Taules periòdiques - Facultat de Química - Universitat de Barcelona\nCentenari del naixement del Dr. Casassas\nL'any 2019 es van celebrar dues fites importants: el 150è aniversari de la publicació de la primera taula periòdica dels elements i el 50è aniversari del trasllat dels estudis de Química de la Facultat de Ciències a l'actual emplaçament de l'avinguda Diagonal. En aquesta pàgina es mostren algunes de les activitats, que centrades en la Taula Periòdica, es van fer per celebrar aquestes dues fites i que encara es poden descobrir.\n150è aniversari de la Taula Periòdica\nL’Assemblea General de les Nacions Unides (ONU) va proclamar l’any 2019 l’Any Internacional de la Taula Periòdica dels Elements Químics (AITP 2019) per commemorar el 150è aniversari de la publicació de la primera taula periòdica dels elements químics proposada per Dmitri Mendeléiev. Per aquest motiu van tenir lloc al llarg de tot l’any diferents activitats que tenien com a objectiu posar de manifest la importància de la química en el moment actual i en els reptes de futur. En aquest apartat es recullen algunes d'aquestes activitats que han passat a formar part del patrimoni cultural de la Facultat de Química.\n"Aules periòdiques: química i tipografia"\nEn el marc del projecte “Aules periòdiques”, s’han instal·lat més de 20 taules periòdiques de grans dimensions en sengles aules i espais docents de la Facultat, entre els que s’hi inclouen les aules 10x, 20x, les aules informàtiques, el Laboratori polivalent o l’aula del CRAI Biblioteca de Física i Química. Cadascuna ha estat dissenyada seguint una aproximació minimalista i amb una tipografia diferent, de manera que, a més de complir amb la funció de tenir a la vista durant les classes tots els elements químics i el seu ordre, el conjunt forma una mostra molt variada de tipografies clàssiques, interessants o històriques.\nEntre les més destacades cal esmentar la de l’aula 105, amb una tipografia dissenyada per Ricard Giralt Miracle; la de l’aula 305, amb una tipografia de Laura Messeguer; la de l’aula 307, amb tipografia de Salvador Saura, i la de l’aula 104, dissenyada per Joan Trochut i actualitzada per Àlex Trochut i Andreu Balius. El disseny gràfic i la selecció tipogràfica han estat a càrrec d’Edicions de l'Eixample, mentre que la impressió ha estat responsabilitat de Hewlett-Packard, amb la tecnologia d’impressió HP Latex de la serie R sobre panells DIBOND®.\nMuseïtzació de la col·lecció de taules periòdiques\nAmb ocasió de l’Any Internacional de la Taula Periòdica dels Elements Químics proposat per les Nacions Unides per al 2019 i dels 50 anys del trasllat de la secció de Químiques al Campus de Diagonal-Pedralbes, la Facultat de Química de la Universitat de Barcelona va posar en marxa la museïtzació de la col·lecció de taules periòdiques de què disposa, amb l’objectiu que es consolidi com una part del seu patrimoni.\nEn aquest projecte de museïtzació es proposa, per una banda, un itinerari de set etapes per veure algunes de les taules periòdiques més destacades de la Facultat de Química, que es troben a les plantes 0, 1 i 2 de l’edifici, algunes allunyades de la proposta de Mendeléiev. En aquest itinerari trobareu, entre d’altres, murals ceràmics amb símbols protoquímics, l’obra Homenatge als elements de l’artista Eugènia Balcells o reproduccions de taules periòdiques molt rellevants, com la que es conserva a l’Edifici Històric de la UB i que fou pintada per iniciativa d’Antonio García Banús el 1934 seguint el model dissenyat per Von Antropoff.\nA més d’aquest itinerari, a la Secció de Química Inorgànica (planta 2) trobareu una col·lecció de més de cinquanta taules periòdiques d’àmbits diversos. En podreu descobrir la procedència i l’any de creació, i admirar la diversitat d’estils que han adoptat.\nFinalment, el CRAI Biblioteca de Física i Química té en dipòsit una col·lecció de taules periòdiques editades en diversos indrets del món, en diferents llengües i escriptures. Us convidem també a conèixer aquesta col·lecció.\nPublicació: "150 anys de taules periòdiques a la Universitat de Barcelona"\nPublicació editada per Santiago Álvarez i Claudi Mans.\nDes que Dmitri Mendeléiev va organitzar els elements químics en un sistema periòdic, les taules han canviat molt, tant pel que fa al contingut com a l’estructura i la iconografia. Aquest llibre mostra l’evolució de la taula periòdica a Catalunya des de les primeres representacions del segle XIX fins a l'actualitat. En aquest passeig, centrat en la col·lecció de la Universitat de Barcelona, el lector trobarà taules periòdiques de molt diverses menes en què el rigor de les ciències experimentals es combina amb la sensibilitat artística: taules pintades a l’oli, magnètiques, murals —com la que va pintar en una aula el professor Antonio García Banús el 1934—, de butxaca, de ceràmica, concebudes com a jocs de construcció, etc. En total són 114 taules periòdiques, gairebé tantes com els 118 elements químics avui identificats.\nSèrie de divulgació audiovisual «Desxifrant la taula periòdica»\nAmb motiu de l'Any Internacional de la Taula Periòdica (2019), es va estrenar una nova sèrie de divulgació audiovisual. L’objectiu, descobrir al públic que la taula periòdica és molt més que un exercici memorístic que s’aprèn a l’escola, i que la seva influència no es limita a la química, sinó que va més enllà i arriba a altres disciplines com poden ser les belles arts, la filosofia o la filologia. Per tenir aquesta visió transversal, la sèrie consta de quatre capítols que aprofondeixen, d’una manera divulgativa, en diversos aspectes de la taula periòdica amb entrevistes a experts de la UB de diferents àmbits de coneixement.\nLa sèrie arrenca amb un primer capítol, titulat «150 anys de la taula periòdica: l’inventari còsmic», en què els catedràtics de la Facultat de Química Claudi Mans i Santiago Álvarez —autors del llibre 150 anys de taules periòdiques a la Universitat de Barcelona (Edicions UB, 2019)— introdueixen el concepte d’element químic, i fan un breu repàs a l’evolució de la taula periòdica des del descobriment de Mendeléiev.\n«La taula periòdica: icona gràfica i cultural» serà el tema que abordaran al segon capítol els professors Miquel Seco (Facultat de Química) i Jesús del Hoyo (Facultat de Belles Arts). Al tercer capítol «L’origen dels noms dels elements», els professors de Filologia Romànica Maria Reina Bastardas i José Enrique Gargallo tractaran els aspectes etimològics de la taula periòdica. Finalment, el quart capítol, «Un univers d’elements químics», donarà veu a la investigadora Anna Ferré Mateu (Institut de Ciències del Cosmos, Facultat de Física) i al professor Jesús M. Galech (Facultat de Filosofia), que parlaran de la cosmologia i la filosofia de la taula periòdica.\nLa sèrie audiovisual «Desxifrant la taula periòdica», produïda per les unitats de Comunicació i d’Audiovisuals de la UB, es difon a través de Youtube i les diferents xarxes socials de la Universitat.\nDesxifrant la taula periòdica. Capítol 1 | 150 anys de la taula periòdica: l’inventari còsmic\nMemòria dels treballs de conservació-restauració dels murals ceràmics de la Facultat de Química\nMemòria dels treballs de conservació-restauració dels murals ceràmics de la Facultat de Química (format .pdf, 4.3 MB)


El conseller Martí March s'ha compromès a concretar el nombre de nous docents el mes de juliol, una de les demandes dels representants dels docents\n3 min. Palma 02/07/2020 16:43\n651x366 Aula de l'Institut de Binissalem adaptada per fer tutories amb mesures de prevenció contra el covid-19. / ISAAC BUJ Aula de l'Institut de Binissalem adaptada per fer tutories amb mesures de prevenció contra el covid-19. / ISAAC BUJ\nHa quedat, de nou, palesa l'oposició dels sindicats a la proposta d'Educació en relació amb les mesures de prevenció, organització i funcionament dels centres educatius aprovades amb motiu de la crisi sanitària provocada pel covid-19. Excepte CCOO, que hi ha votat a favor, UOB, STEI, ANPE, UGT i Alternativa han votat en contra de l'esborrany que ha presentat la Conselleria. Les entitats sindicals presentaran esmenes al document per tal de modificar-ne els punts amb els quals no estan d'acord. Per la seva banda, el conseller Martí March s'ha compromès a convocar una mesa al llarg del mes de juliol per concretar el nombre de nous docents per al curs 2020-2021.\nLa d'aquest dijous és la segona trobada per abordar el tema. A la primera reunió entre els sindicats i la Conselleria, aquest dimarts, ja es va fer manifest el malestar del representants dels treballadors que varen abandonar la Mesa Sectorial denunciant la manca de voluntat negociadora del conseller March. Les crítiques a l'esborrany han arribat també per part dels directors i directores de Primària i Secundària i, fins i tot, per part dels representants de les famílies.\nUna de les preocupacions expressada per part dels sindicats és si hi haurà prou professorat per assumir totes les instruccions que assenyala la Conselleria d'Educació per garantir la prevenció del contagi del coronavirus durant el curs acadèmic 2020-2021. L'STEI calcula que podria haver-hi una retallada d'entre 250 i 350 docents, i ANPE assegura que poden ser més de 600. El conseller Martí March ha assegurat en diferents ocasions que no es farà cap retallada.\nLa incògnita de la falta de docents\nSegons assegura l'STEI, arran de les crítiques, la Conselleria, a la reunió d'aquest dijous, s’ha compromès a negociar al llarg del mes de juliol a la Mesa Sectorial d'Educació un augment del nombre de docents per al curs 2020-2021. Aquest sindicat, a més de demanar cercar espais per poder complir les mesures de distanciament social que imposa el covid-19, reclama reduir ràtios i augmentar les plantilles tant de docents com d’altres tipus de professionals. Per aconseguir aquest objectiu, l'STEI incideix en la necessitat de reclamar els recursos addicionals del govern espanyol. En aquest sentit també es manifesta Unió Obrera Balear (UOB), que assenyala que "no hi ha cap inversió prevista per contractar docents i habilitar espais que permetin desdoblaments". UOB també planteja que hi ha 524 grups d’Infantil amb més de 20 alumnes i 425 grups de Primària amb més de 25 alumnes, amb 22 casos de 30 i 31 alumnes, segons dades que va facilitar la Conselleria. Aquest sindicat també assegura que a Secundària les aules tenen entre 40 i 50 metres quadrats i el màxim d’alumnes hauria de ser d’uns 17 o 18.\nEl conseller Martí March, encara sense concretar cap xifra, ha assegurat que s'incrementaran les plantilles de professorat i que hi ha recursos suficients per dur endavant el reforç educatiu, la neteja de centres, els ajuts de menjador i la digitalització. “M’he compromès que hi haurà més docents i també que hi haurà recursos per a les altres qüestions necessàries per a l’inici de curs, que tractarem a la Mesa Sectorial”.\nArmengol, al PP: "Els veig descol·locats per no haver-se sumat al pacte de reactivació"\nCap sindicat vota a favor de la proposta d'Educació d'augmentar els docents\nL'STEI denuncia que no es netegen els centres d'Infantil i Primària de Palma


