"El desig s'acaba ràpid perquè torni a néixer"\nDesprés d'escriure 'Per què llegir els clàssics, avui', Laura Borràs vol demostrar amb 'Dos amants com nosaltres' (Ara Llibres) que la literatura catalana ha explorat totes les formes de l'amor: la vital i la mortal, la física i l'espiritual, l'adúltera i la conjugal\n260x366 "El desig s'acaba ràpid perquè torni a néixer" / PERE VIRGILI "El desig s'acaba ràpid perquè torni a néixer" / PERE VIRGILI\nLa tria d'autors de Dos amants com nosaltres deu haver estat tan o més difícil que escriure el llibre.\nL'elecció era una feina difícil però necessària. Aquí no he volgut fer una història de l'amor, però sí un recorregut històric a través dels autors i a partir dels textos que hi surten: en la tria t'hi acabes projectant tu mateix.\n¿És per això que, com a medievalista, el llibre comença amb els trobadors i continua amb la modernitat de Jordi de Sant Jordi i la impetuositat carnal de Tirant lo Blanc ?\nEn un primer moment tenia tres noms al cap: Ramon Llull, Ausiàs March i Tirant. De March ja en vaig parlar a Per què llegir els clàssics, avui? , i en comptes d'optar per Llull em vaig decidir per la Vida de Guillem de Cabestany, que comença parlant de fets reals però que, a partir de la història d'amor amb Saurimonda acaba transformant-se en un relat que queda afortunadament contaminat de literatura: quan el seu espòs, Ramon de Castell Rosselló, s'assabenta de l'amor que Cabestany li canta, el mata, li fa tallar el cap i li treu el cor, que fa cuinar amb pebre per a Saurimonda. La llegenda del cor menjat és a totes les tradicions, per això la Vida de Cabestany encara és una lectura tan atractiva.\nL'amor dels trobadors, la fin'amors (amor pur), es dóna "fora del matrimoni, a la recerca d'un amic/amiga que no es troba en la institució matrimonial".\nAquells anys, l'únic amor possible és l'adúlter. L'amor del matrimoni està tacat per les relacions geopolítiques que constituïen la pauta de l'època feudal. Quan era cantat pels trobadors, l'amor podia arribar a fer vessar sang i tot.\nLa cosificació de l'estimada es plasma tant en aquests poemes com, més endavant, en l'obra de teatre Terra baixa , d'Àngel Guimerà.\nPreparant una edició del text vaig trobar una versió que difereix molt de l'edició publicada a les obres completes de Guimerà. Els moments de màxima tensió eroticosexual havien estat mutilats, i això no podia ser una casualitat. El personatge d'en Sebastià és l'amo de "tot i de tothom", a Terra baixa , i també controla la Marta, a qui fa casar amb en Manelic per poder seguir-ne sent amant. Hi ha moments de l'obra en què la força de la passió supera el poder d'en Sebastià. Aquests són els passatges que permeten una lectura moderna del text, en què el discurs de la sang, la passió i el mercadeig passen per sobre del simbolisme modernista.\nA Pilar Prim , de Narcís Oller, el dilema sentimental de la protagonista és ben diferent del de Terra baixa : a l'obra de Guimerà hi ha un superàvit de possessió; a la novel·la d'Oller, prendre la decisió d'estimar o blindar-se a l'amor és el principal dilema.\nOller construeix un text molt interessant en què denuncia l'usdefruit. A principis del segle XX, la llei encara era feudal, en aquest aspecte: quan a una dona se li moria el marit, havia de seguir soltera la resta de la seva vida, perquè en cas contrari perdria la posició i l'herència del marit. La Pilar de la novel·la s'ha doblegat a les convencions socials -s'ha casat sense estar enamorada- i, després d'enviudar, quan troba en Marcial Deberga -l'home de la seva vida- ha de decidir entre cedir al desig i perdre-ho tot o tirar endavant tal com ha fet fins ara. Anar fins a l'adreça on viu ell, "Trafalgar, 10", li costa tota una novel·la, a Oller, que l'acaba així perquè no té mecanismes morals: com a procurador que era, s'adonava que l'usdefruit era injust, però no es podia posicionar.\nEn el cas de Mirall trencat , de Mercè Rodoreda, més enllà d'infidelitats hi trobem sobretot la complexitat psicològica femenina.\nRodoreda és un dels puntals de les meves lectures. Vaig triar Mirall trencat perquè és el seu món en estat pur: cadascun dels fragments del mirall són un bocí de realitat, i si aconseguim reconstruir-lo ens trobem amb una imatge de trencadís. Teresa Goday mostra l'evolució psicològica de l'ànima femenina. Ens ensenya que aprendre a estimar vol dir aprendre a renunciar a l'amor, de vegades: el fragment en què es decideix a desfer-se del cor de sabó que li regala el seu amor de joventut és impressionant. En comptes de llençar-lo directament, el dissol en aigua: la desaparició gradual d'aquella cosa bonica i olorosa simbolitza el canvi d'etapa.\nEl territori catalanoparlant de més alt voltatge sexual és València, pel Tirant , que consideres el Kama Sutra català, i també per la poesia de Vicent Andrés Estellés.\nEstellés ens mostra l'explosió de l'amor en la forma més pornogràfica. És un amor de dos en què no hi ha res prohibit. El sexe descobreix la nostra part més animal. D'altra banda, quan parlem de joc eròtic -de sexe sense voluntat reproductiva- és una manifestació cultural que explora el nostre jo més íntim. A través de les paraules, Estellés fixa el desig. Gabriel Ferrater, en canvi, mostra el moment després de l'amor. El desig s'acaba ràpid perquè torni a néixer.\nDos amants com nosaltres acaba amb L'amor boig , de Pere Rovira, novel·la publicada l'any 2007.\nÉs una molt bona novel·la, i prenyada de literatura. Els personatges viuen una història de nines russes que serveix per mostrar les diverses etapes de l'amor: la força de la joventut, el temperament posterior, el desengany, la frivolitat... i la possibilitat de reviure la passió. Llegint aquesta novel·la t'adones que l'amor és l'únic aspecte de la vida en què la bogeria és la llei.


Unió Esportiva Olot » PRÈVIA J17: El tren no espera\nAbans de la jornada de descans, la Unió Esportiva Olot rep aquest diumenge (16.30h, Footters) el FC Andorra d’Eder Sarabia, segon classificat del subgrup català. Els de Gabri Garcia, que es retrobarà amb el seu ex-equip, arriben enfortits defensivament després de l’empat al Sagnier i decidits a capgirar la mala dinàmica amb tres punts indispensables. Els andorrans, amb el pitxitxi i ex-Olot Carlos Martínez, acumulen un empat i una derrota en l’última setmana però volen assaltar el liderat aprofitant que el Nàstic té parada obligatòria.\nPugem al vagó. El tren de la Segona B avança a una velocitat vertiginosa buscant el destí més immediat que és el final d’aquesta primera fase. Un tram de competició que decidirà per quines aspiracions lluiten cadascun dels equips; uns per pujar a Segona A, d’altres per guanyar-se un lloc a la nova categoria (1a Federació) i els quatre últims per salvar-se a la Segona B actual i evitar el descens a la cinquena divisió del futbol estatal. El present ens diu que tenim 12 punts, que estem en l’última posició i que necessitem encadenar una trajectòria favorable de resultats per recuperar com més llocs millor. Ja sigui per la primera o segona fase, cal lluitar per la dignitat de l’escut i de la nostra gent. Un club que sempre ha fet passos endavant i que vol seguir creixent enmig d’una categoria de màxima dificultat. L’empat al Prat, la porteria a zero i el nivell competitiu ofert han de ser un punt de partida per sortir a la recerca de la victòria, després de tantes jornades, més necessària que mai.\nEl Futbol Club Andorra va ser fundat l’any 1945 i és el club degà del futbol al Principat. Al 2018, el club es va transformar en societat anònima amb la inversió del grup Kosmos, propietat de Gerard Piqué. El club va pujar de Primera Catalana a la categoria de bronze (precisament amb Gabri a la banqueta), ocupant la vacant administrativa del Reus. Sobre la gespa, els tricolors caminen amb pas ferm cap al futbol professional, situats en segona posició del subgrup amb 26 punts. Amb relleu hivernal a la banqueta (va entrar l’ex-Barça Eder Sarabia per Nacho Castro), el conjunt de Prada de Moles arriba a la cita després de veure trencada una ratxa de sis partits sense perdre (cinc victòries i un empat) amb la derrota intersetmanal contra el Cornellà (1-2). Pel que fa a la plantilla, sobresurten noms il·lustres com Víctor Casadesús, Mantovani, Riverola, Ratti, Marchán o Marc Pedraza, als quals s’hi ha de sumar Kike Saverio, arribat recentment des del filial d’Osasuna. El màxim golejador, com no, és l’ex-Olot Carlos Martínez que amb set dianes anotades segueix marcant la diferència a la categoria.\nEl partit, corresponent a la jornada 17 del campionat de lliga del subgrup A del grup tercer de Segona B, es disputarà aquest diumenge a les 16.30h a porta tancada a l’Estadi Municipal d’Olot i es podrà seguir per Footters i Ràdio Olot. El tècnic Gabri Garcia, ex del FC Andorra i que viurà un partit especial contra el seu primer club a les banquetes de Segona B, té les baixes d’Alan Baró i Carles Mas, amb problemes musculars, i els dubtes de Roger Escoruela i Albert Vivancos, amb lleugeres molèsties després dels últims partits. La resta, tots disponibles per buscar la reacció en forma de tres punts. Som-hi, vermells! Pugem al vagó i agafem el tren!\nBAIXES: Alan Baró i Carles Mas (lesió).\nT”ots els partits són importantíssims, a mesura que val passant la competició el marge de fallar cada vegada és més petit. Seria molt bo per a tots sumar aquesta victòria abans de la setmana de descans”\n“Sumar tres punts ens canviaria molt a nivell de confiança i estat d’ànim. Futbolísticament hem intentat tocar poques coses, la idea és la que volem, li hem de donar força”.\n“L’Estadi s’havia convertit en un camp molt díficil per a tothom i ho ha de continuar sent tot i perdre la imbatbilitat contra el Nàstic. Hem d’intentar ser un equip que els rivals vegin que els costa molt de guanyar, retrobar sensacions i solidesa a casa”.\n“L’Andorra és un molt bon equip, segon a la classificació. Han patit un empat i una derrota però continua sent un gran equip. Conec bé la mentalitat dels jugadors, la idea que tenen. És un dels rivals més complicats de la lliga”.\n“Té experiència en la línia defensiva, no li fan gaires ocasions. Hem d’intentar treure’ls la pilota, no se senten tan còmodes sense pilota igual que nosaltres. Tenen jugadors d’un talent molt gran com Carlos, Casadesús, Saverio, Iker… Una plantilla per intentar ser protagonistes i tenir la posessió. Un equip molt treballat i fet pel que volen jugar”.\n“Hem aconseguit deixar la porteria a zero per primer cop, és important de cara a la defensa. Ara falta arreglar l’altra porteria, estic tranquil perquè tenim jugadors que ens donaran gols. Busquem alternatives en la que podem trobar més possibilitats de marcar”.\nUn enfrontament totalment inèdit a l’Estadi Municipal, ja que és la primera vegada que el conjunt andorrà visita la Garrotxa en partit oficial a Segona B. Això sí, ja ho va fer en pretemporada a les instal·lacions de Royalverd amb triomf olotí (2-0). Jordi Xumetra va marcar els dos gols, el primer de penal. En el partit de la primera volta, disputat a Prada de Moles, victòria del conjunt andorrà amb gol d’Iker Goujón (1-0).


