El Bert torna a Catalunya: June 2009\nAscensió a la gresca barcelonista (trentanyera i retrassada!!)\nI amb aquest que és possiblement el títol més concentradament descriptiu que mai he posat us presento aquest segon post (el de confirmació) de la nostra renovada etapa catalana i granollerina.\nTambé, serà per compensar èpoques recents anteriors d'innatural proliferància, o bé perquè aquests entorns catalans i granollerins hi conviden, m'he ronejat una mica amb l'escriptura i publicació d'aquest post. Espero i suposo que m'ho sapigueu perdonar. I si no, estic segur que podeu llegir hores i hores d'aventures passades durant aquest temps d'espera, així que no se m'us queixeu.\nDèiem que el títol és descriptiu. Doncs ho és, i apunta als quatre temes sobre els quals, a priori, voltarà aquest post: el primer ("Ascensió"), la Fira i Festes de l'Ascensió a Granollers, que suposaran la nostra presa de contacte amb totes aquelles tradicions catalanes i populars aparcades durant els passats temps. La "Gresca" es refereix a la Telecogresca, la festa universitària més gran d'Espanya (o això dèiem als nostres temps, no sé si encara és veritat), a la qual vaig col.laborar a muntar durant forces anys, i a la que hi vaig assistir com a absolut visitant durant el transcurs d'aquest post.\nNo fa falta dir el perquè del "barcelonista". Ja n'anirem parlant.\nPer penúltim, és trentanyera perquè durant el transcurs d'aquests dies també jo m'he apuntat a la dècada del tres al davant, la del començament d'entrada a la maduresa i tot això. Però si voleu que us digui, si bé quan penso en el número em sona una mica irreal, no tinc gens de trauma ni res.\nI evidentment, retrassada. Més retrassada fins i tot del que pensava, acabo publicant això (si no em retrasso encara més!!) un mes més tard de que els events passéssin. I si bé això els presents ho trobeu ben poc excitant, si us ho llegiu d'aquí a un any tot us semblarà més o menys el mateix. Pues això.\nAixí que després de la introducció i les excuses, comencem.\nA poc a poc ens estem situant i aclimatant a la nostra nova condició de sedentaris amb casa. I com que el nostre pressupost, a espera d'alegres notícies laborals, està bastant pels terres, a casa és on hi passem la major part del temps. I com a tal amb ella començarem aquest post, donant a conèixer els petits (força petits!) retocs decoratius del moment. Començant pel passadís, amb aquest interessant quadre de l'Anne Angelshaug (amiga noruega pintora) en primer terme i amb el fons tot maco ell.\nI l'habitació d'en Jett, que és el que era la meva habitació, ha començat a prendre forma també. I a falta d'altres coses, al nano li han convençut els posters d'Iron Maiden que ja l'havien decorat força anys enrere, aquesta mateixa habitació. Quina gràcia. Però ara s'ha aficionat a Hanna Montana (maleïda tele), així que no sé com quedarà la combinació de posters al final...\nI fins i tot el balcó ha rebut una bufada de color (que d'aire fresc ja en rep normalment). Amb un parell de plantes que cuidarem com si fóssin petits sims. La primera, uns clavells (ves per on), i l'altra, una lavanda. Aquí ens les prometíem molt felices, però, per gràcia del déu del futur, he de dir que cap de les dues ha evolucionat amb massa alegria, degut a que aquí, al nostre bonic i airejat balcó, el sol no hi dóna massa. Així que les pobres, avui en dia, estan una mica pansides. Però quan les vam adquirir estàvem molt contents!\nLa Tiffany, des que hem arribat, ha començat a oferir els seus serveis com a instructora personal de ioga i altres demés físico-espirituals (des de pilates a meditació, passant per dansa del vendre, que la noia és molt llesta!). I ja té uns quants alumnes (vosaltres sabeu qui sou) i encara n'espera més! Així que no tingueu por i aprofiteu la oportunitat! Visiteu la seva web a http://www.patheya.com.\nEl primer alumne i també el més aplicat i abnegat en la promoció de les excel.lències de la Tiffany com a professora és sens dubte l'Òscar, que aquí veiem en un moment de felicitat meditativa.\nJa sabeu que això de "en casa de herrero, cuchillo de palo" és denominador comú a tot arreu, però no en aquesta, de casa. O com a mínim, no en aquest cas molt concret. Aquí veiem a en Jett demostrant com ha de ser un "down dog" perfectament executat. De fet, per anar bé els talons haurien de tocar el terra, però vaja... i pels que pregunteu per mi, jo sóc més de qigong que de ioga. I tot i així sóc una mica gandul.\nLa Tiffany, aladid de salut i vida verda i sostenible, ha tingut certs problemes adaptant-se a la copiosa utilització de l'oli d'oliva que té lloc en aquestes latituds. Al seu blog us ho explicarà amb més detall. Aquí l'enxampem, en tot cas, amb les mans en la fregició de patates. Cosa gens habitual, per cert, però mira. Ja sabeu que "maté un perro, y mataperros me llamaron". Com hi vaig, amb el refraner, avui, no?\nEn aquesta nova vida de retorn a terres catalanes intentaré, entre moltes altres coses, actuar conseqüentment amb les meves idees (una cosa, que si voleu que us digui, sempre m'havia desagradat una mica no fer). Deuen ser aquestes coses del madurar. Els meus pares, com molts sabeu, ténen una casa a Santa Eulàlia de Ronçana, i en aquesta casa hi ha uns quants arbres fruiters que s'han deixat a la mà de déu. Doncs a partir d'ara, i com a humil introducció a la coneixença de la terra, cuidarem i ens responsabilitzarem d'aquests arbres i, en conseqüència, de les fruites que produeixin. I esperem, sincerament, que funcionin millor que els clavells i la lavanda! He aquí els nostres arbres.\nPer cert, que des que hem tornat, li pillem les nostres verdures a una gent que es fa dir el Col.lectiu Rave Negre, i que el formen, entre d'altres, la Meritxell i la Núria, germana i cosina de l'Albert Torrents i en Toni Feliu respectivament. Us ho promocionaria i recomanaria, però em sembla que ja estan a tope de producció, així que no crec que us puguin servir. Tot i així, aquí va la seva pàgina perquè li dongueu un cop d'ull: http://gallecshorta.blogspot.com\nLa casa aquesta, per cert, porta una feina que no vegis. Aquí veiem una tarda de dissabte qualsevol amb el meu pare i en Jett ensimismats en els seus treballs de manteniment. Però com que als dos ja els hi agrada, pues ja està bé.\nI un cop acabades les tasques, és hora de la diversió. No em negareu un excel.lent estil en el meu intent de batre el ben col.locat Jett. I no em digueu que intento abusar ni res, que jo tampoc sóc massa bo!!\nJa ho comentàvem abans amb l'oli, però aquesta (bé, ja ho sabeu) és una terra d'indulgències culinàries. A la Tiffany lo de l'oli mira, se la porta una mica fluixa, però el que si que li ha robat el cor són la quantitat de pastetes, pastissets i derivats de la xocolata que et trobes a tot arreu, i amb l'alegria que tothom els consumeix. Aquí la veiem, en un d'aquests moments de deliri, disfrutant d'una xocolata desfeta al Cafè del Pi a Barcelona. Tota una institució, per altra banda.\nEn una d'aquells moments una mica absurds, quan estàvem a Austràlia em vaig apuntar a una espècie de concurs on et podia tocar no sé què (ni em pregunteu, perquè no ho recordo). Doncs fa poc la mare de la Tiffany va enviar un paquet amb quatre coses i, entre elles, dos o tres cartes procedents d'aquest lloc, assegurant-me que havia guanyat no sé quants de milers de dòlars si em suscribia a no sé on, més un cap de setmana en un hotel de luxe a Sydney més una col.lecció de 24 rellotges de disseny més una xurrupada (humm... o això últim no era?)... tot amb moltes fotos i molts colors i molta perafernàlia.\nEl vell truc... només em sap greu que ara la Virginia i en Bill rebran correu basura a punta pala per culpa meva... com a mínim en Jett està contentíssim amb aquests xecs per valor d'1 milió de dòlars (o el que sigui), per satisfer les seves fantasies.\nSortim finalment de casa, que ja toca. I passagem una mica per Granollers a veure què es cou. Aquí en va una de batalleta personal: caminant caminant vam arribar al camp de futbol del Primer de Maig. Camp que, per cert, no és la pista de sorra que recordava, sino que està tot apanyat amb gespa artificial i tota la història. Doncs bé. Jo, en una edat que no recordo, però que devia estar entre els 8 i 11 anys (calculo així a botepronto) em vaig apuntar per un temps molt curt (i no sé bé per què) a l'equip de futbol de l'Escola Pia, que era el meu cole. Durant aquest temps només vaig tenir ocasió de disputar un partit. Resulta que havia de sortir de titular, al lateral dret (suposo que allà no molestaria massa), però (i com que ja apuntava maneres) vaig arribar tard al començament del partit i ja havien començat. La primera part va acabar 0-0 (no sé contra qui jugàvem, suposo que qualsevol altra escola o club de la comarca que farà de protagonista passiu). I a la segona vaig saltar al camp. Però com que això del lateral dret a mi m'oferia molt poc glamour, vaig decidir atorgar-me llibertat per tot el camp i, en una desmarcada de davanter centre xupa-postes vaig marcar l'únic gol del nostre equip a porta buida i després d'aprofitar una passada de la mort. La pena és que el partit va acabar 1-5, i em faria por recordar que la majoria dels gols del rival van arribar per la meva banda (que era, es clar, una autopista).\nI això, aquesta és la meva experiència a les lligues escolars de futbol. Algun dia us parlaré de les de bàsquet, on, com a mínim, vaig tenir-hi més continuitat.\nI la foto: Aquesta és la porteria on vaig marcar el meu gol triomfador. Quin paio.\nDe tant en quant aniran apareixent per aquí algunes crítiques a la realitat urbanística de Granollers. Més que menys, suposo, ja que no falta buscar gaire per trobar unes quantes barbaritats. Començarem per un clàssic, que és la "serp de llum" de la plaça del cony. O, per què no dir-ho, la plaça del cony mateix, amb la seva gepa inexplicable, deguda a que el pàrquing no podia anar més avall ja que hi havia aigua. Així doncs, deixem una gepa aquí que ningú ho notarà. I per despistar-los encara més, perquè no hi posem una serp de llum, potencialment mortal pels nens que, a aquestes alçades deuen haver desenvolupat un sisè sentit per evitar les seves letals cantonades quan corren amunt i avall. En Jett, com que no és d'aquí, no en va sortir tan ben parat.\nNo intenteu això a casa, però. L'escena ha estat rodada per professionals.\nJo em pensava, sincerament, que a Granollers no hi passava mai res. Pues aquests dies, en sèrio, m'ho estan desmentint. En parlarem amb més detall més tard, però començant així fluixets comentarem una exposició itinerant, i probablement creada per cobrir pressupost, dedicada a les ciutats educadores. Està (i encara estarà un temps, suposo) a la Caixa, i és una mica interessant (tampoc brutalment, però vaja). Ho demostra en Jett aquí amb cara de passar-s'ho pipa.\nCanviem radicalment de tema i anem a un d'aquells amb els que hem titolat el post: la Telecogresca. La Telecogresca, pels que no ho sapigueu, és la festa que organitzen els estudiants de l'Escola de Telecomunicacions de la UPC. Es porta fent des ja més de 30 anys i és (almenys ho era) la festa universitària amb més assistència d'Espanya. Els últims anys, amb més de 10.000 assistents sempre. Si la venc amb tanta insistència és perquè també jo, fins no fa massa anys (o potser ja si...) també estava enmerdat en la organització, i en tinc records i amics excel.lents (que bonic). I sé el que costa muntar-la, així que toca fer-li una mica de publicitat.\nUna publicitat bastant poc útil, tenint en compte que aquest ja ha passat, però menys dóna una pedra. Aquest any el cartell era el més roquer que recordo mai, amb Soziedad Alkohólika davant de tots, i amb Boikot i una colla més al darrere. I com que aquests últims anys d'estar fora no hi he pogut assistir, aquesta va ser la primera a la que vaig anar-hi com a absolut espectador, i sense tenir-hi cap ni una responsabilitat (a part de consumir el màxim d'alcohol que pogués a la barra lliure oferta als ex-currants).\nNo vaig portar-hi la càmera, així que no hi vaig fer fotos. Només posaré aquesta, per gentilesa del senyor Albert Laparra (que ja s'ha cuidat de posar una marca d'aigua amb el copyright a sota :-), on sortim el senyor Isra (tot un colega, el tio, i que espero que hagi deixat definitivament de fumar :-)), que no és ni tan sols de gresca, tècnicament, i jo, amb les meves barbes.\nAbraçades a tota la resta!\nEl temps, ja ho sabeu, passa inexorablement, i si fa res encara estava cagant-me per sota les taules en la meva més tendra infantesa (pregunteu detalls d'aquests vergonyosos records si n'esteu realment interessats), ara, ja, com qui no vol la cosa, ja n'he complert 30. I com que això ha coincidit més o menys amb la nostra arribada, l'excusa és perfecta per celebrar-ho amb un soparet al restaurant del nostre amic Àlex (i el Jesús) té a la Garriga, La Claraboia. Que no només mola perquè és de l'Alex, sino que també és excel.lent.\nI mira si és amic, el tio, que va tenir un detall a l'hora de posar les espelmes!\nI aquí una mostra més o menys aleatòria dels assistents, mostrant una alegria controlada, però alegre a fi de comptes.\nva ser una agradable sorpresa poder comptar amb la presència de l'altre nostre amic Eguren, que va donar la casualitat que estava per aquí durant aquests dies. L'Eguren és càntabre, per aquells que no ho sabeu (i suposo que tampoc us importarà massa, però vaja, jo us ho dic igual) i un, diguem-ne, nòmada ibèric. Va estar vivint nu parell d'anys a Granollers, fins que va marxar de nou a la seva terra natal. Després, va estar a Logroño, i ara se'n va a passar l'estiu a Menorca, com un tonto, ja veus. I com que Granollers vé de pas, pues això.\nI sempre s'ha caracteritzat per ser un gaupot, ja ho podeu veure!\nNo només de sopars multitudinaris viu La Claraboia, sino que també és un lloc per encontres intimistes. I aquests estan amenitzats tor sovint per dolces melodies de la comarca. Com en aquest cas, on vam poder disfrutar de la dolçor de l'Aleix i la Carol, que normalment van tot distorsionats amb els Speakers, però que aquí es desenxufen. I molt bé, tu.\nEn Jett, ja veieu, tampoc és que li importi massa, tot plegat. Però no és res personal.\nHem anat cremant ja la gresca, el trentanyerisme i el retràs. Així que ara ens toca l'Ascensió. I per fer promoció de les activitats comarcals i tradicionalment catalanes, doncs mira, li dedicarem el tros més gros d'aquest post, per font d'informació sense parangó a tot aquell que li importi.\nLa Fira de l'Ascensió es fa a Granollers cada últim cap de setmana de maig (o porai, corregiu-me si m'equivoco). De petits i adolescents estava bé perquè hi ha atraccions i tal (que mai, per cert, m'han enamorat en absolut), però un cop et vas fent més gran (passes dels 15) la cosa ja perd força emoció. El principal motiu de la Fira és, com ja diu el nom molt apropiàdament, fer una fira d'expositors de la ciutat i comarca. Amb l'excusa, però, s'aprofita per encabir-hi una colla d'activitats tradicionals que si bé no són "top of the range", pues estan bé per uns nouvinguts (o renouvinguts) com nosaltres. Anem a explicar-les doncs.\nComencem, com no, per la dansa nacional, la sardana. Personalment, a risc de sonar botifler, sempre l'he trobat una mica avorridota, i de valor artístic bastant fluixot en comparació a d'altres danses tradicionals de molts altres llocs. Si que li valoro l'aspecte social i cooperatiu, i la simbologia (que suposo que hi és intrínsecament, i no és només que ho sembli) de que tothom té el mateix valor, un cop a la pista de ball sardanenca, i sense els teus companys de balls sardanencs el ball no té sentit. Ja està bé, això.\nDissortadament, la mitjana d'edat entre els balladors era bastant alta, així que des d'aquí encoratgem a les noves generacions a calçar-se les espardenyes i fotre-li canya als saltironets.\nLa Tiffany em va comentar que com és que la gent ni reia ni res, mentre ballava. Jo, la veritat, no li vaig saber contestar (i no em vaig atrevir a opinar que els balladors devien ser uns antipàtics, pobre de mi). El meu pare, però, en una conversa posterior, va sortir amb la resposta: es veu que deuen estar concentrats comptant les passes. Pues podria ser. Com que aquí som uns tios severs i seriosos, però, millor que ho fem amb cara de pomes agres.\nNomés per comentar-ho (perquè ni ho vam veure gaire ni res), una orquestra de la qual no en recordo el nom (la putada d'escriure les coses amb tres setmanes de retràs) va tocar a la porxada tots els èxits d'anys passats (bastant passats) per alegria i disfrute del personal, amb aquest estil orquestril d'atri i americana blanca que ténen les orquestres de festes majors. Molt bé.\nPassem a la fira en si, abans de saturar-nos d'activitats lúdiques, que tampoc seria el plan. En la meva infantesa, la fira tenia lloc als carrers principals de Granollers, o al parc, i tot plegat tenia una ambientació força festiva. Uns anys enrere, però, van construir, a les afores de la ciutat, un parc firal que pogués hostejar aquest event sense que ho notés gaire la resta de la ciutat. El resultat és que la fira té un glamour bastant baixet, i el lloc elegit és una esplanada polsosa que sembla que ens trobem al mig d'un rodeo de l'Austràlia profunda, però amb molta pols i pocs rodeos.\nLa impressió general de la visita és més aviat fredota, encara que és divertit passejar-te enmig dels estants i que la gent t'intenti vendre seguros i aparells filtradors d'aigua (les grans estrelles de la fira). Suposo que algú li donarà ràbia, aquesta clara demostració de que et reconeixen com a un adult amb responsabilitats i poder adquisitiu per dur-les a terme, però a mi em va fer gràcia.\nPer cert, si a algú li interessa aprendre xinès, vam conèixer a un paio d'aquí amb dona taiwanesa que n'ensenyen a Les Franqueses, i el tio semblava colega. Així que aquí va una mica de publicitat gratuïta: http://www.actualitzat.com\nEl que si que ens va molar, però, va ser la carpa Jogar X Jogar (que es deia), portada i usada per una colla de friquis jugant a jocs de taula del rollo Catan, Carcassonne, Warhammer i tots els etcèteres. El Catan, per cert, l'hem retrobat aquests últims dies, i segueix sent el millor joc de taula al que jo mai he jugat, i segurament (a risc de sonar fonamentalista i radical) el millor joc de taula de la història. A fora de la carpa hi tenien alguns jocs de lògica i habilitat entretinguts. Aquest, per exemple, consistia en reproduir un puzzle de boles de colorins, i aquí tenim la prova de que en Jett em va guanyar sense cap mena de compassió. I no va ser potra, no, que vam jugar dos cops i els va guanyar tots dos. I sense donar-li jo peixet ni res.\nLes amigues típiques d'aquest tipus de fires, es clar, les vaques.\nI aquesta foto que titularé brillantment "Tiffany i poni" em sembla força simpaticota.\nJa hem fet doncs prou fira i tornem a les activitats tradicionals de lleure i reconeixement patri. Tot i que mai se m'ha acudit, ni molt menys, involucrar-m'hi (gandul que és un, per què negar-ho), els castellers sempre m'han semblat la tradició catalana més admirable, per l'indubtable treball d'equip que necessita i els valors que transmet i promou. Bisca. I és per això que ens ho mirem amb gran interès, això si, des d'una distància prudencialment poc implicada.\nPer amenitzar-nos aquesta diada teníem els Xics de Granollers, que exercien de locals, acompanyats dels Marrecs de Salt i Xiquets de Tarragona (cap dels tres colles punteres a Catalunya. En aquest cas, però, evidentment, lo important és participar!). Aquí tenim als locals enfilant-se fins les esferes guvernamentals de la ciutat (ergo el balcó de l'ajuntament). Tinc el dubte si hi pot pujar tothom qui vulgui, aquí dalt, ja que hi vaig veure gent diferent tota l'estona (amb alguns comuns, es clar). Es clar que tampoc és que l'ajuntament de Granollers és de grandíssim estatus, però vaja...\nEls castells m'agraden perquè tots els participants tenen un paper imprescindible per la consecució correcte de l'objectiu. I, abnegadament, tot i les indubtables incomoditats que tenen que patir de vegades, s'hi esforcen sense queixar-s'hi gens, com ens demostra aquest personatge contret dels Xiquets de Tarragona.\nI per posar les tres colles, com així ha de ser, aquí van els Marrecs de Salt. Aquests ens serviran per ensenyar els cascs que els i les anxanetes porten aquests últims anys, degut a la desgraciada mort d'una anxaneta fa no massa a Mataró. Queden una mica rarots, però més val prevenir. Tot i així, deu ser l'únic accident seriós que hi ha hagut en lustres.\nI per acabar amb aquesta sèrie castellera, dir que la nostra posició privilegiada panoràmica i perspectívica també tenia els seus inconvenients...\nFixeu-vos que compromesos que estàvem amb les activitats de l'Ascensió que fins i tot vam anar a veure i escoltar el concert d'òrgan a l'església. Durant la meva absència, a l'església de Granollers hi han posat un òrgan de tres parells de collons, i de tant en quant hi fan un concertillo. Aquí tenim l'instrument en qüestió, que imposa lo seu.\nEL bon home que tocava era un tal Guido Iotti, un italià amb truco, ja que portava molts anys afincat al Marsesme i parlava un català perfecte. El concert molt guapo, encara que es clar, al cap d'una estona ja anàvem fent cops de cap. Una tele al davant t'anava ensenyant com tocava el paio, i la veritat és que és per cagar-s'hi. El que em va sorprendre és que hi havia quatre gats, així que no sé com l'amortitzaran, l'òrgan aquest.\nI ja va la penúltima, de les activitats! Les havaneres!! Les sempre apropiades cançons d'aquests vells llops de mar a la seca Porxada. M'ha fet molta gràcia això de fixar-me amb totes aquestes mostres d'art cantaire tradicional, que tenia bastant oblidades. Cosa que sembla que no passa amb l'espectador mig de Granollers, que cobria l'aforament a reventar.\nI ja us dic que tampoc és que n'hagi vist moltes eh, jo, d'havaneres a Granollers, però les que havia vist sempre havien estat de la mà de les emocionants i emocionades veus dels quatre mestres del grup Voramar (eh que serviria, de comentarista d'havaneres?), que deuen ser de per aquí. Aquí veiem al tenor del grup en qüestió, en intimista emoció. Quin paio. No ho dic en conya que tenia molt bona veu, eh!\nI el respectable, amb problemes per aguantar les llàgrimes. Hem de dir que la majoria de gent feia una mica de cara de pomes agres... i no sé jo per què? La majoria de cançons que cantaven (totes uns clàssics, que fins i tot jo en coneixia la majoria) eren corejades amb gran èxit per la gent, però entre cançó i cançó, ja tornava la mala cara. Ja veus tu.\nLo bo que ténen aquestes trobades havaneríques és el cremat, servit gratuïtament a tothom qui en vulgui. Com que està bé però tampoc és que sigui deliciós, pel meu gust, amb un gotet ja vas que xutes. Ara això si, fa festa que no vegis :-)\nNo us penseu, de totes maneres, que ens hem esborrat totalment d'activitats nocturnes i que ens hem convertit en corresponsals íntegres del que passa abans de que es pobgui el sol. En primer lloc, si que és veritat que el nostre pressupost vergonyós no ens permet gaires dispendis nocturns ara per ara; en segon, la càmera no ens l'enduem mai, així que no hi ha lloc en aquest fotogènic blog per aventures no fotografiades. En aquest cas, i amb la nostra falera de viure l'Ascensió aquesta en la seva completitud, si que ens vam endur la càmera al Rock a l'Ascensió (que com que igualment es feia davant de casa tampoc teníem oportunitat de no anar-hi).\nEls grups que hi tocaven van generar impressions barrejades... uns tals Pas de Zebra, rock-ska adolescent bastant tipicot però amb intencions... uns tals Codex, metallers que no van acabar de convèncer a la parroquia metallera (de la qual orgullosament en formo part, es clar), i els Kaire, una espècie de Coldplay a la catalana que no em van tampoc acabar de convèncer (vagi per davant que li tinc especial ràbia a Coldplay). Els que van salvar la vetllada, però, i no tan sols això, sino que van triomfar sense reserves van ser els Bogarde, que s'autoetiqueten com Techno-Metal moreneta, i que fan exactament això. Uns cracks, els tios. Escolteu-los tots a la seva web: http://www.bogardinho.com\nI bueno, deixem el que ja tots coneixeu molt abrumadorament pel final. L'últim dels temes a tractar que conformen el nostre títol descriptiu és el final de temporada espectacular del Barça, el meu equip, que s'ha endut totes les competicions amb una autoritat impressionant. Perquè veigueu com de tard anem amb aquest post (això us ho podia colar quan estàvem fora, però aquí em sembla que anem apanyats, eh), he de cobrir des de la Copa del Rei fins la Champions. Una bona ocasió per recordar la nostra temporada triomfal, ara que estem tots (oi?) amb el canguelo del Cristiano Ronaldo i tal.\nPer començar, com dic, la Copa del Rei. amb la final entre l'excel.lent Barcelona i el pundonorós (!) Athletic de Bilbao, que va acabar amb un clar 4-1. Una final que vam anar a veure a la Porxada, però que va resultar un èxit relatiu, ja que no es veia gaire res i estava tot plè de barcelonistes d'aquells que no suporto, que es queixen per tot i tothom i ho veuen tot un desastre a cada moment. Al final, però, tot i no haver vist dos dels quatre gols dels blaugrana, l'alegria es va desfermar als carrers de la ciutat. Oh si.\nPerò el gran event barcelonista d'aquests dies ha sigut (va ser, més aviat) la finalíssima de la Champions League a Roma, on el Barça tenia la oportunitat de fer-se amb la seva tercera Copa davant del Manchester United, vigent campió. L'ambient i la tensió es palpava durant tot el dia, i nosaltres no vam voler ser menys, ajudant a omplir de color blau i grana els balcons de la comarca (tot això entonat amb una veu de Matías Prats (pare) amb accent de Vic).\nA l'hora de la veritat, però, el Barça va demostrar de nou la seva superioritat i es van fer amb el merescut triplet. A casa, seu del visionat del partit (després d'haver descartat la Porxada aquest cop), l'alegria es va desfermar de manera que casi ni sembla que aquesta foto sigui de pose. Pels que no ens conegueu, em teniu a mi (amb la samarreta més blaugrana que vaig trobar, amb la bandera de Cambodia :-/), l'Alex, en Toni, l'Oscar i en Jett. Aquest últim, per cert, surt una mica tapat, però ja és una mica just, ja que el nano es va passar el partit jugant a la DS i sense oferir-li el més mínim interés als devenirs del joc. Així que tampoc toca apuntar-se el tanto massa!\nI des del balcó de casa, cèntric com és, vam tenir una visió privilegiada de l'exitosa corrua de penya que va sortir al carrer a celebrar l'èxit. El senyal de sentit obligatori sembla indicar metafòricament la direcció a seguir. En aquesta direcció, per cert, es trobava l'Opencor que va acabar assaltat (amb l'excusa, es clar...). Nosaltres, per la nostra part, ens vam apuntar a la celebració pacífica, que va acabar abruptament amb l'amenaçadora presència dels antidisturbis de mossos i policies locals. Sempre hi ha classes, per cert, ja que aquests últims, de pressupost i experiència més reduïda, venien amb cascos de moto protectors, mentre els mossos anaven tunejats fins al gorro (mai més ben dit). El que diem: encara hi ha classes.\nBueno bueno!! I acabem ja amb aquest post que, per què mentir-nos, m'ha costat treure'm de sobre. Com sol passar (o almenys, em sol passar), després d'època d'abundància i motivació postil extra, toquen les vaques flaques. Les trampejarem com poguem, doncs.\nDe moment, està clar que el post s'ha allargat un moltíssim a sortir, i de tot ell no n'estic particularment satisfet. Però oju!! Que el títol si que mola eh!\nAle doncs, fins la propera, que serà aviat! :-) (oi?)\nPosted by bert at 11:34 3 comments:\nTemes: catalunya, vida diaria\nAscensió a la gresca barcelonista (trentanyera i r...


