La pandèmia torna a créixer a les Terres de l'Ebre després de tres dies a la baixa - Imagina Ràdio\nLa pandèmia torna a créixer a les Terres de l’Ebre després de tres dies a la baixa\nLa velocitat de propagació de la Covid-19 (Rt) puja fins a l’1,04 a les Terres de l’Ebre, 31 centèsimes més que ahir. Aquest índex si és superior a l’1 significa que la pandèmia creix. Malgrat això, a dues de les quatre comarques aquest indicador és inferior a l’1, a la Terra Alta és de 0,2 i a la Ribera d’Ebre de 0,21 i és superior al Montsià, d’1,46 i al Baix Ebre d’1,54.\nEl risc de rebrot puja fins a 66 a les Terres de l’Ebre (mitjà-baix), 20 punts més. Per comarques, el risc és mitjà-baix al Montsià amb 43 punts, alt al Baix Ebre amb 129 i baix a la Terra Alta amb 13 i a la Ribera d’Ebre amb 16 punts.\nLa incidència a 14 dies és de 62 i s’ha declarat 15 nous positius per PCR o test d’antigen, cosa que eleva la xifra total en 10.854, 11.201 si es tenen en compte la resta de proves. La taxa de confirmats per PCR o TA entre el 13 i el 19 de juny és de 26 per cada 100.000 habitants i durant aquest període s’han detectat 46 positius, 33 dels quals a la comarca del Baix Ebre. A hores d’ara el 2,64% de les proves que es fan a l’Ebre donen positiu.\nSegons informa Salut a Imagina Ràdio actualment hi ha 3 persones ingressades amb Covid-19 a l’Hospital de Tortosa Verge de la Cinta, totes elles a l’UCI (6 és el total d’ingressats a la unitat de crítics) i no s’ha detectat cap mort i el total és de 180. Els vacunats de la primera dosi arriben a les Terres de l’Ebre a 94.274 (52,1%) i a 58.851 (32,5%) els vacunats de la segona i hi ha 63.103 (34,9%) persones amb la pauta completa, segons dadescovid.cat. Els vacunats de la primera dosi majors de 16 anys son el 60,9% i amb la pauta completa el 40,7%. El 78,6% de la població ebrenca de 50 a 59 anys ja s’ha vacunat amb una dosi, també ho han fet un 64,7% de les persones d’entre 45 o 49 anys, un 46,6% de les de 40 a 44 anys i un 16% de les de 35 a 39 anys.\nArticle anteriorUn home és detingut per perseguir i increpar una noia a l’Ametlla de Mar\nArticle següentLes botigues de petards esperen remuntar les pèrdues de l’any passat


El PP avança a Sánchez que no tolerarà cap relaxació contra els independentistes - Diari La Veu\nEscriba el número 244622\n1 juny 2018 01:00h /\nLa vicepresidenta espanyola, Soraya Sáenz de Santamaría, conversant amb Hernando i Martínez Maillo durant el debat de la moció de censura.\nEl portaveu del PP al Congrés, Rafa Hernando, ha acusat el secretari general del PSOE, Pedro Sánchez, d'haver desfet la majoria del 155 i d'acceptar els vots dels independentistes per a governar "amb els que abans anomenava colpistes". "Ha pactat amb radicals i extremistes que han intentat trencar Espanya", ha dit Hernando, que sospita que hi ha hagut pactes obscurs.\nPer això s'ha preguntat què els haurà oferit "a canvi del seu vot". En aquest sentit, ha avançat que no permetran canvis en el codi penal per a "indultar o donar immunitat i impunitat" als presos i als encausats pel procés. Hernando ha carregat també contra el PNB i els ha dit que s'han equivocat pensant que "eren gent de paraula". A més, els acusa de tornar "a l'època d'Ibarretxe".\nSobre Bildu, ha dit que Sánchez serà president també amb "els vells amics d'ETA". També ha preguntat a Sánchez si li dirà al president Torra que és "un racista i un supremacista" quan s'hi reunisca o si "canviarà de discurs". En un discurs molt dur, ha acusat que el PSOE vol arribar a La Moncloa "per la porta del darrere" i ha dit que és un "frau" i una "vergonya". "Retire la moció si li queda dignitat", ha dit durant el discurs.\nEscriba el número 634973


Pensionistes clamen contra la «matança» de les residències\nsol·liciten una sanitat pública amb recursos\nEuropa Press / Vídeo: José Luis Roca\nMadrid - Dimecres, 03/06/2020 - 16:11\nUn grup de pensionistes s’han concentrat aquest dimecres davant la Reial Casa de Correus, seu de la Presidència de la Comunitat de Madrid, per mostrar el seu rebuig a la «matança» a les residències de la regió durant el coronavirus i per exigir una Sanitat pública i amb recursos.\n«Hi està havent una matança a Madrid que és insuportable», ha afirmat a Europa Press el membre de la Plataforma de Pensionistes de Móstoles Gerardo Ruiz Catalán, que ha emmarcat la concentració en les mobilitzacions periòdiques que fa aquest grup social per «defensar una pensió digna».\nAl principi, aquest col·lectiu tenia pensat concentrar-se al migdia, hora que es va retardar després que la Comunitat de Madrid demanés a la Delegació del Govern que no coincidís amb el minut de silenci per les víctimes de la pandèmia. També s’han manifestat aquest dimecres els Firaires de Madrid i preparen una concentració per dilluns al Congrés dels Diputats.\nLa Comunitat de Madrid farà un nou repartiment de dues mascaretes FFP2 a persones de més de 65 anys\nL'ajuntament madrileny ja treballa amb el Reial Madrid davant la possible victòria de la Lliga\nTemes: Residències d'avis Madrid