Què es pot fer i què no aquesta Setmana Santa? | Ràdio Sabadell\nQuè es pot fer i què no aquesta Setmana Santa?\nActivitat al camí de Sant Julià durant la primera fase del desconfinament | Roger Benet\n28.03.2021 17:18 Serveis Informatius\nLes restriccions es mantenen durant la Setmana Santa. El govern no endurirà les mesures adoptades pel Consell Interterritorial de Sanitat entre l'executiu central i els governs autonòmics que prohibeix els desplaçaments entre territoris. Així no es podrà viatjar ni a Canàries ni a les illes Balears i les Pitiüses. Però quina és la normativa que hem de complir?\nLes trobades; màxim de 6 en l'exterior, 4 a l'interior\nEl PROCICAT redueix al màxim les trobades. Es permeten 4 persones en espais interiors i 6 en espais exteriors, sempre amb la mascareta mentre no es consumeix. En espais domèstics i l'interior dels habitacles només la bombolla de convivència. Queden prohibides les trobades en espais privats.\nEl toc de queda es manté\nEl Departament de Salut no toca el toc de queda que es manté entre les 10 de la nit i les 6 del matí. Són mesures que es compliran fins al 9 d'abril com a mínim.\nLa restauració farà els mateixos horaris\nEls horaris seran de 2/4 de 8 del matí a les 5 de la tarda i serveis per a emportar al vespre. L'aforament a l'interior del local no pot superar el 30 per cent i les taules han de respectar les distàncies de seguretat. En terrasses no hi ha limitació, cal complir les distàncies i les taules només si són 4 persones. Els restaurants dins dels centres comercials no poden obrir.\nImatges de les fases de desescalada | Roger Benet\nLa mobilitat: tota Catalunya però amb justificant\nEl PROCICAT manté la mobilitat a totes les comarques catalanes, però amb normes: cal viatjar només amb el grup bombolla i justificant el motiu del desplaçament amb un document d'autoresponsabilitat. En els controls de trànsit la policia el pot demanar.\nComerç i esport\nEs permet l'obertura de tots els comerços -essencials i no essencials- en cap de setmana i aforament del 30 per cent. Superfície màxima dels 800 metres quadrats. El mateix aforament s'ha de complir en sales de joc, bingos i casinos.\nLes competicions esportives federades se seguiran disputant amb aforaments del 50% en espais oberts. Una mesura que no s'aplica en el cas del futbol i el bàsquet en competicions estatals o internacionals. Cal seient preassignat. Els gimnasos i les piscines segueixen oberts amb control d'aforament, ventilació adequada i cita prèvia.\nUn home creua per davant d'un comerç a la Rambla | Roger Benet


Conill amb cafè » Bojos per la cuina\n« Rubiols de crema\nCocarrois de verdura »\nConill amb cafè\nConta ma mare que quan era fadrina a vegades anava amb son pare a dinar a un restaurant de Manacor que es deia Can Jacinto. Ella solia menjar-hi sempre el mateix plat. Un dia es va decidir a demanar-ne la recepta i la hi donaren. L’anotà al seu quadern de cuina i d’allà va anar a parar al meu.\nTenint en compte que el conill no té quasi greix i que per cuinar-lo només s’hi han de posar tres cullerades d’oli, consideram que és una bona proposta per als que cercau plats bons i poc calòrics. Ah, i encara té un altre avantatge: és molt bo de preparar. Confiam que us animeu a provar aquesta recepta. No us espanteu amb això del cafè. No en té gust. I la carn queda ben fluixeta i saborosa.\n1 conill (trossejat com per fer amb ceba)\n100 g de cervesa de sabor suau\n1 tasseta de cafè (infusió)\nSalpebrau les tallades de conill i reservau-les.\nPelau les cebes i tallau-les a la juliana no gaire fina. Abocau la ceba dins una paella grossa i posau-la al foc, sense res més, tapada. Coeu-la, sempre al mínim i remenant-la de tant en tant, durant 30 minuts, o fins que s’hagi reblanit.\nRetirau-la del foc, salpebrau-la i mesclau-hi la cervesa, les 3 cullerades d’oli i el cafè.\nEnceneu el forn a 200º. Posau la ceba dins una greixonera prou ample:hi han de caber les tallades de conill sense superposar-se. Col·locau les tallades damunt la ceba.\nEn ser calent el forn, enfornau la greixonera i coeu les tallades de conill 30 minuts per un costat (regau-les de tant en tant amb el mateix suc que amolla la ceba). Girau ara les tallades i coeu-les durant 20-30 minuts més (regant-les també amb el suc de tant en tant), o fins que siguin ben tendres i daurades.\n3/4/2012 | Categoria: Altres carns, Receptes | 8 comentaris - Deixa el teu!


ASUFIN i CIAC signen un acord per a la protecció de l'assegurat — ASUFIN\nASUFIN | 11 diciembre 2018 | 427 visitas\nAsufin Comunicats Asufin Destacat CIAC Seguros\nASUFIN ha signat amb la Coordinadora Independent d’Associacions de Corredors i Corredories d’Assegurances, CIAC, un acord amb l’objectiu d’acabar, també en aquest àrea, amb les clàusules abusives, especialment amb les que imposen els bancs en vincular una assegurança amb la contractació d’un crèdit hipotecari.\nASUFIN ha signat un acord de col·laboració amb CIAC, la Coordinadora Independent d’Associacions de Corredors i Corredories d’Assegurances, amb l’objectiu comú de protegir al consumidor d’assegurances i plans de pensions.\nPatricia Suárez, presidenta de ASUFIN, creu que aquest acord neix d’una necessitat constatada i constatable “en aquests anys de defensa dels afectats per abusos bancaris hem detectat clàusules abusives en les assegurances, que també generen perjudici als consumidors”.\nEl sector d’assegurances és un dels que més reclamacions rep a Espanya. L’any passat va ocupar el cinquè lloc en les queixes dels consumidors\nPer començar aquesta nova línia en defensa de l’associat, Suárez ha trobat un aliat fonamental, una associació experta com CIAC, compromesa amb la transparència en la comercialització d’aquests productes. “A CIAC coneixen molt bé els problemes dels consumidors amb les grans asseguradores perquè porten molt temps denunciant-los. Aquestes males pràctiques s’han disparat en la contractació d’assegurances vinculades a préstecs. Amb aquest conveni qualsevol afectat podrà reclamar enfront de qualsevol distribuïdor, sigui o no soci d’ASUFIN.»\nPatricia Suárez, presidenta de ASUFIN i Carlos Lluc, president de CIAC, junts per eradicar les clàusules abusives de les assegurances\nAmbdues entitats es comprometen a impulsar la transparència i l’ètica en la contractació d’assegurances i plans de pensions com a primer objectiu, al que s’uneixen:\nFomentar el coneixement dels productes (avantatges i inconvenients, drets i obligacions);\nFacilitar un sistema de reclamació senzill i eficaç i\nInformar de les males pràctiques de les asseguradores a l’opinió pública.\nASUFIN arriba a aquest acord amb l’objectiu d’acabar amb les clàusules abusives en els contractes d’assegurances i la seva comercialització opaca.\nASUFIN portarà la defensa legal dels interessos dels consumidors mitjançant accions col·lectives, interposarà reclamacions extrajudicials, formalitzarà les queixes als organismes financers competents i les reclamacions judicials davant els Tribunals.\nQuan es detectin clàusules abusives, ASUFIN iniciarà accions de cessació. “Cal canviar moltes pràctiques com, per exemple, que el banc sigui el beneficiari de l’assegurança de la casa si es produeix un succés, explica Suárez. L’important en aquests casos és que el consumidor pugui reconstruir el seu habitatge per seguir vivint en ella mentre paga la seva hipoteca”.


Dos pelis de mags: The Prestige i The Illusionist – Diari d'un Mag\nDes de fa uns mesos vivim un moment curiós pel que fa a l’aparició de la màgia a la televisió: Il·lusionadors a tv3, Shalakabula a TeleMadrid, NadaXAqui a Cuatro (tornen a partir del 30 de Setembre), Tamariz al programa Carta Blanca…\nI en cinema ens espera una temporada amb pel·lícules sobre mags:\nEl mes passat vaig parlar de dos pel·lícules: ‘The Great Buck Howard’ i The Prestige.\n‘The Great Buck Howard’ està encara en fase de preparació.\nThe Prestige ja té data d’estrena (a Estats Units, el 30 d’Octubre). La pàgina\nens mostra el cartell, que tal com es destaca, no sembla reflectir el tràiler que vàrem veure al Juliol (veure post), dóna la sensació d’una pel·lícula situada en la època actual i no pas ambientada en el segle XIX que és el que és…\nTinc moltes ganes de veure aquesta pel·lícula.\nA les dos anteriors s’afegeix també una estrena imminent, la pel·lícula The Illusionist http://www.theillusionist.com/ protagonitzada per l’Edward Norton.\nRecordo un anunci d’un whisky, on l’Edward Norton apareixia amb unes manilles a l’estil d’un escapista.\nLes aniré a veure i en parlarem…


L’Ajuntament de Bunyol insta veïns i veïnes a autoconfinar-se - À Punt\nL’Ajuntament de Bunyol insta veïns i veïnes a autoconfinar-se\nEl consistori ha sol·licitat a la Conselleria de Sanitat més mesures en vista a l’augment de contagis.\nImatge d'arxiu de Bunyol / À Punt NTC\n10 de gener 2021 - 18:10\nL’ajuntament de Bunyol ha demanat als seus veïns i veïnes que s’autoconfinen, que no isquen del municipi ni de casa “sense un motiu justificat” i únicament per temes d’extrema necessitat o per causes laborals o familiars.\nEl consistori també ha sol·licitat a la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública que prenga més mesures per l’augment de casos de Covid-19 en el municipi.\nEn la setmana del 21 al 27 de desembre s’han registrat 25 nous casos en la població, en la del 28 al 3 de gener, 74 i des del 4 al 9 de gener, 48 contagis més, segons ha indicat l’Ajuntament.\nEl govern municipal ha fet pública aquesta informació a través d’un missatge en les xarxes socials, després que aquest cap de setmana haja tingut lloc una reunió d’urgència i de mantindre diverses converses amb el departament de Salut Pública de la Conselleria de Sanitat.\nEmbarcacions recreatives assetgen balenes "per diversió" a la Marina Baixa L'OMS confirma dos casos de pigota dels micos en menors al Regne Unit i n'estudia més a Espanya i França Què va significar la Batalla de València? Una pime valenciana participarà en una nova missió de l’Agència Espacial Europea Sanitat habilita més de dos-cents punts addicionals en llocs turístics per a donar sang a l'estiu Una dècada del juny més destructiu per a les nostres muntanyes Un migrant marroqui de 21 anys denúncia una agressió de la seguretat privada en un local durant les Fogures d'Alacant Els virus que infecten bacteris poden comunicar-se entre si per a establir estratègies de contagi Un adult consumeix uns 8.100 microplàstics a l'any a través de mol·luscos


Experts en Emocions - Allà òn somien els follets\nOn somien els follets és un casament de nit, en un mirador a dalt d'un cingle on poder gaudir de la nit mentre la lluna dibuixa la silueta de Montserrat al fons.\nUn casament senzill, però en un lloc únic. Ofereix, a més, la possibilitat de fer cerimònies tant civils com religioses allà mateix. Tindreu plena llibertat d'horaris i la possibilitat que tots els convidats s'hi quedin a dormir.\nUn estil propi amb l'encant del lloc i de la nit; uns menús amb uns aperitius elaborats i banquet de carns a la brasa a la pedra; un servei proper.


Diari Més Tarragona - TarracoWiki, la wiki de Tarragona\nEl Diari Més és un projecte a càrrec de l'empresa Comunicacó Efectiva. És el primer diari d'informació local i comarcal de distribució gratuïta que actualment està present a una trentena de poblacions de Catalunya i Andorra.\nEl Diari Més Tarragona actualment el dirigeix la periodista Silvia Jimenez i la seva redacció és troba al Carrer de Sant Agustí número 21. La seva edició cobreix Tarragona, Reus i la Costa Daurada.\nEls diaris Més representen una aposta de futur basada en un model sense competència en l'àmbit de la premsa de proximitat. Es tracta de publicacions gratuïtes en les que la informació principal és la de caràcter local i comarcal, però que no renuncien a oferir l'actualitat general. Els Més ofereixen la informació cinc dies a la setmana i amb una distribució massiva.\nA Catalunya i Andorra\nA més de la d'Andorra, els Diaris Més compten amb una dotzena d'edicions a Catalunya, concentrades a les ciutats més importants de les comarques de l'Ebre, el Baix Camp, el Tarragonès, el Bages, Osona, el Vallès Occidental, el Maresme, el Barcelonès i el Baix Llobregat.\nLa primera edició a Tarragona\nLa primera edició del Diari Més va aparèixer el mes de març del 2004 a Tarragona i, des d'aleshores, el projecte comunicatiu de premsa gratuïta ha anat creixent fins arribar, a finals de 2006, a l'àmbit metropolità de Barcelona amb les edicions de Cornellà i l'Hospitalet de Llobregat. De fet, el proc?s de creixement del diari es culminar? assolint les edicions a les quatre capitals de demarcaci? de Catalunya.\nAquí teniu també la versió digital del [Diari Més]\nObtingut de «http://www.tarracowiki.cat/wiki/Diari_M%C3%A9s_Tarragona»\nDarrera modificació de la pàgina: 12:44, 22 juny 2011.\nAquesta pàgina ha estat visitada 2.771 vegades.