La primera Assemblea de Consells Locals de Santa Pola arriba al pavelló de Gran Alacant l’11 de febrer | santapola\nGran Alacant acull el pròxim 11 de febrer la primera Assemblea de Consells Locals de Santa Pola, que se celebrarà en el Pavelló José Antonio Alemañ, situat en l’Avinguda Escandinàvia.\nAquesta Assemblea es troba dins de la programació de Participació Ciutadana, dins del programa marcat en el qual s’incloïen els Pressupostos Participatius, el Debat de l’Estat de Santa Pola i l’Acte de Transparència de l’equip de govern, que s’endarrereix al mes de març degut a les obres del Saló d’Actes de la Casa de Cultura.\nA les 18.00 hores començarà la presentació de l’acte, amb una introducció sobre el que ha sigut la Participació Ciutadana i aquest esdeveniment. Després es donarà pas a l’Assemblea, dividida en quatre blocs temàtics i un quint obert.\nEl primer bloc engloba els temes d’Educació, Cultura, Art i Esport. Es realitzarà una xicoteta presentació sobre els Consells Locals que engloben aquestes temàtiques i després es donarà pas a les intervencions del públic, prèviament inscrit, amb un màxim de 3 minuts per persona. Posteriorment es realitzarà un debat amb els membres de l’equip de govern.\nEl segon bloc inclou temes de Sostenibilitat urbana, Medi Ambient i Infraestructures; el tercer serà per a Serveis Socials, Igualtat, Joventut i Majors; el quart bloc alberga Desenvolupament Econòmic i Ocupació, que inclou Turisme, Comerç i Festes, així com el projecte territorial SantaPolavant. I el quint bloc serà obert.\nTots els blocs temàtics tindran la mateixa estructura i una durada aproximada de 40 minuts, dels quals 20 seran dedicats a les intervencions del públic, que recordem seran de màxim 3 minuts per persona. Aquells que vulguen inscriure’s poden fer-ho fins al mateix dilluns 11 de febrer a les 13.00 hores, a través del correu: participa@santapola.es