El Veler Pepa Bandera II\nTripulació / Història de la Goleta Pepa Bandera II\nSergi Medir i Pepa Salvador son titulats de la marina Marcant. Sergi es va iniciar a la vela oceànica al 1975 a bord del buc escola Juan Sebastià de Elcano a on va ocupar el càrrec de timoner. Va navegar amb el seu propi vaixell Pepa Bandera I de 11 metres de eslora durant 7 anys al voltant del mon. Pepa ha treballat de cuinera professional a restaurants, vaixells i empreses de càtering.\nLa goleta Pepa Bandera II va ser construïda a Bilbao per les drassanes Ardeag el 1985. Va ser dissenyada per Alfonso Echegaray i Enric Bosch especialment per fer charter. El 1987 va salpar rumb el Carib i el oceà Pacífic. El 1992 va tornar al Mediterrani, actualment es troba al port de pesca de Palamós de la Costa brava empordanesa província de Girona.


Anti-Flag visitarà Barcelona el 12 de gener • Ràdio Capital de l'Empordà\nAnti-Flag visitarà Barcelona el 12 de gener\nLa banda de Pittsburgh Anti-Flag farà parada a 4 llocs diferents de la Península, i en el nostre país serà el 12 de gener a la Sala Estraperlo (Badalona). La banda comptarà amb dos altres grups internacionals en el cartell, que encara s’han de confirmar.\nEls detalls sobre el nou disc i la data de llançament es donaran a conèixer d’aquí poc. Les entrades es posaran a la venda aquest divendres a les 10 del matí a les plataformes digitals habituals.\nL’entrada Anti-Flag visitarà Barcelona el 12 de gener ha aparegut primer a Primera Fila.\nArticle anteriorAriana Grande, Billie Eilish o Rosalía nominades als MTV EMA 2019\nArticle següentSalva Racero presenta els singles “Alba” i “Així vull viure”


Horitzó d’inestabilitat | Emili Bella | Barcelona | Política | El Punt Avui\nHoritzó d’inestabilitat Horitzó d’inestabilitat Horitzó d’inestabilitat Horitzó d’inestabilitat + Horitzó d’inestabilitat E-mail\nEl president, Quim Torra, i el vicepresident, Pere Aragonès, entrant ahir al debat de política general JOSEP LOSADA.\nHoritzó d’inestabilitat Horitzó d’inestabilitat Horitzó d’inestabilitat Horitzó d’inestabilitat Horitzó d’inestabilitat E-mail\nEl president descriu la legislatura com “el cercle perfecte de la repressió”\nVenen mesos d’interinatge. Ho va predir ahir el mateix president de la Generalitat, Quim Torra, que va parlar d’un “període d’inestabilitat” generat per la seva pròxima inhabilitació, i ho va vaticinar ERC, que va instar-lo a pactar una resposta per evitar “entre sis i vuit mesos de provisionalitat”. El tercer i segurament últim debat de política general de Torra no va aclarir l’horitzó postinhabilitació; el president es va concentrar a explicar la lluita contra la pandèmia de coronavirus i l’obra de govern.\nPer Torra, que avui acudirà al Tribunal Suprem a la vista del recurs de cassació contra la sentència per desobediència del TSJC per haver mantingut la pancarta en defensa dels presos polítics i exiliats al Palau de la Generalitat, queda clara la imatge d’un Estat espanyol “instal·lat en la venjança” al davant un govern que es concentra en la pandèmia. “Hi ha partits que creuen que posar una pancarta és motiu de pes per fer caure un president de la Generalitat i provocar un període d’inestabilitat a tot un país. Això, ara, en plena pandèmia?”, es va preguntar en el colofó d’un discurs que va rondar les dues hores. “El meu compromís és i serà sempre servir el meu país fins a les últimes conseqüències, fins a l’últim minut de la meva presidència”, va sentenciar.\nEl molt honorable va demanar col·laboració a la cambra per reformar el sistema de salut, a partir de l’informe que una trentena de professionals presentaran dilluns, i va reclamar a socialistes i comuns que facin força en el govern espanyol perquè a Catalunya arribin el màxim de fons europeus per reconstruir el país. “Necessitem més recursos, els nostres, els que generem els catalans i que desapareixen absorbits pel forat negre de Madrid”, va insistir. També va qualificar d’“irresponsabilitat monumental” que el president Pedro Sánchez i el vicepresident Pablo Iglesias no hagin regulat les baixes laborals per als pares amb fills en quarantena: “No puc entendre que les discrepàncies entre els socis del govern espanyol, entre el vicepresident i alguns ministres, no s’hagin sabut resoldre per un tema tan vital com aquest.”\nEls dos anys, tres mesos i vint-i-set dies que Torra du al capdavant del govern s’obren i es tanquen amb el que el president va descriure com un “cercle perfecte de la repressió”, ja que la legislatura va començar amb Mariano Rajoy impedint l’elecció d’un president de la Generalitat, Carles Puigdemont, i pot acabar amb la destitució d’un altre president amb Sánchez i Iglesias com a mestres de cerimònies. Tanmateix, Torra va explicitar que no volia parlar ahir “de les falses propostes de diàleg”, dels “paranys” de la repressió, de la persecució que viu una majoria de la població “pel sol fet de defensar un projecte polític determinat”, dels presos polítics i exiliats des de fa tres anys o dels judicis i investigacions encara avui oberts “per perseguir un projecte polític legítim i democràtic”. “Tots som terroristes”, va ironitzar. D’alguna d’aquestes qüestions s’espera que parli avui després de la vista, en una declaració institucional des de la delegació del govern a Madrid.\nERC va reclamar-li que pacti l’escenari postinhabilitació i no deixi les eleccions en mans del Suprem: “És imprescindible que ens posem d’acord, que no deixem la capacitat de decidir a un tribunal espanyol i aprofitem el marge que tenim per intervenir nosaltres.” Malgrat mostrar una imatge d’unitat amb una foto conjunta del govern en solidaritat antirepressiva amb Torra abans de començar el debat, el cap de files dels republicans, Sergi Sabrià, va instar el president a acordar la reacció al marge de “càlculs electoralistes”. “Que ningú s’aprofiti per desgastar el company de viatge i pensar més en la reconstrucció d’un partit”, va etzibar Sabrià, que va pronosticar més de mig any d’interinatge.\nEn un clima preelectoral, quasi tot l’arc parlamentari, des de la CUP fins al PP, llevat,, és clar de JxCat, està àvid d’un avançament dels comicis. En el cas de Ciutadans, amb unes perspectives electorals calamitoses, va prometre buscar amb la resta de l’unionisme fórmules perquè Catalunya tingui un nou cap de govern. “Si no vol convocar eleccions, hi ha mecanismes legals perquè Catalunya tingui un president de la Generalitat escollit per camins legals i no ho puguin impedir”, va assegurar el candidat taronja, Carlos Carrizosa, que va acomiadar Torra amb un “adeu” i una mitja rialla. Cs és qui va instigar la persecució judicial per la pancarta.\nIgual que ERC, el PSC veu també càlculs partidistes per part de Torra –probablement l’únic president de la Generalitat sense carnet de partit, tal com recorda sovint, també ahir–. El primer secretari socialista, Miquel Iceta, va demanar comicis per acabar la legislatura “amb la màxima dignitat possible”, mentre que Catalunya en Comú-Podem els vol “perquè no hi hagi dos presidents simbòlics i cap d’ells efectiu”. Les dues forces que governen a La Moncloa pretenen que Torra negociï un nou sistema de finançament amb l’Estat.\nSegons la CUP, cal votar abans d’hora pel “desgast, el bloqueig i el desgavell” del govern, per tal d’obrir un nou cicle que permeti preparar un altre embat amb l’Estat. “El que no volem és que la data de les eleccions vingui marcada per les decisions activades pels tribunals”, va explicar Carles Riera, que insistia en la via Venturós, l’alcaldessa de Berga inhabilitada que va continuar figurant d’alcaldessa però cedint la firma a algú altre. Potser per això Riera va desvincular aquesta fórmula d’una “presidència simbòlica”. I des del subgrup del PP, Alejandro Fernández també va observar un bloqueig institucional, però per “problemes personals” de Torra.\nEn el torn de rèplica, el president va recordar a Iceta que qui està fent el càlcul partidista és l’Estat intentant que l’independentisme es baralli i, davant de tanta insistència per anar a les urnes, va demanar-li que pregunti als comerciants, els sanitaris, els mestres, els pares o els que estan esperant cobrar l’ERTO si la seva gran preocupació són les eleccions.\nTant als socialistes com als comuns va convidar-los a dur al Congrés la llei d’amnistia. “Que no hi ha una majoria? Donar la culpa al PP ja no cola. Vostès governen amb el pressupost del PP, això sí que és veritat”, va adreçar a la cap de files dels comuns, Jéssica Albiach, a qui va suggerir que en tindria prou amb què Iglesias fos qui demanés perdó per l’afusellament de Lluís Companys en nom del govern espanyol.\nAdreçant-se a la majoria independentista, Torra va agrair el suport personal per la persecució judicial i va tancar la intervenció confiant que JxCat, ERC i la CUP reprendran el fil de la unitat estratègica per culminar el procés cap a la independència: “Mai em trobaran en cap disputa dels partits, la meva única disputa és amb l’Estat.”\nEl Suprem no resoldrà avui el recurs de Torra\nUn tribunal format per cinc magistrats de la sala penal del Suprem celebrarà avui, a partir de les dotze del migdia, la vista pública sobre el recurs presentat pel president de la Generalitat, Quim Torra, contra la seva condemna d’inhabilitació, dictada pel TSJC per no haver fet cas a la Junta Electoral Central, que l’ordenava treure la pancarta de la Generalitat en suport dels presos polítics i exiliats, per les eleccions del 28-A. Torra ja fa dies que va anunciar que hi aniria, però en aquestes vistes només intervenen els advocats defensors, Gonzalo Boye en el seu cas, i les acusacions: la fiscalia i Vox.\nFonts jurídiques van informar ahir a Efe que el Suprem no té previst anunciar avui mateix la resolució, sinó que la farà pública amb la redacció de la sentència, que llavors serà ferma. També van exposar que el tribunal demanarà al TSJC que executi la resolució (ningú dubta que confirmarà la inhabilitació), procediment —s’afegeix— que no s’aturarà malgrat que la defensa de Torra presenti un incident de nul·litat o que anunciï un recurs d’empara al Tribunal Constitucional (TC), el qual sí que podria acceptar de suspendre la inhabilitació de forma cautelar. JxCat criticava ahir que tres dels cinc magistrats formaven part del tribunal que va condemnar els presos polítics. Són: Andrés Martínez Arrieta, Juan Ramón Berdugo (ponent) i Antonio del Moral. Els altres dos magistrats de la sala són Susana Polo i Vicente Magro.\nEl Punt Avui. Girona 17-09-2020, Pàgina 4\nEl Punt Avui. Nacional 17-09-2020, Pàgina 4