La refundació d’ICV desperta recels en part dels comuns\nEsquerra Verda promet “lleialtat” al partit d’Ada Colau\nAnna Martín, una de les coordinadores nacionals d’Esquerra Verda, durant la seva intervenció a l’assemblea de dissabte.\nBarcelonaFa mesos que la refundació d’ICV es cou discretament. Membres de l’extinta formació ecosocialista s’han resistit a deixar morir el seu llegat després que el partit entrés en concurs de creditors fa gairebé dos anys ofegat pels deutes, i aquest cap de setmana han posat en marxa Esquerra Verda. Del miler d’inscrits, uns 300 van validar els estatuts, els documents polítics i organitzatius, i van configurar els òrgans del partit en la segona part de l’assemblea fundacional, que va començar dissabte passat. L’historiador i exalcalde de Montblanc Andreu Mayayo, i la tinent d’alcalde de l’Ajuntament del Prat de Llobregat, Anna Martín, comandaran la nova formació, que s’erigeix com el “referent” del Partit Verd Europeu a Catalunya. Ara bé, el seu naixement ha generat alguns recels dins dels comuns, sobretot de l’entorn d’Ada Colau.\nAndreu Mayayo i Anna Martín comandaran Esquerra Verda, la refundació d'ICV\nL’ecologisme, el feminisme i les polítiques “genuïnament” d’esquerres són tres dels pilars fonamentals del partit nou, a més de declarar-se obertament federalistes i defensors del dret a l’autodeterminació. Uns trets que concorden majoritàriament amb el que defensen els comuns. Per això el manifest fundacional d’Esquerra Verda defensa: “Una de les principals prioritats de l’Esquerra Verda és l’enfortiment del projecte de Catalunya en Comú, així com de les candidatures i grups institucionals d’En Comú Podem”. De fet, el mateix Mayayo prometia “lleialtat” en el seu discurs de dissabte després de ser escollit coordinador nacional. “Ho hem donat tot per consolidar aquest espai i ho continuarem fent amb generositat i lleialtat”, afirmava. Una tesi que reafirmava Martín, que remarcava la “ferma voluntat” d’Esquerra Verda de treballar amb els comuns “eixamplant l’espai electoral” mitjançant “aliances i consensos”.\nAmpliar la base territorial\nPer què creen un nou partit, doncs? Segons expliquen diverses veus de la nova formació, l’objectiu és ampliar la base dels comuns, sobretot a nivell territorial, per aglutinar totes aquelles persones que s’han sentit orfes i que no han acabat de connectar amb la formació d’Ada Colau. Una manera de sentir-se més còmodes en el si del magma divers que representen els comuns. A l’hora de desplegar la seva implantació territorial, Esquerra Verda valorarà si fer-ho dins les estructures ja creades pels comuns o implantar-ne de pròpies si es creu convenient en algun territori. Ara bé, tots els consultats coincideixen que en cap cas Esquerra Verda competirà amb Catalunya en Comú. “Volem influir i acompanyar en l’ecosocialisme polític”, remarca una persona implicada en el naixement del partit, que recorda que l’objectiu és també mantenir viva la “cultura política del PSUC i ICV”. Segons el document organitzatiu aprovat dissabte, els ecosocialistes es comprometen a treballar perquè les candidatures dels comuns tinguin els “millors resultats”.\nPerò el cert és que la refundació d’ICV ha generat alguns recels en el pinyol dels comuns que es van plasmar en l’executiva de dilluns passat. Segons diverses fonts consultades, el malestar ve sobretot perquè hi ha dirigents que consideren que la refundació trenca la lògica de confluència per la qual havia nascut Catalunya en Comú. Cosa que a la pràctica vol dir que no se superi la dinàmica de quotes de partits. Oficialment, dilluns passat en roda de premsa el portaveu de la formació, Joan Mena, va assegurar que la creació d’Esquerra Verda no suposava “alterar” el funcionament del partit que pilota Colau perquè “no funcionen per quotes”. Una altra veu implicada en la fundació d’Esquerra Verda assegura que no entraran a negociar cap quota dins dels comuns, però sí que admet que és una manera d’influir en les polítiques que s’impulsin.\nEn els òrgans de direcció que es van constituir aquest cap de setmana no hi figura cap dels exdirigents d’ICV que tenen càrrecs polítics o institucionals als comuns, com ara el diputat al Parlament David Cid o l’eurodiputat Ernest Urtasun. Ara bé, tots dos sí que formen part del Consell Nacional d’Esquerra Verda -format per unes 200 persones-, on també hi figuren l’exdiputada Marta Ribas, l’actual senadora Sara Vilà, la diputada al Congrés Aina Vidal, o també una de les tres coordinadores de Catalunya en Comú, Candela López. En els propers mesos es posarà a prova com encaixa la nova formació en el si dels comuns i si els recels inicials s’esvaeixen.


BMN redueix en 5.860 habitatges el seu risc immobiliari\nBMN ha reduït el seu risc immobiliari en un 10% durant el primer semestre d'aquest any en haver subrogat, cancel·lat o venut 5.860 immobles de la seva cartera, la qual cosa li permet mantenir la previsió de rebaixar aquest risc en un 23% al final d'aquest exercici .\nA més, en el mateix període, ha completat el 64% del total de la reestructuració de la xarxa comercial que té prevista fins a mitjans de 2012, s'ha reduït el finançament majorista en 1.100 milions d'euros i s'han augmentat els dipòsits minoristes en base anual en 500 milions, un 1,5% més.\nLa previsió de beneficis se situa a l'entorn dels 100 milions d'euros\nLes dades del primer semestre van ser presentats al consell d'administració el passat 5 de juliol i posen de manifest l'evolució del Grup, que ha estat qualificada pel seu president, Carlos Egea, de "molt satisfactòria". La previsió de beneficis de BMN se situa a l'entorn dels 100 milions d'euros.\nDes que es va constituir BMN, el desembre de l'any passat, fins al 30 de juny, s'han tancat 180 oficines de les 280 previstes fins a mitjans de 2012. És a dir, en només sis mesos s'ha completat un 64% del total de la reestructuració prevista. En aquest mateix sentit, la plantilla s'ha reduït en 745 empleats entre prejubilacions i sortides pactades. El procés de sinergies que està produint aquesta reestructuració ja comença a recollirse en el compte de resultats i suposarà una reducció de les despeses de l'entorn del 21% quan s'hagi completat i uns estalvis anuals estimats en 170 milions d'euros.\nEl procés d'integració d'oficines a les zones naturals de cadascuna de les quatre caixes que conformen BMN ja ha finalitzat, mantenint-se en cada regió la marca de l'entitat d'aquesta comunitat. Així mateix, a Madrid ha començat la remodelació de les 45 oficines existents amb la implantació de la marca BMN.\nA la imatge, interior d'una de les oficines de BMN a Madrid\nLa integració financera de les quatre caixes en BMN culminarà el proper 31 d'agost\nLa integració financera de BMN culminarà el proper 31 d'agost, data en la qual és previst que es completi la segregació total dels actius i passius de les quatre caixes a favor del Banc. Els consells d'administració de les quatre entitats ja havien aprovat el passat mes de març el traspàs dels seus actius i passius a BMN, acords que posteriorment van ser ratificats per les respectives assemblees generals el 30 de maig.\nBMN avança en aquests moments en el pla de recapitalització aprovat pel Banc d'Espanya, i continua les negociacions per l'entrada d'inversors privats. El Grup BMN va ser el primer Banc format per caixes que es va presentar davant els analistes el passat 12 de gener, acte en què va detallar les seves principals magnituds.\nBMN procedir també fa unes setmanes al llançament de la primera oferta de productes comuns i, pocs dies després, ja s'havien rebut més de 10.000 sol·licituds de subscripció en el seu "Campanya nòmina 2011". Els clients rebran un televisor LED amb TDT i alta definició en domiciliar la seva nòmina o pensió. A més, el Banc ha llançat una campanya de benvinguda als seus clients oferint-los la contractació d'un dipòsit amb una rendibilitat d'un 3% TAE a dotze mesos.


Dues vilanovines van a les llistes al Congrés pel 20-D - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nDues vilanovines van a les llistes al Congrés pel 20-D\nNoemí Trucharte es presenta pel PSC, i Txell Humbert per ERC\nmarta vallsvilanova del camí 18.12.2015 | 00:00\nTxell Humbert, d´ERC arxiu/marta valls\nNoemí Trucharte, del PSC\nNoemí Trucharte, del PSC, es presenta de número 15 per Barcelona al Congrés a les eleccions de diumenge, i Txell Humbert, de número 20 pels republicans. Totes dues són de Vilanova del Camí i estan implicades en la política municipal.\nAmb la mirada fixada a Madrid, ambdues coincideixen en la necessitat de canvi. Segons Tru-charte, el PSOE vol aplicar mesures per aturar les retallades del PP. "Derogarem la reforma laboral i mai tocarem ni sanitat ni educació". Tot i això, el 2011, amb Zapatero, la despesa de l'estat en sanitat es va reduir el 8,2% respecte a l'any anterior. "Era un moment molt difícil i no es va tocar ni el personal ni es van allargar les llistes d'espera", defensa la socialista.\nEn la pròxima legislatura, entrarà en vigor l'acord de reforma constitucional pres el 2011 per PP i PSOE que blindarà l'estabilitat pressupostària: les institucions no podran gastar més del que ingressin. "És possible aconseguir-ho sense tocar els serveis bàsics".\nSense entrar en reformes econòmiques, Humbert se centra en la relació Catalunya-Espanya, un dels punts de desacord entre les dues polítiques. Per a Humbert l'únic encaix desitjable és el de dos Estats diferents. Malgrat això, ERC es presenta a Madrid perquè "el Congrés és un altaveu per explicar el full de ruta independentista. I mentre la desconnexió no sigui efectiva, no serveix de res no ser a les institucions".\nSobre la possibilitat d'un acord de més autogovern per a Catalunya, Humbert diu que "el projecte federalista m'encanta però no hi ha ningú a l'altra banda disposat a fer-lo realitat". No obstant això, recorda Turcharte, el PSOE sí que vol la reforma constitucional per convertir Espanya en un Estat federal "on el Senat sigui una verdadera cambra de representació territorial, i per això proposem traslladar-lo a Barcelona".


El Govern grec anuncia el tancament de la TV pública\nEFECTES DEL PLA D'AUSTERITAT\nEls treballadors han convocat una vaga per avui, i la premsa escrita, per dijous\nDimarts, 11/06/2013 | Actualitzada 12/06/2013 - 10:16\nLa radiotelevisió pública grega ERT ha deixat d'existir aquesta mitjanit, si bé centenars dels 2.656 treballadors que formen la plantilla segueixen mantenint ocupada la seva seu a Atenes.\nEl ministeri de Finances va anunciar poc abans de la mitjanit de dimarts que a partir d'aquell moment ERT deixava d'existir, la seu havia de ser desallotjada, i la programació, suspesa "fins a l'aprovació d'una llei que estableixi la creació d'una nova cadena pública".\nEls senyals van començar a caure una a una poc abans de la mitjanit, mentre els treballadors d'ERT emetien informació contínua en directe. La plantilla havia decidit autogestionar-se i lluitar contra un tancament anunciat inesperadament unes quantes hores abans pel portaveu de Govern, Simos Kedikoglu.\nMilers de persones es van congregar davant la seu de l'ens per protestar contra aquesta mesura, moltes de les quals han aguantat fins ben entrada la matinada.\nPer a aquest dimecres al matí hi ha prevista una nova manifestació i el sindicat de mitjans també ha convocat per a aquest dimecres una vaga de 24 hores a les cadenes de televisió i dijous en la premsa escrita.\nMentrestant, ERT segueix, de moment, retransmetent pel seu canal digital. L'anunci del tancament va caure com una galleda d'aigua freda no només en el món del periodisme, sinó també entre els intel·lectuals, esportistes, l'Església i la diàspora, per a qui amb freqüència el canal internacional de la televisió pública és l'únic nexe amb el seu país d'origen.\nA l'anunciar la desaparició d'ERT, Kedikoglu va assenyalar que en lloc de l'actual ens es crearà "com més aviat millor" una altra empresa pública "moderna", més eficient i amb una plantilla "molt més petita". El portaveu va dir que amb aquesta decisió, el Govern posava punt final a un "malbaratament" de fons públics i demostrava la seva "voluntat política" de reformar el sistema de radiodifusió pública.\nEntre els polítics ningú ha posat en dubte la necessitat de modernitzar la radiotelevisió pública, ni tan sols el principal partit de l'oposició, l'esquerrà Syriza, però la reacció de rebuig al tancament dràstic ha estat unànime.