Avís Legal - CESI Informàtica i Comunicacions\nYou are here: Inici » Avís Legal\nEl present avís legal regula l’ús del lloc web www.cesi.cat i les seves homòlogues: .com, .es, .org i .net (en endavant, LA WEB), del qual és titular CESI Informàtica i Comunicacions S.L. (en endavant, EL PROPIETARI DE LA WEB).\nLa navegació pel lloc web del PROPIETARI DE LA WEB atribueix la condició d’usuari del mateix i implica l’acceptació plena, sense reserves de totes i cadascuna de les disposicions incloses en aquest Avís Legal, que poden patir modificacions.\nLa seva denominació social és : CESI Informàtica i Comunicacions S.L. El seu CIF es: B17659293.\nTel.: 972 50 96 40 Email : info@cesigrup.com\nL’usuari garanteix l’ autenticitat i actualitat de totes aquelles dades que comuniqui al PROPIETARI DE LA WEB, serà l’únic responsable de les manifestacions falses o inexactes que realitzi.\nVulnerar els drets de propietat intel·lectual o industrial, així com violar la confidencialitat de la informació d’ EL PROPIETARI DE LA WEB o de tercers.\nReproduir, copiar, distribuir, posar a disposició o de qualsevol altra forma comunicar públicament , transformar o modificar els continguts, llevat que es compti amb l’autorització del titular dels corresponents drets o això resulti legalment permès.\nDemanar dades amb finalitat publicitària i de remetre publicitat de qualsevol classe i comunicacions amb fins de venda o altres de naturalesa comercial sense que hi hagi prèvia sol · licitud o consentiment .\nTots els continguts del lloc web, com ara texts, fotografies, gràfics, imatges, icones, tecnologia, programari, així com el seu disseny gràfic i codis font, constitueixen una obra la propietat pertany al PROPIETARI DE LA WEB, sense que puguin entendre cedits a l’usuari cap dels drets d’explotació sobre els mateixos més enllà de l’estrictament necessari per al correcte ús del web.\nEn definitiva, els usuaris que accedeixin a aquest lloc web poden visualitzar els continguts i efectuar , si escau, còpies privades autoritzades sempre que els elements reproduïts no siguin cedits posteriorment a tercers, ni s’instal·lin a servidors connectats a xarxes, ni siguin objecte de cap tipus d’explotació.\nL’establiment d’un hiperenllaç no implica, en cap cas, l’existència de relacions entre EL PROPIETARI DE LA WEB i el propietari del lloc web a la que s’estableixi, ni l’acceptació i aprovació per part del PROPIETARI DE LA WEB dels seus continguts o serveis. Aquelles persones que es proposin establir un hiperenllaç, prèviament, han de demanar autorització per escrit al PROPIETARI DE LA WEB. En tot cas, l’hiperenllaç únicament permetrà l’accés a la home-page o pàgina d’inici del nostre lloc web, així mateix haurà abstenir-se de realitzar manifestacions o indicacions falses, inexactes o incorrectes sobre EL PROPIETARI DE LA WEB, o incloure continguts il·lícits, contraris a les bons costums i l’ordre públic.\nLa impossibilitat d’accés al lloc web o la falta de veracitat, exactitud, exhaustivitat i / o actualitat dels continguts, així com l’existència de vicis i defectes de tota classe dels continguts transmesos, difosos, emmagatzemats, posats a disposició als quals s’hagi accedit a través del lloc web o dels serveis que s’ofereixen .\nLa presència de virus o d’altres elements en els continguts que puguin produir alteracions en els sistemes informàtics, documents electrònics o dades dels usuaris .\nL’ incompliment de les lleis , la bona fe, l’ordre públic, els usos del tràfic i el present avís legal com a conseqüència de l’ús incorrecte del lloc web. En particular, i a tall d’exemple, EL PROPIETARI DE LA WEB no es fa responsable de les actuacions de tercers que vulnerin drets de propietat intel·lectual i industrial, secrets empresarials, drets a l’honor, a la intimitat personal i familiar i a la pròpia imatge, així com la normativa en matèria de competència deslleial i publicitat il·lícita.\nQuan precisem obtenir informació per la seva banda, sempre li demanarem que ens la proporcioni voluntàriament de forma expressa. Les dades demanades a través dels formularis de recollida de dades del lloc web o altres vies seran incorporades a un fitxer de dades de caràcter personal del qual és responsable EL PROPIETARI DE LA WEB. Aquesta entitat tractarà les dades de forma confidencial i exclusivament amb la finalitat d’oferir els serveis sol · licitats, amb totes les garanties legals i de seguretat que imposa la Llei Orgànica 3/2018, de 5 de desembre, de Protecció de Dades personals i Garantia dels Drets Digitals, adaptada al RGPD 2016/679, i de la Llei 34/02,d’ 11 Juliol, , de Serveis de la Societat de la Informació i de Correu Electrònic (LSSI).\nAixí mateix, CESI Informàtica i Comunicacions S.L. cancel·larà o rectificarà les dades quan resultin inexactes, incompletes o hagin deixat de ser necessàries o pertinents per a la seva finalitat, de conformitat amb el que preveu la Llei Orgànica 3/2018, de 5 de desembre, de Protecció de Dades personals i Garantia dels Drets Digitals.\nL’usuari podrà revocar el consentiment prestat i exercir els drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició dirigint-se al domicili social de CESI Informàtica i Comunicacions S.L., situat a Plaça President Tarradellas, nº 11 – 17600 FIGUERES – (GIRONA), identificant degudament i indicant de forma visible el concret dret que s’exerceix .\nEL PROPIETARI DE LA WEB adopta els nivells de seguretat corresponents requerits per la citada Llei Orgànica 3/2018 i altra normativa aplicable. No obstant això, no assumeix cap responsabilitat pels danys i perjudicis derivats de alteracions que tercers poden causar en els sistemes informàtics, documents electrònics o fitxers de l’usuari .\nEn el cas que qualsevol usuari o un tercer consideri que existeixen fets o circumstàncies que revelin el caràcter il·lícit de la utilització de qualsevol contingut i / o de la realització de qualsevol activitat en les pàgines web incloses o accessibles a través del lloc web, haurà d’enviar una notificació al PROPIETARI DE LA WEB identificant-se degudament , especificant les suposades infraccions i declarant expressament i sota la seva responsabilitat que la informació proporcionada a la notificació és exacta.\nAvís Legal">Avís Legal


Nike City Series U-Back (París) Banyador d'una peça - Dona. Nike.com ES\nEl banyador Nike City Series U-Back (París) combina estil i alt rendiment per a la competició. Els banyadors d'aquesta col·lecció representen ciutats d'arreu del món, des de Milà fins a Seül. Presenten un disseny d'esquena en forma d'U molt profunda que ofereix una protecció minimalista. A més, incorporen una subjecció mitjana al pit, copes d'assecat ràpid i obertures estàndard per a les cames per maximitzar la protecció i la llibertat de moviment. Aquests banyadors aporten més durabilitat amb un folre complet i un teixit resistent al clor.\nCOMODITAT I RENDIMENT PER A L'AIGUA.\nObertures de les cames d'estil estàndard dissenyades per proporcionar un ajust perfecte, oferir la màxima protecció.\nProtecció minimalista amb un disseny que mostra gran part de l'esquena per millorar la comoditat.\nCopes perforades extraïbles i d'assecat ràpid per proporcionar una protecció personalitzable.\nDigues la teva. Sigues la primera persona a fer una ressenya sobre Nike City Series U-Back (París).


DOI (EBOOK) - BiblioEteca\nDoi són vint històries fetes a mà i a consciencia per un franctirador de la literatura. Vint relats teixits per un outsider ciencianafrat que broda i confegeix lletra i lletra amb delicadeses i fragilitats de genètic o de neurocirurgià. Maciana, mallorquina a Barcelona, tobre de pinte en ample les portes íntimes de tota una vida apassionant. Sabràs com dos reclutes sho fan un horabaixa de diumenge qualsevol. Llegiràs, per damunt les seves espatlles, la lletra que Tiana cal·ligrafia, trunellada de pornografies verbals que no ha escrit mai ningú. Anna Servera viurà davant els teus ulls el remake dun amour fou. Mabel et mostrarà una perversitat profunda que practica des del bressol. Amb Acèida entendràs com unadona casada sencalenteix amb el paquet duna tanca publicitària. Dèlia podria ser una patriota fi de segle. Un conjunt de models, amb noms, llinatges i pensaments inoïts, esperen la foto impossible dErnst en un belvedere inquietant sobre labís. Imaltzin duu el sacrifici tatuat a la bellesa. I la matèria grisa desplega els seus secrets a través de mil i un llenguatges tan gustosos com les intenses i singulars aventures de seducció del kama-sutra duna llengua fresca, arriscada i lubrificadíssima.


