companyes, no era això. No era haver de compaginar dues feines per no arribar a ser mileurista, no era estudiar durant quatre anys i tenir un màster per no treballar ni tan sols en alguna cosa que tingui a veure amb els meus estudis, no era saber que viurem pitjor que els nostres pares. No era això. No era per això que fa anys que celebrem un 1 de maig. Perquè el primer de maig no és per celebrar que tenim feina, sinó per commemorar lluites obreres. I ja em perdonaran, però tenir una feina precària és, i serà un motiu per queixar-se.\nPosted in Destacades, Portada.\tTagged Atur, Moviment Obrer, Precarietat.\nEl 25 de maig votem per la nostra vida\nmaig 21, 2014 by Carlota\nCom en anteriors ocasions, les eleccions al Parlament Europeu del 25 de maig tindran menys participació que altres cites electorals. El vot de càstig als grans partits del règim (PP, PSOE i CiU, de polítiques intercanviables i idèntiques) i la percepció de la Unió Europea com una font inesgotable de dolor i austericidi pels països del sud formen una doble barrera que convidarà a moltes persones a quedar-se a casa el proper diumenge. Aquesta decisió pot abocar el continent sencer a l’abisme.\nLes senyals d’alarma fa anys que estan enceses. Després de l’esclat de la bombolla tòxica d’especulació immobiliària i financera, els grans bancs alemanys i francesos van generar una pressió brutal sobre els governs portuguès, espanyol i grec perquè rescatessin els seus sistemes bancaris. L’objectiu no era salvar el poble, sinó que no es perdés ni un sol cèntim dels seus mals negocis. El resultat ha estat que cada ciutadana catalana ha perdut 2000€ per salvar Bankia o Caixa Catalunya.\nEls estats del sud, arruïnats i humiliats per la Troika, van iniciar les retallades i privatitzacions més grans de la història recent, un procés que per al FMI, el BCE o la Comissió Europea no té final. Milions de persones viuen en la pobresa sense casa, llum o fins i tot menjar. L’atur no baixa del 20% a Espanya, i la meitat de la joventut no troba feina. Mentre s’abaixen els impostos als rics, les taxes injustes com l’IVA o les matrícules de les universitats no paren de pujar. Milers de persones emigren, o es donen de baixa de les llistes de l’atur després de 8 anys anant d’entrevista en entrevista. La llista de crims contra la població és inacabable, mentre els governs de CiU i PP anuncien noves lleis de censura i repressió, o milloren l’armament de la policia.\nEls partits Popular i Socialista europeus preparen grans coalicions perquè no poden mantenir més la farsa del bipartidisme i la burgesia exigeix no cedir ni un mil·límetre en la destrucció dels drets socials, mentre el feixisme creix a França, Holanda, Regne Unit, Grècia, Ucraïna o Bulgària, alimentant-se de l’odi contra la Troika. La contradicció de la Unió Europea ha arribat al seu límit màxim, i les alternatives són clares: la caiguda lliure en la barbàrie, amb una Europa governada pel gran capital financer de la mà del feixisme, i que ja prepara l’assalt final amb el Tractat Transatlàntic pel Comerç i la Inversió; o bé l’aliança dels pobles per recuperar la sobirania, iniciant un procés constituent que trenqui amb el capitalisme financer i el feixisme.\nEl proper diumenge 25 de maig ens juguem el futur del continent, i serà la primera batalla contra el bipartidisme, el règim del 78, la Troika i la OTAN. I els i les comunistes hem de traduir la mobilització en vots, ja que com diu Alexis Tsipras, ara com mai votarem per la nostra vida.\nPosted in Importants, Portada.\tTagged Europa, Internacionalisme.