Ramon Turull Bargués - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n1.5El quinzenari Segarra\n1.8.1Notícia de Cervera i la Segarra\n1.8.3Llibre de Cervera\n1.8.4Història de la Universitat de Cervera\n(S'ha redirigit des de: Ramon Turull)\n(ca) Ramon Turull i Bargués\n8 novembre 2005 (83 anys)\nprofessor, editor, llibreter, poeta, dramaturg\nRamon Turull va viure i va entendre el món a partir de la premsa, els llibres i la conversa, sense necessitat ni ànim de moure’s. Vist amb perspectiva, Ramon Turull va ser, sense estridències ni heroïcitats, com d’altres homes de la seva generació, un d’aquests personatges cerverins que, quan el país es trobava en hores baixes, va mantenir, com qui diu sense pretendre-ho i potser sense saber-ho, la flama de l'esperit col·lectiu. Liberal en un context ultraconservador, va defugir el compromís polític, però en canvi va traginar per tirar el país endavant. Certament, va ser d’aquells individus que va fer de baula entre un passat que havia estat prometedor i un present que transitava des de la foscor franquista vers un futur incert.\nLa família Turull, de renom Cal Venturoso, procedia de Vergós Guerrejat, i es va instal·lar a Cervera a principis de segle xx muntant un magatzem de venda de productes per a l’agricultura. El pare, Francesc, va morir als 54 anys poc abans de la guerra, i això obrí la porta a la dispersió del patrimoni i dels mateixos membres de la família. La vídua, Dolors Bargués, i l’única filla, Carme (amb el seu fill, Ramon Albareda Turull), es van instal·lar a Lleida a casa de la seva germana, la tieta Pepeta, vídua de guerra.\nJa vivia a la ciutat del Segre, també, el fill major (d’un primer matrimoni), Joan Turull Duch, i igualment s’hi instal·laria, un cop acabat un llarg període militar (entre guerra i servei militar afegit) i casat amb la balaguerina Teresa Torres, l’altre fill, el Josep o Pepe Turull, que més endavant, a mitjan anys 50, emigraria a l’Argentina, on morí als 90 anys d’edat el 2009, i on encara viuen la seva viuda i dos dels seus tres fills. El Ramon Turull, doncs, passà llargs períodes sol a la casa de Cervera, entre els anys 40 i 50, fins que es casà el 19 de desembre de 1959 amb la Paquita Rubinat Ninot, filla petita de Cal Felis de Verdú, que tanmateix havia nascut ja a Cervera i, de fet, vivia a la primera casa del mateix carrer de les Verges o General Güell, fent cantonada, davant per davant de l'església de Sant Antoni.\nNascut el 1922, Ramon Turull era doncs de la “quinta del 43” (es va lliurar de fer la guerra per dos anys, ja que la famosa “Lleva del Biberó” corresponia a la del 41, és a dir els nascuts el 1920, com els seus amics Joan Salat o Josep Benet). Va fer el servei militar entre 1944 i 1946 a Nador, al nord d’Àfrica, una població situada un poc al sud de Melilla, avui dins del Marroc. Allí el Turull (“el Teruel”, li deien, desacostumats a pronunciar un cognom tan català) va prendre contacte amb el món magribí i musulmà (afirmava haver-se llegit l’Alcorà), i feu principalment funcions educatives i culturals, com ara ensenyar a llegir i escriure els molts analfabets que hi havia entre els reclutes, o redactar i editar la revista del campament. Aquest període coincidí amb els inicis de la revista cerverina Segarra, fundada precisament el 1944, en la qual col·laborà des d’Àfrica enviant uns articles, entre reflexió i crònica, sota el títol de secció “Nadorianas”, on exercità de manera definitiva l’art de la síntesi, que marcaria el seu estil per sempre.\nEls anys de la crua postguerra, les dècades dels 40 i 50, van ser malgrat tot, a Cervera, un període de creativitat i, en definitiva, de represa. Sense oblidar altres iniciatives importants com la Passió o les activitats d’Acció Catòlica, en què ell no participà de manera directa, Ramon Turull sí que va intervenir en la fundació del quinzenal Segarra (on col·laborà fins a la seva transformació en el mensual Segarra Actualitat, i encara després en aquest, a més d’altres publicacions locals i comarcals), així com en múltiples activitats de caràcter cultural, sobretot les relacionades amb el periodisme, la poesia i el teatre. També van ser èpoques d’interessos per ampliar cultura i coneixements lingüístics; Ramon Turull fou autodidacte en llengua catalana, de la qual arribaria a ser el primer i principal professor a la ciutat entre els anys 60 i 80, i en una imatge de mitjan anys 50 se’l veu amb una colla d’amics i amigues estudiant anglès mitjançant revistes nord-americanes, al menjador mateix de la casa familiar.\nTot i haver iniciat els estudis de Dret a la Universitat de Barcelona, Ramon Turull va completar els estudis de magisteri en la modalitat d’estudiant lliure. La seva faceta docent es va desenvolupar en diferents institucions educatives. La primera va ser la Mutua Escolar. Aquest centre va néixer el 1940 de la iniciativa privada i durant molts anys fou l'única institució d’ensenyament secundari que hi hagué a Cervera després de la guerra, quan va cessar l’activitat de l’institut Ramon y Cajal. El claustre docent durant l’època de plenitud del centre estaria format per Josep Pagès Corbera, Ramon Turull Bargués, Maria Rosa Altisent Comaposada, Josep Tella Pont, Carme d’Olalde Montiu i Ramon Rubinat\nEls professors de la Mútua van marcar unes quantes generacions de cerverins durant la llarga postguerra. Després de la Mútua, la seva activitat docent es va desplegar a l’Institut Laboral –després Antonio Torroja- i a l’Institut La Segarra, fins a la seva jubilació l’any 1987.\nUna altra activitat docent i cultural especialment significativa de Ramon Turull va tenir lloc a partir de 1968 amb els cursos de català que oferia als vespres sota l’aixopluc de la Càtedra de Cultura Catalana Samuel Gili i Gaia de l’Institut d’Estudis Ilerdenses. Entrada la democràcia, va seguir impartint cursos de català per a adults ja sota els auspicis del Consorci per la Normalització de la llengua.\nEl quinzenari Segarra[modifica]\nQuan tenia 22 anys, Ramon Turull va formar part dels grup de joves cerverins que el juny de 1944 van crear el quinzenari Segarra. Era una idea sobre la qual hi donaven tombs feia temps i que no va acabar de cristal·litzar fins que a la veïna Tàrrega es disposaven a donar a llum una publicació equivalent. Tot i que fou un dels impulsors de la iniciativa, el servei militar a l’Àfrica el tingué allunyat de la gestió de la publicació.\nEl primer consell de redacció, l'integraven Josep M. Sarrate, que en fou el primer director, Emili Rabell, que en va prendre el relleu molt aviat, Josep Mestres i Pere Riba. Entre els col·laboradors del primer moment hi havia Ferran Razquin, Carles Cepero i el mateix Ramon Turull, i al començament dels anys 50 s'hi comptava Ramon Térmens, Josep Ferran, Ramon Turull, Emili Rabell, Jaume Magre, Josep Mestres, Josep M. Boquet, Pepe Vidal, Joan Salat, Ferran Razquin, Josep Batlle i Pere Riba.\nDurant la dècada de 1950, i sobretot a partir de 1952 (quan complí 30 anys, encara solter), Ramon Turull es va dedicar amb especial intensitat i èxit a la tasca d’escriptor teatral. Sense deixar ni la docència ni la constant dedicació periodística, a partir d’aquella data se succeirien diverses obres, algunes d’elles premiades en certàmens nacionals, que el van situar entre els dramaturgs emergents de les generacions de postguerra en llengua catalana, al costat de Josep M. Folch i Camarasa o Josep Maria Espinàs.\nDues d’aquestes obres foren a més publicades dins de la popular col·lecció de textos teatrals de l'editorial Nereida, El fabricant de nadals (1959) i L’amor truca a la porta (1958), que va ser sens dubte el seu major èxit (més de 500 representacions) junt amb la seva versió dels Pastorets, Rosa de Betlem (1959), que es representa encara.\nDesprés de gairebé dues dècades (anys 60 i 70) dedicat a altres afers (especialment la docència a la Mútua i a l’Institut, i la creació de la llibreria Dondara i de l'editorial Biblioteca de Cervera i la Segarra, sense oblidar naturalment la formació d’una família pròpia i la participació en institucions com el Casal, que presidí, o la mateixa Paeria de Cervera, on fou regidor de cultura), Ramon Turull va reprendre als anys 80 i 90 una carrera com a escriptor que, deixant a banda les constants col·laboracions a la premsa (en particular a Segarra), havia deixat aparcada a finals de la dècada dels 50. A diferència de la producció d’aleshores, centrada en el teatre, ara els gèneres serien molt més diversos i, malgrat incloure també alguna nova peça teatral (inèdita, com L'escoltador), abastaria sobretot la poesia (Petit poema de Cervera, 1984; Repicons de Sant Magí, 1985), la narrativa per a infants (La bruixa enemiga de la Carranca i vuit històries d’animals, 1992) i l’assaig sobre cultura popular i història (La festa de Sant Magí a Cervera, 1977, de diversos autors; Històries de Cervera VI: homes, fets, converses i anècdotes sobre campanes, 1993; Petit àlbum de Cervera, 1997).\nRamon Turull, amb l’ajut de la seva esposa Paquita (modista de professió), es dedicava a la venda de llibres des de finals dels anys 60, en el seu domicili al primer pis de Cal Venturoso. Llibres infantils i juvenils i enciclopèdies de tota classe, sobretot, que van començar a abastir les llars cerverines d’aquests béns culturals en un moment en què a la ciutat no hi havia pròpiament cap llibreria “de llibres” (sí impremtes, quioscos i papereries, algunes de llarga tradició). Però el moment clau va ser la fundació, l’any 1972 (el mateix de l'edició del Llibre de Cervera, i quan Ramon Turull complia just els 50 anys) de la Llibreria Dondara, inaugurada el 7 de desembre d’aquell any. Fins al 1987, moment de la jubilació del titular, l'establiment va ser regentat per la família, amb la Paquita al capdavant i l’ajut dels fills i d’una dependenta (Laura Carasol primer, i després Concepció Caus durant molts anys); el Ramon s’ocupava en particular de la part de llibreria, i era habitual trobar-lo assegut (i fumant), amb la màquina d’escriure o bé donant conversa (o veritable tertúlia), a la tauleta-camilla rodona que hi havia entrant a mà esquerra, just darrere dels aparadors. En tot cas, molts cerverins i alguns forans recorden els temps de plenitud de la Llibreria Dondara com un important focus de cultura, i com un lloc on s’estava al corrent del que passava arreu del país i del món, amb un servei de novetats ben nodrit (els taulells laterals i els aparadors es renovaven contínuament), que es complementava amb un fons ben seleccionat amb les millors obres de la literatura catalana, castellana (i hispanoamericana, a l’època del boom) i universal, i amb llibres de tota mena, no sols de novel·la o narrativa. El contacte era constant amb les principals editorials i distribuïdores, i són molts encara els antics viatjants i responsables d’aquestes empreses del llibre que recorden amb singularitat el cas d’aquella llibreria tan activa al cor de la petita ciutat de la Segarra...\nNotícia de Cervera i la Segarra[modifica]\nLa tasca d’editor de Ramon Turull s’encetava l’any 1971 amb la publicació del quadern L'ensenyament del francès a Cervera 1903 – 1971... Aquest opuscle de 60 pàgines significava el veritable tret de sortida d’una magna col·lecció que Ramon Turull planejava impulsar sota el nom de Biblioteca de Cervera i la Segarra. I això amb la pretensió, segons el mateix autor, "de reunir la principal matèria dispersa escrita sobre Cervera i la comarca, i consignar d’una manera objectiva l’actualitat que, només demà, serà història. Llibres, doncs, d’història feta i d’història viva, a manera d’una crònica llarga que enllaci el passat amb el futur a través del pont d’ara".\nL’autor preveia que els quaderns monogràfics que seguirien podrien ser "relligats al cap de vuit o deu números, i amb l’índex corresponent, i puguin formar un volum de la Biblioteca. Aquestes quaderns, el títol genèric dels quals serà simplement, expressivament, el de Notícia de Cervera i la Segarra, permetran, per una banda, servir més l’actualitat, i per una altra, publicar matèries presents o pretèrites que, tot i el seu interès, no donen prou per a un llibre."\nI així fou com, certament, amb el pas del temps, Ramon Turull arribà a publicar tres volums d’aquella “Notícia de Cervera i la Segarra”, amb aquelles tapes grogues ben singulars. Els volums, però, no reeditaven les obres que comprenien, sinó que literalment les enquadernaven conjuntament i hi afegien un índex general. El primer volum de “Notícia...” era relligat el 1978 amb sis quaderns, el segon el 1982 amb deu i el tercer i últim volum es relligava el 1985 amb sis quaderns més.\nFinalment hi havia consignats 25 quaderns, però ni tots van ser relligats ni tots havien estat originàriament editats per Ramon Turull, com ell mateix sempre advertia, amb el que la sèrie aplegava material d’origen ben divers, des del Grup de Recerques de les Terres de Ponent fins a l’Institut d’Estudis Ilerdenses. Ramon Turull se sentia especialment cofoi de poder reproduir, a les guardes del volum tercer, una llista amb els 78 col·laboradors de la BCiS fins aquell 1985.\nAmb el pas dels anys el gran projecte marc que era la “Biblioteca de Cervera i la Segarra” es va anar vertebrant, fins a arribar a definir-ne cinc sèries que batejaria amb el nom de les cinc campanes del campanar de Cervera. La sèrie Seny Major acolliria les tres obres majors que havia editat Ramon Turull, cadascuna amb sobrecobertes d’un color diferent: el Llibre de Cervera (tabac), el Llibre de la Universitat (verd) i els tres volums referits de “Notícia de Cervera...” (groc). La sèrie Nova va acollir 15 volums de butxaca, amb un disseny de Jordi Sàrries que va marcar-ne tota la col·lecció i que recordava els memorables d’Austral; va iniciar aquesta sèrie el Petit Poema de Cervera i el va cloure el sisè volum d’Històries de Cervera. La sèrie Tibau, certament com la campana, aplegava obres històriques i literàries de dimensió mitjana i intermèdia, entre la Major i la Nova, i hi van trobar cabuda des de l’Antologia poètica de Josep Solsona fins a la Taula de Canvi de Llobet Portella; com també era consignat, hi havia edicions de procedència editorial diferent, des de l’IEI fins als Amics de Sant Magí. La quarta sèrie era la Trinitat, i agrupava allò que no eren llibres, concretament un parell de cassetes i uns goigs. I finalment la sèrie Carranca, que es va identificar amb la seva obra infantil La bruixa enemiga de la Carranca.\nLlibre de Cervera[modifica]\nVist en perspectiva, potser el lloc més destacat en la seva tasca d’editor el va ocupar el Llibre de Cervera, i això per, com a mínim, tres motius: perquè clarament inaugurava un vast i substanciós projecte editorial; per la transcendència de l’obra; i per la seva magnitud formal i substancial. La “Presentació” que el mateix Ramon Turull signava al Llibre de Cervera n’assenyalava els objectius i les característiques. Després de renunciar a publicar els escrits esparsos d’Agustí Duran i Sanpere d’ençà de 1912, es va optar per quelcom diferent. L'editor, donant la paraula a l’autor, advertia el següent: “que ningú no cregui que Llibre de Cervera pretén ésser una història de Cervera amb un fil conductor a través dels diversos apartats. Ben altrament, és més aviat un conjunt d’assaigs i de petites monografies amb espais deixats en blanc. Hem procurat, això si, ordenar els articles reproduïts d’acord amb els temes que hi són tractats i salvar els buits observats amb articles inèdits. Altres vegades, hem alleugerit articles suprimint els apèndixs documentals o convertint-los en una regesta sovint abreviada”. Segons l'editor, el material inèdit o el material que havia estat tan refet que se n’hi podia considerar, abastava gairebé les dues terceres part del llibre. El volum va aparèixer per Sant Jordi de 1972 i va ser imprès a les indústries gràfiques F. Camps Calmet, de Tàrrega, que, sense autorització, se’n va irrogar l'edició.\nSe’n va fer una tirada de 1000 exemplars que va resultar un autèntic èxit popular. Gent de tota índole i procedència social, cultural i econòmica volien tenir el Llibre de Cervera del senyor Duran amb una actitud gairebé reverencial. El Llibre de Cervera, fill de Duran i Sanpere i de Ramon Turull, acabava de convertir-se en un autèntic referent d’identitat i cerverinisme, a banda d’un instrument de primera línia de divulgació històrica i científica. A aquella primera edició de 1972 (i que manté un dipòsit legal datat el 1971), amb el llom quadrat, la fotografia del campanar a la portada, i una tirada a part amb enquadernació de luxe, en va seguir una segona edició el 1977 per Curial Edicions. La segona edició modificava breument la presentació, suprimia una breu semblança de l’autor que havia escrit Joan Ainaud i reproduïa en edició anastàtica el tronc central de l’obra, amb les mateixes fotografies de la primera edició i de les que tan orgullós se’n mostrava Ramon Turull. Finalment, i després de molts anys d’exhaurides les reimpressions de Curial, l’any 2001 la regidoria de Cultura de la Paeria de Cervera va impulsar una nova edició, la tercera, amb motiu del 25 aniversari de la mort d’Agustí Duran i Sanpere. Llibre de Cervera era un volum de 576 pàgines, 134 imatges, 29 pàgines d’índex onomàstic i 13 pàgines d’índex de làmines..\nHistòria de la Universitat de Cervera[modifica]\nL’èxit editorial i popular del Llibre de Cervera va animar Ramon Turull cap a un nou projecte d’embergadura: l’any 1981 reeditava l’antiga Reseña histórica, científica y literaria de la Universidad de Cervera, de Federico Vila. L’obra havia estat publicada originàriament l’any 1923 i malgrat el pas dels anys, en aquells moments encara era considerada la millor història de la Universitat de Cervera. Ramon Turull publicava l’obra, de 433 pàgines, afegint, al text original, un pròleg redactat expressament per a l’ocasió per Miquel Batllori, un complet índex sistemàtic, una notable sèrie fotogràfica de Gómez Grau i una mena d’annex sobre una segona restauració de l'edifici. Cal admetre que aquesta iniciativa editorial va significar un fracàs econòmic i de distribució. L'editor creia que reeditant l’obra en castellà plourien les comandes d’arreu de l’Estat, i no va ser així, de la mateixa manera que l’obra, pel seu to erudit i precisament per publicar-se en castellà en plena eclosió del català, tampoc no es va vendre a nivell cerverí. Va ser, certament, l’últim dels grans projectes editorials de Ramon Turull. En endavant seguí publicant obres menors, com les populars i entranyables de la Sèrie Nova.\nL’amor truca a la porta (1958)\nEl fabricant de nadals (1959)\nPetit poema de Cervera (1984)\nRepicons de Sant Magí (1985)\nLa bruixa enemiga de la Carranca i vuit històries d’animals (1992)\nAssaig sobre cultura popular i història:\nLa festa de Sant Magí a Cervera (1977)\nHistòries de Cervera VI: homes, fets, converses i anècdotes sobre campanes (1993)\nPetit àlbum de Cervera (1997)\nBlanca Cuñé i Xavier Santesmasses, “Conversa amb Ramon Turull”, a Segarra Actualitat, núm. 1 (gener de 1997), pàg. 33-35.\nRosa Fabregat, "Homenatge a Ramon Turull", a Segarra Actualitat, núm. 68, (juliol de 2002), pàg. 19-26.\nDiversos autors, Segarra Actualitat, núm. 84, (novembre de 2003), pàg. 2-11.\nMax Turull i Albert Turull, "Ramon Turull. 90è aniversari del seu naixement", a Segarra Actualitat, núm. 185, abril de 2012, pàg. I-XII.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ramon_Turull_Bargués&oldid=30372656»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 16 juny 2022 a les 17:45.