Ni poder, ni glòria. Només Barcelona - Ernest Maragall\nNi poder, ni glòria. Només Barcelona\nBarcelona no és el premi exclusiu de ningú. Barcelona és sobirana i ciutadana. No és objecte, sinó subjecte central a vessar de caràcter, llibertat i dignitat. I és precisament per satisfer l’exigència que ens reclama la ciutat, que molts de nosaltres som aquí. Ni per cadires ni per estranys interessos. Per Barcelona i per tots i cadascun dels seus ciutadans i ciutadanes.\nSi despullem la retòrica política de beneficis efímers, ens queda al davant la ciutat que vol anar transformant la seva realitat amb determinació. Per això he tractat, durant els últims mesos, de reivindicar el debat i les propostes de ciutat: parlar d’habitatge, de xoc climàtic, d’igualtat de gènere, de convivència, de com combatre les desigualtats i d’educació i cultura, entre tantes altres coses. Parlar-ne i posar-se a governar, a reformar i a prendre decisions.\nBarcelona demana ser governada. Aquest ha sigut un dels arguments recurrents que vàrem adoptar com a leitmotiv durant tot aquest camí electoral. Ho dèiem en sentit positiu, apel·lant a la urgència d’abordar qüestions de present obertes i d’afectació greu a drets socials de centenars de milers de ciutadans. Ho dèiem, igualment, fent referència a la situació vergonyosa que avui viu el nostre país, amb presos polítics i exiliats que amb la seva dignitat ens recorden a cada minut que mereixem les solucions i el reconeixement polític que avui la política no ens dona.\nSembla que no importa la hipoteca que suposen els vots de la dreta més rància o d’aquells que avui són al costat de la repressió\nHo dèiem des de l’idealisme pragmàtic. Des de la voluntat de ser una baula clau en l’avenç que la nostra societat necessita. Des del convenciment que la bona política, el “bon govern”, és el que la ciutadania reclama. Des de la convicció que Barcelona, tota la ciutat i no només l’Ajuntament, pot ser i ha de ser eina activa i potent de lideratge transformador.\nPerò no. Es veu que la política és poder. I poder és mantenir el càrrec. Aquest és el missatge implacable que avui s’imposa, com s’ha imposat en massa altres moments de la història. Tot s’hi val per aconseguir un objectiu polític, sigui legítim o no. Amb tot el que la paraula 'legitimitat' inclou.\nAvui se’ns obliga a no parlar de la ciutat ni dels projectes. Avui se’ns menysprea si parlem de drets perduts, del tipus que siguin, com si no tingués a veure amb la ciutat on vivim. Avui sembla que només va de l’alcaldia, com si es tractés d’un tron màgic des d’on es pot canviar el món sense que calgui dir ni com, ni amb qui, ni per a què. I sembla que tot val quan està en joc aquest càrrec tan cobejat, diuen, com el d’alcalde o alcaldessa de Barcelona. Tant, que no importa la hipoteca que suposen els vots de la dreta més rància o d’aquells que avui són al costat de la repressió i del retrocés en drets.\nAquests dies, des del diumenge 26 de maig, estem assistint a un nou episodi del que podríem considerar com a prostitució del concepte de democràcia representativa. És vergonyosa la combinació de vots antinatura i sense cap coherència ideològica ni de projecte conjunt per evitar que governi la força més votada. Pel que es veu, no va de buscar un consens per construir, sinó d’acceptar qualsevol vot, a qualsevol preu, a la contra.\nDesprés d’una campanya ben explícita en termes de posicionament ideològic propi i en relació a la resta de candidatures per part de Barcelona en Comú, ara constatem que es poden trencar tots els límits autoimposats, que es poden oblidar totes les “línies vermelles” pomposament anunciades. Desapareixen la coherència i l’hemeroteca. La conclusió és clara: ja no hi ha cap problema a fer ostentació del principi contrari: “Benvinguts tots els vots, vinguin d’on vinguin”.\nÉs molt el que compartim amb els i les comuns, votants de progrés, de república, de llibertat i de diàleg\nSembla, a més, que alguns vulguin perdre la perspectiva més àmplia del rol de Barcelona en la relació amb el conjunt del país i amb les institucions de l’Estat. Què es pretén? ¿Impedir l’aparició de l’únic govern que pot superar la dinàmica de blocs i capgirar la còmoda instal·lació en el frontisme estèril? ¿Tan gran és el terror a un govern format per independentistes i comuns treballant junts pel progrés social i la defensa dels drets vulnerats? Tan immens és el rebuig de l’establishment a l’obertura d’un diàleg compromès i responsable sobre quina pugui ser la millor sortida al conflicte entre Catalunya i l’Estat? ¿Ningú s’exclama per aquest intent d’arraconar i silenciar l’independentisme d’Esquerra, força central, que malgrat les seves fortes conviccions i l’endemà del judici de la vergonya segueix oferint diàleg constructiu basat en el respecte mutu?\nI aquí seguim. Queden incògnites per resoldre i decisions per prendre, sí. Queda molta feina per fer i nosaltres no defallirem. Tenim l’energia que ens dona haver guanyat les eleccions. Tenim la tranquil·litat d’haver proposat per escrit el nostre projecte. I tenim la coherència i la generositat intactes.\nMés enllà dels posicionaments que quedin per fer, i de les veus que calgui escoltar encara, queda clar que la posició de la direcció de Barcelona en Comú passa per acceptar els vots de la vergonya. Una posició que lluny de buscar el diàleg i calmar les aigües, les remou. I queda clar, també, que el clam dels votants dels comuns és a favor de l’acord lògic, que és amb Esquerra Republicana. És molt el que compartim amb ells i elles, votants de progrés, de república, de llibertat i de diàleg.\nUn acord lògic, sí, precisament perquè seria divers, seria progressista i seria de futur. Lògic perquè defensaria els drets i les llibertats, el diàleg i l’entesa. Lògic per coherència de progrés. Però sembla que la lògica ja no s'estila i només queda l’interès. Jo no tinc més interès que treballar per Barcelona. No tinc més interès que ser fidel a les meves conviccions, que és el que m’ha mogut sempre. No tinc més interès que treballar des de dissabte mateix per la nostra ciutat, per la Barcelona gran, per la capital catalana i europea que ni es conforma ni es rendeix.\nAjuntament de Barcelona Barcelona en comú ERC


L'escriptora Coia Valls encetarà la Festa Major de Cornudella de Montsant amb el pregó | Turisme de Siurana\nFoto:Xulio Ricardo Trigo\nLa guardonada escriptora reusenca Coia Valls serà l'ecarregada de llegir el pregó de la Festa Major de Cornudella de Monsant el proper 17 d'agost des del balcó de l'Ajuntament. Coia Valls, guanyadora del Premi de novel·la històrica Néstor Lujan, és una habitual dels actes culturals que se celebren a Cornudella i a Siurana.\nLes festes han tingut un preludi el 4 d'agost amb la celebració de la 22ena edició del torneig de vòlei-pantà. Dilluns 13 d'agost comença la setmana de les festes amb una novetat que s'anuncia serà un dels èxits de les festes: el tobogan d'aigua gegant, de 75 metres de longitud, que s'instal·larà al carrer del Bals.\nAltres actes destacats són la Trobada gegantera, la castellera, amb les actuacions dels Brivalls de Cornudella i dels Xiquets de Reus, el concert vermut amb Marta Garcia i Fitu Luri, i l'actuació musical d'un cantant solista solsonenc molt estimat a Cornudella, Marc Anglarill.\nLa Festa Major ha aconseguit salvar la Caminada nocturna, que se celebrarà per quarta edició i que va córrer perill per falta de voluntaris. Una crida feta per l'Ajuntament ha aconseguit aglutinar un grup de gent que la tornarà a tirar endavant.\nDestaca també l'escenificació teatral que el recentment constituït Grup de Teatre de Cornudella farà, diumenge 19, posant en escena 'No et vesteixis per sopar', una comèdia d’humor de Marc Camoletti, amb música en directe de l’Orquestra La Simfin dels Arrelats, dirigida per Núria Campiña i Noe Forés.\nBalls i concerts per a totes les edats completen, junt amb els inflables per la canalla, el gruix de la Festa Major.\nEl programa d'actes complert és el següent:\n18:00H XXIIè campionat de Volei Pantà i Disco amb BONK3RS.\nTot el dia, MEGA TOBOGAN URBÀ al pont del c/ del Bals.\nTot seguit festa de l’escuma.\n18:00H Contacontes a la Biblioteca municipal a càrrec de la Pili.\n22:30H Espectacle de STRUC MAGIC THEATER a la Plaça de la Vila.\n12:00H Visita guiada al Arxiu Morató Aragonès al Casal Jaume I.\n23:00H Cinema a la Fresca a l’envelat.\n12:00H Concurs de Narrativa a la Biblioteca Municipal.\n17:00H Concurs de dibuix a la Biblioteca Municipal.\n21:00H IV CAMINADA NOCTURNA “Tomb al Pantà”.\n19:30H Exhibició de Zumba Dance a la Plaça de la Vila.\n22:00H Pregó de Festa Major des del balcó de l’Ajuntament, a càrrec de COIA VALLS.\n23:00H Correfocs amb els Diables VORAMAR DEL SERRALLO.\n24:00H Cercavila amb TYMPANUM PERCUSSIÓ.\nTot seguit a la carpa FESTA JOVE amb GHETTO ORQUESTRA i FESTA DISCO amb DJS.BONK3RS.\n07:00H Matinades amb els Grallers de Cornudella de Montsant.\n17:00H Trobada Gegantera.\n20:00H Concert de Festa Major amb l’Orquestra WELCOME BAND.\n23:30H Gran Ball de Nit amb l’Orquestra WELCOME BAND.\nTot seguit Festa Disco amb MAG DJ.\n11:00H Concurs de Bitlles\n12:45H Missa Major.\n13:00H Gran Concert Vermut amb MARTA GARCIA i FITO LURI, patrocinat per VERMUT MIRÓ.\n17:00H Diada Castellera amb l’actuació dels BRIVALLS DE CORNUDELLA DE MONTSANT i XIQUETS DE REUS.\n17:00H Bingo al casal d’avis.\n22:30H El grup de teatre de Cornudella de Montsant, presenta NO ET VESTEIXIS PER SOPAR, una comèdia d’humor de Marc Camoletti, amb música en directe de l’Orquestra La Simfin dels Arrelats, dirigida per Núria Campiña i Noe Forés.\nTot seguit Ball i versions amb MARC ANGLARILL.\n11:00H a 13:00H Parc Infantil i Trenet a l’envelat.\n13:00H Festa de l’Escuma a la Plaça de la Vila.\n17:00H a 19:00H Parc Infantil i Trenet a l’envelat.\n21:30H Sopar de Germanor a l’envelat “Fideuà”.\n22:30H Havaneres i Rom Cremat amb el grup OLLA BARREJADA.