Sanitat revisarà el protocol en cesàries urgents arran el cas de la dona que ha patit cremades en l'Hospital Verge dels Lliris d'Alcoi | ARA Multimèdia\nSanitat revisarà el protocol en cesàries urgents arran el cas de la dona que ha patit cremades en l'Hospital Verge dels Lliris d'Alcoi\nHospital Verge dels Lliris d'Alcoi / AM\nDes de l'hospital "lamenten profundament l'accident" encara que van "utilitzar l'antisèptic recomanat per les associacions científiques"\nEscrit per Rubén Lledó 16 febrer 2018\nA hores d'ara, la mare "continua amb cures i tractaments en aquesta unitat". Els fets van ocórrer la matinada de l'1 de gener quan es va realitzar una cesària urgent. Pel que fa al nadó, "va nàixer en perfecte estat de salut", segons ha confirmat Sanitat a ARAMULTIMÈDIA\nLa Conselleria de Sanitat ha confirmat l'accident que va patir una dona d'Ibi en l'Hospital Verge dels Lliris d'Alcoi en el moment de donar a llum. Els fets van ocórrer la matinada de l'1 de gener quan es va realitzar una cesària urgent. Segons conta Sanitat, la mare va patir cremades per un "accident fortuït al quiròfan". Des del Verge dels Lliris, "lamenten profundament l'accident" i afirmen que "el nadó va nàixer en perfecte estat de salut".\nArran de l'accident, s'ha revisat el protocol de desinfecció cutània, especialment en casos relacionats amb cesàries i intervencions urgents. Sanitat ha confirmat a ARAMLTIMÈDIA que "es va utilitzar l'antisèptic recomanat per les associacions científiques".\nPel que fa a la mare, primer va ser tractada a l'Hospital Verge del Lliris. Posteriorment va ser remesa per valoració i seguiment a l'Hospital General d'Alacant, en la unitat de cirurgia plàstica i cremats. Des de Conselleria de Sanitat continuen dient que "ha portat un estret control ambulatori" i, a hores d'ara, "continua amb cures i tractaments en aquesta unitat".


COSA by Petiso - 6-12-2011\nProgramació del dia 6-12-2011\nNomés a partir de la data 6-12-2011\n08:54 (cs3) Bob, el manetes: El gran projecte d'en Bob\n09:14 (tv3cat) Doraemon: Animal Planet\n09:27 (cs3) L'Scooby-Doo! Abracadabra-Doo\nDurant la visita a la germana petita de la Vilma, la Madelyn, que estudia a l'acadèmia de màgia d'en Whirlen Merlin, en Shaggy, l'Scooby-Doo i tota la colla s'hauran d'enfrontar a molt més que un conill que surt d'un barret. Un ambiciós magnat dels gelats vol comprar el castell on hi ha l'acadèmia, on es passegen un esperit que fa posar els pèls de punta a tots, i el griu, un ésser mitològic meitat drac meitat lleó, que sembla molt real. En Shaggy, l'Scooby, la Daphne, en Fred i la Vilma aprendran els trucs per descobrir tots els secrets i salvar l'acadèmia.\n10:45 (cs3) Kiki, l'aprenent de bruixa\n12:41 (3hd) La llegenda de Santa Claus\nLA LLEGENDA DE SANTA CLAUS (Joulutarina)\nProducció: Snapper Films Oy, 2007 (Finlàndia)\nDirecció: Juhan Wuolijoki\nGuió: Marko Leino\nFotografia: Mika Orasmaa (color)\nIntèrprets: Hannu-Pekka Björkman, Otto Gustavsson, Kari Väänänen, Minna Haapkylä, Mikko Leppilampi, Mikko Kouki\nFa centenars d'anys, un nen anomenat Nikolas perd la seva família en un accident. Tot el poble ajuda el jove orfe i cada any, per Nadal, Nikolas es trasllada de casa. Per agrair el que els veïns del poble han fet per ell, Nikolas decideix fer joguines per als nens de les famílies que l'han acollit. Així comença la història llegendària de Santa Claus.\n12:41 (tv3) La llegenda de Santa Claus\n15:27 (cs3) Tom i Jerry amb Sherlock Holmes\n15:41 (3hd) Morir en 3 actes\nProducció: Televisió de Catalunya, Estrategia Audiovisual i La Nutria Produccions, 2011\nGuió: David Pujol, Laia Tomàs i Anna Espinach\nFotografia: Roman Martinez de Bujo\nIntèrprets: Albel Folk (Alfons), Anna Viçens (Anna), Enric Matarrodona (Ricard), Aida Folch (Sandra), Marc Rodriguez (Xavi) i Ignasi Tomàs (Ignasi)\nL'Alfons i l'Anna fa temps que han perdut la passió del seu matrimoni. Ella es veu amb un amant, amb qui també interpreta el paper protagonista de l'obra de teatre del poble. L'Alfons, per accident, enverina als amants i els seus fantasmes se li apareixen després de la mort. Junts aconseguiran que l'obra de teatre s'estreni i l'Alfons pugui ser l'actor protagonista. I a propòsit de l'estrena de l'obra de teatre, i de l'ajuda que li proporciona l'Anna, l'Alfons aprendrà mirar la vida des d'un punt de vista més relaxat. Podrà viure de veritat la vida, encara que quan ho aconsegueixi hagi de fer-ho sense l'Anna.\n15:41 (tv3cat) Morir en 3 actes\n15:43 (tv3) Morir en 3 actes\n17:16 (tv3) Casablanca\nProducció: Hal B. Wallis per a Warner, 1942\nGuió: Julius J. i Phillip G. Epstein i Howard Koch\nIntèrprets: Humphry Bogart (Rick Blaine), Ingrid Bergman (Ilsa Lund), Paul Henreid (Victor Laszlo), Claude Rains (Louis Renault), Peter Lorre (Ugarte), Conrad Veidt (major Strasser)\n20:33 (cs3) Tom i Jerry. El trencanous\n22:28 (3xl) Apareguts\n22:33 (tv3) The box\nDirecció i guió: Richard Kelly\nIntèrprets: Cameron Díaz, Frank Langella, James Marsden, James Rebhorn, Holmes Osborne, Sam Oz Stone\n22:36 (3hd) The box\n22:36 (tv3cat) Deu ser que ningú és perfecte\n04:08 (tv3cat) Deu ser que ningú és perfecte\n10:00 Tresors del món, patrimoni de la humanitat - Macau, l'illa de la fortuna. La Xina\n10:18 El Guggenheim i la baronessa - El Guggenheim i la baronessa\n11:14 Trasllats colossals - Un Spitfire espectacular\n12:06 Caminant entre dinosaures: Monstres marins - A Walking with dinosaurs trilogy\n12:41 Pel·lícula - La llegenda de Santa Claus\n14:24 El medi ambient - 5 anys d'itineraris de natura adaptats\n15:43 Pel·lícula - Morir en 3 actes\nMORIR EN 3 ACTES Producció: Televisió de Catalunya, Estrategia Audiovisual i La Nutria Produccions, 2011 Direcció: David Pujol Guió: David Pujol, Laia Tomàs i Anna Espinach Fotografia: Roman Martinez de Bujo Intèrprets: Albel Folk (Alfons), Anna Viçens (Anna), Enric Matarrodona (Ricard), Aida Folch (Sandra), Marc Rodriguez (Xavi) i Ignasi Tomàs (Ignasi) L'Alfons i l'Anna fa temps que han perdut la passió del seu matrimoni. Ella es veu amb un amant, amb qui també interpreta el paper protagonista de l'obra de teatre del poble. L'Alfons, per accident, enverina als amants i els seus fantasmes se li apareixen després de la mort. Junts aconseguiran que l'obra de teatre s'estreni i l'Alfons pugui ser l'actor protagonista. I a propòsit de l'estrena de l'obra de teatre, i de l'ajuda que li proporciona l'Anna, l'Alfons aprendrà mirar la vida des d'un punt de vista més relaxat. Podrà viure de veritat la vida, encara que quan ho aconsegueixi hagi de fer-ho sense l'Anna.\n17:16 Pel·lícula - Casablanca\n19:05 Rex - Cap. 3 Fugida cap a la mort\n19:59 Esport Club\n20:22 Viure a cop de rock - Viure un cop de rock\n22:34 Pel·lícula - The box\nTHE BOX (The box) Idioma versió original: anglès Producció: Warner Bros., 2009 (Estats Units) Direcció i guió: Richard Kelly Durada: 115 minuts Fotografia: Steven B. Poster Música: diversos autors Intèrprets: Cameron Díaz, Frank Langella, James Marsden, James Rebhorn, Holmes Osborne, Sam Oz Stone\n"Valor afegit" analitzarà demà els canvis que ha experimentat els últims anys la indústria de la música, amb l'informe titulat "Música sense discos i a través de l'exemple de diversos grups musicals d'èxit. Si hi ha una indústria que s'ha revolucionat aquests últims anys, que està passant per la seva primera gran reconversió, és la de la música. Més enllà de l'eterna polèmica dels drets d'autor i la SGAE, ¿com es guanyen la vida, aquests grups del nou pop català, que tenen tant èxit i que ja fan pensar en un fenomen "folk mediterrani" exportable a tot el món? Com s'ho fan en un món capgirat per internet i les xarxes socials, i en el qual els discos són una cosa gairebé testimonial? A més, el programa analitzarà també el paper d'aquestes mateixes xarxes socials en el conjunt de l'economia. Per exemple, el fet que els consumidors es puguin agrupar per fer pressió a una empresa respecte d'un producte o servei concret, s'està notant ja en el món de les empreses? I dins de les empreses, en les relacions laborals i professionals, l'accés a les noves tecnologies ho està capgirant tot?\n00:56 Les germanes McLeod - Cap. 172 Al lloc equivocat\n01:38 Ventdelplà - Cap. 62\nEl David i la Teresa discuteixen per l'entrada del Julià a l'ajuntament, i aquest li retreu a l'alcalde que ha enganyat tot el poble amb el camp de golf. Però el Novella no es deixa intimidar, i l'avisa que durarà ben poc de regidor. Els mossos d'esquadra descobreixen que hi havia un tercer lladre a l'ajuntament, però no saben qui és. La Teresa identifica el botó de la camisa que va deixar al Benet. És conscient que ho ha d'explicar a la policia, però abans vol parlar amb la Roser.\n02:28 Jazz a l'estudi - Benavent/Bonell\n07:00 Revista de decoració - El disseny que ve del fred\nEl disseny que ve del fred\n07:28 Cuidem el planeta - + info\nAvions, trens i, òbviament, cotxes: durant molts anys han representat la major font de contaminació mundial. Ara, cada cop més, tots aquests mitjans aposten per combustibles nets i renovables i més eficiència.\n07:51 Enciclopèdia breu - Henry Hudson\n08:00 Viatges extraordinaris - Florida\n08:52 Paradisos asiàtics - Sri Lanka\n09:16 Guies de butxaca - París\n09:29 Destins clàssics - Malvern, Worcester and Aldeburgh: Sir Edward Elgar & Benjamin Britten\n10:00 Què en sabem del menjar? - El peix amb patates fregides\n10:52 Enciclopèdia breu - Francis Drake\n11:01 Sense ficció - Videocràcia\n11:59 Segle XX - L'Exèrcit Roig, 1\nL'Exèrcit Roig, 1\n"Segle XX" ofereix una producció francesa del 1999, un documental de factura clàssica enriquit amb excel·lents imatges d'arxiu i valuosos testimonis, que ens explicarà al llarg de tres capítols la història de l'Exèrcit Roig, i amb ella també una bona part de la història soviètica.\n12:02 Segle XX - L'Exèrcit Roig\nAvui estrenem, a SEGLE XX, una producció francesa del 1999, un documental de factura clàssica enriquit amb excel·lents imatges d'arxiu i valuosos testimonis, que ens explicarà al llarg de tres capítols la història de l'Exèrcit Roig, i amb ella també una bona part de la història soviètica.\n13:02 Al bosc dels lirons - Al bosc dels lirons\n13:47 Sentinelles de la natura - La Polinèsia\n14:39 Batecs de natura - Gurp\n14:47 Urpes i bigotis - + info\n15:52 Paradisos en perill - Shishmaref, the drifting village\n16:47 Tresors del món, patrimoni de la humanitat - Antigua, una bellesa perillosa. Guatemala\n17:09 Cronos - Rebels\nAquest documental narra el començament de la història dels Estats Units: L'arribada dels primers vaixells de colons, després d'una travessia infernal de l'Atlàntic; les difícils relacions amb els indígenes; el deteriorament de les relacions amb Anglaterra, la rebel·lió, la guerra i la independència.\n18:01 Cronos - L'avançada cap a l'oest\nL'avançada cap a l'oest\nQuan els europeus arriben a l'Amèrica del Nord s'instal·len bàsicament a les franges costaneres i eviten de totes totes penetrar en el territori. Però la independència dels Estats Units canviarà per sempre aquesta visió del món, encarada cap a les metròpolis europees. Ara, els nous nord-americans senten que han d'anar cap a l'Oest, on hi ha quilòmetres i quilòmetres de terres sense explotar.\n18:52 Cronos - Divisió\n19:50 Què en sabem del menjar? - El peix amb patates fregides\n20:20 La meva cuina grega\n20:44 Cinc cuiners bascos - Juan mari arzak: el món és una casa\n21:48 Nourish: el que mengem - Nourish: el que mengem\n22:16 Valor afegit - + info\n22:40 Singulars - Francisco J. Rubia: "El jo és una ficció cerebral"\n23:26 60 minuts - Les dones de ferro de Libèria\n00:24 Viatges extraordinaris - Florida\n01:18 Paradisos asiàtics - Sri Lanka\n01:42 Guies de butxaca - París\n01:53 Valor afegit - + info\n02:18 Singulars - Francisco J. Rubia: "El jo és una ficció cerebral"\n03:02 La meva cuina grega\n03:25 Sentinelles de la natura - La Polinèsia\n04:18 Fabrica que fabricaràs\n04:39 ExperiMental - + info\n05:04 Paradisos en perill - Shishmaref, the drifting village\n06:07 Cultures vives - Els últims beduïns de Petra i Wadi Rum\n07:23 Les Tres Bessones - Les tres bessones i el món del cinema\n07:53 Doraemon - L'estel del punt cec / El solidificador de la veu\n08:15 Doraemon - La falsa satisfacció / La càmera paralitzadora\n08:36 Doraemon - Mar instantani\n08:54 Bob, el manetes: El gran projecte d'en Bob - Bob, el manetes: El gran projecte d'en Bob\n09:27 L'Scooby-Doo! Abracadabra-Doo - L'Scooby-Doo! Abracadabra-Doo\n10:45 Kiki, l'aprenent de bruixa - Kiki, l'aprenent de bruixa\nAquesta vegada en Francis s'ha passat de la ratlla. A més de robar-li els diners del dinar a en Timmy, ha deixat el pare sense cotxe i sense casa! En Timmy, per recuperar-ho tot, ha desitjat tenir súper poders de kung fu. El que no sap és que en Francis és mestre de karate... i que el kung fu només es pot fer servir com a arma de defensa, mai per venjar-se!\n12:43 Els padrins màgics - + info\nL'AJ diu que la carrossa per la desfilada del Dia dels Fundadors l'haurien de dedicar a l'Alden Amargat, caçador de bruixes i heroi no reconegut de la Dimmsdale colonial. En Timmy, en canvi, vota per dedicar-la a en Dale Dimm, segons ell el veritable fundador de la ciutat. Guanyarà el que sigui capaç de demostrar la seva teoria. I per fer-ho, cal anar al passat. T'hi apuntes?!\n12:58 Els germans Kratt - Un gran problema taronja\nEn Voltar està desesperat perquè li han desaparegut els calçotets. No són només uns calçotets pudents, són els calçotets de la sort d'en Voltar, els que ha portat per maquinar i dur a terme totes les malifetes que han fet fins ara. Si no els troben, el regne del terror de la Lliga dels Supermalvats s'haurà acabat per sempre. Qui els deu tenir?!\n13:52 Els pingüins de Madagascar - Rumors i cops d'estat / Pinzells perillosos\n14:13 Els pingüins de Madagascar - El senyor Tux / Sobreviure a la selva d'asfalt\n15:01 Els pingüins de Madagascar - Alarma rèptil / Colomassa a dojo\n15:27 Tom i Jerry amb Sherlock Holmes - Tom i Jerry amb Sherlock Holmes\n16:20 El xou de Tom i Jerry - cangurs de gatets / Tèrmits a l'atac / L'extraterrestre golafre\n16:46 Tom i Jerry - El gatet enginyós\n16:53 Tom i Jerry - Cal modernitzar-se\n16:59 Tom i Jerry - En jerry es torna boig\n17:06 Tom i Jerry - Amenaça en miniatura\n17:15 Bob, el manetes - El pansit i el monstre\n17:26 La Lua i el món - L'atac del soroll\n17:29 La Lua i el món - Bunyolet\n17:34 En Thomas i els seus amics - La vida de color de rosa\n18:06 Una mà de contes - El menjar és a taula\n18:42 Els Dalton - Els Dalton fan el cim\n18:49 Els Dalton - Els Dalton, a la neu\n18:56 Els Dalton - Evasió per a tontos\n19:03 Els Dalton - La cosa treu fum\n19:13 Què hi ha, Scooby-Doo? - La muntanya russa fantasmagòrica\n19:39 Els pingüins de Madagascar - Bona acció / Un empatx de xips de formatge\n20:03 Els pingüins de Madagascar - El dormilega poruc / L'abraçada letal\n20:33 Tom i Jerry. El trencanous - Tom i Jerry. El trencanous\n21:19 Tom i Jerry - L'aneguet\n06:01 La Lua i el món - Paperassa\n06:04 La Lua i el món - Ota, l'amigota\n06:07 Megaminimals - El llacet\n06:13 Megaminimals - A l'aigua !\n06:30 Pat i Stan - Cap. 37 Stan's rap\n06:34 Inspector Gadget - El vell de la muntanya\n06:56 Inspector Gadget - L'ànec maragda\n21:33 Bola de Drac Z Kai - Benvingut , Goku ! Les confessions del misteriós jove Trunks !\n21:57 L'un per l'altre - Brokers\n22:28 Pel·lícula - Apareguts\n00:17 Waterloo Road - Cap. 10\n01:11 Farscape - Fills i amants\nLa tripulació de Moya s'atura a carregar provisions en un complex comercial que està a punt de ser destruït per una violenta tempestat gamma.\n01:57 One piece - Perduda? Robada? Qui ets tu?\n02:21 Vampirs a l'internat - La prova\n02:46 Yu Yu Hakusho: els defensors del més enllà - Els lladres del món infernal. Mil anys després\n03:11 L'un per l'altre - Brokers\n03:41 Berlín, Berlín - El xou d'en Didi Perla\n04:05 Berlín, Berlín - La reina de la meva vida\nLa reina de la meva vida\nLa Lolle està deprimida. A la Sarah, en Hart, la Vero i l'Sven els passen coses, però a ella no li passa mai res. Quan començarà a tenir una vida interessant? La resposta arriba sota la forma d'un home jove que entra a la botiga de còmics, en Zack, que li ofereix una feina estable en una editorial de còmics a Stuttgart. L'Sven també té una trobada especial: truquen a la porta i apareix en Harald, que tothom s'imaginava ben tancat en una clínica d'aquelles... especials.\n04:34 Waterloo Road - Cap. 10\n05:26 Imp - Cabells\n05:27 Imp - L'experiment