David Porqueres: “El Govern ens veu part del problema, però som una part de la solució” | BonDia Diari digital d'Andorra.\nMireia Suero Comellas / Foto: M. S. C.\nEl sector viu un moment de canvis. Quina és la seva fita com a president de l’Asidca?\nPrimer de tot, volem continuar la tasca iniciada pel Ramon [Visent] de tenir una sola veu representant el sector i ser un interlocutor davant del Govern i la resta d’administracions en relació amb tots aquests canvis que ens venen a sobre, perquè hi ha un seguit de polítiques que venen d’Europa o a nivell mundial que s’hauran d’assumir. Però la principal missió, i la més complicada, és que justament ens vegi com a interlocutors. Perquè el Govern ens veu com a l’enemic o la part del problema. Però nosaltres som una part de la solució. Perquè les estadístiques fan pensar que, per molt que es vulgui fer aquesta transició molt ràpida, els pròxims anys els vehicles de combustió seran majoritaris encara. Hi ha estadístiques que diuen que a 10 anys vista, entre el 65% i el 70% dels vehicles seran segur encara amb motors de combustió. Per tant, hem de treballar junts. I això és difícil fer-ho entendre a un polític.\nUn polític té uns interessos electorals i una visió que globalment és de curta durada, perquè tenen uns mandats que els obliguen a fer eleccions que no venen donades pel que ens ve a sobre, sinó per altres càlculs. I nosaltres, que som empreses, tenim una visió a llarg termini, més enllà de quatre anys.\nS’oposen a la taxa de carboni.\nPrimer de tot, el problema és que ens posen una taxa en un període de crisi. Vam tancar el 2020 un 30% per sota i aquest any va pel mateix camí: l’acumulat al març assenyalava que en gasolina sense plom es baixava un 31,6% i en gasoil de locomoció un 37,4%. A més, és un any en què és difícil fer previsions. Jo sé que ahir va ser un bon dia i avui només espero que sigui igual de bo que ahir. Si em pregunta a tres dies vista, doncs ja ho veurem. Per tant, ningú sap com acabarem l’any. Estem en una gran incògnita i és en aquest context on diem no a la taxa. No és una oposició sistemàtica a la taxa, és que avui no toca.\nCom afectaria el sector?\nTenim un diferencial de preu amb les estacions més barates de França de 30 cèntims per litre que ens permet ser competitius i que fa que el francès ens vegi com un producte estrella. Es nota cada cop que han obert i tancat fronteres. Amb les estacions més barates d’Espanya, són 3 cèntims. El problema és que si ens poses una taxa que provocaria un increment de preus d’entre 3,2 i 3,8 cèntims per litre, estem matant el diferencial. El Govern argumenta que a Espanya i França el sector ha tingut unes taxes aquests últims anys que nosaltres no hem tingut. És cert, no hem tingut les mateixes taxes.\nPerò en aquests deu anys s’ha passat de l’ISI a l’IGI, hi ha hagut uns impostos sobre societats, un augment de les cotitzacions, unes despeses molt grans a les estacions de servei per adaptar-nos a les noves reglamentacions de Medi Ambient. És mentida que no hi ha hagut taxes. No es pot comparar una mateixa taxa entre diferents països, cal mirar la globalitat. És evident que si poguéssim abaixar els preus per ser més competitius i tenir un diferencial de 3 cèntims amb Espanya ja fa dies que ho hauríem fet. Per què no ho hem fet? Perquè no podem.\nI si es perd el diferencial, què passarà?\nPerdrem vendes i per tant ingressos. Això farà que l’Estat recapti menys. En un altre moment, la taxa es pot plantejar. Espanya i França tenien prevists augments de taxes relacionades amb el vehicle i el carburant pel 2021 però les han anul·lat totes. Quan això succeeixi, fem-ho. Ara les recomanacions de l’FMI, la Comissió Europea, del Parlament Europeu és no incrementar taxes i donar el màxim d’ajudes per reactivar l’economia al més aviat possible.\nPerò sense taxa de carboni no tindrem rebaixa del bus.\nAixò és una manera de confondre la ciutadania. Fer el transport públic gratuït és un tema pressupostari, i es podia fer fa cinc anys. També es podrien fer gratuïtes les escoles bressol per poder conciliar. Però tot això són decisions polítiques que no les han de lligar amb la taxa. Enlloc diu que el fons verd, que entenem que s’ha de crear, s’hagi de nodrir d’una nova taxa. Qui està confonent l’opinió pública són ells i no nosaltres, com el Govern ens acusa, amb missatges que relacionen la taxa i el transport públic més econòmic.\nCom explica l’entossudiment del Govern amb la taxa?\nL’Administració està acostumada a donar informació, que molt sovint ni els mitjans ni la societat civil la contrasta. I ara, amb aquest tema, s’ha trobat una associació que s’ha informat i està informant. I això no agrada. És molt fort que fa 15 dies ens n’adonem que el 2016 es va modificar la taxa de tinença de vehicles de la qual ningú s’havia adonat, ni l’oposició.\nEl ministre Jover sembla una mica molest per la recollida de signatures.\nLa recollida la fa l’ACU. Es troben a les estacions de servei, però també en altres comerços. D’aquí a dir que estem incitant a donar informació errònia, no té cap sentit. Crec que deuen estar nerviosos per molts temes que hi ha a sobre la taula.\nLa tendència, però, serà a una disminució dels combustibles fòssils en un futur?\nAixò és inevitable, però el mateix sector ja està fent aquesta feina de fa temps. Les reduccions de vendes de carburants de les petrolieres durant els últims cinc o sis anys venen donades per la qualitat del producte, que consumeix menys, i per les motoritzacions, ja que els fabricants de vehicles ho han fet de tal manera perquè es consumeixi menys.\nPer això no comparteixen la política de subvenció del cotxe elèctric?\nEn un país amb un parc mòbil de 15 anys d’antiguitat, no creiem que sigui una bona estratègia la política d’incentivar el cotxe elèctric amb un seguit d’ajuts, que van destinats majoritàriament a gent amb més d’un i dos vehicles. Si volem reduir les emissions de CO2 seria millor rejovenir el parc mòbil i les calderes dels habitatges. Amb això s’aconseguiria un 30% de reducció de les emissions de CO2. Això no s’aconseguirà amb el cotxe elèctric. A part, el cost per aconseguir una i altra cosa és molt diferent. A més, si s’oferissin ajuts per comprar cotxes nous de combustió, el retorn seria immediat. Amb el cotxe elèctric no ho tinc tan clar. No ficaria la mà al foc que el cotxe elèctric d’aquí a deu anys segueixi funcionant.\nPerquè amb el cotxe elèctric el que s’està fent és traslladar la contaminació d’uns continents a uns altres. Europa i els Estats Units respiren aire sa amb un cotxe elèctric a canvi de portar una pol·lució molt superior a la que estalviem aquí a d’altres països. A Xile hi ha una mina de coure que té el 13% de les reserves mundials. El coure és un dels principals elements que s’utilitzen per al cotxe elèctric, tant per les bateries com l’electrificació. La mina gasta 2.000 litres per segon d’aigua. L’electricitat necessària per a l’extracció es fa amb carbó importat de Nova Zelanda i Colòmbia. Per tant, tenim una mina que està assecant la napa freàtica de la regió, que importa carbó amb vaixells fins a un port que està a 150 quilòmetres per després tornar a portar el coure cap a un altre port per exportar-lo. Per tant, és mentida que el cotxe elèctric sigui verd.\nPerò se’ns presenta com a solució a l’escalfament.\nCada vegada que hi ha hagut estudis que donen informació real sobre el cotxe elèctric, aquests s’han amagat. L’agència francesa ADEME havia d’avaluar l’impacte del cotxe elèctric. Durant diversos anys van estar investigant i finalment van arribar a la conclusió que pol·lueix igual que un de combustió. Els informes, però, no van transcendir. I això ho va desvelar France Nature Environnement. Estem passant d’un negoci a un altre, i tot a base de subvencions, però el problema que cal resoldre no s’arregla. I les ONGs demanen fer coses que siguin bones per al planeta i no només per fer negoci. El gran problema de la transició energètica és que és una transició econòmica i pilotada per polítics que tenen un curt termini, un electorat, uns objectius d’altres que una ONG o un propi empresari.\nEls governs també han de donar una resposta a la demanda de la població en relació amb el canvi climàtic.\nLa ciutadania té una demanda, sobretot molta gent jove. Davant d’aquesta tens dues opcions: aplicar el discurs que passa per donar la solució, perquè soc el Govern i sé el que fa falta, o donar el màxim d’informació i que després la gent pugui decidir. Malauradament això passa amb tots els temes. Si diem que posem una taxa per fer el transport gratuït i fem una enquesta, evidentment que tothom hi estarà d’acord. Però el Govern segueix l’estratègia de minimitzar l’impacte de la taxa i maximitzar el guany amb el transport públic. S’està enganyant la gent. Ens hem adonat que hi ha una mancança d’informació i crec que nosaltres, des d’Asidca, tenim la missió de donar-la, no només com a empresaris, sinó com a actors socials. Tot això sent plenament conscients que cal gastar menys.\nReduir el consum també perjudicarà els seus negocis.\nSom conscients que això suposarà disminuir el negoci un 30%, però prefereixo això sense fer un forat a les arques del meu país que disminuir simplement un 15%, fer un forat molt gros, i que després aquest diferencial l’acabarem pagant entre tots. És el cas de la cogeneració. Crees unes centrals de cogeneració a les quals només es podran connectar els quatre privilegiats que hi haurà al voltant. Mentrestant, la resta de ciutadans hauran de pagar més cara l’energia perquè hi hagi uns quants, que per sort estan al costat de la central, que la compraran més barata. No és just. I això se’ns ha preguntat a la gent? Se’ns ha demanat quin model energètic volem? A mi m’hauria agradat. Com també m’hauria agradat que se m’hagués donat tota la informació, perquè això tindrà unes conseqüències per al país a 30 o 40 anys vista brutals.\nEl sector s’ha de reinventar?\nTots els sectors que no depenen d’una subvenció i que són empreses privades es readapten cada dia al seu context. Una estació de fa 40 o 50 anys venia benzina i oli. Qui et venia a servir era un senyor amb un mono brut i greixós. Avui, les estacions de servei són netes, venen fruita, carn i verdura, tenen rentadors. S’han transformat en estacions de servei, per donar el màxim de servei possible. Aleshores, nosaltres ens reinventarem en el món dels serveis. Fa 30 anys no teníem rentadors de cotxes ni botigues de conveniència. I segurament demà haurem de subministrar quelcom perquè ens readaptarem. Aquest procés el fem amb els nostres diners, a diferència de l’Administració quan decideix invertir en centrals de cogeneració, que ho fa amb uns diners que no tenen un retorn clar.\nEl sector està sobredimensionat? Hi ha futur per a tots?\nEn els últims deu anys s’han tancat unes deu estacions. Hi ha hagut un efecte de concentració del sector. Gent que tenia una o dues estacions s’han ajuntat a un grup perquè cal anar a buscar economies d’escala. Però a tot el món, aquest és un sector que es concentra perquè les vendes baixen i l’única forma de subsistir és concentrar-se. A més, el sector andorrà està dimensionat pel model econòmic que tenim. Ara hi ha 54 estacions de servei, mentre que a la Vall d’Aran n’hi ha 4, perquè no rep els 8 milions de turistes que rebem nosaltres. El sector s’adaptarà en funció de l’adaptació de l’economia andorrana. I que s’haurà de redimensionar, és evident.\nLa reducció en aquests deu anys ha estat per la tendència global o per la crisi del 2008?\nTot plegat fa que els models de negoci vagin canviant. I a Andorra han anat desapareixent estacions petites i s’han creat estacions més grans que en un únic lloc tenen tots els serveis. És evident que en tancaran més. Avui som 20 empreses i 500 llocs de treball directe, que no els tindríem si venguéssim únicament i exclusivament carburant. Si haguéssim pogut seguir vivint com vivíem només venent carburant ningú s’hauria complicat la vida amb una botiga amb productes peribles. Però ens feia falta un complement.\nDavid Porqueres: “El Govern ens veu part del problema\nperò som una part de la solució”\nEscrit per PEP46 el Dl., 10/05/2021 - 16:45 Enllaç permanent\nSi enyor molt bon article. Llastima que els Politics no el llegegin. I ja está be d'enganyar al Poble, amb els Interessos Personalistas d'alguns Politics.