Un jutjat de Vic cita a declarar el cap dels Agents Rurals per l'1-O\n+ Notícies - 11/09/2018 - 23:11\nInvestiguen Marc Costa per un presumpte delicte de desobediència per defensar un col·legi electoral de Sant Julià de Vilatorta\nUn jutjat de Vic ha citat a declarar el director general dels Agents Rurals, Marc Costa, com a investigat per un presumpte delicte de desobediència per la celebració del referèndum de l'1-O a Sant Julià de Vilatorta (Osona), el seu municipi de residència. Segons ha explicat el mateix Costa a través del seu perfil de Twitter, l'1-O va estar al seu col·legi electoral per "poder votar i decidir entre tots d'una manera democràtica i pacífica el nostre futur polític". Segons el seu relat, un mosso va aixecar una acta que l'identificava específicament, ja que el mateix Costa va presentar-se per oferir-li col·laboració. Arran d'aquesta acta i d'un informe previ de la Guàrdia Civil, assegura Costa, "s'han incoat des d'un Jutjat d'Instrucció de Vic unes diligències penals prèvies per determinar si la meva actuació va ser constitutiva d'un delicte de desobediència".\nCosta explica que, amb anterioritat, l'Audiència Nacional ja va intentar incloure'l en la causa judicial per sedició i organització criminal que va instruir contra el Major Trapero i l'antiga cúpula dels Mossos. Finalment, però, Costa no va formar part d'aquesta causa, tot i que assegura que la magistrada Lamela "va deduir testimoni al deganat de Barcelona d'un ofici que va realitzar la Guàrdia Civil sobre la meva persona i, més concretament, de la meva ideologia, activitat i amistats polítiques".\nAquest ofici de la Guàrdia Civil, relata Costa, juntament amb l'acta dels Mossos és el que ha servit al jutjat de Vic per instruir les diligències penals.\nEl cap dels Agents Rurals critica que aquestes diligències són una "clara mostra de la regressió els nostres drets més fonamentals i la persecució d'una ideologia democràtica i pacífica". Per això, Costa fa una crida a participar a la Diada per "fer sentir la nostra veu, denunciar tota aquesta persecució política i judicial i deixar clar que no pensem renunciar a res".


Three-Bedroom Apartment with Sea View in Kastel Gomilica Kastela Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Kastela, Three-Bedroom Apartment with Sea View in Kastel Go és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nThree-Bedroom Apartment with Sea View in Kastel Go també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Kastela. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen habitació familiar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Three-Bedroom Apartment with Sea View in Kastel Go és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Kastela.


Assentament d'Islàndia - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nMapa de l'assentament Viking als segles VIII (vermell fosc), IX (vermell), X (taronja) i XI (groc). L'assentament d'Islàndia era part d'una migració vikinga més amplia.\nUna pàgina d'un manuscritde Landnámabók, una font primària sobre l'assentament d'Islàndia, conservat a l'Institut Árni Magnússon a Reykjavík\nL'assentament d'Islàndia és generalment considerat que va començar a la segona meitat del segle IX, quan els pobladors nòrdics emigraven a través de l'Oceà Nord Atlàntic. (Tanmateix, els resultats de carboni d'un treball recent, publicat al diari Skírnir, suggereix que el país es pot haver poblat a la segona meitat del segle VII.) Les raons per la migració es pot haver donat per una escassetat de terra de conreu a Scandinavia, i una disputa civil ocasionada per les ambicions del rei nòrdic Harald I de Noruega. A diferència de la Gran Bretanya i Irlanda, Islàndia era una terra sense assentaments, i podria ser reclamat sense guerra amb els habitants.\nEls historiadors típicament es refereixen a l'any 874 com el primer any d'assentament, i l'Edat Islandesa de l'Assentament (en islandès: Landnámsöld ) es considera entre els anys 874 i 930, punt en què la majoria de l'illa s'havia reclamat i Alþingi Althingi, l'assemblea de la Commonwealth Islandesa, va ser fundada a Þingvellir (Thingvellir). Gairebé tot el que se sap sobre els primers pobladors ve d'Íslendingabók per Ari Thorgilsson, i Landnámabók, dos fonts històriques conservades en manuscrits de pells. Landnámabók llista en 435 homes els pobladors inicials, la majoria d'ells es van instal·lar en les parts del nord i cap al sud occidental de l'illa.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Assentament d'Islàndia\n↑ RÚV news item http://wayback.vefsafn.is/wayback/20100301180604/www.ruv.is/heim/frettir/frett/store64/item310447/\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Assentament_d%27Islàndia&oldid=16678428»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 març 2016 a les 22:52.


Arriba la segona edició de la “East Mallorca Girls CUP” – Rellevant.cat\nArriba la segona edició de la “East Mallorca Girls CUP”\nLa millor concentració de futbol base femení dels últims temps.\nMallorca acollirà, del 24 al 27 d’octubre, la millor concentració de futbol basi femení dels últims temps. Vint-i-quatre equips de categories sub-14 i sub-16 competiran en la zona de Cala Millor, Sant Llorenç des Cardassar i Son Servera, en la que serà segona edició de l’anomenada ‘East Mallorca Girls Cup’, un esdeveniment que arriba de la mà de Menorca Events i el Consorci Turístic de Cala Millor i que compta amb l’important suport i patrocini de la Fundació Mallorca Turisme.\nEl Consorci Turístic de Cala Millor està format per representants dels Ajuntaments de Son Servera i Sant Llorenç i l’Associació Hotelera Badia de Cala Millor-Sa Coma.\nI és que turisme i esport van molt lligats a aquest esdeveniment. L’oportunitat de visitar indrets de Mallorca en temporada baixa és un al·licient més per a pares, mares, familiars i amics de les jugadores que es donaran cita a la major de les Balears.\nSi els establiments hotelers pretenen desestacionalitzar el turisme a Mallorca, aquesta és una bona oportunitat\nSi l’any passat, la primera edició va comptar amb la participació de 10 equips (l’Atlètic de Madrid es va proclamar campió), aquest any, la presència d’equips s’ha duplicat i supera les previsions establertes.\nBayern Münich, París Saint Germain, Athletic Club de Bilbao, Atlètic de Madrid, RCD Espanyol de Barcelona, València C.F, i altres equips de renom han anunciat ja la seva participació en un torneig que aviat confeccionarà el calendari de partits i els seus corresponents escenaris.\nL’organització treballa per a concretar els trasllats i les estades dels equips en diversos hotels de la zona de Cala Millor que cediran places als diferents clubs participants.\nS’espera una gran resposta de part dels mitjans de comunicació. D’entrada, la direcció de l’àrea d’Esports d’IB3 Televisió ja ha confirmat l’emissió en directe de la majoria de partits. L’ens autonòmic està disposat a potenciar el futbol femení i aquesta és la seva gran oportunitat.\nLa Federació de Futbol de les Illes Balears confeccionarà una Selecció Balear sub-14 per a competir en aquest esdeveniment.\nConcert a Manacor – Relats mitològics i amorosos. Del madrigal a l’òpera\n10 d'octubre de 2019 Magdalena Ordinas Esports Deixa un comentari