BRULL 2 – SEVA 2 / JORNADA 2 / 2013-2014 | C.E. EL BRULL\nBy ceelbrull\tCròniques 13-14\nBRULL 2 – SEVA 2 / JORNADA 2 / 2013-2014\nEl Brull empata un derbi que tenia molt complicat.\nEl Seva visita el Montanyà i s’emporta una contundent golejada, 4-0 amb 4 gols de Borja, que envia als veïns a la cua de la classificació i situa el Brull als primers llocs. Maco de recordar però això va ser la temporada passada i el partit d’aquest any ha sigut completament diferent.\nEl partit d’aquest any se li ha complicat al Brull fins a tres vegades però l’equip s’ha fet un fart de remar en contra corrent i al final ha aconseguit empatar, amb 10, un partit que tenia perdut.\nComençava el partit amb clar domini brullenc, bon joc de combinació, algunes arribades però sense acabar de concretar. Fox i Gallifa protagonitzaven l’atac del Brull però faltava definició. El Seva feia molt poc però es defensava amb ordre i al minut 24 creava la seva primera ocasió en un ràpid contraatac al que responia bé Anton amb una bona aturada. Cinc minuts més tard els visitants aprofitaven una falta llunyana per avançar-se al marcador amb un bon xut, arrambat al pal, al que Anton no podia reaccionar. Li tocava al Brull refer-se i ho feia per mitjà de Marçal que resolia una jugada embolicada a dins l’àrea amb un xut que finalment acabava entrant a la porteria visitant, 1-1 al minut 32. Amb més domini del Brull i una bona ocasió de Fox que aturava el porter del Seva s’arribava a la mitja part.\nA la segona part el Seva feia unes modificacions a la davantera i això feia que el Brull trigués una estona en trobar els ajustaments necessaris. La cosa empitjorava quan una pilota robada pels visitants es convertia en un ràpid contraatac i suposava el 1-2. Al Brull li tocava tornar a remar contracorrent i, tot i no fer un joc brillant, gaudia de varies opcions per empatar però tornava a fallar de cara a porta. Lalo es decidia a jugar-se el tot pel tot i va situava 4 davanters. Això encara li donava més arribada al Brull però el Seva amenaçava amb sentenciar el partit al contraatac. Al Brull se li tornava a complicar el partit quan Oriol Marsó tenia que abandonar el camp amb una lesió al genoll. Quedaven 15 minuts i el Brull ho seguia intentant i era al minut 83 quan una centrada de Jordi Raich la pentinava Fox per fer el 2-2. Encara quedava partit i el Brull seguia buscant la victòria però s’ha tingut que conformar amb l’empat.\nAl final 1 punt molt treballat per un Brull que, al menys, ha rebut la bona noticia que la lesió de l’Oriol sembla que serà menys del que semblava en un principi. L’equip però, haurà de millorar molt, sobretot en efectivitat, de cara a futur.\nBRULL – SEVA\nEtiquetat anton, brull, Club Esportiu El Brull, derbi, El Brull, empat, fox, gallifa, marçal, oriol, seva


Haim, The Rapture i Hinds també estaran al Mad Cool 2020 - Primera Fila\nHaim, The Rapture i Hinds també estaran al Mad Cool 2020\nLes germanes Haim han estat un altre dels noms confirmats pel Mad Cool, que cada dia que passa va ampliant el seu cartell amb un nom per dia, fent que el festival estigui en boca de tots cada dia que passa. En el cas de les Haim vindran a presentar les seves noves propostes musicals.\nLes darreres jornades també ens han deixat els noms de The Rapture i Hinds que se sumen a la llarga llista de noms de la pròxima edició. Billie Eilish, Taylor Swift, Deftones, Pixies o Twenty One Pilots són alguns dels artistes i bandes que formaran part del cartell entre el 8 i l’11 de juliol a Madrid.\nLes entrades es posaran a la venda el proper 1 de desembre al web del festival.\nMad Cool posposa la seva edició fins el 2022\n‘evermore’ de Taylor Swift\nMad Cool manté bona part del cartell per l’any vinent


CASA-ESTUDI DEL PINTOR RAFEL RAMIS i BALLESTA\nEl pintor Rafel Ramis neix a l’Escala (1912-1991). De ben petit ja manifesta afició pel dibuix, habilitat que va desenvolupar gràcies al seu mestre, Lluís Alsina, que sovint s’enduia els alumnes a Empúries a dibuixar. Posteriorment perfeccionaria la tècnica a la Llotja de Barcelona. En aquesta etapa pinta sobretot retrats i figures en moviment amb un gran detallisme i un extraordinari domini del dibuix i exposa en diverses galeries. Entre 1949 i 1961 recorre Amèrica del Sud i passa llargues temporades a l’Argentina i el Perú on comença a aprofundir en la tècnica de l’oli pintant paisatges d’aquests països. El 1961 retorna definitivament a l’Escala on es dedica a pintar olis i aquarel·les de marines, llops de mar i racons del pobles de l’Empordà amb una constant preocupació per la llum i el color. La devoció per la pintura el va fer continuar fins i tot quan ja estava afectat per la malaltia d’Alzheimer. Ramis va morir el 23 de desembre de 1991 i està enterrat a l’Escala. Aquest mateix any, en vida del pintor, la seva muller va fer una donació de quadres a l’Ajuntament. El 1999 es feia la cessió de la casa-estudi del pintor amb els quadres i el mobiliari que, d’aquesta manera, passen a formar part del patrimoni cultural del poble de l’Escala.\nSituat dins del nucli antic de la població de l'Escala, en el límit oest del casc antic, a tocar la Ronda del Pedró i delimitat per la Pujada del Pedró i el carrer Perxel.\nEs tracta d'un edifici cantoner de planta rectangular, amb la coberta plana amb un gran terrat, i distribuït en planta baixa i pis. La façana principal presenta un portal d'accés rectangular, amb els brancals bastits amb carreus de pedra i la llinda plana. Està decorat amb una motllura que recorre l'intradós. A banda i banda, dues finestres rectangulars amb l'ampit corregut de pedra i una gran reixa. Al pis, damunt del portal, un balcó exempt amb el finestral de sortida format per un gran arc rebaixat. Al seu costat, un altre balcó de mida més gran, amb un finestral i una finestra de sortida rectangulars. Coronant la façana hi ha un ràfec de dents de serra, damunt del qual s'assenta la barana d'obra del terrat. La façana està decorada amb un ample sòcol de pedra i carreus desbastats a la cantonada amb la pujada del Pedró. La resta del parament està arrebossat i pintat. A la part posterior de la finca hi ha un altre cos de planta rectangular, amb la coberta a un sol vessant i l'accés des de la ronda del Pedró. Està bastit amb pedra i morter i presenta una placa de rajola a la façana, amb el nom MON CAU. La façana lateral del recinte,bastida amb pedra i morter, presenta una finestra tapiada rectangular, amb els brancals bastits amb carreus de pedra, la llinda plana i l'ampit motllurat.\nAquesta casa fou on visqué i pintà el pintor escalenc Rafael Ramis i Ballesta (1912-1991). Va estudiar a la llotja i, després de finalitzar els estudis, va recórrer, entre els anys 1949 i 1961, l'Amèrica del Sud. El 1961 retornà difinitivament a l'Escala on restar fins la seva mort.\nEl 1999 es va fer la cessió de la casa-estudi del pintor amb els quadres i el mobiliari, a l'ajuntament de l'Escala, passant així a formar part del patrimoni cultural del poble de l'Escala.\nPublicat per Llocs de Catalunya a 8:09