Joan 5: 1-18 Qui és Jesús? | Les Caves\nJoan 5: 1-18 Qui és Jesús?\nJesús va veure un home de trenta-vuit anys estirat al seu llitera a la piscina d’aigua de Betesda. A causa de que Ell es preocupava per l’home, Jesús estava disposat a pagar un alt cost personal per curar-lo. Jesús va realitzar un miracle o “senyal” com l’apòstol Joan els va cridar. Aquestes “senyals” sempre apuntant a el poder sobrenatural de Déu en la seva gràcia redemptora. Des de la perspectiva de Joan sempre hi havia un significat més profund darrere de l’acte sobrenatural de sanació. L’acte de curació era d’importància secundària. El propòsit era ajudar a la gent a reconèixer que Jesús era de Déu. Revela una veritat més profunda sobre la persona de Jesucrist. Darrere dels senyals hi ha el Fill de Déu.\nA la curació de l’home paraplègic, veiem un senyal pel que fa a Jesús com sobirà sobre el terreny moral de l’home.\nJesús es va preocupar , i va pagar el preu. A partir d’aquest dia en què els líders religiosos estaven decidits a matar-lo.\nSENYAL (JOAN 5: 1-9, 14)\nDesprés d’això hi havia una festa dels jueus , i Jesús va pujar a Jerusalem. Hi ha a Jerusalem, prop de la Porta de les Ovelles, un estany, anomenat en hebreu Betesda, el qual té cinc pòrtics (Joan 5: 2). En aquests jeia una multitud de malalts, cecs, coixos i paralítics, que esperaven el moviment de l’aigua “(Joan 5: 3). La piscina d’aigua va tenir una interessant tradició i la superstició que se li atribueix. Una font a la part inferior de la piscina bombolleja o percollar a certes hores i causa una bombolla d’aire a l’altura de la part superior. Els Jueus supersticiosos creien que quan el borbolleig de les aigües succeïa que un àngel havia baixat a l’aigua i va portar amb ell el poder sanador suficient per curar la primera persona que era capaç d’entrar a la piscina després que les aigües bombolles. No obstant això, seria suficient energia per curar només una persona alhora. era una superstició ridícula i cruel, però quan estàs al teu últim oportunitat el teu faràs el que sigui. .. en la seva desesperació, es pot veure a l’ull de la seva ment l’aigua de sobte en moviment, o que brolla, i la gent lluitant i empenyent a ser el primer a entrar i que amb esperança serà curat . Potser aquí és on tenim la idea pagana que “Déu ajuda a aquells que s’ajuden.”\nJesús sembla deliberadament acostar-se a un home que havia estat un paraplègic malalt des de feia trenta-vuit anys i li va preguntar: ” Vols ser sa? “(Joan 5: 5-6). Fora d’aquest grup de diversos dels malalts Va triar el que té la major necessitat del Gran Mèdic. Jesús no va esperar que l’home de acostar-se a ell. Ell va prendre la iniciativa per ajudar a l’home indefens.\nNingú que ajuda\nPot vostè imaginar els efectes dels trenta-vuit anys d’impotència d’una persona física, emocional, psicològica i el benestar espiritual? Com creus que t’hauria afectat a tu amb un temps tan llarg de malaltia? El que pot semblar una pregunta tonta, pensant-ho bé és molt penetrant. Hi ha “beneficis secundaris” a l’estar malalt. Molta gent no vol recuperar-se. És fàcil obtenir una gran quantitat d’atenció i compassió. Autocompassió el posa en “pobre de mi” la síndrome m’afecta tot. El pitjor de tot és el benefici de no haver d’assumir cap responsabilitat pel problema o la solució. Algunes persones perden les esperances durant un llarg període de temps. És per això que sovint escolto a la gent callosa dir: “Déu ajuda a aquells que s’ajuden.”\nLa resposta de l’home coix va ser: “Senyor, no tinc qui em tiri a l’estany quan es agita l’aigua, mentre jo hi vaig, un altre descendeix abans que jo “(Joan 5: 7).\nAquest home estava absolutament abandonat. Què fer quan “no tens a ningú que ajudi”? Si el teu mira només als homes estàs desesperat.\nLes paraules de sanació de Jesús\nJesús no va fer cas a les queixes de l’home. Li va dir a l’home a fer l’impossible. “Aixeca’t, pren la llitera i camina” (Joan 5: 8).\nEl llit de l’home era un matalàs o una paleta de palla, fàcil d’enrotllar i portar a l’espatlla. Jesús li va dir a recull-i “camina”.\nL’home va haver de ser curat abans que pogués aixecar-se i caminar. Jesús va parlar i l’home va anar a l’instant curat del tot. L’home va respondre i va rebre el poder de aixecar-se i caminar.\nJa l’home no necessitava ser portat d’un lloc a un altre.\nJesús li va dir a l’home a fer la mateixa cosa que ell no podia fer. Li va dir a l’home que fes l’impossible. Això és el que sempre diu. Ell porta l’ànima cara a cara amb l’única cosa que sembla impossible i li ordena a actuar en aquest punt. Ell ens porta a l’única cosa que ens paralitza, i després ens permet fer aquesta cosa que no podem fer. Aquesta és encara la manera en què Déu fa les coses. Vaja endavant, i faci el que més tem.\nQuè és l’impossible que vostè s’enfronta avui en dia?¿El mestre va emetre una ordre impossible per a tu? ¿Se sent vostè coix? ¿Se sent paralitzat davant la idea de fer l’impossible?\nL’apòstol Joan ens diu: “A l’instant aquell home va ser curat, i va prendre la llitera i va caminar. Era dissabte aquell dia” (Joan 5: 9 ). A l’instant l’home va quedar curat. Aquest home va ser curat de forma permanent.\nEl verset catorze ens diu que l’home va ser restaurat física i espiritualment. Després el va trobar Jesús en el Temple i li va dir: -Mira, has estat curat; no pequis més, perquè no et succeeixi alguna cosa pitjor. “” Ja no practica el pecat “es tradueix Goodspeed” renunciar a l’pecat. “Aquest home havia estat vivint en pecat. Era la seva forma de vida. Jesús li mana a fer un trencament amb el seu pecat.\nJesús va més enllà i li diu a l’home que alguna cosa pitjor que la malaltia física pot passar, si no es penedeix.\nEn la malaltia d’aquest home un estil de vida pecaminosa va causar la malaltia. “no ha de tornar a pecar més”. Montgomery tradueix, “no vagis a pecar, no fos cas que alguna cosa pitjor et vingui.” Phillips diu: “no pequis més, o alguna cosa pitjor podria succeir-te a tu . “La permanència de el sofriment és el resultat del seu continu a pecat.\nTingueu en compte molt acuradament que aquest home no va poder ajudar-se a la mateixa. Només el poder diví de Jesucrist va permetre a l’home aixecar-se i caminar. aquest va ser un miracle que Jesús va fer a la piscina de Betesda.\naquest miracle és un exemple notable de la condició espiritual de cada ind ividuo. Vostè i jo no podem ajudar-nos a nosaltres mateixos espiritualment; la nostra salvació depèn de la gràcia de Déu. Així com aquest home físicament coix no podia ajudar-se a si mateix som totalment indefensos en la nostra condició pecaminosa d’influir en la nostra salvació de cap manera.\nAquelles persones amb discapacitat que jeuen a la piscina estaven sense forces per ajudar-se a si mateixos. Joan els descriu com cecs, coixos i paralítics. El pobre home li va dir a Jesús: “Senyor, no tinc qui em tiri a l’estany quan s’agita l’aigua, mentre jo hi vaig, un altre descendeix abans que jo” (Joan 5: 7). Que trist és l’home que només coneix homes.\nAquesta és una descripció vívida i vàlida de la nostra depravació humana sense Jesucrist. Espiritualment, estem malalts, cecs, coixos i paralítics.\nNo obstant Crist som coixos espiritualment\nA l’igual que l’coix que som febles, indefensos, impotents i com es descriu en Romans 5: 6. “Crist, quan encara érem febles, al seu temps va morir pels qui érem dolents” ( “impotent”). La paraula original significa “malalt, feble, incapaç d’aconseguir alguna cosa gran, desproveït de poder entre els homes, lent en fer el bé.”\nQuan Jesús va arribar a la piscina ningú es va aixecar a saludar-lo, ja que eren impotents. Ningú li va allargar la mà per saludar Jesús, perquè estaven paralitzats. No obstant això, veiem Jesús movent-se entre ells i curar els coixos pecadors més desvalguts.\nLa Bíblia deixa meridianament clar que Déu no ajuda a aquells que s’ajuden. Ell ajuda als desemparats. Ell proveeix per als febles.\nSom incapaços de deixar de pecar sense l’obra de l’Esperit Sant que habita en nosaltres (2 Pe. 2: 1-6). Som coixos espiritualment sense la gràcia salvadora de Déu.\nDéu mostra el seu amor envers nosaltres al Calvari, quan estàvem totalment desagradable. Crist va morir per nosaltres quan érem totalment impotents. Quan era impossible per a nosaltres fer alguna cosa per nosaltres mateixos Crist va venir i va morir per nosaltres a la creu. No hi ha res que puguem fer per nosaltres mateixos per satisfer a un Déu just.\nEn Marc 2: 1-5 tenim a un home impotent que no va poder venir pel seu compte. Els seus amics van obrir el sostre i el van baixar als peus de Jesús. Ell necessitava algú per portar-li a Jesús.\nQuin comentari tan poderós en la nostra depravació humana quan Jesús va explicar: “Ningú no pot venir a mi si el Pare que m’ha enviat, no l’atreu” (Joan 06:44).\nno obstant Crist estem espiritualment cec\nEls homes i les dones sense la il·luminació de l’Esperit Sant no pot entendre la veritat de Déu (1 Cor. 02:14) . La paraula de Déu i la salvació per gràcia només per la fe en la mort de Crist, són una bogeria per als cecs espirituals. Ells estan espiritualment cecs a la veritat de Déu en Crist.\nD’altra banda, som espiritualment sords fins que l’Esperit de Déu ens permet escoltar la veritat de Déu. Aquesta és l’obra de l’Esperit Sant en els nostres cors (Joan 08:43).\nJesús li va dir a un gran líder religiós jueu, “De cert, de cert et dic que el que no neix de nou no pot veure el regne de Déu “(Joan 3: 3). El regne de Déu és un regne espiritual. No pot ser vist amb els ulls físics. No obstant això, per als regenerats espiritualment Ell obre els ulls.\nEn una altra ocasió Jesús va curar a un home que era cec i després va explicar als líders religiosos hostils que eren espiritualment cecs a les coses espirituals com ho demostra la seva negativa a creure que Jesucrist era el Fill de Déu ( Joan 9: 39-41). L’home cec curat va veure Jesús, va creure, i li va adorar (Joan 9: 37-38).\nCom podem caminar al senderó espiritual de la justícia, si estem cecs? I si el nostre amic està espiritualment cec dels dos caiem en el forat. La gent espiritualment cega estan seguint totes les formes de cecs guies espirituals que es disfressen d’àngels de llum.\nEls homes són espiritualment cecs fins que l’Esperit Sant obre els ulls. El cec no podia veure que es movia entre ells fins que els va tocar. Estem coixos espiritualment, perquè som cecs espiritualment.\nNo obstant Crist estem paralitzats espiritualment\nD’altra banda, hi ha una paràlisi espiritual que s’apodera d’una persona que mai ha vingut a Crist. Sabem fer el bé, però vam trobar sensació de paràlisi, i la impossibilitat de fer el que sabem que és el que cal fer (Romans 7:18). Sabem ser com Crist en el nostre comportament, emocions i accions, però no poden fer res fins que Crist ens allibera de l’esclavitud. És com si algú o alguna cosa té un estrany poder sobre nosaltres.\nQuina és la solució a una malaltia tan terrible? Crist va venir a portar sanitat als quals estan espiritualment cecs, coixos i paralítics.\nLa Gràcia salvadora sobirana de Déu salva els pecadors que són cecs, impotents i paralítics. Si la nostra salvació eterna depengués de nosaltres mai podríem ser estalvis. Sens dubte, no jo El que necessito és la seva gràcia salvadora. No tenim força per jalarnos nosaltres cap amunt. No podem salvar-nos a nosaltres mateixos. En lloc d’esperar que ens aixequem i vinguem a Ell per la salvació el ve a nosaltres, ens obre els ulls, ens allibera de l’domini que Satanàs té sobre nosaltres, i ens aixeca junts per estar amb Ell (Efesis 2: 5-7 ). El “va venir a buscar i a salvar el que s’havia perdut” (Lluc 19:10).\nDono gràcies a Déu tots els dies que Jesús va venir a buscar-me perquè jo era cec, coix i paralítics. Seria un insult a Déu per mi, ara que la seva gràcia ha intervingut en la meva vida per posar-se dret i presumir del que he fet. El suficient espiritualment no es salvés. Tu i jo mai podem canviar la nostra condició espiritual, sinó que sol Déu en Crist.\nEls meus pecats han estat tractats en la sang de Jesucrist, i Ell ha tingut l’amabilitat m’ha donat nova vida a través de la fe en ell. ¿Jesucrist ha fet l’impossible en la teva vida?\nPer què és tan important aquest miracle? Perquè darrere d’el miracle aquesta senyal. Aquest miracle va tenir lloc dissabte (Joan 5: 9, 16). Ens obliga a preguntar-nos qui és aquest Jesús que va curar a l’home i el va salvar. Qui és el que ens diu que fem l’impossible?