Els recursos gestionats pels bancs augmenten un 14,2% el 2011 – FÒRUM.ad\nEls recursos gestionats pels bancs augmenten un 14,2% el 2011\nel: 30/04/12 18:00\nEls recursos gestionats pels bancs el 2011 s’han incrementat un 14,2% durant el 2011 superant els 30.000 milions d’euros. Aquesta xifra, que inclou els dipòsits de clients i la mediació per compte de clients, representa un màxim històric i superior als nivells assolits el 2006 i el 2007. Així ho reflecteix la Síntesi d’indicadors socioeconòmics d’Andorra elaborada per una entitat bancària del país.\nLa Síntesi d’indicadors socioeconòmics d’Andorra relativa al 2011 posa de manifest una vegada més que l’any passat va ser ‘dolent per a l’economia andorrana’ però, hi ha dades que podrien indicar que el cicle econòmic ha tocat fons.\nEntre aquestes dades positives hi ha la dels recursos gestionats per les entitats bancàries que superen els 30.000 milions d’euros (un increment del 14,2%) i que representa ‘un màxim històric i superior als nivells assolits el 2006 i el 2007. En aquest sentit, la mediació de clients ha augmentat prop d’un 20%, que representen el 65% dels recursos gestionats, mentre que els dipòsits han augmentat un 5,1%.\nEl creixement dels recursos gestionats pels bancs es deu a tres factors: el primer, el mercat andorrà, el segon ‘l’esforç dels bancs per estar presents en altres mercats’ financers, i en tercer lloc ‘la pròpia revalorització dels actius gestionats, és a dir, que ‘l’evolució dels preus dels valors custodiats pels bancs han tingut un comportament positiu’.\nLa segona dada socioeconòmica positiva que reflecteix la publicació és l’augment durant el 2011 de turistes que pernocten a Andorra: hi ha un 7,7% més de pernoctacions en relació a l’any passat, ‘un increment que trenca una tendència baixista des del 2001’. La resta de xifres relacionades amb els visitants, però, continuen retrocedint: han visitat el país 8,3 milions de persones, un 2,2% menys que l’any anterior, i un 28,3% menys que l’any 2004 quan van venir 11,7 milions de persones.\nPel que fa a les importacions, es mantenen estables gràcies al preu dels carburants que han ajudat a l’increment d’aquestes en un 0,5%, i també han contribuït a situar l’IPC en el 2,5%.\nTots els altres indicadors són negatius. Destaquen la reducció del nombre d’assalariats que ha estat d’un 3,2% menys i que continua caient per cinquè any consecutiu; l’increment de demandes al Servei d’Ocupació i de persones que accedien a una prestació d’atur (un 45,5% més que el 20120); les matriculacions amb un descens del 12,7%; la davallada en el trànsit telefònic o la reducció del consum d’energia d’un 4,6%.\nDavant d’aquest panorama, l’expectativa de futur està posada en dos factors: d’una banda ‘les reformes internes que tenen transcendència i que són significatives per al comportament en un futur del sector productiu’; de l’altra banda, l’evolució internacional, sobretot dels països de l’entorn, pel que fa al creixement de les seves economies.\nEl responsable de l’informe ha fet referència a la cimera prevista per al mes de juny dels líders europeus sobre un marc d’inversions que incentivin el creixement i que indirectament pot fomentar una millor expectativa per a l’economia andorrana. Ha deixat clar que les perspectives de l’economia espanyola, de la qual Andorra n’és molt dependent, per al 2012 són de continuar en decreixement i que fins al 2013 no es preveuen taxes ‘molt modestes de creixement d’entre el 0,1% i el 0,3%’.\nEntrada Anterior: Actuacions per adjudicar 27 habitatges a comarques de l’Alt Pirineu\nEntrada següent: Els bancs atribueixen les comissions per pagar amb targeta a la necessitat de mantenir la tecnologia al dia


El Banc Espanya reconeix que vora el 80% del rescat bancari no es podrà recuperar - À Punt\nEl Banc Espanya reconeix que vora el 80% del rescat bancari no es podrà recuperar\nEleva a 65.725 milions d’euros el cost de les ajudes al sector financer durant la crisi.\n20 de novembre 2019 - 18:15\nEl Banc d’Espanya solament veu recuperable el 21,35% del rescat bancari que es va fer a 15 entitats entre els anys 2008 i 2012. Així, xifra en 14.037 milions d’euros l’import recuperable de les ajudes públiques compromeses a la banca, 297 milions d’euros menys respecte al que es va preveure fa un any derivat d’una estimació inferior en Bankia. L’entitat ha elevat a 65.725 milions d’euros el cost de les ajudes al sector financer durant la crisi.\nAixí, la quantitat estimada recuperable, que se situa en el 21,35%, és inferior al 22,36% que el Banc d’Espanya calculava l’any passat, després que es rebaixaren els recursos públics que podrà retornar Bankia i després d’un augment de 1.376 milions d’euros de la quantitat total injectada a la banca.\nDels 65.725 milions d’euros, la major part (el 82,7%) prové exclusivament de fons públics, 54.353 milions d’euros, mentre que els 9.745 milions d’euros corresponen al Fons de Garantia de Depòsits aportat per les mateixes entitats.\nEduardo Bolinches, analista financer, ha explicat en 20 H NTC que s’han volatilitzat tres de cada quatre euros destinats al rescat de la banca, perquè aquest import va anar a parar a caixes d’estalvi gestionades per polítics i a més, aquestes entitats han sigut absorbides o adquirides per altres, de manera que “fa difícil la recuperació” dels diners invertits de les arques públiques.\nA més, Bolinches ha assenyalat que el refredament econòmic internacional tampoc no ha ajudat a la recuperació financera d’Espanya. En aquest sentit, l’expert en finances considera que l’eixida al bloqueig de la banca hauria d’estar en els impostos dirigits a la banca, com ara, que tingueren una taxa per tindre caixers automàtics en la via pública.\nFins ara s’ha recuperat el 6,81% del total injectat al sector\nL’import d’ajudes públiques recuperat fins ara ha sigut només de 4.477 milions d’euros, el 6,81% del total injectat al sector, sense canvis des de 2018. De totes les entitats a les quals s’ha ajudat amb diners públics, ja només està previst recuperar part del que es va donar a Bankia, que ha calculat en 9.560 milions d’euros.\nDel total, CaixaBank ha retornat 977 milions d’euros procedents de les ajudes rebudes per Banca Cívica, 800 milions d’una emissió de quotes participatives de CajaSur, 782 milions per la venda de la seua participació a Catalunya Banc o 783 milions de la venda de la participació en Novacaixagalicia (NGC). Li segueixen altres 407 milions amortitzats anticipadament per Ibercaja Banc d’una emissió d’obligacions convertibles feta per Caixa 3, 124 milions amortitzats per Liberbank i 604 milions amortitzats per Unicaja Banc.