Google+ Edithsme: 90 Frases de Mort i 9 poemes de Dol\nI des de la teva partida, les meves nits estan més plenes de records que d'estrelles.\nNo ploris amor meu, he sentit a dir que un torna sempre als llocs on va estimar i va ser estimat. -Edithsme-\nNomés el que es perd es queda per sempre.-Henrik Ibsen-\nNo es tracta d'oblidar sinó de recordar sense que et faci mal. -Edithsme-\nL'essència d'una persona no mor fins que s'extingeixen totes les vides que va tocar.\nPuc aguantar el comiat perquè sé que les nostres ànimes encara estan unides. És probable que sempre ho hagin estat i que sempre ho estiguin. Potser haurem viscut mil vides abans que aquesta i potser ens haurem retrobat en cadascuna d'elles ... I fins i tot és possible que en cada retrobada ens haguem separat per les mateixes raons. Això vol dir que aquest adéu és a un temps un adéu mil·lenari i també el preludi d'un adéu nou que sens dubte vindrà aviat. Però per si m'equivoco i no tornem a veure'ns, però per si m'equivoco i aquest és un veritable comiat, recorda que la teva ànima i la meva estan destinades a estar juntes i sens dubte tornaran a trobar-se en una altra vida, i encara que les estrelles hagin canviat, no ens estimarem només per aquesta ultima vegada, sinó també per totes les vegades anteriors. -Lletres adaptades per Edithsme del llibre “Diari d’una passió”-\nAl final, d'això és tracta, de deixar un dolç record que assossegui el cor i reconforti l'ànima. -Edithsme-\nEstàvem, estem, estarem junts. A trossos, a estones, a parpelleigs, a somnis. -Mario Benedetti-\nAlguns li diuen final, a mi personalment m'agrada dir-li el començament d'alguna cosa diferent.\nNo ploris vida meva, serè la teva memòria quan necessitis recordar com s'estima.\nSom aquí per riure'ns del destí, i viure tan intensament la nostra vida que la mort no tindrà més remei que tremolar al rebre'ns. -Charles Bukowski-\nSempre existirà un demà i la vida ens donarà una altra oportunitat per fer les coses bé, però per si m'equivoqués i avui és tot el que ens queda, m'agradaria dir-te amor, quan t'estimo i que mai t'oblidaré. -Gabriel García Márquez-\nDiuen que algunes vides estan unides a través del temps per un crit molt antic. Cal doncs escoltar molt atentament perquè estic convençut que tornarem a coincidir en el temps. -Edithsme-\nTots dos sabíem que no podia ser etern, però tots dos sabem que ho hem fet inoblidable. -Edithsme-\nLa mort no arriba amb la vellesa sinó amb l'oblit. -Gabriel Garcia Marquez-\nLa tristor de la mort som nosaltres qui la vestim de dol perquè la pena de morir-se no és del mort sinó dels que es queden en aquesta terra, fermats sempre a la mateixa pedra, sense tirar ni cap endavant ni cap enrere. -Edithsme-\nTant de bo coincidim en altres vides, ja no tan tossuts, ja no tan joves, ja no tan cecs ni obstinats, ja sense raons ni passions, ja sense orgull ni pretensions. Tant de bo. I és que tenim el mal costum d'estimar a mitges, de no mostrar el que sentim als que estan més a prop, tenim el mal costum de trobar a faltar el que més estimem només quan ho perdem, i és llavors quan l'enyorem. Tenim el mal costum de perdre el temps, buscant tantes metes falses, tants falsos somnis. Tenim el mal costum de no apreciar el que de veritat importa, i només quan ho perdem, ens adonem del que de veritat importa. -Charles Bubowski-\nA la mort se la rep de front i amb valor, i si de cas després se la convida a una copa. -Edgar Allan Poe-\nNo ploreu, sabeu que mai m'han agradat les llàgrimes. Me'n vaig amb la certesa que la meva vida ha arrelat de tal manera en les vostres vides, que amb prou feines cauran les fulles seques de moltes primaveres abans que es noti la meva absència. -Edithsme-\nHe decidit desdoblar la meva existència i dividir-la en dues parts iguals. Una part que segueixi embolicada en el teu record, en aquesta dolça malenconia que m'envaeix en pensar en tu, i l'altra, que voli lliure, que es desprengui finalment de la teva ombra, que navegui lluny del que alguna vegada va ser la nostra història, i que al final de tots els finals, es trobi una vegada més amb tu, i així, donar-li un nou inici a aquest cicle, a aquest conte interminable. -Víctor de la Hoz-\nL'únic que em dol de morir-me és que no sigui d'amor. -Gabriel García Marquez-\nNo tenim por de la mort, el que realment temem és que després d'ella ningú noti la nostra absència. -T.S.Eliot-\nNo ploreu estimats, no heu perdut a ningú, aquell que ha mort, simplement se'ns ha avançat en el camí, perquè al final és allà on anirem a parar tots. I a més, recordeu que el millor d'ell, el seu amor, segueix habitant dins els nostres cors. -Facundo Cabral / Adaptació de Edithsme-\nQuan el temps passi i tu m'oblidis, de manera silenciosa viuràs en mi, perquè en la mitja ombra dels meus pensaments, tots els records em parlaran de tu. - G.A Béquer-\nNo ploris vida meva, encara no m'he marxat del tot, ni penso fer-ho tampoc. T'esperaré pacient entre la llum i l'ombra de l'horitzó fins que arribi la teva hora. Fins aleshores viu plenament la teva vida sense nostàlgies o rancúnies, viu pels dos i somriu, mai m'ha agradat l'aigua salda, i tu ho saps, sempre l'he preferit dolça i clara com la teva mirada. No pateixis estimada, estaré bé i tu també. Ens retrobarem cada nit, en cada somni i en cada estació rere la cortina fosca que separa els nostres mons. No ploris vida meva, encara no m'he marxat del tot, ni penso fer-ho tampoc. -Edithsme-\nLa mort és una vella història, i no obstant això sempre resulta nova per a algú. -Ivan Turgueniev-\nEspero que quan la mort em trobi, em trobi somrient. Que em trobi gastat d'haver viscut tant. Que em trobi lliure i satisfet, sense deutes, sense secrets, sense dubtes i penediments. Quan marxi espero deixar una llum encesa pels que vénen i també per als que es queden. Espero haver sembrat una mica d'amor i de consciència, una mica d'esperança. Només espero haver tocat algunes ànimes, obert alguns ulls, dibuixat alguns somriures i si de cas estarrufat algunes pells. Només espero haver estimat. I és que quan la mort em trobi, només espero haver viscut prou. -Emiliano Sanchez-\nLa vida és bonica i la mort tranquil·la, el dolent és la transició. -Isaac Asimov-\nExisteixen persones que porten al món una llum tan gran que fins i tot quan se'n van, aquesta llum roman.\nI quan arribi el moment suprem i estigui proper el meu darrer alè. Quan exhali el meu últim sospir i m'arribi el son etern, no ploreu, no em desperteu i sobre tot no patiu per mi, ja em coneixeu, allà on vagi serè feliç, doncs d'alguna manera us portaré sempre amb mi, potser no molt a prop però si molt a dins. -Edithsme-\nNo cal lamentar-se per la mort, sinó per les vides que la gent viu o no viu fins el dia de la seva mort. -Charles Bubowsky-\nNo celebris mort, avui la teva victòria, ja que la meva mare encara viu tota sencera en la meva memòria. No t'enorgulleixis tampoc si em veus plorant, doncs jo no m'avergonyeixo d'enyorar-la tant. Ella m'ha ensenyat, mort, a no tenir-te por doncs la meva estimada se'n va anar lluitant. No t'enorgulleixis mort, ja que el teu triomf és buit, encara ara el seu amor és viu i em seguirà protegint. -Cant a La Mort / Rubèn Blades / Adaptat per Edithsme-\nSi la vida no fos el preludi a una altra vida, la vida present seria una burla cruel. -Mahatma Gandhi-\nMai oblidis que allà on vagi t'espero, i mai esperis que allà on vagi t'oblidi. -Edithsme-\nNo he mort, només he marxat abans i no vull que em recordeu amb llàgrimes, com si fos un d'aquells que no té esperança. No he mort, perquè encara que el meu cos no hi sigui, la meva presència es farà sentir sempre. Serè el record dolç que batega a batzegades dins la teva memòria, i serè també una bonica pàgina de la teva història. Perdó a tots, abans que tot, se'm va oblidar dir-vos, que no he mort, que només he marxat abans. -Adaptat per Edithsme-\nEstic disposat a trobar-me amb el meu Creador, però si el meu Creador està preparat per a la gran prova de reunir-se amb mi, això és una altra qüestió. -Winston Churchill-\nEl que venç als altres, és fort, el que es venç a si mateix és poderós però aquell que sap que no perirà en morir, aquest és etern. -Lao-Tsé-\nRecordeu que les llàgrimes més tristes vessades sobre les tombes, són per les paraules mai dites.\nNo hi ha mort, només un canvi de mons. -Proverbi Indi-\nNecessitem la vida sencera per aprendre a viure, i també, cosa sorprenent, per aprendre a morir. -Seneca-\nAquell que tu creus que ha mort, no ha fet més que avançar-se en el camí. -Sèneca-\nQuan arriba l'hora, cada segon parla d'eternitat. -Leonid S. Sukhorukov-\nAquí jeu la meva dona, com sempre freda. -Lapida de Julia Pancracia-\nLa mort fa àngels de nosaltres i ens dóna ales on abans teníem espatlles. -Jim Morrison-\nNo desitjo més temps, dono la meva vida per viscuda. -Miguel Delibes, als 87 anys-\nVenc ànima al diable per mort imminent. -Graffiti-\nNo és la mort el que ens hauria de fer por, sinó la immortalitat. -Edithsme-\nLes teves ales ja estaven llestes per volar però el meu cor encara no estava llest per veure't marxar.\nSi algú coneix el numero del més enllà, si us plau feu-m'ho saber per poder trucar a qui ja no hi és. -Canserbero-\nLa vida em va ensenyar a veure el costat bo de totes les coses i es per això que avui que marxo m'agradaria recordar-vos que gairebé sempre tot passa per alguna cosa. -Edithsme-\nNo reguis amb llàgrimes el meu sepulcre, perquè les llàgrimes són aigua, i mai m'ha agradat l'aigua. -Juan Iriarte-\nSi no he viscut més, és perquè no m'ha donat més temps. -Marques de Sade-\nAllò que fem a la vida té el seu ressò a l'eternitat. -Gladiator-\nGaudeix de la vida. Tindràs molt de temps per estar mort. -Hans Christian Andersen-\nLa gent té més por a la mort que al dolor, i això és estrany, perquè la vida fa més mal que la mort i és quan la mort arriba que s'acaba el dolor. -Jim Morrison-\nUn dia la mort li va preguntar a la vida, per què a mi tots m'odien i a tu tots t'estimen? I la vida li va respondre, perquè jo sóc un bella mentida i tu una trista realitat.\nNo és que tingui por de la mort, és tan sols que no vull ser-hi quan això passi. -Woody Allen-\nMentre el meu cor segueixi guardant el teu record, no moriràs mai. -Edithsme-\nPotser la vida no m'ha donat tot allò que volia, però el cert és que no ha aconseguit treure'm mai el somriure. -Edithsme-\nÉs difícil suportar el dolor de la separació, especialment quan la partida és per mai més tornar.\nQue hi ha darrere de la mort? Una altra forma de viure. -Alejandro Jodorkovski-\nDesprés de tot, la mort és tan sols un símptoma de que alguna vegada hi va haver vida. -Mario Benedetti-\nEl mes terrible no és l'arribada de la mort, sinó l'adéu a la vida. -Maurice Maeterlinck-\nElla pressentia que era curt el termini. Que la vella ferida per la fuetada del vent, esperava presta i en la seva ansietat volia deixar-me la seva ànima en cada abraçada. Volia posar en cadascun dels seus petons, l'eternitat sencera. -Amado Nervo-\nLa gran tragèdia de la vida no és la mort. La gran tragèdia de la vida és allò que vam deixar morir dins nostre quan encara estàvem vius.\nLa mort està tan segura de la seva victòria que és per això que ens dóna tota una vida d'avantatge.\nHem de permetre que el temps vingui a buscar-nos en comptes de lluitar contra ell. -Miguel Delibes-\nSi no ens mantenim units, morirem sols. -Edithsme-\nNo us diré que no ploreu, perquè no totes les llàgrimes són amargues. -J.R.R. Tolkien-\nHas marxat i ja res em parla. Has marxat com marxa la gebrada amb els primer rajos de l'albada, i ja res em parla. T'has allunyat com s'allunya la tempesta i el so dels trons ha deixat pas al silenci més estrepitós. Has marxat lluny i ja res em parla. -Edithsme-\nVaig veure a tanta gent marxar, que la vida em va semblar massa llarga. -Green Mille-\nSi us plau no et preocupis tant, perquè al final, cap de nosaltres estarà massa temps en aquesta terra, ja que la vida és així, efímera per naturalesa. Però per si alguna vegada estàs en dificultats, aixeca la teva mirada al cel d'estiu, just quan les estrelles s'encadenen a través de la nit vellutada, i quan vegis passar un estel fugaç travessant la foscor I convertint la nit en dia, demana un desig, i pensa en mi. Això si, a partir d'aquí, fes que la teva vida sigui espectacular. -Robin Williams- (Adaptat per Edithsme)\nRecordar que estaré mort aviat és l'eina més important que he trobat per ajudar-me a prendre les grans decisions de la vida, perquè gairebé tot, totes les expectatives externes, tot l'orgull, tot el temor a la vergonya o al fracàs, totes aquestes coses senzillament desapareixen quan ens enfrontem a la mort, deixant només allò que és veritablement important. Recordar que un morirà, és la millor manera que conec per evitar el parany de que hi ha alguna cosa a perdre. Així doncs no hi ha cap raó per no seguir els consells del cor. -Steve Jobs-\nLa mort ens somriu a tots, tornem-li doncs el somriure. -Gladiator-\nSom amigues, amigues per a tota la vida, i si la vida acaba en mort, amigues fins al final de tot.\nTornaré tan aviat que no tindràs temps de enyorar-me. Mentrestant, cuida el meu cor que l'he deixat amb tu. -Stephenie Meyer-\nQuan marxi, tornaré lligat a aquest silenci que deixa el no res. No t'espantis doncs vida meva, si un dia em veus caient entre la pluja fina que colpeja la teva finestra. -Roque Valero-\nI si em perdo no em busqueu,, no em crideu si ja no us sento, res de misses ni de resos, res de robes negres ni de cuentos. Si tanco els ulls i no desperto, si em nomeneu i no contesto, deixeu-me somiar en pau, caram, i no feu escarafalls. Cremeu-me coi, cremeu-me damunt d'un bon foc, penseu que les cendres ocupen poc i a més amb la cremor esvairé les pors. Res d'entaforar-me dins un forat fosc mai m'ha agradat la negror, i tampoc l'olor de la terra rància. Cremeu-me coi, cremeu-me damunt un bon foc, i després… ventegeu les meves cendres al cel i que el vent les porti a tot arreu. Sempre m'ha agradat la brisa del mar i el dolç vent del llevant, però si en el moment del sotragueig de sobte s'obre una escletxa al cel i una llum encegadora us impedeix veure-hi bé, o si de sobte se m'empassa l'infern i un foc ardent us socarrima la pell... no us espanteu, en qualsevol dels dos casos m'ho passaré bé. Tot i que segueixo dient que és el meu desig per un cert temps planejar pel cel. -Edithsme-\nDel cementiri al repòs, varen deixar una vegada, una caixa despintada i un taüt mol luxós. Per lo estreta i baixa que era, es coneixia de sobres que era pobre, molt pobre, el mort de dintre la caixa. Per lo alta i adornada i per les nanses que tenia, es coneixia de sobres que era d’un home molt ric, el mort de dintre el taüt La mort al rebre el tribut de la riquesa i de la misèria diu mirant-se tota seria a la caixa i el taüt; per entrar a ran de nínxol hi ha massa fusta, que si la caixa va justa el taüt és massa gran. I arrencant els bells puntals del taüt que rebaixa, diu mirant-se a la caixa; ara entreu, ja sou iguals. - Edithsme - /Memòria oral de la meva àvia Ina-\nParlem de tu, però no pas amb pena. Senzillament parlem de tu, de com ens vas deixar, del sofriment lentíssim que va anar marfonent-te, de les teves coses parlem i també dels teus gustos, del que estimaves i el que no estimaves, del que feies i deies i senties. De tu parlem, però no pas amb pena. I a poc a poc esdevindràs tan nostra que no caldrà ni que parlem de tu per recordar-te, a poc a poc seràs un gest, un mot, un gust, una mirada que flueix sense dir-lo ni pensar-lo. -Miquel Martí i Pol / Parlem de tu-\nEm costa imaginar-te absent per sempre. Tants records de tu se m'acumulen que ni deixen espai a la tristesa i et visc intensament sense tenir-te. No vull parlar-te amb veu melangiosa, la teva mort no em crema les entranyes, ni m'angoixa, ni em lleva el goig de viure; em dol saber que no podrem partir-nos mai més el pa, ni fer-nos companyia; però d'aquest dolor en trec la força per escriure aquests mots i recordar-te. Més tenaçment que mai, m'esforço a créixer sabent que tu creixes amb mi: projectes, il.lusions, desitjos, prenen volada per tu i amb tu, per molt distants que et siguin, i amb tu i per tu somnio d'acomplir-los. Te'm fas present en les petites coses i és en elles que et penso i que t'evoco, segur com mai que l'única esperança de sobreviure és estimar amb prou força per convertir tot el que fem en vida i acréixer l'esperança i la bellesa. Tu ja no hi ets i floriran les roses, maduraran els blats i el vent tal volta desvetllarà secretes melodies; tu ja no hi ets i el temps ara em transcorre entre el record de tu, que m'acompanyes, i aquell esforç, que prou coneixes, de persistir quan res no ens és propici. Des d'aquests mots molt tendrament et penso mentre la tarda suaument declina. Tots els colors proclamen vida nova i jo la visc, i en tu se'm representa sorprenentment vibrant i harmoniosa. No tornaràs mai més, però perdures en les coses i en mi de tal manera que em costa imaginar-se absent per sempre. - Lletra a Dolors /Miquel Martí i Pol –\nQuan jo marxi, no vull que ploris, queda't en silenci, sense dir res. Quan jo m'adormi, respecta el meu somni, perquè per alguna raó m'adormo i per alguna raó marxo. Si sents la meva absència, no diguis paraula, i amb pas silent busca'm per la casa, busca'm en els meus llibres , entre els meus papers i en les meves cartes. Posa't les meves camises, i pots provar-te totes les meves sabates. Et deixo la meva cambra, i quan faci fred pots posar-te totes les meves bufandes. Escolta de nou aquella cançó que a mi m'agradava, utilitza el meu perfum i rega les meves plantes. Si tapen el meu cos, no em tinguis llàstima, corre cap enfora, allibera la teva ànima, palpa la poesia, gaudeix de la música, i deixa que el vent jugui amb la teva cara. Besa la terra i pren tota l'aigua. Si em trobes a faltar, dissimula i busca'm dins dels nens, en el cafè i també en l'amagatall aquell on m'amagava. No pronunciïs mai la paraula mort i quan jo m'adormi, no em portis flors. La flama que encara et crema no s'apagarà pel simple fet que jo ja no hi sigui. Els homes que han sabut viure, mai moren. Es dormen a estones, a estones petites, i el somni infinit és només una excusa. Quan jo marxi estén la teva mà i estaràs amb mi, i encara que no em vegis, encara que no em palpis, sabràs que sempre estaré amb tu. I llavors, un dia somrient i vibrant, sabràs que he tornat per no marxar mai. -Carlos Alberto Boaglio-\nNo serà falaguer, l'estiu, i la tardor -saps prou com l'estimàvem- serà potser en excés melangiosa. Quan s'escurcin els dies te'm faràs més present, perquè el silenci fa més densos els records, i més íntim el temps que ens és donat per viure'ls. A ulls clucs et veuré: tot serà tu per la cambra, pels llibres, en la fosca. Després passaran anys i esdevindràs translúcida i a través teu estimaré el futur potser sense pensar-te ni sentir-te. Arribaràs a ser una part tan íntima de mi mateix, que al capdavall la mort se t'endurà de nou quan se m'endugui. - Miquel Martí i Pol / Despres-\nVetlla l'espai de mi que et configura i així sabràs que mai no s'interposa entre tu i jo cap llei de melangia. No et recordo enyorós: t'estimo en una dimensió de mi que no sabia potser perquè el teu cos me l'ocultava. Ara m'atardo amb tu sense tenir-te pels blaus i verds lentíssims de la tarda i pels ocres tendríssims del poema. - Miquel Martí i Pol / Espai de mi -\nEstenc la mà i no hi ets. Però el misteri d'aquesta teva absència se'm revela més dòcilment i tot del que pensava. No tornaràs mai més, però en les coses i en mi mateix hi hauràs deixat l'empremta de la vida que visc, no solitari sinó amb el món i tu per companyia, ple de tu fins i tot quan no et recordo, i amb la mirada clara del qui estimen sense esperar cap llei de recompensa. - Miquel Martí i Pol / Estenc la mà-\nMira'm els ulls que cap fosca no venç. Vinc d'un estiu amb massa pluges, però duc foc a l'arrel de les ungles i no tinc cap sangtraït pels racons de la pell del record. Per l'abril farà anys del desgavell: set anys, cosits amb una agulla d'or a la sorra del temps, platges enllà perquè la mar els renti i el sol i el vent en facin diademes. Mira'm els ulls i oblida el cos feixuc, la cambra closa, els grans silencis; de tot això só ric, i de més coses, però no em tempta la fredor del vidre i sobrevisc, aigües damunt del somni, tenaç com sempre. Mira'm els ulls. Hi pots llegir el retorn. - Miquel Martí i Pol / Estimada Marta-\nNo t'acostis a la meva tomba sanglotant. No sóc allà. Ja no dormo allà. Ara sóc com mil vents bufant. I com la llum del sol sobre el gra daurat. Sóc la pluja gentil de la tardor esperada quan et despertes a la matinada. Per això, no t'acostis a la meva tomba sanglotant. No sóc allà. Jo no vaig morir mai. -Pregaria indígena-\nUn dia qualsevol foradaré la terra i em faré un clot profund, perquè la mort m'arreplegui dempeus, reptador, temerari. Suportaré tossudament la pluja i arrelaré en el fang de mi mateix. Quiti de mots, em bastarà l'alè per afirmar una presència d'estricte vegetal. L'ossada que em sustenta s'endurirà fins a esdevenir roca i clamaré, amb els ulls esbatanats, contra els temps venidors i llur insaciable corruptela. Alliberat de tota turpitud, sense seguici d'ombra, no giraré mai més el cap per mirar enrere. -Miquel Martí i Pol / Un dia qualsevol-\nPublicat per Edith a 17:53