VILAPLAIN: LE ROYAUME DE MÜ 100m 6c A2 - AGULLA DE MONTREBEI\nLE ROYAUME DE MÜ 100m 6c A2 - AGULLA DE MONTREBEI\nDiumenge passat ens llevem a Estall amb el cel ennuvolat i decidim esmorzar amb la calma davant de l'antiga casa d'en Santiago Domingo. Finalment optem per anar a escalar l'Agulla de Montrebei, en Pep ha fet les dues clàssiques així que acabem escollint la via Le Royaume de Mü, d'en Chrisitn Ravier i companyia.\nEl primer llarg em va costar lo seu!! Després de pitonar 3 passos no hi havia manera d'arrancar, així que encara vaig fer un pas de ganxo per poder arribar més còmodament a preses bones. Després del tram d'artifo i a la dreta vaig trobar el clau que marca la ressenya, força desviat del recorregut de la via, si més no del recorregut que vaig seguir jo, una mica estrany. A partir d'aquí lliure per un tram de forats guapo i vertical seguit d'un diedret fins a un spit que marca la reunió; força incomoda per cert.\nEl segon llarg segueix pel marcat diedre fins a un punt o cal sortir a la dreta, a buscar un pitó que protegeix uns passos de placa finets fins arribar a un pont de roca on la dificultat baixa. Una mica més amunt un pitó assegura un tram més vertical que ens porta a una petita vira on trobem els dos spits de la reunió.\nPer sortir de la segona reunió m'hi vaig haver d'agafar per arribar al pont de roca i superar una placa molt llisa. A partir d'aquí escalada vertical per una fina fissura amb un pitó que protegeix una difícil i tècnica secció. Després un bon tram d'escalada fàcil ens porta fins a sota un sostret que superem per la dreta de manera espectacular!!\nÚltim llarg fàcil escalant un bonic diedre groguenc de bon fer i després amb tendència a la l'esquerra fins a l'espectacular cim de l'agulla.\nVia guapa i exigent (segell Ravier...) per una tarda amb el canvi d'horari ja fet. Va be portar alguna de les ressenyes que hi ha a continuació(gentilesa d'en Pep), ja que nosaltres anàvem amb la del llibre de Montsec Oeste, i vam fer les reunions 2 i 3 en els ponts de roca, abans d'arribar a les respectives reunions.\nTrobareu la ressenya original a la pàgina web d'en Ravier.\nPublicat per Marc Vilaplana Traveria a 13:38\nDeu ni do amb la vieta... i que xula la foto que es veu la cresta.\nMontrebei...algun dia hi aniré, però encara no. :-)\n4 d’abril de 2011, a les 11:23


Agredeixen un ‘rider’ a Ciutat Vella per intentar robar-lo\nLa Guàrdia Urbana ha detingut a dos dels tres assaltants que van atacar el repartidor\nLa Guàrdia Urbana informa que va detenir dos sospitosos per haver abordat amb violència un repartidor d’una plataforma i intentar atracar-lo. Els assaltants van ser tres, però un va aconseguir escapolir-se de la policia.\n🚔 Ahir a la tarda ens van alertar d'un robatori a un "rider" al carrer de Méndez Núñez. En arribar al lloc vam observar com 3 persones intentaven fugir després d'agredir i intentar robar un repartidor.\n🔗 Detenim a 2 persones per robatori amb violència, danys i lesions.#gubEIX pic.twitter.com/g1gxC1aRXx\nSegons ha informat el cos a les xarxes socials, els fets van ocórrer al carrer de Méndez Núñez, al barri de Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera, a Ciutat Vella. D’acord al relat de la policia, els tres atacants van agredir el rider i van voler fugir després d’intentar robar-lo.\nLa Guàrdia Urbana acusa els dos arrestats de cometre els presumptes delictes de robatori amb violència, danys i lesions.


El Retiro Casabermeja Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Casabermeja, no busqui més enllà de El Retiro. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA El Retiro, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de instal.lacions de barbacoa, àrea de fumadors.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara piscina privada, calefacció, escriptori, mini bar, balcó/terrassa per satisfer els clients més exigents. Piscina exterior, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. El Retiro és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Casabermeja.


Toni Sala » Blog Archive » El gòtic\n« Bosc cremat\nEl terratrèmol »\nCom si, tan pobres d’esperit, ja no donéssim per admetre més d’un art medieval, El Punt Avui parlava l’altre dia del debat entre partidaris del romànic i partidaris del gòtic. La preconització nacionalista de la Catalunya Vella i la reivindicació avantguardista del primitivisme han anat a favor del romànic, això és veritat, però, avui, no ens trobaríem més pròxims a un art gòtic, sobretot si se’ns presenta tan acuradament i bé com a l’exposició sobre el gòtic internacional que pot veure’s, ara, al MNAC?\nSi el famós tren dels Països Catalans tornés a passar, el gòtic és l’únic art que ens enllaçaria. Un art que és fruit d’una riquesa conscient de si mateixa i, doncs, ben actualment catalana. Un art que desplega un cerimonial de fons auster. La bellesa del gòtic està en aquesta tensió entre necessitat i artifici. És un art que sap què valen les coses, per això és tan noble. Com que en sap el preu, s’omple d’or, broda, esculpeix i pinta en or. El nom pa d’or ja ho diu tot. És un art que s’arrela en el símbol com totes les arts, però que ramifica sobre el símbol amb la precisió d’aquesta consciència i amb la repetició generosa del vegetal: l’arbre de la creu brota, les caplletres germinen en cues llargues i frondoses, els teixits s’estampen de vegetació, els bàculs i les corones s’omplen de fulles. La bardissa no dóna fruits ni flors –aquesta és l’austeritat–, però en canvi arrecera animals, i els ocells hi canten. El cel està estrellat de fulles vives. Els boscos són frondosos. Les fulles, igual que les ales dels àngels, s’encomanen de colors. La matèria no renuncia a la tercera dimensió que li és pròpia i, als retaules, el pa d’or s’enfonsa i la fusta sobresurt en columnes i arcades.\nLes figures perden l’encartonament, s’individualitzen i es mouen amb els ulls baixos. Encara no tenen la supèrbia renaixentista. Són de colors vius i plens de matisos: ara es treballa amb el refinament i el detallisme, el gust per la civilitat. És un art ciutadà i és una llàstima que no se’n conservin o no s’exposin més objectes civils, com ara joies, plats, guarniments de cavalls i armadures que podem veure als detalls de les pintures o llegir descrits als llibres del moment, la nostra millor literatura.\nEl Punt Avui, Dissabte, 7 d’abril del 2012\nThis entry was posted Dilluns, Abril 9th, 2012 at 2:28 pm\tand is filed under Notes sobre pintura. You can leave a response, or trackback from your own site.


Nou cellers de la Vall del Corb es donen cita a Tàrrega al 5è Vins i Marinada\nPosen a l’abast del públic fins a una trentena de varietats de vi amb l’objectiu de promocionar el patrimoni vitivinícola de la zona\nNou cellers de la Vall del Corb i quatre restaurants de la comarca de l’Urgell s’han aplegat aquest dissabte a la plaça del Carme de Tàrrega, on s’ha celebrat la cinquena edició de la festa gastronòmica “Vins i Marinada”. Aquesta és una proposta que organitza l’Associació de Cellers i Productors Alimentaris de la Vall del Corb, i que cada any es celebra en un indret diferent de l’Urgell.\nDurant tota la tarda, els cellers han posat a l’abast del públic fins a una trentena de varietats de vins característics de la zona maridats amb altres productes de proximitat. L’esdeveniment, que té com a objectiu potenciar el patrimoni vitivinícola de la Vall del Corb, ha comptat amb el suport de l’Ajuntament de Tàrrega i la Diputació de Lleida.\nLa proposta ha gaudit d’una bona afluència de públic, i ha estat arrodonida amb la música en directe del grup Walkin’Roots, i sessions de DJ.