the lost art of keeping a secret: darrer intent\nsi a la tercera vegada no ha canviat no val la pena perdre-hi ni un minut més....mal guanyada tinta i paper.\nAra li passo el teu enllaç al veí pastat a jaume figueres del 3º3ª que mai es dignarà a saludar-te.....\n16 de desembre de 2010, a les 18:40\nDoncs jo no espararía tant Ôscar!!!!!!! o es que tu creus encara que la gent pot canviar?\n16 de desembre de 2010, a les 19:15\nja és paciència la teva!\n16 de desembre de 2010, a les 19:25\nI no podria ser que aquest homenet fos sord-mut? No sé, jo sempre amb fe en la condició humana...:)\n16 de desembre de 2010, a les 19:33\nCap la possibilitat que sigui mut. Si comproves que aquest no és el cas pots optar per tallar-li les cordes vocals amb una Dremel.\n16 de desembre de 2010, a les 19:34\nVol passar inadvertit.\nPerò no sap amb qui se les ha de veure...\n16 de desembre de 2010, a les 19:51\nHola Òscar, maco!!\nPersisteix en la teva bona educació i tant que sí. Si ell és maleducat és el seu problema, a part de que en té un altre de més greu: com pot ignorar-te a tu que ets la simpatia personificada??! no ho entenc.\nBona nit sinyor! un plaer, com sempre.\nDocs jo un cop em vaig trobar en Jaume Figueras de veritat (encara que no puc descartar que fos el teu veí...) i l'únic que puc dir és que endrapava de valent!\n16 de desembre de 2010, a les 22:03\nbuf, doncs no sé què dir-te, la veritat, desistiria.\nQuè se n'ha fet d'en Jason Donovan? Jo era d'en Guy Pearce, que es deia Pete? ara no ho recordo... ais, quins anys veient veïns!!! recordo que com anava al cole i no ho podia veure, la mare me'l grabava i el veia berenant. I després sortia la Mari Pau amb el seu sofà prenent café!\n16 de desembre de 2010, a les 22:43\nNi cas a aquest veí maleducat. Si no vol fer "vida d'escala" és el seu problema, que es margini!\n16 de desembre de 2010, a les 22:58\nProva amb un "fa fred avui, oi?"\n16 de desembre de 2010, a les 23:04\nRes, no hi ha res a fer... però quan sembla que no hi ha res a fer a vegades les coses canvien.\nJo tinc un veí que no és el del 3er 3a ni s'assembla gens al Jaume Figueras que fa potser 10 anys que ha viscut sense saludar mentre el trobava a hores més o menys normals. Tot de cop, jo he canviat el meu horari i surto a caminar a les 7 del matí, i el trobo cada dia que passeja gossos i em saluda sempre amb un bon somriure. És l'hora, segur!\nL'has trobat mai a les 7 del matí?\nPerò per què estàs interessat en que et respongui amb alguna cosa més que un so gutural?\nI per què s'assembla tant al Jaume Figueras?\nTu segueix, persevera, encara que la mentida no s'acabi mai convertint en veritat.\n17 de desembre de 2010, a les 0:44\nTens molta paciència tu, jo em sembla que ja hagués desistit... :P\n17 de desembre de 2010, a les 1:01\nJo faig el mateix amb els meus veïns...\n17 de desembre de 2010, a les 6:16\nSí, senyor. Tu insisteix, que la mala educació dels altres no és motiu per a imitar-los.\n17 de desembre de 2010, a les 9:00\nJo continuu saludant, la meva àvia deia que ni els gossos no responen el bon dia de la gent, doncs ells mouen la cua.\n17 de desembre de 2010, a les 9:45\nintenta-ho GARBÍ. però dubto que mai es digni a llegir cap mena d'enllaç ni manual d'educació interveinal que era, fet i fet, un dels regals que tenia previst deixar-li a la bústia.\nno sé, LISEBE. s'acosta nadal i un (una mica tòtil, això sí) tendeix a pensar que igual la gent per festes pot canviar. ja t'he dit; una mica tòtil!\ndesprés de tant temps, DERIC, potser comença a ser també un pèl de provocació.\nno és conya VIDA: ho vaig pensar també. però puc confirmar que el senyor parla (al menys amb la seva dona, cosa mala de simpàtica també).\nno és el cas, SÀNSET: parla. ara ... això de tallar-li les cordes vocals seria un afer massa gore per la nostra (tranquila i ditxaratxera) comunitat.\nno ho és TORO, ni tampoc un germà tot i l'evident semblança. com està de feina justiniano? li convé un treballet ràpid? :)\nser una mica correcte i educat sempre val la pena DISSORTAT. ara ... quant de temps de paciència?\n17 de desembre de 2010, a les 9:56\nés una de les ensenyançes del mestre pep, ELUR. persistir i perseverar tot i que, tal com he dit fa no res, ara ja comença a tenir un toquet de provocació: tu no em respons, doncs jo, erre que erre, et saludo cada cop que et veig i amb tota mena de parafernàlies.