Es nota a l'ambient quan la núvia viu intensament les seves emcions, i és exactament el que ens va transmetre la Rebeca, quan vam presentar-nos a casa seva. Ens encanten aquests moments previs de riures i nervis rodejats de la gent més estimada.\nLa nostra parella de nuvis va decidir celebrar una cerimònia civil a l'aire lliure: a la zona del Bosquet de la Masia La Torre del Gall.\nLa núvia va arribar a la cerimònia amb una furgoneta Volskwagen T2 Caravelle de color vermell i anava vestida amb un preciós vestit de Cymbeline.\nI el Víctor, molt elegant, amb tirants estava molt guapo. Junts formaven el tàndem perfecte per a una boda única.\nElls són l'exemple d'una boda natural, de com viure intensament totes les emocions possibles i deixar-se portar per la felicitat. Quan els vam conèixer ja sabíem que aquesta boda preparada amb tant de carinyo no deixaria a ningú indiferent. Una boda plena de detalls i detalls fets pels mateixos nuvis sempre té un plus.\nDesprés de la cerimònia els esperava una sorpresa preparada per la família: un llençament de globus. Un moment màgic que segur que sempre recordaran.\nTot el dia va ser una gran festa on tothom va gaudir al màxim.\nEl més important de tot van ser les emocions viscudes per tots els familiars i amics.\nVestit de la núvia: Cymbeline\nBoda en Masia la Torre del Gall - Oscar y Ohiane\nBoda en la Iglesia de Sant Pere, Terrassa


Aquest nou volum d’A peu per les comarques de Tarragona agrupa el quart conjunt de vint-i-cinc articles publicats a La Vanguardia, dins la secció «Vivir en Tarragona». Els lectors que coneixen els anteriors volums, o que van seguir la serie al diari, ja saben que no es tracta d’una guia d’excursions a l’ús. El text és una peculiar barreja entre la descripció d’itineraris i la cronica periodística. Les imatges tenen un pes molt destacat i són enteses com un llenguatge essencial per comunicar una determinada mirada sobre els territoris. Les excursions estan dirigides, fonamentalment, a un públic molt ampli, no necessariament iniciat en l’excursionisme, ni expert en esports de muntanya. Estem convençuts que anar a peu és una de les maneres més agradables d’entrar en contacte amb l’entorn. El tempo del caminar és especialment adequat per mirar i veure-hi. No podem comprar horitzons i paisatges a les farmacies, pero cada cop reconeixem més clarament que els necessitem, que llur contemplació ens fa una mica més feliços, que ens ajuden a sentir- nos millor.


Notícies de la realitat*: Autoinculpacions massives als jutjats i concentracions de protesta impulsen la tercera setmana de mobilitzacions a Catalunya\nrealitat* / Notícies de la realitat* / Autoinculpacions massives als jutjats i concentracions de protesta impulsen la tercera setmana de mobilitzacions a Catalunya\nAquest dilluns, centenars de persones es van dirigir als jutjats de tot Catalunya per autoinculpar-se en massa i així col·lapsar les infraestructures judicials. La iniciativa va ser secundada per diferents organitzacions.\n"Si manifestar-se, fer ús de la llibertat d'expressió o votar és considerat un delicte per l'estat espanyol, nosaltres també som autors d'aquest fals delicte", va declarar Òmnium en un comunicat.\nA través d'internet, es va posar a disposició dels ciutadans un document de confessió del delicte que només havien d'imprimir i signar i assistència jurídica a qualsevol persona que s'autoinculpés. Els jutjats de Barcelona, Tarragona, Lleida i Girona van patir a primera hora del matí una veritable allau de sol·licituds d'autoinculpació i van quedar totalment bloquejats.\nGairebé un miler de persones es van concentrar la tarda de dilluns a l'exterior de l'estació central de ferrocarrils, al barri de Sants, durant tres hores i van col·lapsar els accessos de passatgers. Els i les manifestants van cantar i van corejar lemes com "1 d'octubre, ni oblit ni perdó" i "els carrers seran sempre les nostres".\nA l'acció de la ciutadania anònima que participa en les mobilitzacions pacífiques, la policia respon amb una contundència innecessària. Les xarxes segueixen alimentant dia a dia d'evidències gràfiques de la infame actuació dels agents policials que actuen indiscriminadament, realitzant detencions arbitràries i incorrent en constants abusos contra les persones detingudes. Així mateix, segueixen difonent imatges de passivitat policial davant accions de grups d'extrema dreta espanyolista.\nEl Partit Comunista de Xile exigeix el final de la...


Blog de Mas Albornà » Reobertura del centre d’Interpretació de l’Aigua de Torrelavit\nAquest cap de setmana ha reobert el Centre d’Interpretació de l’Aigua de Torrelavit del qual Mas Albornà se n’encarrega de la seva gestió des dels seus inicis l’any 2016, donant així un contrapunt social a aquesta iniciativa.\nEn l’escenari de la “nova normalitat” i després d’aquests mesos de confinament a causa de la crisi sanitària provocada pel coronavirus, el centre torna a estar obert al públic.\nLa visita al centre i el camí han tornat a ser alguns dels indrets estrella d’aquesta experiència cultura que ja podeu tornar a visitar.\nPer a celebrar la reobertura us hem preparat una visita especial durant tots els diumenges dels mesos de juny i juliol a les 12h. Serà una visita doble, a les 12h coneixereu els racons del poble de Torrelavit i el camí del Riu i a les 13h podreu fer la visita guiada al CdIAT.\nDe mica en mica anem tornant a la normalitat i nosaltres ja ho tenim tot a punt per a rebre-us i posar en valor els secrets i la història que tenim més a la vora.\nPer adaptar-nos a la nova normalitat, hem reduït l’aforament. És per això que us recomanem fer reserva prèvia trucant al 635 55 32 95 de dilluns a diumenge de 10 a 14h, o bé enviant un correu a turisme.aigua@torrelavit.cat.\nUs esperem a Torrelavit!\nAquesta entrada va ser publicada el Monday, 22 de June de 2020 a les 8:05 i està classificada sota: Interessants\t. Pot fer un seguiment dels comentaris d'aquesta entrada gracies al feed RSS 2.0. Pot deixar un comentari, o enviar un trackback des del seu propi lloc.


Dansa folklòrica, boxa, música i cuina, novetats a les activitats d’estiu | BonDia Diari digital d'Andorra.\nUns joves en una de les activitats d’estiu.\nDc., 30/05/2018 - 00:55\nDansa folklòrica, boxa, música i cuina, novetats a les activitats d’estiu\nL’oferta d’estiu del Comú de la Massana presenta una gran varietat de setmanes temàtiques i molt diferenciades entre infants i joves o renova les activitats. “La intenció és adaptar-nos al màxim als gustos dels nostres usuaris”, va explicar la consellera d’Educació, Joventut i Esports, Natàlia Cusnir, que va remarcar la importància de separar l’oferta segons les edats, ja que les necessitats són molt diferents.\nPel que fa als infants nascuts entre el 2005 i el 2014, hi haurà 120 places setmanals als Esports d’Estiu i unes 25 places a cada setmana temàtica. En total, hi haurà al voltant de 1.500 places.\nEls Esports d’Estiu continuen amb la seva vocació de fer que els infants passin unes vacances divertides i de garantir als pares un bon servei. Es potencien al màxim les activitats a l’aire lliure, amb diferents disciplines esportives, excursions i sortides.\nLes setmanes temàtiques presenten enguany moltes novetats. En total, hi haurà tretze temes diferents per escollir. Les noves propostes són la dansa folklòrica, per aprendre danses d’arreu del món; del màster xef week, per descobrir els secrets de la cuina saludable; el music week, per viure la sensació d’estar en una banda de música; la boxa i full contact, pels que vulguin provar aquestes disciplines esportives; el teatre en anglès, que acabarà amb una representació; el vòlei i l’handbol, dos esports que es combinaran matí i tarda; i també hi haurà una setmana de natura, que inclou dos dies de pernoctació al refugi del Parc Natural del Comapedrosa.\nA més de tot això, es tornen a oferir setmanes temàtiques de bicicleta, tant de BMX com de descens. D’altra banda, també continuen les setmanes temàtiques d’esports de raqueta, de futbol i de rítmica.\n#EstiuJove i #TotEsport\nPel que fa als joves a partir dels 12 anys, s’ha optat per una programació d’activitats dirigides de matí i activitats lliures a la tarda. Aquest estiu hi haurà dues possibilitats: #EstiuJove i #TotEsport.\nLa primera opció, #EstiuJove, ofereix diverses activitats per blocs. “Cada setmana hi haurà propostes diferents però, en aquest cas, hem fugit de les temàtiques concretes perquè volem que els joves tinguin diferents experiències”, explica Cusnir. Per exemple, la primera setmana hi haurà activitats tan variades com el paintball, l’escape room o una sortida a l’Aquopolis. En total, hi haurà divuit places per setmana, excepte la darrera, en què n’hi haurà deu, ja que hi ha programada una sortida de dos dies.\nLa segona opció, #TotEsport, està centrada en la bicicleta. Serà del 30 de juliol al 3 d’agost i hi haurà deu places per la modalitat de descens i deu més per BMX. En total, s’ofereixen al voltant de 500 places durant tot l’estiu.\nLes inscripcions es poden fer a partir del dilluns, 4 de juny, al servei de Tràmits del Comú. El Comú de la Massana disposa d’ajuts socials per a aquelles famílies que ho necessitin.\nGrandvalira confia superar aquest estiu el nombre de visitants d'abans de la pandèmia