Un dels llops fugits d’EcoZonia trobat mort a Salses - La Clau\nUn dels llops fugits d’EcoZonia trobat mort a Salses\nUn exemplar encara roman lliure per naturalesa\nDimecres, 10 de febrer de 2021. 09:43h\nExemplar de llop © Lawria\nUn dels llops d’EcoZonia, trobat mort a Salses, ha estat identificat formalment per l’Oficina francesa de biodiversitat.\nUn dels llops que va escapar el 24 de gener del parc animal EcoZonia, situat a Cases-de-Pène, ha estat trobat mort al terme municipal de Salses, amb una bala al coll, aquest dimarts 10 de febrer. L’Oficina francesa de biodiversitat (OFB) i el propietari del parc han identificat formalment aquest exemplar, que podria haver resultat ferit pels trets d’un agent de l’OFB fa uns dies.\nL’animal forma part del duo de canins fugitius, altres dos han estat afusellats perquè presentaven un perill greu i els dos últims han estat teleanestesiats i posats en caixes segures dins del parc. L’últim llop, per tant, no es pot rastrejar.\nDivendres, 6 de novembre de 2020. 20:22h\nEl zoo EcoZonia de Cases de Pena acull panteres siberianes\nL’espai dedicat als animals obrirà el 6 de febrer de 2021


Màster Online en Competències de l'Economia Digital (Especialitat Gestió de Customer Contact Center) on-line per Instituto de Comercio Electrónico y Marketing Directo ICEMD - educaweb.cat\nMàster Online en Competències de l'Economia Digital (Especialitat Gestió de Customer Contact Center)\nMatrícula: 1000 ¤ Rest del Curs: 89...\nConstrueix i gestiona amb èxit un contact center professional i aconsegueix una major satisfacció i fidelitat dels teus clients\nAmb la irrupció del els entorns 2.0 i el Social Media, la gestió dels actuals Contact Center requereixen de professionals amb una alta formació i unes excel·lents capacitats directives. Si vols ser un d'ells, el canvi comença amb el Màster Online en Competències de l'Economia Digital amb l'especialitat en Gestió de Contact Center.\nEl Màster online està format per 6 mòduls i els alumnes poden configurar-lo a mida segons les necessitats i interessos professionals.\nGestió Avançada de Clients en Contact Center\nGestió de Tecnologia de Contact Center\nGestió Avançada d'Operacions en un Contact Center\nGestió de Recursos Humans en un Contact Center\nDirecció i Control de Gestió de Contact Center\nEl nostre ensenyament està BASADA EN LA PRÀCTICA i serà sempre aplicable a la realitat de les empreses. On els professors-professionals fan pensar, discutir, reflexionar i treballar sobre els aspectes més importants del contingut de cada tema.\nDesde el 20/09/2016\nICEMD és la primera i l'única institució a Espanya que atorga als seus alumnes les titulacions europees en Màrqueting Directe i Interactiu.\nMatrícula: 1000 ¤\nRest del Curs: 8900 ¤\nEls alumnes Màster presenten al final de la seva formació un treball personal d'investigació en format Bloc -a la plataforma Blocs ICEMD- o white paper sobre una temàtica del seu interès relacionada amb el programa, guiat en tot moment de la seva realització per un tutor.\nSi és la primera incursió en els Blocs, t'ensenyarem com fer-ho, divulgar-lo i treure-li el màxim rendiment. Serà "el teu" Blog. A més tindràs un tutor que et guiarà en cada moment de la teva feina d'investigació o del bloc.\nPodràs accedir al Banc de Professionals de ICEMD i les Borses d'Ocupació d'ESIC.\nMàster Online en Competències de l'Economia Digital (Especialitat Gestió de Customer Contact Center) encara no ha rebut opinions


Més de 50 joves de 16 a 29 anys es formen gratuïtament en els cursos d'estiu del Campus Cambra | Lleida.com\nLa Cambra de Comerç de Lleida ha posat enguany en marxa la tercera edició del Campus d’Estiu que s’emmarca en el Programa Integral de Cualificación y Empleo (PICE). El Campus d’Estiu Cambra té per objectiu dotar de formació professional i de millorar les competències que els joves entre 16 i 29 anys tinguin en àrees com el coneixement de l’anglès, l’estètica, i la cuina, o d’altres camps més nous que incideixen directament a la vida dels joves com són les propostes de Digital Màrqueting Manager i .NET.\nEls cursos són totalment gratuïts i en aquesta edició se n’han beneficiat més de 50 alumnes. Les sessions es fan durant el mes de juliol en horari de 9 a 14:30 hores de dilluns a divendres. Les sessions suposen un total de 125 hores de formació gratuïta en cada cas.\nL’èxit de la convocatòria i l’aprofitament de les sessions per part dels alumnes assistents consolida l’oferta estival de la Cambra Lleida i ja fa pensar en convocar-ne una nova edició per al proper estiu. L’únic requisit per a accedir a les sessions és que les persones que hi vulguin participar no s’hagin beneficiat abans de cap curs del programa PICE i que mentre duri el Campus (juliol) no estiguin ni estudiant ni treballant.\nSaltó denuncia a Torra el desequilibri territorial


CUCADELLUM.ORG: L'eutanàsia, Carta al Director per M.Antònia Garcia\nL'eutanàsia, Carta al Director per M.Antònia Garcia\nReproduïm aqui la carta enviada a la secció de Cartes al Director de molts diaris aquest mes de gener 2021:\nBenvolguts, en alguns Medis de Comunicació ens demanen a vegades les nostres opinions, vivències o experiències i trobo què és un detall generós el de donar veu a les persones que no tenim la manera d’arribar a aquells que decideixen sobre la nostra vida, el nostre futur i la nostra llibertat.\nJo voldria parlar de la preocupació de molta gent, al veure aquesta urgència del Govern actual, per aprovar la Llei de l’Eutanàsia sense consens i sense escoltar el Consell Ètic, que no hi està d’acord i a més sense cap garantia legítima.\nNotem moltes CARÈNCIES en la nostra Cultura actual i en la nostra Societat. Avui per a mí, la fonamental és l’evidència de que algunes Institucions i sobretot els nostre Govern no ens mostra ni el més mínim RESPECTE per a la persona humana, què és l’èsser essencial de la Creació. Hauria de merèixer TOTA MENA d’atencions , especialment en la última etapa de la seva vida, que és quan en té més necessitat.\nVolen ignorar que la la vida és un DO que rebem, que ens és donat, ningú se la pot donar a sí mateix, encara que no ens agradi. I la podem perdre en qualsevol moment, inesperadament. Tots estem pendents d’un fil. No fa molt vaig llegir que un actor, en plena funció, imitant que es moria, quedà immòbil, desencaixat… i el públic aplaudia creient que era una bona representació i fou la última escena de la seva vida. A qualsevol li pot passar. Jo vaig tenir un infart i gràcies a Déu i gràcies als Doctors i Infermeres que em van atendrer àpidament, ja fa onze anys que visc la pròrroga.\nSi tenim fe, ens sabem fills de Déu, de qui rebem el dó de la LLIBERTAT, i s’ens permet usar-la per a fer el bé o el mal.\nAquesta Llei que s’ens vol imposar, és un atemptat a la llibertat i a la vida de la persona humana. Els metges i el personal sanitàri podràn exercir l’objecció de conciencia? O s’els privarà de la llibertat personal i ètica?\nÉs obrir la porta a l’ homicidi i al suicidi amb tota impunitat. No podem acceptar aquest autoritarisme, propi de d’una Dictadura.\nAgraeixo l’amabilitat de llegir les meves opinions sobre aquest tema tan vital.


El Port de Barcelona participa en el Mobile World Congress a través de l'esdeveniment 4YFN\nPublicat 16/06/2021 11:08CET\nEl Port de Barcelona participarà en el Mobile World Congress (MWC) 2021 a través de l'esdeveniment Four Years From Now (4YFN), que enguany s'integra en la fira de mòbils i que consisteix en una plataforma per a empreses emergents orientada al sector de les start-ups.\nSegons ha explicat el port a través d'un comunicat aquest dimecres, el 4YFN --que també organitza la GSMA-- ofereix a empreses emergents possibilitats per connectar amb inversors i altres emprenedors.\nSe celebrarà a Fira de Barcelona del 28 de juny a l'1 de juliol i aplegarà "les start-ups més innovadores, emprenedors d'empreses, inversors i institucions públiques" dins el marc internacional i tecnològic de l'MWC.\nEl cap d'innovació del Port de Barcelona, Carles Rúa, intervindrà el dimecres 30 de juny a les 16 hores en el bloc temàtic de connectivitat per presentar els projectes del IV Pla Estratègic i reforçar la seva estratègia en innovació i economia blava.\nEl 4YFN --en l'edició del 2019-- va comptar amb la participació de 700 start-ups expositores, va tenir uns 3.000 assistents i va aconseguir 1.000 inversors.