\nostra, jo sóc molt de trobar-me "famosetes" als restaurants, XEXU. jordi gonzález (palamós.menja poc), pasqual maragall (can travi nou. no beu vi als dinars), tarradellas (a cal bino; gairebé no xerrava), mikimoto (barceloneta. un catxondo), etc-etc.\npobre jason donovan, RITS. d'estrella mediàtica i xicot de la kylie a ... abduit? ella, en canvi, diva del pop pels temps dels temps.\ncomunicació amb la seva senyora, ALBERT, sí que en té. és la única manera de trencar la marginació que practica.\ntambé he pensat amb això de les preguntes directes PORQUET però ... no seria forçar massa l'home?\nel meu jaume figueras també passeja gossos CARME. dos en concret. igual de poc educats que ell, també s'ha de dir.\nper harmonia veinal VIOLETA i, també, per esbrinar si hi ha :) alguna mena de parentiu amb el simpàtic crític. ho dubto, vist la simpatia del coi de veí.\nun pèl de "a veure què acaba passant" també hi és RITA. i paciència, molta paciència també.\n17 de desembre de 2010, a les 10:19\ni perquè no li fas un regalet de Nadal??? per acostar posicions. Segueix intentant-ho...\nLa veritat és que jo no puc opinar, tinc la sort de no tenir veïns d'escala.\n17 de desembre de 2010, a les 10:30\nTu persisteix i continua saludant-lo, no costa res i et fa confiar, que potser demà t'arribarà la resposta.\n17 de desembre de 2010, a les 10:46\nVa home, deixa de procrastinar i intenta-ho. Tot sigui per fer valer aquella màxima de: "qui no parla és perquè és mut"\n17 de desembre de 2010, a les 10:50\nAixò mateix pensava jo d'uns veins dels meus pares (i veins meus durant molts anys) que sempre van ser incapassos de saludar-me quan em veien pel carrer. És més, em giraven i em giren la cara.\nFins que un dia van venir a comprar en el centre en el que treballo, i em van dir "hola álvaro! a veure si ens pots ajudar", a lo que els vaig respondre: "em sap greu però no tinc temps, el meu company us ajudarà" (nota: el meu company havia començat feia 1 o 2 dies, així que...).\nEt diria que perseveréssis Òscar, però no sé... jo ho vaig deixar per impossible, tot i que els segueixo saludant i ells girant-me la cara.\n17 de desembre de 2010, a les 14:13\nPotser que, el dia que canviï d'actitud i et saludi, tu facis veure que no el coneixes de res, et giris i li etzibes:\n-perdoni, és a mi????\n17 de desembre de 2010, a les 14:46\nSí!! Òscar!! :-)) Jo faig el mateix!! Hehehe... Jo saludo a tothom, encara que no responguin o ho facin amb una mena d'estrany so gutural...\nTu segueix, és igual... pensa que el seu gairebé inaudible so gutural és, també, una forma de dir bon dia :-)\nNo et rendeixis, si us plau!! Jo tampoc em rendiré!! :-))\nPotser és algú que està trist i que té autèntics motius per estar-ho, motius que no explica i que guarda dins el seu cor, motius que l'han tornat una mena d'associal... però s'ha acostumat a la teva salutació i, segur, segur que si deixessis de fer-la, la trobaria a faltar :-)\n17 de desembre de 2010, a les 16:58\nPer cert, m'agradava la sèrie NEIGHBOURS... era tan... tan... tan... taaaaan... com dir-ho... era... eraaa... tan... australiana!!!\nA la propera trobada per triomfs blaugranes la cantarem, eh? (la sintonia de Neighbours vull dir) :-))\n17 de desembre de 2010, a les 17:00\nQuan li vingui a visitar el fantasma dels Nadals passats, com al llibre de Dickens, segur que bada boca.\nQue és Nadaaaaal!!!! =)\nBé, no és Nadal encara, però jo, com l'Hipercor del costat de casa ja porto dos mesos amb l'esperit nadalenc :)\n17 de desembre de 2010, a les 19:42\nGent de poques paraules.\n17 de desembre de 2010, a les 20:01\nOh, canta-li un bolero emmig del replà. Després ja no caldrà perseverar. :D... "Lo dudo, lo dudo, lo dudo..... "\n17 de desembre de 2010, a les 20:04\nUi, de gent així n'hi ha un munt. I tu tens moooolts pasciència... jo a la tercera vegada que no em saluden, faig exactament el mateix, com si no veiés a ningú passar. Un cop pot estar despistat, un altre pots passar per alt... però a la tercera ja dius: a la merda tiu!!\n17 de desembre de 2010, a les 20:26\nVeig que pacient, n'ets i bastant, però jo tinc l'experiència d'una veïna que després de situacions d'allò més desagradables, ara em saluda i em diu bon dia i bona nit!\nI no és perquè ara sigui Nadal, potser s'està fent gran, ha perdut la memòria o la vista comença a fallar-li.\n17 de desembre de 2010, a les 21:49\nQue bona que era aquesta série...