Volta al port de Maó -Especial "Fiesta del Mar" - Menorca\nEstàs a: Inici > Activitats > Barco > Volta al port de Maó -Especial "Fiesta del Mar"\nDescobreix El Mar La Costa La Ciutat\nPlans "Fiesta del Mar" Romàntic Familiar Aquàtic\nBenvinguts a Rutes Marítimes de la Creu S.L. empresa líder a Menorca d'excursions marítimes al voltant de la nostra bella illa.\nLa nostra empresa es complau en oferir amb els nostres quaranta anys d'experiència, diverses rutes de diferent durada, en les quals podran tenir la oportunitat de conèixer bona part de la nostra illa, urbanitzacions, pobles de pescadors, platges famoses i platges verges paradisíaques i com no el port de Ciutadella i el Port de Maó (segon port natural del Món). Tot això tant amb comentaris històrics com de curiositats perquè conegui una mica més Menorca. Amb les nostres embarcacions, el FIesta i el Don Joan, amb visió submarina que a més vostè té l'oportunitat de llogar per a festes, congressos, etc.\nGràcies al seu equilibri mediambiental, l'Illa blanca i blava ha estat declarada Reserva de Biosfera per la UNESCO. Quan visiti l'illa de Menorca no perdi l'oportunitat de comprovar vostè mateix per què.\nPersona de Contacte: Eduardo de la Cruz\nCorreu electrònic: donjoan@rutasmaritimasdelacruz.com\nAdreça: Casetas de las golondrinas- Muelle de Poniente -Puerto de Mahón\nVolta al port de Maó -Especial "Fiesta del Mar"\nGaudiu amb al "Don Joan" d'un agradable passeig pel port de Maó amb un comentari per conèixer la seva història, característiques i peculiaritats, a més veurem els racons més bonics, interessants i històrics.\nAmb el "Don Joan" gaudirà del catamarà de visió submarina més gran, modern i confortable de Menorca. Disposarà de les millors vistes tant a la coberta superior com a resguard a la coberta principal.\nA l'hora de la visió submarina que efectuarem a l'entrada del Port disposarà de les 4 majors sales de visió submarina de Menorca amb 24 finestres de vidre per a la màxima visió panoràmica submarina. Màxim confort i seguretat per a tota la família.\nLloc de trobada: Vaixell "Don Joan"- Davant de les casetes de venda de tiquets Moll de Llevant- Port de Maó\nRecomanacions: Recomanem portar càmera de fotos, ulleres de sol i crema solar\nEl preu inclou: Volta amb barco pel port de Maó, comentari històric i visió submarina\nEl preu No inclou: Aperitiu y begudes\nAltres: S'aplicarà el descompte de nens per edats entre 2-12 anys\nEntre 6 i 2 dies abans: 0%\n24 hores abans o No Show: 0%


Piso en venda en Sarrià-Sant Gervasi, Sant Gervasi-Galvany - Copernic - Ganduxer (204010) | Living, immobiliària d’Alt Standing\nCodi: 204010 - Copernic - Ganduxer\nCopèrnic - MODOLELL. Encant i Passió. Àtic en un entorn acollidor, on amplis i senyorials espais es barregen per oferir-nos una encantadora i exclusiva propietat. Excepcional immoble a tres vents de 320 m² amb àmplies estades i amb terrassa de 20 m² orientat a sud. Perfectament ubicat en una zona molt agradable i tranquil. Un ampli hall ens convida a un lluminós i regi saló menjador de 80 m2 .Cocina office amb menjador i sala de planxa més zona d'aigües. La zona de nit es distribueix en 4 habitacions, dues d'elles suite i bany de cortesia complet. Zona de servei amb habitació i bany complet. Habitatge alta, sisena planta a tres vents tot exterior i tres places de pàrquing. Oportunitat a la zona.


Inici » Actualitat » Notícies » S'obren les preinscripcions per a L'Escola d'Arts en Viu\nTags: lescoladartsenviu, #interdisciplinarietat, dansa, teatre, música\nDel 16 al 27 de maig es pot realitzar la preinscripció a L'Escola d'Arts en Viu pel proper curs 22-23\nL'Escola d'Arts en Viu obre les preinscripions per a les persones que volen començar algun dels seus programes formatius de llarga durada. Si encara no sou alumnes de L'Escola podeu fer la vostra preinscripció del 16 al 27 de maig. Aquesta es pot realitzar telemàticament a través de l'adreça web de L'Escola.\nS'ofereixen programes per a totes les edats, des de les activitats en família fins als programes per a persones adultes. En les edats més inicials els programes són de Sensibilització Artística, i a partir de 7 anys es poden escollir les disciplines de dansa, teatre o música i alhora es poden realitzar assignatures que les connecten interdisciplinariament.\nA la web es poden consultar les places disponibles en aquests moments i també tota l'oferta de L'Escola. Les activitats es realitzen a diferents espais del Pra: l'edifici del Centre Cultural Torre Balcells és la seu principal, on s'hi realitzen bona part de les classes de música; La Capsa també és un espai principal per a les classes de música moderna; L'Artesà és l'espai central per a les activitats de dansa i teatre; i altres equipaments com el Centre Cívic Palmira Domènech, diferents escoles de primària o escoles bressol també acullen activitats.\nUn cop tancada la preinscripció s'adjudicaran les places mitjançant sorteig i es publicaran els horaris el dia 20 de juny. L'Escola disposa d'un sistema de tarifació social per a les quotes dels seus programes formatius.\nPer a qualsevol dubte podeu trucar a L'Escola de dilluns a divendres de 16 a 21h, al telèfon 934794505.


ULL CRÍTIC: JA HEM COMENÇAT EL NOU CURS!\nCOMENÇA EL NOU CURS 2019-20\nTornem a l’escola després de les vacances enmig de rialles, retrobaments i muntanyes d’històries per explicar.\nUn any més l’entrada al nou curs ha estat marcada per l’alegria de retrobar-se amb el amics i els companys.\nEl primer dia, l’alumnat de 1r d’ESO, que començava per primer cop a l’institut, va venir a les 8:00 del matí. Els diferents professors de l’Equip Docent del curs els van rebre, els van començar a explicar com funciona el centre i van fer algunes activitats per anar-se coneixent.\nMés tard, tota la resta de l’alumnat vam venir al centre per preparar el nou curs i reunir-nos amb els nostres tutors i tutores.\nDurant els dies següents ens hem anat retrobant amb el professorat del curs passat, i coneixent aquell que ha arribat nou.\nA poc a poc, durant la següent setmana, l’agitació de l’inici de curs ha anat minvant i ha donat pas a l’habitual rutina de l’institut.\nDesprés d’uns quants dies, el proppassat dilluns 23 de setembre l’alumnat de 1r i 2n d’ESO vam iniciar el nou treball per tasques. Aquest és un projecte conjunt de totes les assignatures on aprenem molts aspectes sobre diversos temes.\nA 1r, com l’any passat, han iniciat el TxT amb la tasca «L’univers», un projecte on s’aprenen els coneixements sobre l’espai i els fenòmens que succeeixen allí.\nA 2n, però, enguany hi ha una novetat. L’habitual tasca de «El mercadet de valors», ha estat substituïda per una de nova i molt engrescadora anomenada «Del xarleston a la intel·ligència artificial»: on treballarem els avenços i els canvis que hi ha hagut en l’últim segle. Estem segurs que serà un tasca tan divertida com l’anterior i que aprendrem moltíssimes coses.\nEn conclusió, l’inici del curs 2019-20 ha estat ple d’energia i motivació, tant per part de l’alumnat com del professorat.\nBlau Martín 2n ESO C


ELS RENTADORS DE LA PINYA\nSens cap dubte, tots els municipis i agregats de la comarca de la Garrotxa son indrets que cal anar a visitar sense pressa, admirant cada racó, cada masia, cada font, escoltant el silenci dels seus boscos de fagedes, arbredes, alzinars i rouredes, parlant amb els vilatans i conèixer la seva història.\nEl poble de la Pinya es troba situat al nord de la vall, entre les serres de la Raula i Sant Valentí, i al costat oriental del pla, vora la carretera.\nLa primera referència al topònim d’aquest indret, constituït per una església al centre i cases disseminades al seu entorn, la trobem documentada l’any 959 on s’anomena “pinna” a la parròquia del vescomtat i s’inclou en la donació testamentària que fa el Comte Guifré de Besalú a la catedral de Girona.\nAdjunto enllaços del Comptat de Besalú on s'esmenta al Comte Guifré de Besalú tot i que algunes dades dels reinats dels comtes no coincideixen, farè consulta a l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa:\nEls safareigs o rentadors de la Pinya són els més ben conservats de la Garrotxa i els únics de la Vall d’en Bas.\nMés enllà de rentar i esbandir la roba, el safareig era un indret de trobada, tertúlia i vida social per a dones i infants del poble. És precisament d’aquest fet d’on prové l’expressió “fer safareig”, que significa tafanejar o parlar de terceres persones.\nPublicat per Llocs de Catalunya a 10:30


Com arribar a Passatge Partida d'Ensucaranes a Andorra la Vella amb Bus\nCom arribar a Passatge Partida d'Ensucaranes a Andorra la Vella amb Bus?\nMira Passatge Partida d'Ensucaranes, Andorra la Vella al mapa\nIndicacions a Passatge Partida d'Ensucaranes de Andorra la Vella amb transport públic\nLes següents vies de trànsit tenen rutes que passen a prop de Passatge Partida d'Ensucaranes\nCom arribar a Passatge Partida d'Ensucaranes amb Bus?\nEstacions de Bus a prop de Passatge Partida d'Ensucaranes a Andorra la Vella\nBus línies a Passatge Partida d'Ensucaranes a Andorra la Vella\nQuines són les estacions més properes a Passatge Partida d'Ensucaranes?\nLes estacions més properes a Passatge Partida d'Ensucaranes són:\nCruïlla D'Engolasters és a 98 metres de distància, 2 minuts caminant.\nCentral De Feda és a 299 metres de distància, 5 minuts caminant.\nLa Tosca és a 596 metres de distància, 8 minuts caminant.\nLa Drecera és a 874 metres de distància, 12 minuts caminant.\nParnal és a 1060 metres de distància, 14 minuts caminant.\nQuines Bus línies paren a prop de Passatge Partida d'Ensucaranes?\nAquestesBus línies paren a prop de Passatge Partida d'Ensucaranes: L4.\nTransport Públic fins a Passatge Partida d'Ensucaranes a Andorra la Vella\nEt preguntes com arribar a Passatge Partida d'Ensucaranes dins de Andorra la Vella, Andorra? Moovit t'ajuda a trobar la millor manera d'arribar a Passatge Partida d'Ensucaranes amb indicacions pas a pas des de l'estació de trànsit més propera.\nMoovit proporciona mapes gratuïts i indicacions en directe per ajudar-te a navegar per la teva ciutat. Consulta horaris, rutes, horaris i esbrina quant triga a arribar a Passatge Partida d'Ensucaranes en temps real.\nBusques la parada o l'estació més propera a Passatge Partida d'Ensucaranes? Consulta aquesta llista de parades més properes al teu destí: Cruïlla D'Engolasters; Central De Feda; La Tosca; La Drecera; Parnal.\nPots obtenir Passatge Partida d'Ensucaranes per a Bus. Aquestes són les línies i rutes que tenen parades properes - Bus: L4\nVols veure si hi ha una altra ruta que t'hi porti en un moment? Moovit t'ajuda a trobar rutes o horaris alternatius. Aconsegueix direccions des de Passatge Partida d'Ensucaranes fàcilment des de l'aplicació o lloc web de Moovit.\nFem fàcil anar a Passatge Partida d'Ensucaranes, és per això que més de 930 milions d'usuaris, inclosos els de Andorra la Vella, confien en Moovit com la millor aplicació per al transport públic. No et cal baixar cap aplicació d'autobús o tren, Moovit és la teva aplicació de transport tot en un que t'ajudarà a trobar el millor horari d'autobús o tren disponible.\nLlocs d'interès pròxims a Passatge Partida d'Ensucaranes a Andorra la Vella\nLínies de transport públic amb estacions més properes a Passatge Partida d'Ensucaranes a Andorra la Vella\nLínies Bus amb estacions més properes a Passatge Partida d'Ensucaranes a Andorra la Vella\nMés fàcil arribar a Passatge Partida d'Ensucaranes amb l' app!