IB3 | BALEARS DES DE L'AIRE: Felanitx\nBalears des de l’aire visita el municipi de Felanitx. Fem un recorregut per la seva història, els seus llogarets i caseries, les cases de possessió, la Vila i altres nuclis de població, com cas Concos, es Carritxó, s’Horta o Portocolom. Llocs emblemàtics com el Puig de Sant Salvador, Sa Comuna o el Castell de Santueri. Parròquies, convents, molins i algunes de les millors cales de Mallorca. Tot des d’una vista privilegiada.\nBalears des de l’aire: Felanitx s’emet el diumenge a les 21.40 hores


29è dia: De Negreira a Oliveiroa | c e n t u r\nc e n t u r | 29è dia: De Negreira a Oliveiroa\n22 Mar 29è dia: De Negreira a Oliveiroa\nPosted at 09:43h in Camino de Santiago, España\tby\tadmin 1 Comment\nDe Negreira a Oliveiroa (33kms) – Surto de Negreira de fosca nit, enfilant els humids carrers de la petita vila, en direcció del Pazo de Cotón, una construcció senyorial que en la façana reflecteix els escuts de les famílies que l’han habitat i en direcció a Camiño Real.\nPer dins un bosc amb una boira que no em deixa veure més enllà de cinc metres, arrivo a Rapote un petit nucli urbà de la parroquia de San Martino de Broño. D’aquí a enfilar una petita costa del Monte de Espiñareiro fins a Pena, a on hi ha un dels pocs bars del recorregut per a fer un cafè amb llet i pasta. D’aquí en un passeig molt suau, deixo enrera Portocamiño, Cornovo travessant el Paratge del Altiño do Cotón. Fins a Vilaserio per asfalt. Les aldeas i poblets per aquí s’amunteguen i les senyals que ens marquen el camí son difícils de veure, aneu en compta si no voleu fer més tros d’asfalt del que us tocaria fer.\nDes d’aquí fins a Cornado pel costat d’una carretera estreta i amb boira, perill, la gent d’aquí condueix com si fòssim a la selva!! Gràcies a Déu a Cornado podem deixar-la i endinsar-nos pel bosc i la foresta, tot un descans no haver d’estar vigilant que no ens enganxi un cotxe.\nPer aquí el terreny està molt enfangat, ja ho deien les guíes que aquests fondals son normalment humids per obra del rieró de Barbeira. A Maroñas el creuem per damunt d’un pont de pedra en l’entrada del poble que porta el mateix nom fins a arrivar a Vilar do Castro, fins a on hem de pujar uns metres exigents.\nHe fet les dues terceres parts del camí d’avui, però les cames em pesen. És un d’aquells dies en que si no tingués el temps pautat plegaria i m’estalviaria els deu kms que em queden, però com bon Capricorn, em deixo d’històries, carrego la motxilla fins a San Cristobol d’Onozo, aquest tros és un veritable caos. Problemes amb els propietaris dels terrenys per on passa el camino, fan que una senyalització desastrosa em faci perdre i doni una volta extra de més de 4 kms, el que em faltava avui!!.\nSant Cristobol de Corzón ens marca el desviament un kilòmetre més enllà, fins a Mallón, travesso el riu Xallas fins a Ponte Olveira i d’aquí i per carretera (avui n’estic d’asfalt fins ……) fins a Olveira, un poblet realment bonic, plé d’hòrreos a on avui trio en comptes de l’alberg un hostal amb habitació individula amb dutxa, m’ho mereixo!!!\n[…] Negreira a Olveiroa (33 Kms) […]


HOMENATGE NACIONAL: Esteve Fortuny\nEsteve Fortuny va néixer a Barcelona el 22 de febrer de 1954. A l'edat de deu anys va començar a tocar la guitarra. La música es convertí en una obsessió per a ell i els estudis començaren a resentir-se'n.\nAmb els seus germans començà a preparar un repertori de cançons més o menys Rock (la inevitable "Casa del sol naixent" i coses dels Beatles i els Stones). S'interessà vivament pel "Blues" i va incloure en el repertori cançons d'aquest estil en les quals ell s'engrescava amb llargs solos de guitarra. El trio aconseguí una certa reputació com a grup en directe en el circuit de casals i instituts. Acabava de néixer la Dharma.\nEl 1968 entrà al Conservatori que abandonà el 1972. Autodidacte, va preferir l'aventura de la composició a l'academicisme de les aules. En aquella època començà a interessar-se pel Jazz, afició que es va veure incrementada quan Miles Davis actuà a Barcelona.\nEl 1974 la Dharma es convertí en comuna i marxaren a viure plegats a una masia de Girona. Des d'aleshores la seva vida està lligada a la història del grup. Amb ells va trepitjar tots els escenaris del país i enregistrà deu elapés. L'Esteve estava convençut que el Rock no consistia només en música, sinó en intentar imaginar un món diferent.\nLa mort el buscà a l'escenari. Mentre actuava a Cardedeu va sofrir una hemorràgia cerebral i moria, a l'Hospital Clínic de Barcelona, el 19 d'agost de 1986.\nCliqueu la imatge per signar\nPublicat per Ç a 10:52\nEtiquetes de comentaris: Esteve Fortuny


Full informatiu N. 1 Setembre 2021 | Servei Educatiu Baix Llobregat 1\nEn el context de La Marató 2021, us informem que entre el 18 d’octubre i el 19 de desembre, professionals de la salut faran milers de sessions divulgatives, en format telemàtic, per acostar els joves a la realitat mèdica i humana de la salut mental i despertar el seu esperit solidari envers les persones afectades i les seves famílies.Dilluns dia 6 de setembre, s’obrirà el formulari d’inscripció de centres per a participar en la campanya La Marató 2021, dedicada a la Salut Mental. Més informació\nDes de la Fundació els enviaran una inscripció i un cop feta, un dorsal, així com eines per fer la recollida de donatius (una eina on-line i una off-line, una guardiola) La inscripció i el repte es podran fer des de l’1 de setembre al 15 d’octubre. Més informació\nProjectes educació 2021-2022 Projectes dia protecció natura\nNanoinventum és un projecte que té com a principal objectiu incorporar la ciència i la nanotecnologia en l’ensenyament primari. Mitjançant la creació d’un curs dissenyat específicament per a les escoles, s’aconsegueix que l’alumnat es familiaritzi amb el llenguatge científic i cultivi la seva passió per la nanotecnologia.\nEl projecte es desenvolupa dins de l’aula, i està recomanat per a estudiants de cicle superior i primer de l’ESO. A més, es forma al professorat i es busca vincular l’aprenentatge amb el currículum científic de les escoles.\nEl curs de Nanoinventum es divideix en quatre fases que s’implementen durant el transcurs d’un trimestre: formació, maletí experimental Nanoexplora, creació i avaluació de maquetes de Nanorobots i fira de presentació final. En totes elles s’apliquen les bases que sostenen aquest projecte: creativitat, innovació, educació, nanotecnologia, compromís, investigació i alumnat. Més informació\nSessió informativa de la ROBOCAT 2022\nUs aconsellem assistir en aquesta reunió per a la resolució dels dubtes que pugueu tenir en relació amb el repte de la ROBOCAT 2022. La sessió s’enregistrarà i estarà disponible al canal de YouTube de la ROBOCAT. Més informació\nAquest any escolar tornem a proposar l’ICFO Decide Game, una activitat en línia dinàmica e interactiva per apropar els alumnes el món de la recerca cientifica i -en particular – de l’ICFO i de la fotònica.\nAl llarg de l’activitat, obtindran la informació essencial per discutir sobre la fotònica i la importància de la ciència i de la recerca a la nostra vida, descobrir projectes de ciència puntera que s’estan desenvolupant a l’ICFO, parlar amb els científics i científiques que hi treballen i prendre una decisió estratègica d’acord amb la resta del grup.\nPots reservar una sessió pel teu grup o classe o també descobrir ICFO al teu ritme descarregant-te els materials de l’ICFO Decide Game per poder-ho fer quan vulguis.\nEn el següent enllaç trobareu part de les formacions programades. El període d’inscripció d’aquestes activitats comença el dia 13, finalitza el 26 de setembre i la consulta d’assignacions serà el 8 d’octubre. En aquestes formacions, els docents dels centres del Programa d’Innovació STEAMcat tenen prioritat.\nRetoTech_Fundacion_Endesa té com a objectiu formar professorat i alumnat en l’emprenedoria tecnològica, així com fomentar les vocacions STEM entre els més joves. El mes de juny de 2022 se celebraran els Festivals RetoTech_Fundació_Endesa, on els centres participants tindran l’oportunitat de presentar el seu projecte tecnològic (bases del projecte ). Apunteu-vos-hi!\nL’entitat ENGINY-era, amb la col·laboració de la Fundació Caja de Ingenieros, obre convocatòria a 10 centres de primària (de 1r a 6è) per realitzar tallers relacionats amb les temàtiques STEAM, al llarg del primer trimestre del curs 2021-22 a escoles de Catalunya.\nL’elecció dels centres es fa amb la col·laboració del Programa STEAMCat, de manera que la tria representi la diversitat segons zona geogràfica, tipologia d’alumnat, projecte educatiu, dimensió, … prioritzant sempre la situació de vulnerabilitat dels centres (territorial i social).\nCadascun un dels tallers està preparat per una durada de 50-60 minuts i estan pensats per a realitzar-se presencialment per a un grup classe o bé online per a un màxim de 2 grups classe, segons ubicació geogràfica i interessos de l’escola, tot adaptant-se al funcionament del centre.\nL’últim dia per rebre propostes de participació serà el 27 de setembre, i les heu de fer arribar a través d’aquest formulari\nRetoTech_Fundacion_Endesa té com a objectiu formar professorat i alumnat en l’emprenedoria tecnològica, així com fomentar les vocacions STEM entre els més joves. El mes de juny de 2022 se celebraran els Festivals RetoTech_Fundació_Endesa, on els centres participants tindran l’oportunitat de presentar el seu projecte tecnològic. Com s’indica en les bases del projecte publicades a la web, El centres compromesos en innovar a l’aula, interessats en la robòtica, el 3D i App Inventor que vulguin participar amb els seus alumnes en un gran festival tecnològic, poden formalitzar la seva inscripció des d’aquest enllaç: inscripcions RetoTech\nLlums, càmera i acció: la ràdio escolar al Mercat de l’Audiovisual de Catalunya!\nJa ho tenim a tocar, tot està gairebé a punt: els focus, els micros, l’escenari, i el que és més important, les persones! L’acte “De la ràdio escolar a la ràdio local” comptarà amb uns convidats molt especials: docents i exalumnes que van ser dels primers en fer ràdio a l’escola. Tota una experiència que va tenir lloc als anys vuitanta del segle XX a l’Escola Font Freda de Montcada i Reixac, però que avui aquells aprenentatges es tradueixen positivament de múltiples maneres al mateix municipi i a altres indrets del món. Voleu conèixer la seva història? Descobrireu part dels orígens de les emissores escolars de Catalunya.\nPodeu acompanyar l’acte de manera presencial a la mateixa Fàbrica Roca Umbert de Granollers (amb inscripció prèvia al Mercat de l’Audiovisual de Catalunya) i de manera virtual a través d’aquest canal del directe de Youtube (si teniu dificultats en l’accés entreu al perfil del MAC i cerqueu l’acte).\nDesprés de presentar Ràdios Escolars en Xarxa (REX) en l’anterior edició del MAC, aquesta vegada ens centrem en descobrir algunes experiències pioneres que vinculen l’escola i la ràdio amb la vida de petits i grans! Esperem que us agradi.\nDes d’Audi Creativity Challenge convoquem de nou als joves a proposar idees que donin resposta al repte d’aquesta edició:\nCom innovar a l’àmbit de la sostenibilitat per no comprometre el futur de la nostra societat i el nostre planeta?\nÉs un projecte educatiu i social adreçat a estudiants d’ESO, Batxillerat i Cicles Formatius de Grau Mitjà, que té com a objectiu potenciar el valor de les idees creatives i fomentar actituds innovadores entre els més joves.\nEs tracta d’una competició d’idees per equips que persegueix oferir solucions a reptes presents a la nostra societat i que en aquesta 7a edició es centra en plantejar solucions innovadores a l’àmbit de la sostenibilitat.