\n17 de desembre de 2010, a les 21:50\nEl capcha que m'ha sortit es pyxicat. M'he rigut tant que no recordo que anava a dir. Cada dia soc més simple.\n(Com el veí primari del tercer tercera)\n17 de desembre de 2010, a les 21:53\ndesitjar el bon dia i bona nit RICARD? esperar-los a l'ascensor? ajudar-los si van carregats amb bosses? :)\naixò és quelcom diferent a la mala educació JOAN. és una mena de males puces permanents.\nde fet, i tenint en compte que definitivament no és sord ALYEBARD, és a ell a qui li deu resultar més "violent" que jo el continui saludant. no penso parar! :)\nostra, et perds tot un terreny d'entreteniment i historietes, SIX. estic per regalar-li una pissarra veleda de doble cara que hi tingui escrit, per un costat, "bon dia" i per l'altre un "bona nit". i un cordillet perque la porti penjada al coll, clar.\nel dia que em respongui MONTSE ... m'emocionaré i tot!!!\namb el fals jaume figueras no hi ha procrastinació que valgui SÀNSET. seguiré persistint.\njajajaja!!! ben fet ALVARO. si em toqués rebre'l a la feina no sé pas que faria. sí, ja ho sé: cobrar-li més car.\npotser no cal SRTA. TIQUISMIQUIS però comença a ser divertit i tot.\no aquella frase tan de presidentillo de l'escala, CESC, que diu "és vostè d'aquest edifici" o "a quín pis va, si-us-plau"?\n18 de desembre de 2010, a les 6:12\nl'home és, ASSUMPTA, entre raro i molt raro, la veritat. a més és de l'altra escala i, per tant, no existeix la possibilitat que li molesti la música de casa, sorolls o que jo canti a la dutxa. no l'he vist saludar mai ningú. a la propera trobada cantem "neighbours", "gent del barri", "dancing days", "cristal" (mi vida eres tu) i, òbviament, alguna de nobleza baturra que des que varem parlar d'ells han tornat a engegar la seva carrera musical :)\naquest home deu rebre moltes visites de fantasmes ESTHER. o potser ell mateix ho és. hi haurà un dia no massa llunyà en el que estiu, corticoles i nadal es fondran en una estranya boirina comercial i no sabrem el dia en el que vivim.\nell en concret, SILVIA, de cap paraula. potser és del madrid i per això tant silenci ... :)\nbuffff ... vaja flaix que s'emportaria l'home DELFICA!!! em preparo una mica de repertori per fer-li més agradable la vetllada perque, ara mateix, només recordo aquest, "la mentira" i "sabor a ti".\nbon cap de setmana MEIA. té el seu què això de continuar saludant-lo, no et pensis. ara ja és com un pols un pèl provocador. mira, "hasta" per fer més entretinguda la tornada a casa :)\nel meu j.f. ja està un pèl iaiet MELOENVUELVEPARAREGALO. estic per provar amb un "buenos días" o "buenas noches", no sigui cas que l'home no m'entengui el català amb el pas dels anys.\nno era un superseguidor MARIA. ara, la música de la capçalera se'm va quedar ben gravadeta al cervell.\na mi em passa sovint això LAIA ... no recordar el què anava a dir i ... ser més ximplet cada dia :)\n18 de desembre de 2010, a les 6:32\nLa bona educació no la té tothom!!!\ntu segueix amb ella!!!\n18 de desembre de 2010, a les 10:35\nJo potser ho deixaria còrrer, però no crec que sigui el que s'hagi de fer. Si tu ets educat i simpàtic de mena, ho has de continuar essent. A més, pensa que cada cop que tu el saludes amb total normalitat, ell en el fons de la seva consciència, estar pensant "aquest veí és educat i jo no". Clar que també pot ser, com diu l'Assumpta, que a vegades a les persones ens afecten situacions i problemes que ens impedeixen actuar com Déu mana, i que els demés desconeixen. Com a mínim és un atenuant. salutacions. :)\n18 de desembre de 2010, a les 13:11\nBuhhh!!! jo no ho seguiria intentant!!\n18 de desembre de 2010, a les 14:29\nno cal fer bandera de res MÒNICA però, coi, és tan complicat retornar el bon dia o bona nit que et donen? és més "violent" no respondre que respondre.\ndesconec el curriculum vital del fals jf, apreciat JOSEP LLUÍS. potser ha patit algun trasbals, desgràcia o extrany afer que el fa estar permanentment irat amb el món però ... no saludar el fa més feliç? jo seguiré. potser, algun dia, em sorprén :)\ngràcies a tu NATALIA. seguiré erre que erre. total, perdre no hi perdo res.\n19 de desembre de 2010, a les 8:39\nNo et rendeixes!!!!\n19 de desembre de 2010, a les 16:04\nJo no ho donaria per perdut. Un dia pot passar que pensi que val la pena que aquell sigui el primer.