Crònica trobada Cervelló 21 d'abril 2018 - Escola Rugby Gòtics de Barcelona\nSi fem cas a la meteorologia, la trobada d’aquest dissabte a Cervelló ha estat la primera de l’estiu, perquè deu n’hi do el sol que queia i la calor que van suportar els nostres mamuts. Però no només el solet ens va acompanyar, també el bon joc que van desplegar els nostres nois i noies que van fer-ho “xapeau” en totes les categories.\nEls minis, tant entregats com sempre, no van trobar rival tot i que hem de reconèixer que els altres equips hi van posar ganes. Però és que els nostres sub8 surten sempre amb tota la motivació i les ganes del món. Els partits van ser entregadissims, i la concentració dels més menuts de la nostra escola que van anar a Cervelló va ser màxima de principi a fi. Fins i tot quan van jugar un partit entre ells semblava que fos una final intercontinental entre màxims rivals.\nSu10 van seguir amb la tònica a la que ens tenen acostumats aquesta temporada que és sorprendre’ns a tots amb la maduresa del seu joc. La capacitat organitzativa d’aquest equip resulta sorprenent i fa patxoca veure com són ells mateixos qui durant el partit es corregeixen i es despleguen damunt del camp llegint perfectament el joc del rival.\nSub12 va voler demostrar la seva superioritat però tot i així va tenir que treballar molt perquè equips com el Badalona ens van demostrar que durant la temporada, els rivals també saben evolucionar i millorar el seu joc. Va ser una bona trobada per fer provatures i els entrenadors van aprofitar per fer tastets amb diferents combinacions de jugadors i posicions per tal de donar diferents opcions als nostres jugadors.\nL’organització de la trobada va ser magnífica. Volem agrair al Club de Rugbi de Cervelló la seva invitació i l’organització d’un bon matí de Rugby.


Discapacitats visuals – Federació Catalana de Tennis\nLa Federació / Discapacitats visuals\nTennis per a persones amb discapacitats visuals o cegues – Blind Tennis\nEscola de Tennis per a persones amb discapacitat visual\nEl BLIND TENNIS\nEl Blind tennis és més que un esport, és una oportunitat per aconseguir el creixement integral de les persones a través dels seus sentits.\nEl Blind Tennis dóna l’oportunitat de jugar al tennis a persones amb discapacitat visual o cegues.\nEl joc del Blind Tennis, és molt similar al tennis convencional, simplement s’adapten algunes de les seves regles.\nDepenen del grau de discapacitat visual, el jugador podrà colpejar la pilota després de 1, 2 o 3 bots.\nEs pot jugar en modalitat individuals i dobles. En dobles, les parelles es formaran amb un jugador amb discapacitat visual i un altre amb visió total.\nEn la competició, es seguirà el reglament de la ITF, el format serà el mateix i dependrà de cada event esportiu.\nEl sistema de joc podrà ser ; al millor de 3 sets a 6 jocs i tie-break en cada un, el millor de 3 sets a 4 jocs (sets curts), a 1 únic set de 4 jocs (format Japó) o bé, simplement al millor de 3 tie-breaks o super tie-breaks.\nEl tennis per a persones amb discapacitats visual o amb ceguera total, és una pràctica esportiva que fa una modalitat del tennis adaptada per a persones cegues.\n-B1: Són jugadors totalment o gairebé totalment cecs. Resta visual inferior al 10%.\n-B2: Són jugadors parcialment vidents, en els quals el moviment d’una mà enfront dels seus ulls és visible, amb camp de visió ≤ 5⁰ i una agudesa visual de 2/60 (veu a 2m el que una persona vident veu a 60 m).\n-B3: Són jugadors amb ceguesa parcial, amb camp de visió entre 5⁰ i 20⁰ i una agudesa visual entre 2/60 i 6/60.(Veu entre 2m i 6m el que una persona vident veu a 60 m).\nJornades Inclusives / xerrades a les escoles\nIncorporar a la formació oficial sessions monogràfiques d’ensenyament per deficients visuals en els cursos Monitor i Entrenador Nacional.\nMonitor Nacional NI\nEntrenador Nacional NII\nTreballem per promoure la inclusió de les persones cegues o amb deficiència visual a Catalunya i trencar barreres de la discriminació.\nIncentivem la participació a tots aquells que disitgin fer de l’aprenentatge del tennis alguna cosa més que el coneixement d’un esport, promovent el seu aspecte recreatiu, social i competitiu.\nCelebració d’esdeveniments promocionals i competicions. Incorporar a la formació oficial sessions monogràfiques d’ensenyament per deficients visuals.\nPrograma amb la Fundació Sound Tennis i la Federació de Deficients Visuals. Primera Escola de Tennis per a cecs a Catalunya\nHORARI: Dilluns de 18:00-19:30h\nLLOC: Centre Esportiu Municipal. Tennis Vall d’hebron.\nTreballem amb voluntariat\nMotivats en la tasca\nPreferiblement nocions de tennis


El costat fosc del Banc Sabadell: negocis, influència política i rebuig a la independència\nLa gens improvisada decisió del Banc Sabadell de traslladar la seu a Alacant va obrir un camí seguit per gairebé 2.000 empreses catalanes. El seu paper en un dels moments més tensos del procés independentista ha estat clau. Com una entitat de províncies s'ha convertit en 20 anys en un gegant financer? Quin paper hi ha tingut Josep Oliu? Quins són els seus capítols obscurs? CRÍTIC radiografia un dels actors de la guerra econòmica contra l'independentisme.\nLa Caixa ha concedit a Javier Godó Muntanyola, editor de 'La Vanguardia', crèdits per un valor global de 48,7 milions d’euros en els últims sis anys de crisi econòmica. Són préstecs, avals, pòlisses i línies de crèdit per a les seves empreses, 'confirmings' i un compte de crèdit personal milionaris. El comte de Godó és un dels vicepresidents de l’entitat.


DOL EN CONFINAMENT – Psicovic\nLa mort d’una persona estimada sempre és un moment complicat, però en la situació actual, a les emocions per la pèrdua (tristesa, ràbia, impotència) s’hi afegeix l’aïllament i el no poder-se acomiadar com es voldria. El fet de no poder celebrar el funeral de manera tradicional pot dificultar l’inici i la durada del dol.\nAlgunes de les recomanacions en aquests casos són parlar del tema amb naturalitat, amb familiars o amics, expressant les emocions i els sentiments. Buscar la manera més còmode per expressar-se: escrivint, parlant, videotrucades, pintant, amb música, etc.\nEncara que no es pugui fer una cerimònia tradicional, sí que es poden fer rituals de comiat des de casa, com escriure una carta a la persona, dedicar-li unes paraules, fer-li un homenatge, fer-li un racó del record amb una foto i flors, encendre una espelma. Més endavant, es podrà fer la cerimònia tal com es voldria fer.\nAmb la família es pot fer una reunió o cerimònia virtual, compartint records i moments viscuts. També es pot realitzar una activitat simbòlica conjunta (com deixar anar volant globus blancs a la mateixa hora).\nÉs molt important mantenir pautes d’autocura: mantenir els horaris, menjar (encara que no es tingui gana), dormir, dutxar-se, tenir la casa endreçada, fer activitats que agradin, etc.\nEn el cas dels nens o adolescents, és important que qui comuniqui la notícia sigui una persona propera i de confiança (pares, germans o familiars més propers), en un lloc tranquil i privat.\nCal ser clars i sincers, utilitzar la paraula mort, sense eufemismes que puguin portar a falses esperances de retorn. Utilitzar un llenguatge senzill i apropiat per l’edat, donar la possibilitat d’expressar-se, de parlar de la persona morta, resoldre-li els dubtes i les preguntes. Explicar-li que no es pot fer un comiat tradicional però que es pot preparar una cerimònia a casa, i que li pot fer un dibuix o un escrit.\nA vegades els infants tenen un sentiment de culpa davant la mort d’un ésser estimat, cal deixar molt clar que no és culpa seva. És essencial estar al seu costat però també s’han de deixar moments per estar sols si ho necessiten.\nCada persona viu a la seva manera el dol, hi ha persones que ploren molt i altres que gens, hi ha qui necessita parlar-ne tota l’estona i altres que prefereixen fer-ho en moments puntuals. És important no jutjar la manera de sentir i expressar dels altres, i evitar comentaris com: “no ploris” o “no t’enfadis”.\nDes del Centre de Psicologia estem al vostre costat en aquests moments.\nMònica Armadans Mas.\nCentre de Psicologia de Vic. Rbla. Hospital, 8, 1r pis despatx 2, Vic. Tel. 93 885 20 94. www.psicovic.com.\nAl vostre servei des del 1999. Realitzem teràpies infantils, d’adults, de parella, família i pericial\nFont: “Recomanacions per afrontar la mort d’una persona estimada durant el confinament per l’epidèmia del Covid-19” – Col.legi Oficial de psicòlegs de Catalunya – març 2020


BIS Festival: Torna la gran festa de la música independent | Barcelona Cultura\nBIS Festival: Torna la gran festa de la música independent\n23-3-2015 La gran festa de la música independent barcelonina torna a l'auditori de l'Espai Jove Les Basses on dissabte, 28 de març, se celebra una nova edició del festival Barcelona Independent Sessions (BIS), precedida d'una sessió el dia anterior, 27 de març, al Centre Cultural Albareda. Entre els artistes programats, Las Ruinas, Wind Atlas (a la foto), Elsa de Alfonso y los Prestigio i una jove veu a descobrir: la de Carla.\nEl BIS està organitzat per productores, discogràfiques i d'altres agents de l'escena musical independent de la ciutat. Ells organitzen una trobada durant la qual hi haurà concerts, repartits entre una sessió matinal gratuïta i un seguit de concerts de nit amb entrada (només 5 euros), als quals s'afegeix una fira discogràfica on els segells independents de la ciutat mostren les seves produccions.\nLa festa arrenca, però, divendres, 27, al Centre Cultural Albareda, un espai del Poble-sec on concedeixen a la música en viu la màxima prioritat. Alguns festivals (BarnaSants, per exemple) utilitzen el seu espai per alguns concerts, igual que fa el BIS, que ens convida a preparar-nos per als concerts de dissabte amb l'actuació, el dia abans, de les Rombo, una banda femenina de power pop que ha tret un àlbum homònim de debut ple de cançons tan fresques com breus. Les acompanya una banda de nois, també amb el pop com a referència: els barcelonins Pacífico, que a finals de 2014 presentaven un set polzades titulat amb el seu nom.\nPerò no us deixeu totes les energies en aquest concert doble perquè, al dia següent, a les 12 h, us esperen a la Matinal de Quintos amb la qual arrenca el festival BIS a Les Basses. Escoltareu el pop alternatiu de la barcelonina Martina Borrut, més coneguda com Mad'Zelle, una noia que ha passat els últims anys entre Londres, París i Barcelona i que ha tocat fins i tot a l'Antifolk Festival de la capital anglesa. Amb ella, el duet d'indie-folk Cálido Home, que segurament portaran sota el braç el seu disc de 2014, Vulpes vulpes. Tanca la sessió matinal DJ Cica.\nA les 19.30 h comencen els concerts de nit, amb actuacions de Las Ruinas i el heavy pop del seu últim disc, Toni Bravo; els Wind Atlas i l'ambient alternatiu del seu Lingua Ignota, aparegut aquest mes; el synth pop d'Elsa de Alfonso y los Prestigio i un petit gran descobriment: Carla. Ella és la germana de la també cantautora Joana Serrat, tot i que l'estil de Carla passa pels sintetitzadors i un so més proper al dream pop i el synthpop.\nLa festa acaba amb el rock experimental del Redthreat (l'aposta d'Ultra-Local Records), les propostes d'avantguarda (atenció, algunes cançons són poesia pura) dels Primogénito López, que al gener van treure el seu primer llarg, El material, i, finalment, una sessió de Verrier.\nTeniu una cita amb el BIS divendres, 27 de març, a les 20 h, al Centre Cultural Albareda (Albareda, 22; Entrada lliure) i el dissabte, 28, a les 12 h (Entrada lliure) i a les 19.30 h (Entrada: 5 €) a l'Espai Jove Les Basses (Teide, 20).