C 's UN PARTIT CONTRA CATALUNYA. | Ester Gallego\nC 's està fent de la denúncia de la presència d'estelades en edificis públics, un dels seus temes principals durant aquesta campanya electoral, res d'estrany en un partit que fa de l'atac a Catalunya, els seus símbols, el seu autogovern, el seu idioma i la seva raó per la qual estan en política.\nRecordem que C 's va néixer com una plataforma contra el català, i és avui un dels instruments fonamentals sobre els quals l'Estat espanyol basa la seva "recentralització". C 's és l'arma per espanyolitzar Catalunya, i és votat majoritàriament per residents espanyols a Catalunya, que ni són ni se senten catalans, sinó precisament això "espanyols residents a Catalunya", una arma eficaç com tantes les que ha fet servir l’Estat espanyol per negar i assimilar al poble català. Colons espanyols com la nouvinguda, Inés Acostades, el menyspreu cap a la nostra llengua es veu cada vegada que intenta parlar-la.\nFonamentat en aquest odi i menyspreu a les llengües i cultures, Rivera -darrerament excessivament nerviós- va tenir fa pocs dies paraules intolerables, assenyalant que l'escolarització en eusquera causa "un greu retard", això és C 's genocidi lingüístic i cultural. Tots sabem que la seva posició respecte al català és la mateixa, encara que no s'atreveixin a dir-ho amb tanta claredat ... encara.\nC 's és nacionalisme espanyol jacobí i uniformitzador, quan més vots treguin a Catalunya, pitjor serà la situació per a la nostra llengua, la nostra identitat i la nostra llibertat. Però davant del nacionalisme espanyol, només hi cap un nacionalisme català valent i orgullós, i no els complexos i pors dels "no nacionalista" DiL i ERC.


Un xoc entre dos camions a Fondarella provoca el tall de l'autovia A-2 durant hores – l'actualitat.cat\nImatge dels dos vehicles minuts després del xoc. / SCT\nUn xoc entre dos camions que s’ha produït aquesta tarda a l’A-2 ha obligat a tallar la via en ambdós sentits en un accident del que encara no s’han comunicat si hi ha danys personals. Un dels vehicles ha quedat completament calcinat i les flames i el fum s’han pogut veure desde molta distància. El trànsit s’ha desviat per la N-II a l’altura de Mollerussa. Vuit dotacions dels Bombers de la Generalitat hi treballen.


Avui comença una vaga de 48 hores convocada pel Sindicat d’Estudiants que afecta els instituts i universitats | Ràdio Arenys 91.2FM\nSocietat Educació Dimecres 30 d'octubre del 2019\n/ Act.: 30 d'octubre del 2019 a les 13:10\nUna vaga, doncs, que vol continuar mobilitzant als joves contra la repressió i la sentència, així com denunciar la brutalitat policial.\nCoral la Torre, secretària General del Sindicat d’Estudiants informa que han convocat una vaga estudiantil de 48 hores per avui i demà. Es tracta d’una convocatòria que vol continuar impulsant la mobilització als carrers contra la repressió, la sentència de l’1 d’octubre i per denunciar la brutalitat policial viscuda en les últimes dues setmanes. Té clar que continuaran sortint al carrer fins a aconseguir la república catalana dels treballadors i dels joves.\nLa Torre afirma que des del Sindicat d’Estudiants volen posar sobre la taula un pla de lluita ascendent que no només plantegi vagues estudiantils, sinó també amb la mobilització de sindicats i treballadors.\nAvui tenen previst ubicar piquets informatius a les portes dels instituts, així com concentracions a municipis com Granollers, Badalona o Lleida, entre altres.\nDe cara a demà, La Torre informa que han convocat concentracions a les 12 del migdia a les quatre capitals de província. Així doncs, fan una crida a unir forces en aquestes quatre manifestacions organitzades.\nCal recordar que, per altra banda, el Sindicat d’Estudiants dels Països Catalans, el SEPC, ha convocat una vaga indefinida a les universitats que va començar ahir.


Comprar Llopart Brut Nature 2015. Cava reserva | enterwine.com\nCava Llopart Brut Nature 2015\nCava ecològic Brut Nature, cupatge tradicional amb Chardonnay i 26 mesos de criança.\nReserva. 26 meses en botella.\nVet aquí la nova anyada d'un clàssic de la DO Cava: Llopart Brut Nature.\nUn dels vins més coneguts de Caves Llopart, aquest Cava Brut Nature amb certificació ecològica és un cupatge de varietats tradicionals del territori: Xarel·lo, Macabeu i Parellada, complementades amb 10% de Chardonnay.\nAcabada la fermentació alcohòlica, aquest Cava ecològic va ser embotellat i tot seguit se li van afegir licor de tiratge i llevats autòctons. Tot seguit, Llopart Brut Nature 2015 va fer una criança de 26 mesos. Les ampolles es remouen manualment 3 setmanes abans del desgorjat.\nConsumiu-lo durant els propers 3 anys.\nEl Cava Llopart Brut Nature té un color brillant groc pàl·lid amb fins reflexos daurats. Un cava Reserva Brut Nature de bombolla fina i persistent.\nDes del primer moment, aquest Cava amb Chardonnay mostra aromes equilibrades, molt netes. Fruita blanca molt fresca, combinada amb fruita de pinyol madura i cítrics. Agradablement llaminer, gràcies als llevats i als tocs cremosos que apareixen al costat de records de fruits secs.\nElegant i molt fresc, amb un pas amable i sec. Estructura ben equilibrada, amb la fruita madura i la brioixeria refrescades per una bona acidesa. Aquest Brut Nature reserva de Llopart té un carbònic integrat i un bon final, de persistència mitjana, amb agradables records de torrats.\nUn magnífic cava, Llopart Brut Nature 2015 és un escumós refinat a un preu excepcional.\nXarel·lo 40%, Macabeo 30%, Parellada 20%, Chardonnay 10%.\nUn clàssic de sempre. Producte de molt bona qualitat que no falla mai. Opinió de Reverend (publicat a 2/1/2019)\nEstàs opinant sobre: Llopart Brut Nature 2015


Riscos psicosocials i gestió de l’estrès – Activamutua\nRiscos psicosocials i gestió de l'estrèsjor ...\ninici / Jornadas / Riscos psicosocials i gestió de l’estrès\nRiscos psicosocials i gestió de l’estrès\nHorari: 17:30 a 20:00h\nTemari: 1.\tQuè és l'estrès? La seva vinculació amb la sinistralitat. 2.\tLa resposta a l'estrès. 3.\tPrincipals estressors psicosocials i estressors en el sector. 4.\tCom afrontar l'estrès? Estratègies pràctiques per a la gestió de l'estrès. 5.\tRecomanacions generals per prevenir, abordar i reduir l'estrès.


Falcon & Firkin single 'Sitges'\nFalcon & Firkin ha tret al mercat Sitges un single editat per Casa de la Música Records. Es tracta d’una oda a Sitges, un viatge per tots els llocs emblemàtics que envolten a aquesta ciutat. La cançó han comptat amb la participació de Pep Sala i Albert Palomar.\nLa banda bagenca sorprèn amb aquest nou tema després de que el passat 5 d’octubre presentessin el primer avançament ‘Tot anirà bé’, junt a Natxo Tarrés de Gossos.\nDues peces editades gràcies a Casa de la Música Records. Igual que el seu novè album, que veurà la llum al mes de desembre, amb la producció artística de Jordi Armengol. Un disc amb aires més mediterranis,on el grup ha volgut dotar a les cançons d’un so fresc amb la presència d’instruments acústics Un disc que està plegat de col·laboracions i sorpreses.\nAquest grup d’indie rock manresà va començar la seva marxa a 2007. Precisament, des dels seus inicis van destacar pel seu estil , que barreja les millors influències britàniques i americanes.\nAmb cançons com 27 d’Abril de 2012 (Tribut a Pep Guardiola), nascuda arran l’adéu de Pep Guardiola com a entrenador del Barça i Cridem la llibertat”, tema que va formar part de la banda sonora de la pel·lícula “Pàtria, la llegenda d’Otger Cataló i els 9 barons de la fama, el grup va començar a créixer. Va començar a fer-se nom dintre del panorama musical del país.\nCasa de la Música Records és el segell discogràfic orientat a totes aquelles bandes i artistes amb dificultats per accedir al mercat discogràfic, que necessiten un primer recolzament.\nSota aquest segell discogràfic artistes i bandes poden aprendre els coneixements principals per editar i publicar els seus treballs. A més a més, també poden adquirir les eines necessàries per poder distribuir-los posteriorment digitalment.\nTags: Casa de la MúsicaFalcon & Firkin