\n19 de desembre de 2010, a les 20:32\nAixò mai ESTHER; i encara menys si la rendició significa no desitjar bon dia o bona nit a la gent. Per cert ... :) ... que tinguis un moooolt bon dia!\nla ment humana és inescrutable MAI i, per tant, no seria d'estranyar que en un futur (llunyà o no) el sr. fals j.f. es decideixi a respondre els veins.\n20 de desembre de 2010, a les 10:03\nel só de la teva veu\ntrenca l´aire sempre nou\n21 de desembre de 2010, a les 0:52\nAi Òscar... Pobre home... potser té una hemorroide i per això està de mal humor... jeje\nTu segueix-lo saludant perquè li pugi l'ànim!\nPer cert, felicitats per la part que et toca! Dic d'allò del Xexu... :)\n21 de desembre de 2010, a les 10:28\nA mi hi han dos persones que em fan el mateix i finalment, no els saludo i faig el mateix que ells. He arribat a la conclusió que tenen por de que els hi demani algun favor, feina, no sé. Un es el president d'una important ONG i l'altre d'una llibreria. Els dos son veïns meus. Per cert, el Figueres jo abans el veia, molts cops, davant del cine Urgell.\n21 de desembre de 2010, a les 19:14\n...i potser un dia va i et saluda...jo sóc de qui pensa que no se sap mai...i no hi donis més voltes...som així...\n"Veïns" quins records...catxis com passa el temps...\nsóc de les que pensa que no és tan difícil dir un bon dia o bona tarda, que és qüestió d'educació de nivell 1.\nRespecte als que els costa assolir aquest nivell 1 (el mínim, corresponent a un nen d'uns 2 anys podríem dir), he de reconèixer que en alguns casos m'atabalo molt i passo de malgastar més esforços en saludar, però en altres casos m'entren les ganes de seguir insistint, i em faig un tip de riure veient la reacció dels maleducats... riure per no plorar, d'acord, però mira, ric..\n21 de desembre de 2010, a les 22:42\nllegit així, SUNNY, de ben segur que no deixo de saludar-lo mai.\nporta cinc anys GUSPIRA (des que el tinc vist) de mal humor. a veure si es decideix a pujar l'ànim amb una mica de reciprocitat. moltes gràcies :) ... vaja crack en xexu!\nen el cas del meu veí ARIS, i que jo sàpiga, no és cap gran empresari. de fet em sembla que està jubilat. a veure si pensa que li vull fotre la pensió :)\npassa ràpid THERA. corre que se les pela. un dia la minogue és una noieta esmirriada que comença i l'altre una diva del pop tota feta i dreta ja :) bones festeees!!!\nvan per aquí els trets GRIGRI. és gairebé ja una mena de provocació o joc. com no dono crèdit a que algú sigui capaç de no respondre a un directe bon dia (és quasi violent no fer-ho), jo segueixo insistint. i sí; entren ganes de riure veient que l'home segueix ... callant!\n22 de desembre de 2010, a les 5:16\nDoncs en Figueres estava en una terrasseta i endrapava i bevia de valent, no feia massa cas al seu acompanyant!\n22 de desembre de 2010, a les 22:34\nCarai amb en Figueras: sembla que davant el menjar i beure, és igual d'educat que el meu veí.\n24 de desembre de 2010, a les 11:19\nEl proper dia l'abraces ben fort, li fots un petó sonor a la calba i li dius "Bon Any Nou". Per si de cas, tingues a mà el mòbil amb el 088 a la pantalla.\n9 de gener de 2011, a les 23:23\njo, al fals jaume figueras, ni el toco PASEANTE. per precaució més que res. potser el contacte humà li faria patir un atac de cor.\n10 de gener de 2011, a les 10:54


S'eleven a 41 les morts per coronavirus a la Xina, amb 1.287 infectats\nPequin » EFE\n237 pacients es troben en estat greu\nEl nombre de morts pel nou coronavirus causant de la "pneumònia de Wuhan" s'ha elevat a 41 entre els 1.287 contagiats diagnosticats a la Xina, ha informat avui la Comissió Nacional de Sanitat.\nFins la passada mitjanit local (16.00 GMT de divendres), l'organisme va assegurar que s'havien detectat casos en totes les províncies xineses menys al Tibet, i que 39 de les 41 morts han ocorregut a la província de Hubei, de la qual Wuhan és capital i epicentre del brot.\nAixò suposa un increment de 16 morts i 444 nous casos respecte a l'informe emès per la comissió 24 hores abans. Segons la font, 237 pacients es troben en estat greu, mentre que 38 persones han curat i han estat donades d'alta. Les autoritats sanitàries han realitzat seguiment mèdic a 15.197 persones que han estat en contacte proper amb algun dels infectats, de les quals 13.967 continuen en observació.\nFora de la Xina, de moment s'han registrat 4 infectats a Tailàndia (dos dels quals, curats), 3 contagis a Taiwan i igual nombre a Singapur i França, i dos en cada un dels següents països: Japó (un curat), Corea de Sud, Estats Units i Vietnam. Així mateix, n'hi ha un al Nepal.