\nEL DISSABTE (JOAN 5: 9b-16)\nL’apòstol Joan ens diu que Jesús tenia el costum de curar en dissabte . L’únic problema era que tu no ho vas fer a Israel durant el temps de Crist. Hi havia centenars de regulacions que regeixen el dia de repòs per tal d’ajudar a la gent per santificar-lo. Curar els malalts, fins i tot per una veu de comandament es va considerar el treball dels escribes i fariseus.\nNo es perdi la imatge. Una de les condicions de l’home que va ser curat va anar a recollir la llitera i va anar a casa, que era una violació de la llei de dissabte. El paraplègic “immediatament” es va convertir, així, “i va prendre la llitera i va començar a caminar” (Joan 5: 9). Va prendre aquesta cosa i va marxar. Pots veure-ho amb alegria saltant amb el sac de dormir sota el braç? Ha estat a prop d’algú així últimament? Ells ompliran el seu cor amb una alegria desbordant. ¿Ho faran?\nHi havia un grup de líders religiosos de peu al voltant mirant per veure si Jesús anava a curar en aquest dia de repòs. Es van acostar a l’home que portava el seu sac de dormir i li van dir: “És dissabte, no t’és permès carregar la llitera” (Joan 05:10). L’únic que aquests fariseus podien veure era el matalàs! Mai va veure a l’home que havia estat guarit que era coix per trenta-vuit anys. Ells encara no ho fan. Ells segueixen veient la llei, però mai veuen la gràcia.\nTu has triat el dia equivocat per fer el bé\nEls líders religiosos es van confabular en el pobre. “És dissabte, no t’és permès carregar la llitera. No pot portar el seu sac de dormir en el dia de repòs.”\nAquest no era el veritable problema. El Senyor el dissabte era el problema per a ells.\nL’home curat va respondre als interrogadors, “El que em va curar, ell mateix em va dir:” Pren la teva llitera i camina “(Joan 05:11). què més li diries a un home que ha estat agafo per tant de temps? Escolta, aquest és el dia de repòs. Malauradament, no es pot gaudir d’aquest gran dia de la curació en la seva vida.Vostè descansi allà fins demà.\nQui ha programat aquest acte de misericòrdia?\nEls fariseus sabien cap a on es dirigien amb el seu interrogatori. “Qui és el que et va dir:” Pren la teva llitera i camina? “Però el que havia estat curat no sabia qui era, perquè Jesús s’havia apartat de la gent que estava en aquell lloc” (Joan 5: 12-13) . Després que Jesús es va reunir amb ell al temple L’home se’n va anar i va explicar als jueus que Jesús era qui l’havia guarit (v. 15). ¿Els assassins de la gràcia van treure profit d’ell per manipular? ¿Estava ell tan sols conscient de qui era Jesús abans d’aquest dia? Em fa la sensació que hi havia una batalla espiritual en marxa, i probablement ni tan sols era conscient.\nA el principi era una persona desconeguda, anònima, que va curar a l’home. El coix “no sabia qui era” (Joan 5:13). No és una cosa absolutament bell d’aquesta declaració. Jesús no va posar un programa de gran sanació per a la gent en l’audiència. De fet, només una persona va ser sanada aquest dia. ¿Van haver altres que jeien sobre la vora de la piscina “, malalts, cecs, coixos, marcits”?\nEl Fill (JOAN 5: 17-18)\nJesús va envair el terreny moral, quan li va dir a l’home: “Mira, has estat curat, no pequis més, perquè no et succeeixi alguna cosa pitjor” (Joan 05:14). Qui li va dir a l’home coix, vés i no pequis més? Va ser el Salvador. Jahvè és salvació. No és només la curació física, sinó la curació espiritual que havia tingut lloc. “Li posaràs el nom de Jesús, perquè ell salvarà el seu poble dels seus pecats.” “(Mateu 1:21). Això és el que havia vingut a fer. Això és el que estava fent aquell dia a la piscina. Quina tràgic si veiem només una curació física i res més. Cuan encara més tràgic si només veiem un home trencar les regles d’alguns dels líders religiosos d’aquest dia.\nels líders religiosos estaven indignats. Es va despertar un odi assassí en el seu cor per ell. “per aquesta causa els jueus perseguien Jesús i intentaven matar-lo, perquè feia aquestes coses en dissabte” (Joan 05:16). Jesús tenia el costum de fer aquestes coses en dissabte. Va insistir en fer aquestes coses en el dia equivocat. Després de perseguir Jesús amb intencions hostils a molestar, assetjar, perseguir com un animal salvatge, per localitzar i acabar amb ell. Era una persecució constant i contínua cap a Jesús. Això no va ser un incident aïllat. Ells ho persegueixen fins que el van matar al Calvari.\nen aquesta curació Jesús era a signant igualtat amb Déu el Pare. Jesús estava dient que Ell és el Senyor de dissabte. Els líders religiosos van entendre clarament l’afirmació de Jesús a la igualtat amb Déu.\nLa defensa de Jesús es recolza en la seva relació íntima amb el seu Pare. Déu no pot trencar el dissabte. Era impossible per al Senyor el dissabte trencar el dissabte. Jesús els va ensenyar que Ell i el Pare tenia la relació més propera possible. “El Pare i jo un som” (Joan 10:30). Els jueus van tornar a prendre pedres per apedregar “(Joan 05:31). Ells van entendre perfectament els problemes en les declaracions de Jesús. Jesús només estava fent el que el Pare sempre està fent. Ell és el Senyor de dissabte. Jesús insistia que era igual a l’Pare.\nNomés estic fent el que el meu Pare que està fent\ncara a cara Jesús va contestar als líders religiosos: “el meu Pare fins ara treballa, i jo treball “(v. 17). Només estic fent el que el meu pare està fent. estic en els negocis del meu pare. estic fent el que fa el meu pare. estic fent el que em va dir que fes. La relació entre Déu i Jesús és una relació Pare-Fill. l’amor de el Pare i l’obediència de l’Fill són perfectes. el Fill de Déu estava completament controlat per l’amor de l’Pare cap a ell.\nla resposta dels líders religiosos va ser: “per això els jueus encara més intentaven matar-lo, perquè no violar el dissabte, sinó que també deia que Déu era el seu Pare i es feia igual a Déu “(Joan 05:18). No és sorprenent? S’entén clarament l’afirmació de Jesús a la igualtat amb Déu el Pare. Jesús deia que Déu era el seu Pare i es i al seu torn, estaven encara més disposats a matar-lo.\nQuè era el que el Pare cap a? Ell estava donant la vida eterna. “Com el Pare aixeca als morts i els dóna vida, també el Fill als que vol dóna vida, perquè el Pare a ningú jutja, sinó que tot el judici va donar a l’Fill, perquè tots honorin a el Fill com honoren el Pare . el qui no honora a el Fill no honra el Pare, que el va enviar. “de cert, de cert us dic: el qui escolta la meva paraula i creu a què em va enviar té vida eterna, i no vindrà a condemnació, sinó que ha passat de mort a vida “(Joan 5: 21-24). Jesús promet donar vida eterna a aquells que creuen en ell.\nla qüestió de dissabte s’ocupa de les qüestions més vitals en la relació d’una persona amb Déu. Per què tant d’odi d’aquests assassí cap a Jesús?L’humanisme subratlla les regles de l’home, el mèrit humà, l’home fa alguna cosa per si mateix, les virtuts de l’home, aspecte, rendiment i estat. La gràcia sobirana de Déu posa l’accent en la depravació de l’home, el pecat, el judici, la salvació per gràcia mitjançant la fe en Jesucrist. Els líders religiosos volien normes i reglaments perquè poguessin merèixer una relació correcta amb Déu. “Veure el bo que sóc.” L’home pecador sempre vol fer alguna cosa per influir en un sant Déu. Mantenint un dia sant oculten els seus cors depravats. Els camins de Déu no són els camins de l’home.\nAquest és el veritable problema. “El meu Pare”, no “el nostre Pare”.\nAquest és aquell de qui va escriure Isaïes: “Perquè un nen ens ha nascut, fill ens ha estat donat, i el principat sobre la seva espatlla. Es dirà la seva nom “Admirable conseller”, “Déu fort”, “Pare etern”, “Príncep de pau” “(Isaïes 9: 6).\nJesús digué als seus deixebles més tard,” El que m’ha vist ha vist a l’Pare… no creus que jo estic en el Pare i el Pare està en mi? les paraules que jo us parlo, no les parlo pel meu propi compte, sinó que el Pare, que viu en mi, ell fa les obres “(Joan 14: 9-10; 5: 18-23, 10: 29-30, 37-38; 14: 8-11).\nEl poderós missatge que Jesús dirigint a casa va ser que només Ell mostra les característiques úniques de Déu. Això va despertar un odi assassí per part dels seus enemics. Encara ho fa, fins i tot en els nostres dies. Tu pots dir que Jesús és un de molts salvadors, o un bon mestre de moral, o una de les moltes maneres d’arribar a el cel, i ningú va a estar disgustat, però aquesta no és l’opció que ens donen. Des d’aquest punt en la vida de Jesús estaven decidits a lliurar-li a la mort.\nEl món odia quan vostè els diu, “I en cap altre hi ha salvació, perquè no hi ha un altre nom sota el cel, donat a els homes, en què puguem ser estalvis. “(Fets 4:12). No ha canviat res des del dia que Jesús va proclamar a través de la curació de l’coix, que Ell és el Fill de Déu, i l’únic salvador de la humanitat. El món incrèdul crida: “Sigui tolerant!” No obstant això, la veritat és que no hi ha un altre nom que portarà la vida eterna. Tots els altres noms xiuxiuejats a l’oïda li enviaran a un infern etern.\nJesús i la voluntat de l’Pare no pot anar en contra l’un a l’altre. Són perfectament una en l’actitud, el desig, les metes, els motius, la voluntat i el propòsit. Es tracta d’una única relació pare-fill. L’amor de l’Pare i l’obediència de l’Fill es troben en perfecta sintonia.\nPRINCIPIS PERMANENTS I APLICACIONS PRÀCTIQUES\nJa que Déu està obrant al nostre voltant necessitem obtenir una visió de Déu en la seva glòria.\nCom de tràgic és que les persones religioses es poden perdre amb un home que portava el seu sac de dormir i no veure la glòria de Déu sobre ells. Aquí estava un home que pateix des de fa trenta-vuit anys, i tot el que podien veure era algú que trenca una norma religiosa. No es deixi manipular per algú que es va convertir en assassí de la gràcia. Ells estan tan ocupats fent l’obra de Satanàs avui com ho van ser en temps de Jesús. A l’veure Déu fer alguna cosa en la vida d’una persona, surti de el camí i deixi que ell només rep la glòria. Tot el que fa es basa en la seva gràcia, i per tant només a Ell sigui tota la glòria. ¿Afirmem la gràcia de Déu, o tendim a ser estrets, intolerants, primmirats enemics de la gràcia?\nCom podem estar en repòs quan tot sobre nosaltres són les persones que pateixen a causa dels seus pecats?\nJesús, va veure una humanitat ferida, i ell estava disposat a pagar el preu per participar-hi. Li dóna Vostè gràcies cada dia per la seva voluntat d’anar a la creu i pagar el nostre deute de pecat? Ell es va preocupar prou per involucrar-se en el problema de l’pecat.\nQuan hem vist a Déu el Fill, també hem vist a Déu el Pare.\nPer veure un ha de veure a l’ un altre. El nostre Pare celestial és un Déu compassiu que es preocupa per tu i per mi. Ell ha demostrat el seu amor a l’enviar a La seva Fill a morir pels nostres pecats, quan encara érem espiritualment cecs, coixos i desvalguts. Ell estén la seva gràcia i misericòrdia a cada un de nosaltres avui en dia.\nJesús té l’autoritat de l’Pare, per fer judici i donar la vida, perquè Ell és el Fill de Déu.\nCrist afirma tenir l’autoritat per donar vida eterna a tots els qui l’invoquen. Però també té l’autoritat per jutjar a tots els que el rebutgen com el seu Salvador. “Com el Pare té vida en ell mateix, així també ha donat a el Fill el tenir vida en si mateix, i, a més, li va donar autoritat de fer judici, ja que és el Fill de l’home” (Joan 5: 26-27) .\nQuan vostè es veu com espiritualment cecs, coixos i paralítics vostè està qualificat per trobar la curació en el Fill.\nDues classes de persones es veuen en aquest passatge de l’Escriptura.Un dels grups era tan amos de si mateix que van prendre la decisió de matar Jesús. Ells eren profundament religiosos. Ells pensaven que estaven fent el correcte. Fins i tot pensaven que estaven fent un favor a Déu a l’matar el seu Fill.\nDe totes les persones allí aquest dia només un home va ser curat. No podia salvar-se a si mateix. Déu no ajuda a aquells que s’ajuden. Ell ajuda a aquells que no poden ajudar-se a si mateixos. Massa persones estan tractant de salvar-se a si mateixos. Molts estan intentant afegir alguna cosa a la seva vida religiosa per la qual cosa creuen que seran acceptable per a Déu. Mai pot funcionar perquè som coixos espiritualment, cecs espiritualment i espiritualment paralítics pel pecat i la depravació.\n¿Va a reconèixer la seva necessitat avui i venir en la gràcia salvadora de Déu en Jesucrist? Ell dóna la vida, la vida eterna a tots els que vénen a ell. “De cert, de cert us dic: Ve l’hora, i ara és, quan els morts sentiran la veu de el Fill de Déu, i els qui l’hauran escoltada viuran” (Joan 05:25) Està Déu parlant amb vostè ara mateix? Pareu atenció a la seva veu suplicant en el seu cor ara mateix i crea en ell. Demaneu a Jesucrist que ho salvi en aquest moment, mentre que el seu Esperit està parlant al teu cor.