Pol Makuri Redolad acaba 14è en el seu debut als Jocs Paralímpics\nPol Makuri Redolad ha començat la seva participació als Jocs d’Hivern de Pequín 2022 competint a la prova clàssica de 20km d’esquí de fons disputada al Centre de Biatló de Zhangjiakou. L’esquiador d’Igualada ha acabat en catorzena posició, amb un crono d’1:05:08. L’or ha estat pel japonès Taiki Kawayoke, amb un temps de 52:52, la plata l’ha guanyat el xinès Jiayun Cai –54:27- i el bronze ha estat pel xinès Mingyang Qiu amb 54:29.\nL’esquiador anoienc, que ha estat el primer a l’ordre de sortida, ha complert amb el seu objectiu esportiu que era acabar entre els quinze primers. Redolad, que pateix una hemiparèsia a la part dreta del cos, ha fet una bona cursa, però el traçat del circuit no l’ha beneficiat massa.\nAl final de la cursa, l’esquiador de fons igualadí ha destacat que “començava la cursa amb molta il·lusió, sabent que era una prova llarga, però amb molt bones sensacions des de l’escalfament a la pista. Les pujades, on em preocupava com respondria el cos, han anat bé. He anat esquiant sempre per dins de la petjada, gaudint de cada petjada i cada lliscament”.\nEl circuit, segons va reconèixer Nil Martínez, tècnic i skiman de Pol Makuri, “és dur, però no tant com esperàvem, amb una forta pujada a l’inici i un parell de “murs” molt forts al llarg del recorregut, que és on el fondista obté avantatge. En canvi, és a les planes on, en tenir només un braç hàbil, perd temps respecte als seus competidors”.\nL’esquiador català tornarà a competir el proper 9 de març a l’esprint (1,3 km), modalitat skating. Pol Makuri Redolad s’acomiadarà dels Jocs Paralímpics de Pequín el 12 de març a la prova de mitjana distància -12, 5km- en aquest mateix circuit del Centre de Biatló de Zhangjiakou.\nArticle anteriorPoble Actiu exigeix que es torni a convocar la comissió d’estudi de l’aigua\nPròxim articleLa Micod organitza un curs d’autodefensa per a les dones


LEBRE, UN RIU QUE FA PUJADA. DE VIATGES, RACONS, .pdf\nLebre, un riu que fa pujada. De viatges, racons,\nLEbre és el riu més cabalós de la península Ibèrica, creua set comunitats autònomes i al llarg de gairebé 1.000 km de longitud, el paisatge i les activitats humanes sendrecen al voltant del seu curs, des de Cantàbria fins al Delta. Conegut per formar part del grup musical Quico el Célio, el Noi i el Mut de Ferreries, Arturo Gaya fa en aquest llibre el recorregut invers, des de la desembocadura fins al naixement. Recupera històries i llegendes locals, rebusca entre els seus records personals i, sempre remuntant el riu, va descrivint paisatges, llocs i personatges, siguin actuals o desapareguts, com els fars del Delta, el vaixell Anita, el «barco del sabó», la plaça més bonica del món o la mòmia del Chantre. · Lorigen de la jota no és aragonès, sinó mediterrani. També va pujar Ebre amunt. · El nom del riu prové dIber, besnét del patriarca Noè (el de la Bíblia), que va néixer al Delta. · El pont penjant dAmposta va ser totalment inspirat en el de Brooklyn a Nova York. · Aragó té mar: comença a Mequinensa. · Per què els flamencs són de color rosa? · Fins on van arribar els víkings remuntant el riu? Un retrat físic i emocional, personalíssim, del riu que configura el paisatge de les comarques meridionals de Catalunya. Un retrat físic i emocional, personalíssim, del riu que configura el paisatge de les comarques meridionals de Catalunya. Editat amb la col·laboració del Departament de Cultura de la Generalitat.\n“L’Ebre, un riu que fa pujada” és el títol del llibre que va presentar Arturo Gaya dijous al vespre a la Llibreria Viladrich de Tortosa. Membre del Col•legi de Periodistes, l’autor del llibre és el cantant del famós grup musical dels Quicos L’Ebre, un riu que fa pujada. Publicat el 7 d'agost de 2016 per Mònica Amorós i Gurrera. Respon. Arturo Gaya, ebrenc, cantant, lletrista i periodista, ...\n📚 Quina morra!: el joc destratègia per als nous pirates\n📙 Al ritmo de las estaciones\n📙 Los caballos mas bellos del mundo e/int\n💻 Combates de este tiempo\n💻 Creu-me, és possible: Afrontar el càncer amb optimisme\n💻 Quien ama a las fresas\n📕 Solo te quiero como amigo\n📕 Etty hillesum,un itinerario espiritual\nEBRE, UN RIU QUE FA PUJADA, L'. DE VIATGES, RACONS, HISTÒRIES I LLEGENDES, GAYA, ARTURO, 15,00€. L'Ebre és el riu més cabalós de la península Ibèrica, cre... L’Ebre, un riu que fa pujada Publicat el 7 d'agost de 2016 per Mònica Amorós i Gurrera Arturo Gaya , ebrenc, cantant, lletrista i periodista, ha escrit un llibre que va vindre a presentar a Móra en el marc de la Primavera Cultural i en tenia pendent la lectura des de llavors. És un llibre lleuger, ràpid de llegir i de consulta que repassa racons, històries i llegendes del riu més ...\nHola M Teresa, tenim un país ple de racons màgics, que no te l'acabes. El plaer també ha estat meu per la teva col.laboració i contribució amb un magnífic indret de la "Catalunya Nova", que fa anys que no visito, potser 8 o 9. Una abraçada. Suprimeix Segons Rosa Cubeles, de la llibreria La 2 de Viladrich de Tortosa, també han destacat ‘El nazi de Siurana’ de Toni Orensanz -que s’havia exhaurit al migdia-, ‘L’Ebre, un riu que fa pujada’ d’Arturo Gaya o ‘Lo llibre 2’, la nova proposta del col·lectiu Paraules Ebrenques.\nArturo Gaya ens parla, a Lletres mil, de “L’Ebre un riu que fa pujada” Novembre 4th, 2015 | by aleandra (4-11-15) Arturo Gaya acaba de publicar el llibre “L’Ebre, un riu que fa pujada .De viatges, racons, històries i llegendes”,\nEl Far de Fangar és una de les icones del Delta de l’Ebre i, encara que és una zona força coneguda i visitada, no podia faltar al llistat dels 7 racons que cal visitar. Sobretot perquè si esperem a que la foscor s’apoderi de la llum, quan finalment el far s’il·lumina, podrem gaudir-lo pràcticament sols. (4-11-15) Arturo Gaya acaba de publicar el llibre “L’Ebre, un riu que fa pujada .De viatges, racons, històries i llegendes”, una guia molt personal sobre els millors racons de les dues ribes de l’Ebre, des del Delta fins a Cantàbria. El llibre es presentarà a Ascó aquest divendres 6 de novembre a l’Antic Hospital a les 18.30.\nEmissora municipal de Flix (Terres de l'Ebre) :: 107.4 FM. (4-11-15) Arturo Gaya acaba de publicar el llibre “L’Ebre, un riu que fa pujada .De viatges, racons, històries i llegendes”, una guia molt personal sobre els millors racons de les dues ribes de l’Ebre, des del Delta fins a Cantàbria.


Vols barats de Bilbao a Recife a Iberia\nVols barats Brasil Bilbao-Recife\nVols barats de Bilbao a Recife (REC) de Bilbao a Recife Bilbao-Recife, Brasil\nConsulta l’oferta de vols de Bilbao a Recife i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Bilbao a Recife.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Bilbao a Recife fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


Mr. Sandman's Hotel Blackpool Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nMr. Sandman's Hotel3 Mount Street Blackpool, Costa Nord, Blackpool, Regne Unit, FY1 2DQ - Veure al mapaPuntuació dels comentaris5,8Basada en42comentarisMr. Sandman's HotelVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotosPuntuació de la ubicació 6,3Veure al mapa6,3UbicacióParticularitats que li encantaranProp de transports públics\nSobre l'allotjamentDescripcióPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Blackpool, Mr. Sandman's Hotel és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Mr. Sandman's Hotel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Blackpool, el Mr. Sandman's Hotel és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Idiomes ParlatsAnglès Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal que informeu el Mr. Sandman's Hotel de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.Mostrar més


La Intersindical a RTVV: DAVANT LA VAGA DE DEMÀ\ndilluns, 7 de juny de 2010 by La Intersindical a RTVV ·\nLa Intersindical és una de les organitzacions sindicals que han convocat a la vaga de la funció pública de demà. En el cas de RTVV ens trobem que la retallada de salaris només afecta una part dels treballadors, concretament als de l'Ens. Es tracta d'una situació absolutament irregular en una empresa en la qual tots compartim un únic Consell d'Administració, un únic Director General i sobre tot, un únic Conveni Col.lectiu. Quan els sindicats hem firmat les taules salarials les hem firmades per a tots els treballadors i resulta incongruent que s'intente excloure de la seua aplicació a una part del col.lectiu. És per este motiu que anunciem la nostra intenció d'impugnar la mesura en els tribunals.\nReconeixem que la situació creada és molt confusa i ho és perquè l'Administració ha fet tot el possible perquè així fora. Ho ha fet clarament amb la intenció de dividir els treballadors. Però no hem d'enganyar-nos, el problema real no és què a uns els van a llevar una part del salari i a altres no, sinó que el govern ha intentat evitar que confluira el descontent de tots en una mateixa data per restar-li ressó. Per a nosaltres resulta evident que, d'una manera o altra, a tots ens arribarà el nostre torn.\nLa Intersindical, com organització convocant de la vaga de la funció pública, anima els treballadors de l'Ens perquè la secunden. Alhora, en la mesura que els membres del Comité d'Empresa i els delegats sindicals ho són gràcies als vots de tots els treballadors de RTVV, inclosos evidentment els de l'Ens, ens sentim particularment afectats. És per este motiu que vos anunciem que els representants de la Intersindical demà faran vaga i així ho hem fet saber a l'empresa. Als afiliats i simpatitzants, donades les circumstàncies, els deixem llibertat perquè actuen segons el seu criteri.\nL'EMPRESA ENS ENGANYA\nL'empresa ens enganya quan diu que no hi ha cobertura legal perquè els treballadors de TVV i RAV puguen fer la vaga de demà. Entre altres coses perquè és mentida que únicament l'haja convocada CCOO. En l'escrit de convocatòria de la Intersindical es concreten clarament els àmbits que abarca la vaga i la resolució de serveis mínims recull que afecta “les societats mercantils públiques que reben aportacions de qualsevol naturalesa a càrrec dels pressupostos públics o a càrrec dels pressupostos dels ens o societats que pertanyen al sector públic destinades a cobrir déficits d'explotació”. També estableix serveis mínims en els informatius de Canal 9 i Ràdio 9 on no hi ha treballadors de l'ens.\nEls serveis jurídics de la Intersindical estan estudiant la desconvocatòria que ha fet l'empresa de la vaga i la possible vulneració dels drets sindicals.\nDEU MOTIUS PER FER LA VAGA\nDeu motius per fer la vaga.\nMANIFESTACIONS DEL 8 DE JUNY A LES 19 HORES\nAlacant: Escales de l'IES Jorge Juan\nValència: Plaça de Sant Agustí-Cantonada Avinguda de l'Oest