Comença la recollida de paper i cartró porta a porta als comerços\nL'Ajuntament de Salt ha posat en marxa aquesta setmana la recollida de paper i cartró porta a porta pels comerciants que generen un volum més alt de residus d’aquesta fracció a la ciutat. Un total de 89 comerços han respost de forma positiva al servei. La xifra representa gairebé la totalitat dels negocis afectats, com per exemple fruiteries o supermercats i actualment ja es recullen 2 camions diaris de paper i cartró.\nLa recollida es fa diàriament de dilluns a dissabte a partir de les 20 hores i evita que els embalatges dels comerços col·lapsin ens contenidors de paper i cartró.\nLa iniciativa facilita la feina dels comerciants, evita que els contenidors de les zones comercials quedin plens pels cartrons i papers de les botigues i millora la recollida selectiva ja que s’evita que es barregin diferents fraccions.\nL’alcalde, Jordi Viñas, ha explicat que la recollida porta a porta del paper i cartró permetrà “incrementar el reciclatge amb els beneficis ambientals que això comporta” i, alhora, “reduir la despesa que li suposa a l’Ajuntament enviar a la incineradora les escombraries que no han estat destriades per fraccions”.\nDos agents cívics han visitat durant dues setmanes tots els comerços dels eixos comercials de la ciutat amb l’objectiu d’informar-los del servei. Amb la posada en funcionament de la nova recollida s’està realitzant una nova campanya informativa per resoldre possibles dubtes i incidències.\n“Estem posant les eines per millorar la recollida d’escombraries a la ciutat amb l’objectiu de fer front a una de les principals preocupacions ciutadanes”, ha informat l’alcalde.\nEls comerços que incompleixin se’ls advertirà que en cas de reincidència, se’ls aplicarà l’ordenança de residus que contempla sancions d’entre 750 euros, per les infraccions lleus, i fins a 3.000 euros per aquelles més greus.\nLa recollida porta a porta del paper i cartró dels establiments comercials és una de les mesures previstes en el nou contracte de neteja que va entrar en vigor el passat mes de març i que es desplegarà definitivament a partir d’aquest octubre. Aquest nou contracte obliga a l'empresa cobrir les baixes dels treballadors per malaltia i vacances de manera que el servei no quedi afectat, com havia passat fins ara amb l’antic contracte.\nEl nou contracte preveu també, entre d’altres novetats, la recollida porta a porta de la poda en les cases que en generin, l'adquisició d'una netejadora elèctrica que ja ha començat a operar i la substitució de tots els contenidors actuals amb la instal·lació de nous contenidors més grans i que podran ser operats per camions de carga bilateral.\nDes de l'inici de la implementació del nou contracte, ara fa 3 mesos, i malgrat no està encara desplegat totalment, les queixes rebudes per l'ajuntament referents a neteja i desbordaments ja han disminuït un 30%. La regidora d'entorn natural Marta Guillaumes destacava que “amb l'entrada en servei dels nous contenidors passat l'estiu i la recollida comercial porta a porta esperem eliminar els desbordaments en la seva pràctica totalitat, estarem molt pendents de l'evolució d'aquest tema“\nDil Jun 25 @08:00 - 11:00AM\nDil Jun 25 @10:00 - 01:00PM


Neus Colet - GRAVAT\nEscola d'Art ESARDI d'Amposta\nEl collagraph és un procés de gravat en què s'apliquen materials de textures diferents a una superfície rígida com a cartró o fusta. La paraula té el seu origen a la paraula grega Koll o kolla, que vol dir cola i graph del gràfic, és a dir, l'activitat de dibuix.\nLa matriu és el collage resultant dels diversos materials aplicats. Aquesta impressió resultant s'anomena col·lagrafia. Es poden utilitzar substàncies com el carbur de silici, mèdiums acrílics, vernissos, paper de vidre, plàstic de bombolles, cordes, fulles i herbes, etc., en la creació de la placa col·lagràfica.\nAquesta tècnica permet aconseguir diferents efectes tonals molt pictòrics i amb relleu gràcies al fet que la superfície de la placa de col·lagrafia pot resultar altament texturitzada. El collagraph és un mètode de gravat amb moltes possibilitats plàstiques i que permet molta experimentació.