La lluita entre administracions a favor i en contra del transvasament de l’Ebre es trasllada al Consorci per a la Protecció Integral del Delta de l’Ebre (CPIDE), l’organisme encarregat de dissenyar, coordinar i impulsar les actuacions previstes al PHN. El Govern de la Generalitat intenta fer valer el seu vot de qualitat al Consorci per bloquejar el projecte. El Govern central respon modificant la llei del PHN per mirar d’evitar aquest possible bloqueig.\nEl 6 de novembre de 2003, el Departament de Medi Ambient de la Generalitat de Catalunya va aprovar, a través del Decret 290/2001, la constitució del Consorci per a la Protecció Integral del Delta de l’Ebre (CPIDE) i els seus estatuts.\nLa creació d’aquest organisme estava prevista a la disposició addicional desena de la Ley 10/2001, de 5 de julio, del Plan Hidrológico Nacional, titulada Plan Integral de Protección del Delta del Ebro. Es tractava d’una disposició introduïda per Convergència i Unió (CiU) i acceptada pel Partit Popular (PP) a canvi del vot favorable de CiU a l'esmentada llei. Aquesta disposició instava a elaborar el Pla integral de protecció del delta de l’Ebre (PIPDE), pla que, entre altres coses, havia de servir per a garantir les especials condicions ambientals del tram final del riu i del delta i per a definir el cabal ecològic que permetria mantenir aquestes condicions. Aquest pla s’havia de redactar en el termini màxim d’un any a partir de l’aprovació de la llei del PLA HIDROLÒGIC NACIONAL i hauria de ser aprovat pel Govern central.\nEstructura, membres i funcions\nEl CPIDE, segons la llei, havia d’estar presidit per la Generalitat de Catalunya, per això se'n va nomenar president el delegat de la Generalitat de Catalunya a les Terres de l’Ebre, Francesc Sancho. El CPIDE havia d’estar integrat a més a més per totes les administracions i entitats amb competències i interessos al delta de l’Ebre, com ara el Ministeri de Medi Ambient, la Generalitat de Catalunya, els ens locals, els usuaris i altres organitzacions socials.\nEl BOE 137 de 8 de juny de 2002 publicava una resolució de l’Executiu que aprovava el conveni de col·laboració entre l'Administració General de l’Estat i la Generalitat de Catalunya per a redactar el PIPDE i per executar i coordinar-ne les actuacions, tal com preveia la disposició de la llei del PHN. En la publicació del conveni es van incloure també els estatuts del CPIDE, que especificaven que els objectius eren redactar el PIPDE i executar, coordinar i impulsar les actuacions previstes en el pla. També s’anunciava l’estructura organitzativa de l’organisme, format, per una banda, per un consell executiu de caràcter directiu, amb dotze membres repartits paritàriament entre el Govern central (PP) i la Generalitat de Catalunya (CiU), però amb el vot de qualitat del president, i per un consell general de caràcter consultiu format per trenta-nou membres de les administracions i entitats.\nProblemes per aprovar el PIPDE\nSegons la llei del PHN, el PIPDE havia d’establir el cabal ecològic del tram final del riu, que s’hauria d’incloure al Pla hidrològic de la conca de l’Ebre. L’ article 16 de l'esmentada llei especificava que no s’efectuaria cap derivació mentre no circulés pel riu, en els punts de captació, un cabal superior a la suma del mínim ambiental fixat al pla hidrològic de conca, més el corresponent a les concessions que hi havia aigües avall de la captació.\nTot i que el PIPDE hauria d’haver estat acabat a mitjan any 2002, els desacords entre el govern central i la Generalitat de Catalunya en van provocar l’endarreriment. Des de la Generalitat de Catalunya el president del consorci Francesc Sancho va advertir diverses vegades al govern central que a través del CPIDE, on tenien majoria, podrien bloquejar el PHN endarrerint o fins i tot impedint l’aprovació del PIPDE.\nTot i que el reglament de funcionament del CPIDE no explicitava que havia de ser aquest ens qui aprovés el PIPDE, des de la Generalitat se’n feia aquesta interpretació. Des del Govern central van advertir que la Generalitat no podria bloquejar el transvasament oposant-se a l’aprovació del PIPDE i que, independentment del que decidís el CPIDE, el document es presentaria al Ministeri de Medi Ambient per a l’aprovació definitiva del projecte de transvasament.\nDes de la creació del CPIDE, la Plataforma per a la Defensa de l’Ebre (PDE) en va exigir la dissolució en entendre que es tractava d’un mecanisme compensatori que no impediria l’extracció d’aigua i la degradació del tram final del riu Ebre (PARC NATURAL DEL DELTA DE L’EBRE).\nAl principi del 2003, des de la Generalitat es va insistir que des del CPIDE es podria garantir la conservació del tram final del riu. El fet consistia a bloquejar el PIPDE si el Govern central no acceptava un cabal ecològic mínim de 135m3/seg. Tant des del Govern del PP com des dels partits d’esquerra catalans, es va titllar l’acció de la Generalitat d’electoralista tenint en compte la imminència d'eleccions municipals. Des de la PDE, a més, s’afirmava que amb els 135m3/seg no n’hi havia prou per a garantir l’estabilitat del delta de l’Ebre ni per a impedir l’avenç de la falca salina (aigua de mar que penetra riu amunt), i es defensaven uns cabals ecològics per damunt dels 300m3/seg.\nIntent de bloqueig del CPIDE\nDavant les amenaces del Govern de la Generalitat, el Govern central es va plantejar dissoldre el CPIDE per evitar el bloqueig del transvasament de l’Ebre. Les diferències entre el Govern de la Generalitat i el Govern central es van fer paleses quan els representants del Govern central no van assistir a la reunió convocada a la darreria d’abril pel president del CPIDE, Francesc Sancho, on s’havia de discutir el PIPDE i sobretot el cabal mínim. Segons els representants del Govern central, no es podia discutir el PIPDE, ja que aquest estudi encara no estava redactat. Per la seva banda, des de la presidència del Consorci s’afirmava que es disposava d’un esborrany sobre el qual ja es podia començar a discutir. El conseller de Medi Ambient, Ramon Espadaler, va convocar una nova reunió del Consell Executiu del CPIDE per a la darreria de juliol.\nNegativa del CPIDE a discutir el projecte del PIPDE del Govern central\nA la darreria de juliol la direcció del CPIDE va anunciar que el PIPDE ja estava enllestit i a punt per ser aprovat. El document, de nou volums i 2.250 folis, elaborat per la direcció del CPIDE, en mans del PP, s’havia de discutir i aprovar en una reunió del Consell Executiu del CPIDE convocada per la Generalitat de Catalunya. La reunió, que es preveia tensa entre els membres del PP i de CiU pel fet del cabal ecològic, es va tancar sense abordar la discussió del document perquè el president del Consorci, Francesc Sancho, va decidir retirar-la de l’ordre del dia. Des de la presidència del Consorci s’interpretava que el pla presentat no s’ajustava a l’encàrrec que s’havia fet. Aquesta decisió va ser valorada tant pel Govern central com per la PDE com una maniobra de distanciament de CiU en relació amb el PP davant la imminent celebració d’eleccions al Parlament de Catalunya. Segons Sancho, el PIPDE no es podia discutir perquè el projecte presentat no responia als mínims que hauria de complir, perquè no establia el cabal ecològic del riu Ebre i perquè proposava la creació d’una societat mercantil estatal que assumiria les competències del CPIDE i algunes competències de la Generalitat i dels ajuntaments. Amb aquesta argumentació, des de la Generalitat es pretenia fer revisar el PIPDE i, d’aquesta manera, endarrerir l’aprovació del projecte de transvasament.\nEl PIPDE presentat pels representants del Govern central proposava la creació d’una xarxa d’indicadors mediambientals que haurien de permetre determinar quina era la situació del tram final de l’Ebre, per establir-ne posteriorment el cabal mínim, que se situaria entre els 103 i els 143 m3/s. Així mateix, el pla preveia invertir 560 milions d’euros per executar-ne les actuacions previstes.\nControvertida aprovació del PIPDE al Consell General del CPIDE\nEls representants del Govern central van instar al president del Consorci a convocar una nova reunió de la Comissió Executiva per discutir sobre el PIPDE. Aquesta reunió va tenir lloc a la darreria de setembre, i la Generalitat de Catalunya, fent ús del vot de qualitat del president del CPIDE, va rebutjar el document proposat, forçant-ne la reelaboració. A més, es va presentar un informe elaborat pels serveis jurídics de la Generalitat que considerava que el cabal ecològic projectat al PIPDE no s’ajustava a les previsions. Posteriorment a la reunió de la comissió executiva va tenir lloc el consell general, tot i que el president del Consorci el va dissoldre abans que es discutís el punt referent al PIPDE. Tan bon punt els representants pròxims a la Generalitat van haver abandonat la sala, la resta, propers al PP, van continuar la sessió i van aprovar el PIPDE. El director del CPIDE, Joaquim Fabra, va anunciar que estudiarien la validesa jurídica de l’acord, mentre que el president, Francesc Sancho, deia que l’acord no tenia caràcter vinculant.\nLa Generalitat denuncia un suposat intent del Govern central d’atorgar-se la competència per a dissenyar i aprovar el PIPDE\nDesprés de la controvertida aprovació del PIPDE, el Govern central va decidir a començament de desembre modificar la llei del PHN per evitar-ne el bloqueig de la Generalitat. La mesura va consistir en una esmena a la Llei d’acompanyament dels pressupostos generals de l’Estat del 2004, que introduïa una modificació substancial en l’apartat referent a la darrera decisió sobre l’aprovació del PIPDE. Amb aquesta esmena, el Govern central passava a tenir competències directes en el disseny i aprovació del PIPDE, a través de la Confederació Hidrogràfica de l’Ebre (CHE).\nEl Govern de la Generalitat en funcions va aprovar la interposició d’un recurs contenciós administratiu contra aquesta decisió i al mateix temps va amenaçar que sortiria del CPIDE. Per la seva banda, Joaquim Fabra afirmava que aquesta esmena no canviava res, ja que el CPIDE mai havia tingut capacitat per a definir el cabal ecològic, i que, a més, era la CHE la que sempre hi havia tingut la darrera paraula.


Torna el cicle de terror Pànic amb moltes novetats, a Mont-roig del Camp\nDins del programa d'activitats es podrà participar de la gimcana 'Cluedo' per resoldre un assassinat\n14/09/2018 17:44 | Actualitzat a 14/09/2018 18:34\nJoves actors del passatge del terror a Mont-roig del Camp, l'any 2017 | Cedida\nCada any el departament de Joventut de l'Ajuntament de Mont-roig del Camp organitza el cicle de terror Pànic i, en aquesta edició, les primeres activitats que ja s'han dut a terme han tingut una elevada participació que pronostica que entre els joves del municipi aquesta iniciativa serà tot un èxit.\nLa programació del 'Pànic 2018' va començar aquest mes de setembre i es prolongarà fins al dia 10 de novembre i, per aquesta edició, es va ampliar amb més activitats relacionades amb el misteri, la por i el terror.\nGimcana on s'ha de resoldre un assassinat\nLa novetat d'aquest any és la gimcana nocturna que està ambientat en el 'Cluedo', el joc de taula ple de misteri on els participants hauran d'aconseguir solucionar un misteriós assassinat. Coincidint amb la Festa Major de Sant Miquel, aquesta activitat tan enigmàtica tindrà lloc el pròxim 28 de setembre.\nUn cop més, 'Mont-roig Misteriós' torna al cicle de terror Pànic amb noves històries terrorífiques que es duran a terme en nous escenaris, gràcies a la col·laboració del grup de teatre 'Els Xuts' que seran els encarregats de donar-los vida. A més a més, durant aquesta nova temporada de terror que tindrà lloc al llarg d'aquests dos mesos, no hi faltarà l'exitós Passatge del Terror ni les activitats clàssiques ja consolidades com el taller de cuina zombi, el taller DIY i el maquillatge de terror.\nTaller de cuina zombi celebrat a Mont-roig del Camp, l'any 2018 | Cedida\nEl passatge de terror, tot un èxit\nEl passatge de terror es durà a terme els dies 19, 20 i 21 d'octubre al Casal de Joves K1 del municipi, des de les 18.00 hores fins a les 21.00 hores. Tot i que, a causa de la gran afluència de públic que any rere any augmenta en aquesta activitat, la sessió del dissabte s'allargarà fins a les 21.30 hores.\nEs tracta d'un dels actes més esperats i amb més èxit de tots els que organitza el departament de Joventut, d'entrada gratuïta, que involucra a desenes de joves en la seva preparació i posada en escena. A més, per tal que els joves de Miami Platja hi puguin assistir, s'organitzaran autobusos.\nFinalment es duran a terme dues sortides dins el marc del 'Tolk'12' i relacionades amb aquesta temàtica. Una d'elles a Port Aventura, coincidint amb la programació especial de terror que ofereix el parc per aquestes dates, a més també s'organitzarà un concurs d'Instagram on els participants podran guanyar samarretes del 'Pànic 2019' i entrades a aquest parc d'atraccions.\nL'altra serà una sessió en un 'Mistery Room' que tindrà lloc a mitjans de novembre, on els joves hauran de sortir d'una casa encantada en un determinat temps, sempre que trobin totes les pistes i resolguin els misteris.\n#Mont-roig del Camp #cinema #agenda