Feliços de tornar-nos a veure! - Casa Mathilda\nCom a tots ens va sorprendre la pandèmia que ens va obligar a tancar les portes per un temps. Ha passat un any des de llavors, un temps molt difícil per a tots i aquest tots en el sentit més literal de la paraula.\nSembla que això ja queda en el nostre record per sempre i que encara que a poc a poc, la capacitat per moure'ns, relacionar-nos i també viatjar és cada dia més gran.\nPer aquest motiu, des de Casa Mathilda volem posar també el nostre granet de sorra per col·laborar en aquesta tornada a la normalitat, per fer que les nostres vides tornin a semblar-se el més possible a la d'abans. Junts podem aconssegir-ho.\nLes nostres portes estan obertes per rebre amb una gran alegria a nous hostes, amb totes les mesures de seguretat al nostre abast perquè la vostra estada a Casa Mathilda sigui tan plaent com sempre i més segura que mai.\nAmb precaució, sense presses, fidels a la nostra filosofia de lloc de calma i tranquil·litat, i més sostenibles que mai, hem obert les nostres portes per donar-los la nostra més càlida benvinguda de nou.


Maria - on allotllar-se - Mallorca\nLes cases de Roqueta, que daten del segle XIII, han estat reformades, conservant la seva bellesa arquitectònica, per acollir damunt l’antic celler de les cases els quatre apartaments que, juntament amb el jardí, configuren l’agroturisme.\nAquesta finca del segle XIV va ser convertida en hotel per la familia alemanya Fels. Destaca pel seu encant i el seu confort. Un hotel per a relaxar-se i gaudir en el centre de l’illa, amb piscina i SPA.. Terrasses i jardins el conviden a gaudir dels millors dies de l’any, en un entorn elegant.\nL'establiment, completament reformat, està ubicat en un edifici del segle XVIII, conservant l'encant de les cases senyorials mallorquines. Combina l'atenció personalitzada i la qualitat, i garanteix unes tranquiles vacacions.\nSon Fogueró és una antiga possessió mallorquina reconvertida pels seus propietaris (la interiorista Mª Antònia Carbonell i el pintor Pere Alemany) en un tranquil hotel. En aquesta casa d’artistes, la naturalesa es confon amb l’art.


La Calçotada - Preparació de la calçotada\nPreparació de la calçotada\nPrepareu els calçots (tallar les fulles verdes a una mida, i les arrels) i col•loqueu-los un al costat de l’altre en unes graelles.\nEnceneu un foc de sarments i quan la flamarada prengui poseu-hi al damunt la graella fins que els calçots siguin negrosos, primer per un costat i després per l’altre (durant l’operació de cocció cal retirar les graelles del foc un parell o tres de vegades per a procedir a girar els calçots un a un).\nTraieu-los i emboliqueu-los en paper perquè s’acabin de coure.\nQuan se n’han de coure molts, es poden preparar tallant les arrels i el sobrant de fulles verdes i enfilar-los amb un filferro per la part verda de les fulles. Així serà més pràctic posar-los a la flama i tombar-los.\nCom que s'han de menjar calents, els calçots es porten a la taula encara embolicats i col·locats en una teula, i els comensals els reben preparats per gaudir-ne, cadascun amb el seu corresponent pitet per no embrutar-se, amb la terrina de salsa ben plena i amb una llesca de pa que serveix d'acompanyament i reté el degoteig de la salsa. Els calçots es mengen tradicionalment a peu dret i la quantitat depèn de l'experiència i la gana dels calçotaires, es pot consumir de 25 a 30 calçots.\nAneu-los pelant i menjant sucats amb la salsa.\nLes calçotades sempre s'acompanyen d'una bona carn a la brasa (les brases s'aprofiten per coure la carn, la llonganissa i, eventualment, botifarra negra, carxofes...).


Dr. cisega de travis per valor net. - personalitat de televisió | Juny 2021\nTravis Stork Val la pena. - Juny 2021\nDawnn Lewis marit\nEl doctor Travis Stork és un metge d’emergència i una personalitat televisiva nord-americana. Travis és molt popular per ser amfitrió en el programa de conferències diürn The Doctors. El famós metge amfitrió va néixer el 1972. Travis va ser escollit per ser a The Bachelor pel productor del programa. I des de llavors va començar la seva carrera a la televisió. La famosa quantitat de diners del famós doctor Travis Stork prové del metge d'emergència i apareix a la televisió. Es va llicenciar en medicina per la Universitat de Virgínia. Obteniu més informació sobre el bon metge aquí.\nQui és el doctor Travis Stork?\nValor net del doctor Travis Stork: 8 milions de dòlars\nCasa del doctor Travis Stork, detalls dels cotxes:\nInformació ràpida sobre el Dr. Travis Stork:\nTravis Stork va néixer el 9 de març de 1972, fent-ne 47 anys. Va néixer i es va criar als Estats Units. En un bon dia, el productor de The Bachelor el va veure al servei d’urgències de l’hospital. Per tant, justament en aquell moment, el productor el va apassionar i el va emetre com a membre de The Bachelor la temporada 8, 2006. De la mateixa manera, Stork es va graduar a la Universitat de Virgínia, guanyant una carrera de medicina. Però abans d’això, el doctor era estudiant a la Duke University. Travis també va començar a treballar com a metge a Colorado poc després de completar la seva formació mèdica.\nAnne Hathaway patrimoni net\nTravis Stork va triar a Sarah Stone, que casualment vivia a tot el barri. Una setmana després de la final, però, es va anunciar que la parella s'havia dividit. El metge també és un programa de conferències mèdiques durant el dia a The Doctors . El doctor Travis Stork es va convertir en el president del Consell d'Assessoria Mèdica a MDLIVE l'octubre de 2013. Però a partir del 2015 va deixar de participar tota la companyia. Va dir una vegada que els seus pares eren pagesos del centre-oest, convertint-lo en el primer metge de la seva família.\nEl 2018, el juny es va casar amb una pediatra, Charlotte Brown. Però el divorci seguiria tres anys més tard el març del 2015. Es diu que és un excursionista aficionat.\nCigonya és un metge d’emergències, un amfitrió d’un programa de xerrades de televisió i d’aquí és d’on procedeix tot el seu patrimoni net. Això és tot? En particular sí! Però informem que també ha escrit alguns llibres que poden ser o no una ajuda en la seva font d’ingressos. Aquests llibres eren el best seller del New York i el temps es comprava còpia dels llibres com l'aigua.\nTravis Stork Val la pena\nActualment, podem informar-vos que el famós doctor Travis Stork té un valor net de 8 milions de dòlars. Mirem breument els seus actius, casa, cotxes, i més avall, anem més aviat!\nsalari de bob whitfield\nTot i que el doctor Travis Stork és una popular personalitat de televisió, encara no ha revelat informació sobre la seva casa, cotxes i altres béns. Tanmateix, podem suposar que viu una vida fastuosa. Guanya milions, per què no? Seguiu el registre regularment, ja que actualitzarem qualsevol informació nova que us presenti.\nNom Travis Stork\nPatrimoni net Aprox. 8 milions de dòlars\nProfessió Un amfitrió de programes de televisió, un metge d’urgències


Els 15 millors bruns sense fons de DC - Lloc\nPrincipal Notícies Bloc Lloc Com\n15 de les millors brunes sense fons de DC\nFes una ullada a aquesta guia definitiva sobre els millors llocs per berenar a DC amb begudes sense fons. I proveu el menjar també.\nLa majoria de la gent entra a Washington, DC per fer turisme i tendeix a gaudir de la història, els museus i la vida nocturna.\nVan al Smithsonian, miren els cirerers japonesos i comproven els monuments. Però, a DC, una cosa que molts turistes desconeixen és cultura del brunch . Seguiu llegint per obtenir una guia dels 15 millors berenars sense fons de DC:\nFoto cedida per bitcheswhobrunch.com\nLapis va prendre el lloc del famós Napolean recentment, però amb còctels sense brunch durant dues hores a 22 dòlars per hora? Penseu que em venen en aquest brunch afganès.\nquant de temps serveix la llet de coco enllaunada?\n#SpoonTip: El brunch dura gairebé 6 hores, de manera que sempre podeu venir més tard.\n2. Johnny Pistoles\nFoto cedida per johnnypistolas.com\nFestegeu en una selecció sense fi de deliciosos plats no tan petits il·limitats per 24,99 dòlars. Gasta 14,99 dòlars més i obtindràs begudes sense fons i podràs canviar entre mimoses, sangria, Tecate i Bloody Marys.\n#SpoonTip: Porteu els vostres amics amants de la carn, ja que els plats de carn són els autèntics protagonistes.\nAlba Osteria és una opció sòlida per berenar si us trobeu al nord de Chinatown amb mimoses per als amants del vi i beermosas per a aquells a qui no els agrada el vi. Un avantatge addicional és que els ous són deliciosos.\nLa fusió llatino-asiàtica es manté fidel a les seves arrels asiàtiques, ja que la decoració i l’ambient són ideals per al brunch. El servei és ràpid, però mai no us sentireu afanyats a acabar i el menjar està molt ben platjat.\nTot i que els comensals poden demanar còctels a la carta, l’oferta sense fons de 30 dòlars us ofereix tot el que podeu menjar juntament amb mimoses de cèntim, 2 dòlars Bloody Marys i 2 cerveses. Aquest lloc és Bitches Who Brunch aprovat.\n#SpoonTip: Per als que mengen aventurers, proveu el Picant Xai Benet.\nEsmorzar a l’estil grec ple de tapes i begudes casolanes els caps de setmana. L’espai ofereix seients tant a l’interior com a l’exterior; l’exterior és lluminós i ventilat, mentre que l’interior és còmode i acollidor amb un bar completament proveït.\n#SpoonTip: Podeu prendre qualsevol beguda d’alta qualitat amb els licors de la casa, a més de còctels típics de brunch amb la compra de brunch sense fons.\nFoto cortesia de bitcheswhobrunch.com\nAl cor del metro, Casa Luca ofereix un brunch italià que no decep. Tot i això, heu d’obtenir el brunch de la firma de preus fixos amb mimoses sense fons si voleu gastar només 32 dòlars. Les mimoses sense fons costen 14 dòlars.\n#SpoonTip: També hi ha un brunch lleuger i saludable amb una mocktail per si voleu fer un brunch però no quedar-vos sense fons.\nL’ambient del pati i la qualitat dels aliments fan que aquest brunch fixe de 40 dòlars amb begudes sense fons sigui un robatori, però si no voleu obtenir un tipus de brunch definitiu i voleu demanar-ho a la carta, podeu obtenir begudes sense fons per 15 dòlars. . Proveu les neules per obtenir un brunch increïblement dolç i ric.\nuna imatge de terror rocosa mostra què cal portar\nUn lloc de brunch sòlid amb cuina de qualitat i ben preparada en una encantadora casa de fileres al carrer H. Aquest lloc de brunch és ideal per a dates de brunch i ideal per a famílies.\n#SpoonTip: Assegureu-vos de demanar postres, cadascun és perfecte.\nBar Charley utilitza ingredients de qualitat i ofereix mimoses sense fons o sagnants maries amb el menjar per 23,95 dòlars. Un robatori per a un restaurant d’estil anglès. Les galetes també són fantàstiques-No m’estranyaria veure menjar com aquest a Sherlock o Doctor Who.\n11. Menja els rics\nEat the Rich és una barra d’ostres que serveix brunch. Sens dubte, és el lloc ideal per gaudir d’una experiència de brunch diferent. Tot i que no tot són mariscs, així que no tingueu por de sortir i provar-ho.\n#SpoonTip: Comenceu amb còctels i una dotzena d’ostres abans dels plats principals.\n12. Poc fet\nInspirat en un restaurant francès, en aquest brunch americà, se us pot garantir un menjar excel·lent en aquest menú temàtic de carn i ous. I només són 23 dòlars per a dos plats i begudes sense fons. Fins i tot tenen dues ubicacions, de manera que si no voleu anar al Capitol Hill, consulteu la ubicació de Cleveland Park.\nquè puc beure al daniel ràpid?\nPersonalment, m’agrada la Vinoteca. Anava a prendre un dinar allà cada cop que estava a la zona amb el meu germà. Aconsegueix l’oferta de mimoses sense fons i gaudeix de la deliciosa fira d’aquesta joia amagada de U Street.\n#SpoonTip: Us aventureu i proveu el benedicte d'ànec confitat que conec, ànec al brunch? Us sorprendria.\n15. Roques vermelles\nRed Rocks és un lloc de brunch sòlid i relaxat, amb mimoses sense fons i personal amable i servicial. El menjar és fantàstic i les begudes continuen fluint, què més voldries?\nUs proposo demanar el Toast francès Sammy. És la vostra elecció d’ous remenats de carn i cheddar en pa torrat francès amb pinyol d’aiguardent, amb un costat de patates per esmorzar.\n9 lliçons que tothom pot aprendre del gran programa de cuina britànica\nHem destruït els ingredients de les vostres barres de proteïnes preferides\ncom beure alcohol i no emborratxar-se\nels millors llocs per menjar en estudis universals\nmac i formatge vegans sense gluten d’annie\nla coca cola original tenia coc\nllocs per menjar més propers a la meva ubicació actual