En blanc i en negre - El Temps\nAngle Editorial recupera una de les novel·les emblemàtiques del desaparegut escriptor Romain Gary, ‘Gos blanc’, la història d’un ca ensinistrat per matar persones de raça negra. Una reflexió sobre la maldat.\nRomain Gary | Ina\nQuan, el 2 de desembre de 1980, el novel·lista i cineasta Romain Gary se suïcidava a París d’un tret a la boca, també desapareixia de cop un altre gran escriptor, Émile Ajar, l’autor de l’entranyable novel·la La vida al davant, publicada l’any 1975. Tots dos eren, en realitat, un de sol, ja que Ajar va ser el desconegut pseudònim de Gary que només es va fer públic després de la seva mort, davant l’estupefacció de tot el món literari parisenc. I tots dos van guanyar el premi Goncourt. És a dir, que Romain Gary és l’únic escriptor que, fins ara, ...


#stoppujadestransportpúblic Comunicat CGT BUS-PSA – CGTCatalunya\nInici > General > #stoppujadestransportpúblic Comunicat CGT BUS-PSA\nL'Autoritat del Transport Metropolità (ATM) ha acordat aquest dilluns apujar el preu de la T-10, el títol de transport més venut, fins als 10,30 €. L'ATM ha anunciat també la pujada del preu del bitllet senzill, que costarà 2,15 €, i el de la T 50/30, que costarà 42,50 €. El conseller de Territori i Sostenibilitat, Santi Vila, havia anunciat que l'augment del preu de les tarifes afectaria principalment els bitllets d'ús turístic o ocasional.\nLa T-Mes, la T-Trimestre i la T-Jove són, dels títols més utilitzats, els únics que no augmentaran de preu. En canvi, el bitllet senzill (2,15 €), la T-10 (10,30 €) i la T 50/30 (42,50 €) sí que s’han apujat. En conjunt,l’augment del preu dels títols de transports més utilitzats ha estat del 3,5%.\nLa T-10 és un dels indicadors que fan servir els usuaris del transport públic a l’hora de valorar el preu del servei. Tot i que l’ATM i el Departament de Territori consideren aquest títol com un bitllet d’ús turístic i ocasional, les dades de vendes i validacions de l’any 2012 de la mateixa ATM de Barcelona mostren que de tots els títols de transport que es van vendre (2.901.830), més de dos milions i mig d’aquests van ser T-10 (2.621.360).\nDe fet, les T-10 venudes durant l’any 2012 són, a la pràctica, uns 26 milions de bitllets, que suposarien més de la meitat dels 55 milions de validacions que l’ATM va rebre en el mateix període.\nLa pujada més gran és la que afecta la T 50-30, un títol unipersonal que permet realitzar 50 viatges en un termini de 30 dies. Segons dades de l’Ajuntament, la mitjana de dies que els turistes passen a Barcelona és de 2,1. Aquesta dada descarta aquest títol de transport com un dels més utilitzats pels turistes i viatgers ocasionals, els usuaris als quals estava dirigida la pujada segons el conseller de Territori i Sostenibilitat, Santi Vila.\nEl títol multipersonal per a famílies nombroses i famílies monoparentals T-FM/FN 70/90, que permet realitzar 70 viatges en 90 dies, s’apujarà un 5,1%. Les formes de T-Mes, T-Trimestre i T-Jove per a aquesta modalitat de famílies mantindran els preus de 2013.\nA més, tot i que la T-Trimestre no s’apuja en la versió general ni en la de famílies nombroses i monoparentals, el preu que hauran de pagar els aturats que accedeixin a l’ajut especial per comprar-la sí que augmentarà. Passarà de 29,40 € a 30,90 €, una pujada del 5,1%.\nCOMUNICAT CGT PSA\n- WEB CGT PSA\nEls conductors no són inspectors:\nBarcelonès, Mobilitzacions laborals, Transport públic