El favor personal que Mila Ximénez li va demanar a Lydia Lozano\nEntre llàgrimes i encara molt afectada per la pèrdua de la seua amiga, la col·laboradora de ‘Sálvame’, ha compartit un record que guarda amb molt d'afecte\ndissabte, 26 de juny 2021 - 09:44h\nL'equip de 'Sálvame' continua refugiant-se i compartint els records més valuosos amb la seua benvolguda companya Mila Ximénez.\nA tots els està servint de teràpia per a fer més suportable el dolor de la seua pèrdua. La mort de Mila Ximénez ha suposat un xoc per a tots, i un abisme de tristesa per als seus familiars i també per als qui van estar al seu costat durant estos anys en 'Salva'm', la seua "altra família".\nEl sentiment de Lydia Lozano i la resta dels tertulians del programa és molt representatiu de l'estat d'ànim després de dir-li adeu. La periodista s'ha trencat d'emoció en compartir la que considera la seua anècdota "més bonica" amb Mila i que tenia a veure amb la seua filla, Alba Santana.\nEl bonic record de Lydia Lozano\n"El més bonic que m'ha passat a mi amb Mila", ja amb eixes paraules Lydia es desbordava en llàgrimes. Evocar euxe record li fa mal, però l'emociona enormement, i és que la seua pèrdua està molt recent i han sigut uns dies en què els ha tocat viure a tots un remolí d'emocions.\n"La cúpula li demana que vinga la seua filla Alba a 'La Nória", es tranquil·litza i continua el relat, "em diu: "Lydia, t'he de demanar un favor. M'ha demanat Adrián que vinga la meua filla, saps que Alba no vol, però tu la coneixes des de xicoteta i l'única cosa que et demane és que estigues tu en l'entrevista".\nSi bé sembla una situació sorprenent entre elles, només quedant-se amb les tensions i bregues que van protagonitzar, però la veritat és que ambdues van compartir moments d'estreta amistat, com les seues trobades a casa de Lydia en els quals no paraven de contar anècdotes amb una Alba totalment embadalida per les seues històries.\nLa petició de Mila Ximénez va molt més d'eixe fet puntual, perquè malgrat tot, Mila confiava en l'important en la seua companya de platons, i el més important per a ella ha sigut protegir la seua filla. Posant punt final a eixe record, Lydia, entre sanglots, ha pronunciat: "Jo em quede amb eixes coses".\nA més, Lydia també ha contat, que fa molts anys Mila la telefonava i li deia prepara't que vaig a la teua casa, jo porte el xampany i la xocolata, és passaven hores parlant, per això la col·laboradora no entenia perquè a vegades tenien tantes bronques.\n"Jennifer Aniston se sincera sobre la seua possible reconciliació amb Brad Pitt" "'Tu em vas donar la vida': el record d'Ana Obregón al seu fill pel seu aniversari"


Mishima celebraran els deu anys del disc «Set Tota la Vida» a l'Acústica - Diari de Girona\nMishima celebraran els deu anys del disc «Set Tota la Vida» a l'Acústica\nEl grup barceloní reviurà a Figueres l'èxit de l'àlbum en un concert que se celebrarà la mitjanit del 31 d'agost\nMishima són l´última incorporació al festival Acústica. ddg\nLa banda barcelonina Mishima és el darrer nom que s'incorpora al cartell de l'Acústica 2018, que se celebra Figueres del 30 d'agost al 2 de setembre. La formació liderada per David Carabén oferirà la mitjanit del 31 d'agost un concert gratuït a l'escenari de la plaça Catalunya que servirà per commemorar el desè aniversari de l'àlbum Set Tota la Vida (2007), considerat un dels treballs discogràfics essencials des de principis del segle XXI publicats a Catalunya.\nProduït per Paco Loco a El Puerto de Santa María, el quart àlbum compta amb temes avui dia ja emblemàtics com Un tros de fang, La forma d'un sentit o La tarda esclata. Tal com van anunciar ahir fonts de l'organització del festival, el grup barceloní «es permetrà la llicència de la nostàlgia per recordar-nos que mai ha oblidat d'on ve i, per sobre de tot, a on va».\nMishima s'afegeix així a una programació en la qual destaquen noms com Love of Lesbian, Els Catarres, Alfred Garcia, La Raíz, Albert Pla, Joan Dausà, Quimi Portet o Doctor Prats.\nAmb una previsió d'assistència de 100.000 espectadors com en les darreres edicions, el festival figuerenc se situa en el podi de certàmens a Catalunya només superat pel Primavera Sound i el Sònar, tots dos a Barcelona. El secret de l'èxit es basa en una programació amb el 90% d'artistes catalans, tret distintiu del festival estratègic de pop-rock de Catalunya i que compta amb el reconeixement de les administracions.\nEl passat mes de març, l'organització de l'esdeveniment, Promo Arts Music, va arribar a un acord amb l'Ajuntament per «blindar» el festival a la ciutat els propers tres anys, després de diversos anys d'incertesa. El conveni que van signar ahir ambdues parts preveu una subvenció anual de 240.000 euros i s'assegura la continuïtat del certamen a la capital de l'Alt Empordà.


Vint tones de grava, a peu fins a Sant Aniol d'Aguja - Diari de Girona\nVint tones de grava, a peu fins a Sant Aniol d'Aguja\n?Volen construir una depuradora vegetal, sense despesa energètica ?Els edificis de la rectoria i la casa del costat estan coberts i consolidats\nx.v. 13.06.2018 | 06:56\nEls voluntaris han traslladat 120 tones de material en 5 anys. ddG\nEls Amics de Sant Aniol d'Aguja han fet públic que volen traslladar 20 tones de greda fins als edificis de l'antiga rectoria de Sant Aniol i la casa del costat. La finalitat és fer una depuradora vegetal, relativament econòmica, amb un manteniment molt senzill i sense despesa energètica.\nVolen fer arribar les 20 tones fins a Sant Aniol sobre la base dels voluntaris que dediquen festius i caps de setmana a transportar material des de la Muntada fins a Sant Aniol. Es tracta d'un trajecte de més o menys una hora de camí.\nLa primera excursió de transport de greda està programada per al diumenge, 17 de juny, amb un horari que va de les 8 del matí fins a les 8 del vespre. Els voluntaris seran obsequiats amb un plat d'amanida de pasta. En aquesta primera acció preveuen transportar 5 tones de grava.\nL'objectiu és estalviar diners en vols d'helicòpter i la finalitat és fer el sanejament dels dos edificis ja coberts i consolidats. La grava és per fer una espècie d'aiguamoll de decantació on aniran a parar les aigües brutes. En aquest lloc hi haurà la separació dels fangs de l'aigua sobre la base dels joncs que estaran clavats a la grava. Es tracta d'un intercanvi, en el qual les plantes s'alimenten de la brutícia i a canvi deixen anar oxigen a l'atmosfera. Els joncs fan la funció de les turbines de les depuradores tradicionals.


Canvis en les bodes – Blog Solé Andreu\nVoleu saber quan han canviat les boda de fa anys fins ara?\nQuedeu-vos a llegir el post i us explicarem com eren les bodes fa anys.\nEl primer de tot era formalitzar el festeig.\nEl nuvi tenia que acudir a casa de la seva núvia per demanar la mà al seu pare, allò tan sols era una prova per reafirmar el festeig per a una futura boda. A partir d’aquell moment i amb l’aprovació del sogre, el nuvi tindria que passar una estona cada nit a casa de la seva núvia per reforçar la relació amb els sogres. El nuvi, també tindria que ajudar a les feines de camp de la família de la núvia com si ja fos un més de la família.\nUn cop la parella decidia casar-se, es reunien les dues famílies a casa de la núvia per decidir la data del compromís, el nuvi tenia que donar diners a la seva parella per a que es compres el vestit (De color negre o blau marí si tenien diners, sinó el vestit seria de color blanc) i ella li regalava la camisa o la corbata que portaria per la boda.\nDurant els tres diumenges anteriors al dia de l’enllaç, el cura, al finalitzar cada missa informava a tothom de quan seria el pròxim enllaç i comunicava que si algú coneixia alguna raó per la que els nuvis no es tenien que casar, ho tenia que dir amb temps.\nEl mateix dia de la boda, els músics anaven tocant per tot el poble.\nEls músics eren els encarregats de conduir als padrins a buscar al nuvi, poc a poc, s’anaven unint més assistents a la boda.\nEl cura esperava a la porta de l’església l’arribada dels nuvis.\nLes bodes es celebraven a les 10.00h del matí, un cop acabada la boda per l’església, la parella anava al jutge i eren casats pel civil.


PERE SÀBAT: Ahir va fer tres anys\nAvui he tingut una conversa, molt interessant, amb un company amb el qui solc discutir de política. Comentàvem com evolucionava tot el tema de la negociació del finançament i de com s’estaven comportant els diferents partits polítics, cadascú però, tenia la seva opinió.\nSóc de la teoria que com molt bé diu la saviesa popular, per no repetir els errors del passat, cal no oblidar-lo, i a més, diria que cal entendre’l i acceptar-lo per més dolorós que pugui ser.\nAquest amic sempre defensa que entre els partits d’obediència catalana s’han d’oblidar les "traïcions" passades i que s’ha de girar pàgina i avançar cap a un nou escenari de concòrdia i entesa.\nÉs una opció, però passar pàgina sense ser conscients del què ha passat en els últims anys crec que no és del tot saludable.\nAvui el país està patint una situació gairebé límit, una situació que com va dir el professor de Dret Constitucional de la Pompeu, derivarà en una gran humiliació o només en una humiliació, conseqüència de la retallada de l’Estatut al Tribunal Constitucional i també pel nou sistema de finançament, un nou sistema que evidentment serà negatiu per Catalunya, ergo, pels catalans.\nCom se sol dir però, per arribar a aquesta humiliació, tot té un inici, tot té un començament, i el començament de la humiliació de Catalunya fa tres anys i un dia que va iniciar-se.\nCom ja he dit, cal recordar per no cometre, avui, els errors d’ahir.\nQue t'anul·lin aspectes d'una llei per anticonstitucional vol dir humil·liació i persecució anticatalana?\nA veure, l'Estatut es va elaborar amb mal peu i acabarà de la mateixa manera. "Lo que mal empieza, mal acaba".\nPer cert, el professor de Dret Constitucional que parla d'humil·liació és a la vegada un militant d'ERC que pertany al corrent Esquerra Independentista. És a dir, que la vessant política hi juga males passades de tant en tant als juristes.\nI un altre exemple seria el nomenament "polític" dels membres del TC.\nSeparació real i efectiva de poders ja !!\n24 de gener de 2009, a les 16:21\nEl problema és el joc democràtic en el que s'està disposat a jugar. O no és humiliant que el que el poble aprova sigui ratellat per 12 persones posades a dit pels partits nacionalistes espanyols?\nSobre l'estatut i el seu mal començament. Home no sé quin mal començament va tenir, més aviat diria que va tenir un bon començament que va culminar amb l'acord del 30 de setembre. Això sí, va acabar, i encara acabarà pitjor, sobretot des del 21 de gener amb el pacte Mas-ZP.\nSobre les opinions del professor de dret constitucional. A veure, a totes les professions i amb totes les tasques que es desenvolupen al llarg de la vida la visió política de la realitat hi intervé, i qui digui que no s'enganya i pretén enganyar als altres.\nUna cosa és que però que aquesta visió no pot corrompre la tasca professional que es duu a terme, i sincerament, crec que aquest no és el cas.\nAmb tot però fa gràcia, només es critica que els professors exposin la seva visió i interpretació de la realitat quan és concordant amb la d'un mateix, però es critica quan no ho és. O amb tots o amb ningú. Per què es tolera que el Torcal ens fotés cada dia una dosi de dues hores de nacionalisme constitucional i no en canvi una sola frase en relació a l'estatut?\nSobre el TC completament d'acord. La justícia a espanya s'ha convertit en un allargament del poder executiu, i per tant és una vergonya que convé corretgir.\n24 de gener de 2009, a les 16:35


Ecocardiografia transesofàgica. Hospital CIMA Barcelona | Sanitas\nEl servei de cardiologia de l'Hospital Sanitas CIMA incorpora l'ecocardiografia transesofàgica, una prova diagnòstica de gran utilitat per determinar diverses patologies cardíaques.\nIgual que l'ecocardiografia convencional, l'ecocardiografia transesofàgica (ETE) fa servir ones sonores per produir una imatge del cor i veure com funciona. A diferència d'aquesta, però, les ones sonores s'envien a través d'un tub que s'introdueix per la boca i la gola fins a arribar a l'esòfag.\nAquest estudi permet veure en detall la grandària, la forma i el moviment del múscul cardíac i la condició de l'aorta, que és el principal vas sanguini que alimenta l'organisme. També pot mostrar com funcionen les vàlvules cardíaques i com flueix la sang pel cor. L'ETE també subministra informació sobre les artèries. Aquest estudi sovint es realitza quan no es pot obtenir una imatge clara del cor amb una ecocardiografia convencional.\nL'ETE fa servir ones sonores d'alta freqüència (també denominades "ones ultrasonores") que permeten obtenir una imatge animada del cor. L'estudi és semblant a una ecocardiografia convencional, tret que les imatges del cor s'obtenen des de l'interior de l'esòfag i no a través de la paret toràcica. Les ones sonores es transmeten pel cos per mitjà d'un aparell denominat "transductor", que es connecta a un tub i s'introdueix a l'esòfag. Les ones sonores reboten del cor i tornen al transductor en forma d'eco. Els ecos es eixen en senyals elèctrics que produeixen una imatge del cor i de l'aorta que es pot observar en una pantalla de televisió.