Super 8 Valentine Valentine (NE) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nSuper 8 Valentine223 East Highway 20, Valentine, Valentine (NE), Estats Units - Veure al mapaNotable7,8Basada en52comentarisSuper 8 ValentineVeure més fotos"I loved the pool . Great staff . I thought it was a little h..."ChristinaUnited StatesPiscinaVeure més fotosVeure totes les 34 fotosMolt bona ubicació 8,0Veure al mapa8,0UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionat\nSobre l'allotjamentDescripcióBen posicionat a Valentine, Super 8 Valentine Ne Hotel és un lloc ideal d'inici d'excursions a Valentine (NE). Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Valentine (NE). Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Valentine (NE), faci de Super 8 Valentine Ne Hotel la vostra llar.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatempolles d'aigua de cortesia despertadortelèfon Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


Egipte rera la barricada - Egipto tras la barricada: Suleiman torna\nTot i que a hores d'ara no queda clar si els seus partidaris seran capaços de recollir les 30 mil signatures de suport per a que es presenti, la campanya electoral esclatava ahir amb l'anunci del retorn d'aquest home. Omar Suleiman, el torturador en cap d'Egipte, l'home fort de la CIA al Caire, el reconegut com a millor aliat de Tel Aviv al Pròxim Orient, anunciava la seva candidatura a les eleccions presidencials. Després de setmanes especulant sobre la notícia, de veure la mà de Suleiman en diverses accions del Consell Militar, l'anunci rebentava les hores prèvies al tancament de les inscripcions electorals. Ara els seus aprtidaris sembla que hauran de còrrer per recopilar unes firmes que ja havien anunciat que tenien.\nL'anunci contradeia un previ fet 24 hores abans en que declinava la oferta "degut a les restriccions de la situació actual". Aquest canvi es produia després de la manifestació organitzada pels seus partidaris a la plaça Absseya del Caire. La plaça que s'ha feta famosa per donar suport als militars i als membres de l'antic règim i que ahir s'omplia a instàncies del polèmic presentador televisiu Taufiq Okasha.\nSuleiman va ser defensat per Pilar Rahola com l'home que havia de liderar la transició egípcia i molts son els que creuen que la seva mà està al darrera de moltes accions dels militars en els darrers mesos, especialment els comunicats amenaçadors de l'SCAF contra els Germans Musulmans.\nAlguns activistes ja diuen que la seva candidatura representa perfectament que la revolució ha de continuar. "Si aquest home participa a les eleccions, tornem a la casella de sortida" em deia un bon amic ahir...


La Casa Reial té problemes amb el Photoshop - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans La Casa Reial té problemes amb el Photoshop - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans\nL’opacitat de la Casa Reial espanyola arriba, a vegades, als nivells de les monarquies absolutes dels països àrabs, el que fa que, en l’era de la hiperinformació es posi ella mateixa en situacions absurdes. Les fotografies difoses ahir durant la la recepció del President xilè en les que es veuen clarament –molt en el cas de les imatges de Reuters i menys en les d’EFE i El País- dos hematomes a les bosses oculars del monarca han generat fortes especulacions a la xarxa sobre l’estat del Rei i El Mundo fins i tot col·locava el tema a la portada de la seva edició en paper.\nEn realitat el tema no donaria més de si, si no fos per la resposta oferta per la Casa Reial: el Cap d’Estat “no pateix cap tipus de malaltia i atribueixen les ombres blavoses de les parpelles a un efecte òptic”, segons informa Ara. Un argument que es podria qualificar fins i tot com a ridícul, ja que qualsevol fotògraf mínimament expert pot distingir com aquestes ombres no tenen res a veure amb cap efecte òptic i que no són, en cap cas, produïdes per les lents fotogràfiques. I més si és té en compte que les marques apareixen en imatges preses per diferents màquines. El fet que en unes fotografies s’apreciïn més o menys està relacionat amb el nivell de contrast que li hagin aplicat els fotògrafs.\nPerò per a demostrar de forma definitiva la seva versió, des de la Casa Reial van enviar a El Mundo noves fotos on les taques havien desaparegut. Un altre digital de tendència monàrquica exhibia les imatges de la recepció reial al mateix dia a la nit –sense els presumptes hematomes- com a prova de l’error, encara que sense mencionar que les fotografies del matí són de Reuters –o sigui una empresa periodística- mentre que les de la nit són de TresG, una agència de moda i publicitat.\nPerò el que genera tot aquest tipus d’especulacions i rumors, al final, és la històrica opacitat de la Casa Reial fins i tot en temes que a priori serien fàcils d’entendre com el seu estat de salut, tenint en compte que Joan Carles de Borbó ja té 73 anys. Però no sembla que la institució monàrquica acabi d’entendre com es gestiona la informació a l’era d’internet.\nfotografiamonarquiaEstat espanyolEl Mundosilenciament


OLI | 04/09/2019 Ruralcat\nDisponibles els nous valors de referència d’olis, olives i regulacions de molí per a les diferents zones catalanes\nL’Oficina de l’Oli ha actualitzat les dades sobre les característiques i valors de referència per a rendiments, característiques químiques i sensorials, així com regulacions de molí més efectives a cada zona de producció d’oli.\nA l’apartat d’Oli verge de l’Oficina de l’Oli ja hi ha disponibles les noves fitxes amb informació sobre les característiques més usuals de la qualitat dels olis de cada zona productora, les regulacions de molí més efectives i els valors de referència de característiques d’oli i olives observats als olis produïts a Catalunya.\nPel que fa a les regulacions de molí es presenten les regulacions que han demostrat ser més efectives per millorar el rendiment extractiu d’oli als molins de Catalunya. Es donen a conèixer els factors de procés que tenen major impacte sobre les pèrdues industrials, resum anys 2011-2018, per a l’Empordà, Garrigues i Siurana, així com pel Baix Ebre i Montsià. Els factors més importants són la humitat de les olives, la temperatura, temps de batut i la injecció de massa i d’aigua a la centrífuga horitzontal.\nPel que fa als valors de referència de regulacions de molí a Catalunya, es presenten el gràfics amb els valors més freqüents de les variables de procés que han permès mantenir la grassa en la sansa de dues fases per sota del 11% sobre sec als molins de Catalunya. Les variables estudiades són la temperatura i el temps de batut, el ritme d’injecció de massa, la relació aigua/massa injectada a la centrífuga horitzontal, la pèrdua industrial, la retractabilitat i les pèrdues en sansa.\nPel que fa a oli i qualitat, també s’han actualitzat els valors de referència sensorials i químics observats als olis produïts a Catalunya en forma de gràfics de distribució per zones i èpoques de recollida. En aquest apartat hi ha disponibles les fitxes de les zones del Baix Ebre-Montsià, Empordà, Garrigues i Siurana.\nPer últim, quant a rendiments, es presenten els nous valors de referència de característiques de les olives observats als olis produïts a Catalunya, en forma de gràfics de distribució. També estan disponibles les fitxes del Baix Ebre-Montsià, Empordà, Garrigues i Siurana.\nTotes aquestes dades provenen del programa DARP-IRTA de millora de la qualitat dels olis de Catalunya.\nOli Verge (Oficina de l'Oli)


About: Eddie Condon\nEddie Condon (Goodland, Indiana, 16 de novembre de 1904 - Nova York, 8 d'agost, 1973) fou un guitarrista de jazz estatunidenc. Des dels quinze anys actuà com a músic semi-professional en algunes petites orquestres com els Jazz Bandits, on començà ser conegut, potser sota la influència de Hollis Peavey. Condon, que havia estudiat l'ukelele i el banjo, també havia freqüentat als músics de l'Austin High School, de Chicago, on i eren Jimmy Mc Partland, Joe Sullivan, Frank Teschmacher, Bud Freeman i Gene Krupa. El 1927 el que ja es perfilava com l'Escola de Chicago, gravà amb ells. A Nova York, al costat de Red Nichols i els Mound City Blue Blowers, actuà per primera vegada (1928) i és, posteriorment, contractat per treballar en clubs nocturns del Carrer 52; Onyx Club (1935), The Famous Door (1\nL'elit de músics de jazz estatunidenca\nEddie Condon .jpg\nEddie Condon en plena actuació a Nova York\nEddie Condon (Goodland, Indiana, 16 de novembre de 1904 - Nova York, 8 d'agost, 1973) fou un guitarrista de jazz estatunidenc. Des dels quinze anys actuà com a músic semi-professional en algunes petites orquestres com els Jazz Bandits, on començà ser conegut, potser sota la influència de Hollis Peavey. Condon, que havia estudiat l'ukelele i el banjo, també havia freqüentat als músics de l'Austin High School, de Chicago, on i eren Jimmy Mc Partland, Joe Sullivan, Frank Teschmacher, Bud Freeman i Gene Krupa. El 1927 el que ja es perfilava com l'Escola de Chicago, gravà amb ells. A Nova York, al costat de Red Nichols i els Mound City Blue Blowers, actuà per primera vegada (1928) i és, posteriorment, contractat per treballar en clubs nocturns del Carrer 52; Onyx Club (1935), The Famous Door (1936), Nick's (1937), etc... El 1939 donà nombrosos concerts a Nova York, especialment a la Town Hall. Foren les seves cèlebres jazz sessions, retransmeses per nombroses cadenes de ràdio. El 1946, Condon obre el seu propi local nocturn al Greenwich Village, i a partir de 1948 organitza diverses emissions televisives. L'apogeu del seu estil, i els antecedents biogràfics d'un artista indubtablement precoç poden veure's referits en el seu llibre We called it music (Nosaltres l'anomenem música), publicat el 1947. El creador d'aquestes peces clàssiques de jazz modern anomenades Xina boy, Liza, Sugar i Nobody's sweetheart (totes daten de 1926 i 1927) restà molt a prop, en estreta col·laboració d'artistes com Pee Wee Russell, Bud Freeman, Joe Sullivan, Joe Thomas, Muggsy Spanier i George Wetling, entre d'altres, però també col·laborà amb Bobby Hackett, Joe Marsala, Miff Mole i Jack Teagarden. En els seus últims temps, després de diversos premis internacionals, Condon seguia tenint una suggestiva presència personal, una espècie de <dandisme> mundà molt proper a l'aspecte formal del Chicago Jazz. Als 68 anys moria en l'hospital Mont Sinaí, de Nova York. (ca)\nEddie Condon (Goodland, Indiana, 16 de novembre de 1904 - Nova York, 8 d'agost, 1973) fou un guitarrista de jazz estatunidenc. Des dels quinze anys actuà com a músic semi-professional en algunes petites orquestres com els Jazz Bandits, on començà ser conegut, potser sota la influència de Hollis Peavey. Condon, que havia estudiat l'ukelele i el banjo, també havia freqüentat als músics de l'Austin High School, de Chicago, on i eren Jimmy Mc Partland, Joe Sullivan, Frank Teschmacher, Bud Freeman i Gene Krupa. El 1927 el que ja es perfilava com l'Escola de Chicago, gravà amb ells. A Nova York, al costat de Red Nichols i els Mound City Blue Blowers, actuà per primera vegada (1928) i és, posteriorment, contractat per treballar en clubs nocturns del Carrer 52; Onyx Club (1935), The Famous Door (1 (ca)\nEddie Condon (ca)