Anna Porquet Botey | paper de vidre | contes\nAnna Porquet Botey (Barcelona, 1967). Filòloga de formació, és autora de l’assaig de sociolingüística Canviar la realitat, sobre els Grups de Defensa de la Llengua, publicat el 2013 per Edicions de 1979, i ha col·laborat en revistes com Llengua Nacional, Lletres o El Tempir d’Elx. Fa anys que escriu ficció (va publicar alguns relats juvenils a la revista Cavall Fort) i es declara amant dels gèneres breus. Ha estudiat escriptura creativa a l’Escola d’Escriptura de l’Ateneu Barcelonès i ha publicat alguns contes en llibres col·lectius i a Inèdits, revista de creació literària. Manté el blog personal Dèries eclèctiques, on escriu ressenyes de llibres i articles sobre literatura i fets d’actualitat. La segona dona i altres criatures ferides, editat per Espai Literari, és el seu primer recull de contes.\nAquell veí jove que té una nena tan eixerida\nEstic esgarrifada perquè em sembla que he acabat entenent què és el que passa amb el veí. Ara fa un moment, ho he sabut. I, de fet, encara no sé si realment ho sé, el que li passa, o el que li va passar, o ves a saber… I m’he ficat a casa i aquí estic, arraulida al sofà, que no goso moure’m i no faig més que pensar. I no sé a qui explicar-ho. I potser és millor que no ho remeni. Al cap i a la fi, ningú no hi pren mal. O potser sí?\nTot va començar un dia que vaig anar a la perruqueria, un dia de tants, que hi vaig un cop per setmana, a rentar i marcar. Vaig arribar-hi una mica abans de l’hora. L’ajudanta escombrava el terra, em va obrir la porta i jo vaig passar cap al sofà, a llegir una estona mentre m’esperava. Hi havia tres clientes: la Dolors de cal notari amb els cabells embolicats amb paper de plata, la Quimeta dels llegums cuits, que ja estava gairebé enllestida, i la mestra jubilada, aquella tan antipàtica, que llegia una revista de tafaneries amb el cap entaforat sota l’assecador de peu. Jo, que tinc més bon gust, vaig escollir-ne una de decoració i encara no havia tingut temps de començar a passar les primeres pàgines que de seguida vaig notar que hi havia rebombori entre la del notari i la dels llegums, assegudes de costat davant dels tocadors. Estaven ben engrescades, vinga parlar del veí. Que quina desgràcia, tan jove que era, i amb aquella filla tan eixerida, i la parella tan maca que feien amb la seva dona, tots dos tan alts i tan esvelts. I la perruquera i l’ajudanta anaven feinejant, i la perruquera anava dient que sí, oh i tant, quina pena si era tan jove i tenia una nena i tot, i que jo no el coneixia però sí, és clar que sap greu i tal. I jo, que tampoc no sabia de qui parlaven, perquè es veu que era un veí força nou al barri, continuava fullejant la revista i escoltant el que elles deien —perquè, d’observadora, sí que en soc, i m’agrada saber i estar assabentada de les coses tot i que no gosi preguntar. I per això m’ha passat el que m’ha passat.\nQuan es va sentir el clic de l’estop de l’assecador on estava la mestra jubilada, ella mateixa va aixecar la tapa i va sortir-ne, esbufegant i dient noies, una mica més i em fregeixo, sort que s’ha acabat, i quin soroll més horrorós i tal i qual. I la perruquera li va dir que s’assegués davant del mirall que de seguida estaria per ella, i les altres dues continuaven que quina desgràcia, que quina pena. I la mestra, mentre s’asseia on li havien dit, els diu qui dieu que s’ha mort? I la del notari li diu aquell veí jove, que té una nena tan eixerida, saps qui vull dir?, aquell noi alt i prim, guapot, que portava una barbeta molt ben retallada, saps? Sí, dona! El de la caseta modernista de la plaça Nova, al carrer del restaurant La Salut! I la mestra que contesta: la que van arreglar-se ells mateixos? La del parterre d’hortènsies a l’entrada? I la del notari diu: exacte, aquesta! I la mestra hi torna, ca! No sé pas d’on l’heu treta, aquesta història, si aquell noi està la mar de bé!\nAmb tot això, la dels llegums ja estava pagant i ja se n’anava i la conversa va continuar entre les altres dues, la del notari dient a mi m’ho acaba de dir la Quimeta dels llegums, que es veu que va ser a l’estiu, la desgràcia, que ella estava per aquí i ho va sentir a dir. I la mestra jubilada que no, que no, que jo l’he vist moltes vegades, sobretot al parc, que hi porta la nena sovint. I van matar-ho amb la del notari dient potser no ho he acabat d’entendre i el que passa és que la Quimeta no parlava del mateix noi. I la mestra que no, que no, ja t’ho dic jo. I l’altra doncs potser no.\nNo va ser aquell l’únic dia que vaig sentir a parlar de la mort desgraciada del veí jove, que tenia una nena tan eixerida i que feia tan bona parella amb la seva dona, tots dos tan alts i esvelts, i que portava tan poc temps establert a la caseta del carrer del restaurant, que l’havien arreglada tan bé i que hi havien posat un parterre d’hortènsies tan esponerós que feia goig. Total: que anés on anés del poble, uns deien que s’havia mort a l’estiu, de sobte, que havia estat una bona desgràcia, i uns altres deien que campava la mar de tranquil i content i que, cada dos per tres, el veien pel carrer.\nAl cap d’algunes setmanes, en una nova visita a la perruqueria, mentre la mestressa m’estava passant l’assecador de mà pels cabells, que ja acabava, es va sentir el timbre de la porta i l’ajudanta va anar a obrir. Vaig notar que la perruquera exclamava un oh!, mig somort i, a través del mirall, vaig veure com entraven una noia alta, amb un vestit de panyo arrapadet que li ressaltava l’esveltesa del cos, i una nena ben eixerida, potser un pèl tímida, d’uns quatre anyets ben bé. La perruquera, com que és discreta, no va dir res més, però jo de seguida vaig entendre que es tractava de la dona i la filla d’aquell veí jove que estava en boca de tots. La nena era una preciositat, una nina! La noia es va excusar per no tenir hora demanada però només volia que li retallessin una mica el serrellet a la nena, que li queia damunt dels ullets, d’un blau tan preciós que em vaig quedar bocabadada. Vaig observar la noia: alta i esvelta, no estava ni massa seriosa ni massa trista, tot i que tampoc no es veia d’aquelles que es desfan en somriures i rialletes. Tenia una veu suau i harmoniosa i s’adreçava a la nena amb una gran tendresa —com correspon, ves. I, mentre m’aixecava de la cadira, que ja m’havien enllestit, vaig sentir que la mare de la nena deia —perquè la conversa, en un moment donat, va derivar cap al fet de cuidar-se i de prendre aliments saludables i tal i qual— vaig sentir que la noia deia, ai, no, a mi els alvocats no m’agraden gens, que els trobo molt mantegosos, però en compro per al meu marit, que se’ls posa a les amanides.\nPer a mi, des d’aquell dia, va quedar clar que la dels llegums i tota la resta de gent que parlaven de la mort del veí jove estaven ben equivocats. Tot i això, vaig continuar trobant-me amb alguns que encara ho deien. I jo, com que havia vist la noia i la nena i m’hi havia pogut fixar bé, cada vegada que algú me’n parlava —això, sobretot, a la botiga dels llegums— donava els detalls dels trets físics de mare i filla, i els que estaven convençuts de la mort del noi em deien i tant, i tant, aquestes que dius són la dona i la filleta del pobre noi. Però ell és mort, això segur. I aquest matí, m’hi he tornat a trobar. I he pensat, calla, per què no t’apropes a la plaça Nova i observes? Total, no tens res més a fer. He agafat les labors de ganxet i me n’he anat cap allà, carrer del restaurant amunt. La caseta modernista està a l’altra banda de la plaça. Jo feia temps que no m’hi apropava i l’he vista molt canviada. Era rònega i bruta i ara està pintada de color cigró, té jardineres amb flors a la balconada i un parterre d’hortènsies que, tot i que ara no és l’època de flor, mantenen encara la fulla i formen una massa espessa de verd. Hi he estat observant i me n’he anat a seure, amb les labors, al banc de la plaça que queda més a prop de la casa. No sé ben bé què esperava veure-hi, però tampoc no tenia res més a fer i, a més, mentre encara faci bon temps, sempre m’ha agradat molt estar-me a l’aire lliure.\nEren quarts de cinc, bufava un ventet agradable i jo estava ben a gust asseguda al banc, sota la morera, amb una mica de sol que s’escolava entre les fulles. Aleshores he sentit una porta de carrer que es tancava de cop. M’ha semblat que venia de la casa del veí jove i hi he mirat. Al cap d’una estona, he sentit que s’obria la porta de ferro de la tanca del jardí i la nena que vaig conèixer a la perruqueria hi ha tret el cap. S’ha tornat a colar a dins i ha tornat a sortir, muntada en una bicicleta amb dues rodetes al darrere, però no ha passat de la porta i s’ha quedat esperant. I la nena que crida papa, que no surts? Va, papa! I jo he pensat, veus?, la dels llegums no tenia raó. Quines històries que es munta, la gent quan no té feina! He continuat mirant la nena, i l’he vista que esbufegava i es creuava de braços, allà dalt de la bicicleta. I s’ha tret la sabateta i hi ha burxat dins amb els ditets i l’ha espolsat contra el manillar i després se l’ha tornat a posar al peuet. Quin goig de criatura!, he pensat. Aleshores he sentit la veu de la mare, que li deia, alçant la veu, no surtis al carrer, sobretot! I la nena ha contestat nooo, que estic a la pooorta. I, amb un to més decidit, ha afegit però surt ja, papa! I la nena s’ha recollit els cabellets amb les manetes, com si s’hi anés a fer una cua, i se’ls ha deixat anar un altre cop. Al cap d’un moment ha sortit el pare, per fi. El noi jove, tan eixerit, tan alt i esvelt, amb la barba ben retallada i una gorra de visera de cuir. Vestia pantalons, una caçadora ampla i vambes. I ha acariciat el caparró de la filla i s’ha abocat a fer-li un parell de petons. I la nena ha cridat, vinga, papa, empeny! I el noi jove, tan alt i esvelt, ha empès la bici. I jo he observat tota l’escena des del banc de la plaça, amb les labors a la mà. I he notat que el cor se’m començava a encongir com una esponja quan la rebregues, que tot el que m’envoltava desapareixia i que jo només era capaç de copsar les maneres delicadament femenines amb què el pare d’aquella criatureta se li adreçava mentre baixaven plegats, carrer avall.\nAvançament gentilesa de l’editorial Espais Literaris\nEtiquetes : Anna Porquet Botey\n← Carlos Mayor\nJordi Costa →


The Tropical Escape Chiang Mai Tailàndia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n123/1 Moo 3, Ban Phapai, T.Mueang Kaeo, Mae Rim District, Chiang Mai, Mae Rim, Chiang Mai, Tailàndia, 50180 - Veure al mapa\nMés informació sobre The Tropical Escape\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Chiang Mai, no busqui més enllà de The Tropical Escape. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl The Tropical Escape, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha aparcament de cotxes.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aparell de televisió, nevera, plat de dutxa, cuina completa per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de The Tropical Escape la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Chiang Mai.


Descobriu el vostre perfil d’astrologia de Feng Shui - Electrodomèstics i electrodomèstics essencialsLlegir Més\nPrincipal Electrodomèstics i electrodomèstics essencials Descobriu el vostre perfil d’astrologia de Feng Shui\nDescobriu el vostre perfil d’astrologia de Feng Shui\nSi esteu preparats per obtenir més informació sobre vosaltres mateixos i els vostres éssers estimats a través de l'astrologia del Feng Shui, també anomenada astrologia de 9 Star Ki, el vostre primer pas és trobar el vostre número de 9 estrelles Ki. Com podeu imaginar, hi ha nou números (o estrelles) en l'astrologia de 9 estrelles Ki, cosa que significa que hi ha nou arquetips o símbols en l'astrologia del Feng Shui, de la mateixa manera que hi ha dotze signes astrològics en l'astrologia tradicional.\nL’astrologia de Nine Star Ki es basa en el gràfic mistic de bagua del feng shui, la base per definir el mapa d’energia del feng shui d’una llar o oficina. Hi ha una progressió específica, o fluir cap als nou números, així com una àrea específica que alberga l'energia de cada nombre. Si voleu explorar més aquest misteri, consulteu la història de la plaça màgica o la plaça de lo shu.\nEl seu número de 9 estrelles Ki\nEl primer pas és esbrinar el seu nou Número Star Ki. El vostre perfil d’astrologia de 9 estrelles Ki es basa en el vostre any de naixement. Com probablement sabeu, l'Any Nou Xinès - l'Any Nou Lunar - comença un dia diferent cada any. Tanmateix, per senzillesa i senzillesa, l’astrologia 9 Star Ki defineix l’inici de cada nou any a partir del 4 de febrer, l’Any Nou Solar.\nAixí doncs, si la vostra data de naixement és entre l’1 de gener i el 3 de febrer, el vostre any de 9 estrelles de naixement Ki és el de l'any anterior. Per exemple, una persona amb data de naixement el 15 de gener de 1997 tindrà un any de naixement de 1996 segons l’astrologia de 9 Star Ki. Un cop coneixeu el vostre número de 9 Star Ki, podreu trobar més informació sobre el vostre personatge, salut, relacions, trajectòria professional i molt més.\nMireu el gràfic següent per trobar el vostre any de naixement: recordeu a l'astrologia del Feng Shui que un any nou comença el 4 de febrer i no l'1 de gener. A continuació, mireu el número superior de la seva columna. Aquest és el vostre número de 9 estrelles Ki. El vostre número d’estrelles determina el vostre perfil d’astrologia de Feng Shui.\nEL TEU NÚMERO ESTRELL\nEl vostre perfil d’astrologia\nLa qualitat de l’energia varia dins dels cicles de nou anys i el número nou també s’aplica als cicles de temps més curts: d’hores a mesos. Cadascun dels números de la taula d’astrologia correspon a un element diferent com la terra, l’aigua, el foc i el metall. La vostra estrella us ofereix orientacions sobre algunes de les vostres fortaleses i debilitats i formes de reforçar la vostra energia a través del feng shui i l’art de col·locar-vos a la vostra llar i oficina.\nEva-Katalin / Getty Images Si esteu preparats per obtenir més informació sobre vosaltres mateixos i els vostres éssers estimats a través de l'astrologia del Feng Shui, també anomenada astrologia de 9 Star Ki, el vostre primer pas és trobar el vostre número de 9 estrelles Ki. Com podeu imaginar, hi ha nou números (o estrelles) en l'astrologia de 9 estrelles Ki, cosa que significa que hi ha nou arquetips o símbols en l'astrologia del Feng Shui, de la mateixa manera que hi ha dotze signes astrològics en l'astrologia tradicional. L’astrol © Copyright 2019