Crònica: II Jornades de ciència-ficció de Girona. Back to '80s (Tot temps passat fou millor) | El Biblionauta\n5 d'octubre de 2017 Jacint Casademont 1\nEl 29 i 30 de setembre es van celebrar les II Jornades de Ciència-fcció de Girona a la Biblioteca Carles Rahola.\nAquesta proposta era la continuació del actes de celebració del 50 aniversari del naixement de la sèrie Star Trek, que van obtenir una molt bona participació i que podeu rememorar en el següent enllaç. En aquesta ocasió Oci Ficció i el programa de ràdio Ningú no és perfecte van decidir rememorar el popular film Regreso al futuro i el tractament del gènere durant la dècada dels 80’s.\nLa primera activitat va avançar-se un dia, dijous 27, oferint-se una tertúlia oberta al voltant de la novel·la La fi de l’eternitat d’Isaac Asimov.\nJa dissabte va ser el torn dels més petits de la casa, organitzant Ludus Mundi una ludoteca que va omplir de gom a gom la sala infantil. Un munt de jocs de taula i construcció van fer gaudir a més d’una vintena d’infants i pares. En acabar-se Callahan Ruíz va moderar un interessant col·loqui desgranant les claus del gènere a la gran i petita pantalla ( però amb un bon cul darrera ). Entre d’altres punts es va reflexionar sobre la importància de l’aparició d’una nova generació de directors, el salt de gegant que van gaudir els efectes especials o com els videoclubs van convertir-se en una nova cantera de cinèfils.\nAquest acte a més, va ser acompanyat per un monòleg delirant de Marcos Fernández i un concert en petit format de The Lolita’s Sisters, que ens van obsequiar amb un middle dels millors èxits de l’època. La jornada va finalitzar amb la projecció del primer capítol d’Star Trek Discovery.\nDiumenge va despertar amb una partida de rol centrada en l’univers Cazafantasmas i pels més gamers dues cònsoles per gaudir dels videojocs mítics que van marcar unes quantes generacions. Arribat el mígdia Miquel Barceló, autor d’assajos dedicats a la ciència ficció i ex-professor de la Universitat Politècnica de Barcelona, va desgranar la història de la ciència-ficció des del seu naixament a la literatura amb Frankenstein de Mary Shelley fins els blockbusters cinematogràfics als nostres dies. Ja durant els últims minuts va exposar les diverses teories que poden convertir en realitat els viatges en el temps.\nAmb una pausa per dinar i recuperar forces va ser el torn de rememorar Regreso al futuro, primera entrega de la trilogia de Robert Zemeckis i bandera d’aquesta edició de les jornades. Per tal de seguir amb la màgia d’aquesta proposta fílmica la cafeteria de la biblioteca va viure la seva pròpia festa remember, amb decoració i refrigeris, i l’actuació en viu dels DeLorean’s Band quedant-se la sala petita. El punt i final va ser la gravació d’un especial del Ningú no és perfecte ambientat tres lustres endarrere; rememorant les estrenes cinematogràfiques de l’època, les estrelles emergents o els grans hits musicals.\nEn resum es pot considerar que aquesta segona edició va mantenir els esquemes de l’anterior però apujant el nivell de les propostes. La master-class de Miquel Barceló, la tertúlia sobre els 80’s o la gravació del programa de ràdio van satisfer al nombrós públic assistent que va superar els entrebancs meteorològics. Tot i que no hi ha confirmació oficial s’assegura des de la organització que després que l’èxit aconseguit és més que probable que tornin les jornades.\n5 d'octubre de 2017 a les 12:25\nFantàstica crònica de les jornades. Esperem que sí, que hi hagi unes terceres jornades de ciència-ficció a Girona a la Biblioteca Carles Rahola, que compta amb un personal totalment implicat. Només un matís en la crònica: “Diumenge va despertar amb una partida de rol”, eps! que va ser dissabte. Una confusió del tot comprensible. Gràcies


SOBIRANIA I PODER: 2009\nEl finançament i l'esperit del 20 de juliol\nDesprés de la llarga batalla del finançament, aquí podeu llegir un article que ha sortit publicat al darrer número de la revista de la Fundació, el número 20.\nEl finançament i l’esperit del 20 de juliol\nPSC “Si eres mi hermano, ¿por qué no me das lo que te pido?\nPSOE “Si eres mi hermano, ¿por qué me pides lo que me pides?\nPSC “Porque lo que te estoy pidiendo es de justicia!”\nPSOE “Si somos hermanos, ¿por qué me hablas de justicia en vez de hablarme de amor?”\nTira de Toni Batllori publicada a La Vanguardia el 18 d’abril de 2009\nEl 20 de juliol de 2008, en la clausura de l’onzè congrés del PSC, es va obrir una nova etapa de la relació entre el PSC i el PSOE. En el seu discurs de cloenda, el primer secretari dels socialistes catalans i President de la Generalitat de Catalunya, José Montilla, va defensar l’autonomia del PSC tot afirmant “José Luis, te queremos mucho, pero queremos más a Catalunya”.\nAquell va ser segurament el discurs més significatiu que havia fet mai un primer secretari del PSC davant d’un secretari general del PSOE. En aquell discurs quedava clar que el PSC posava “Catalunya, primer” i “A Catalunya, primer els treballadors”, parafrasejant els dos lemes de la darrera campanya de Jordi Pujol com a candidat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1999.\nJosé Montilla va posar de manifest la voluntat del PSC de ser el millor representant de la societat catalana, en tota la seva pluralitat, i de tenir una voluntat ferma de representar els interessos de Catalunya i dels catalans. En aquell discurs, el primer secretari va comptar amb el suport dels més de 1.000 delegats al Congrés en el seu embat, i el secretari general del PSOE va ser conscient que el PSC era un partit orgullós, amb un projecte sòlid -que representava una realitat social i nacional ben definida- i que tenia una voluntat de ferro per a dur-lo terme.\nUn any després d’aquell discurs, toca fer balanç. I l’hem de fer valorant la principal victòria política aconseguida pel Govern d’Entesa i el seu president: un acord de finançament que supera àmpliament les propostes que el ministeri va fer públiques a finals de juliol de 2008 -quan era a punt de complir-se el termini fixat per l’Estatut per posar en marxa el nou model. Un acord aconseguit després de mesos d’intenses negociacions i diversos incompliments. Mesos en què les relacions entre PSC i PSOE han estat en el punt de mira de tothom, i en què es valorava cada gest i cada paraula que es dirigien en públic el president del Govern de Catalunya i el president del Govern d’Espanya.\nDurant aquest any el PSC fins i tot va amenaçar de revisar de dalt a baix les relacions amb el partit germà sinó s’arribava a un acord satisfactori, i el president Montilla es va negar a acceptar el model de finançament que el president Zapatero volia pactar amb el president andalús Manuel Chaves, en una reunió de tots tres al Palau de la Moncloa pensada per aconseguir el sí del primer secretari dels socialistes catalans a finals de desembre.\nEl PSC tenia clar que s’hi jugava el seu futur polític, la seva credibilitat, i no només la supervivència d’aquest govern. El PSC s’ha trobat en un atzucac, i ha superat la prova amb nota.\nHem demostrat que no només sabem on som i què volem conservar, sinó que sabem on volem anar. Hem demostrat que volem representar Catalunya, la Catalunya dels treballadors i dels emprenedors, des de la centralitat. Hem demostrat que som un partit ambiciós, que aspira a tot, i ha quedat clar que el president Montilla és un home que no s’està de raons, que va pel dret i de cara, cosa que no tots els líders polítics d’aquest país poden dir.\nEl lideratge del President Montilla\nEn aquest any, doncs, s’han posat de manifest algunes qualitats del lideratge de José Montilla al capdavant dels socialistes catalans. En un moment de crisi, d’incertesa i de dificultats, ha demostrat que per a liderar cal, alhora, prudència i determinació.\nL’expresident Pujol ha utilitzat en diverses ocasions la metàfora de la boira per a definir el que ha de fer un líder en situacions de dificultat. Pujol explica que el líder d’un grup que es troba amb boira espessa tot pujant una muntanya, ha de decidir si el que cal és aturar-se, tot esperant que la boira escampi, o bé seguir fent camí amb pas lent i cautela.\nEn el primer cas, hi ha el risc que la boira no desaparegui i es faci tard sense haver pogut assolir el cim. En el segon cas, cal que el líder no segueixi anant al capdavant sinó darrere, acompanyant el grup, donant-li confiança, ajudant als que els costa més avançar.\nUn estil de lideratge que sembla haver practicat amb encert el President Montilla i el seu govern. Enmig de la boira provocada per la condensació del debat polític espanyol, va seguir avançant sense fer massa soroll i emetent senyals de confiança, esperant que quan la boira comencés a escampar, ell ja hauria acostat el grup al cim. Quan la boira va començar a escampar, després de les eleccions generals de març de 2008, el president va prendre la iniciativa -i el lideratge- en relació al finançament de la Generalitat, va arriscar enfrontant-se al govern espanyol i, un any després, ha guanyat la partida.Ho ha fet amb una estratègia ben construïda i un pla de comunicació impecable, decidint a consciència els tempos i els continguts de les seves principals intervencions en el debat públic català i espanyol. Amb actituds fermes, accions decidides, riscos mesurats, i una estratègia de gestió dels temps eficaç i eficient, capaç d'anticipar-se -fent propostes- sempre que ha sigut necessari, i de respondre només quan ha resultat absolutament imprescindible. És així com s'ha posat sentit comú en un debat que començava a semblar que podia sortir de mare.\nJosé Montilla ha demostrat, doncs, que el lideratge es demostra exercint-lo, liderant i realitzant projectes, i no només escenificant-los. "L'intendance" -en aquest cas, el reconeixement dels opinadors i del propi cap de l'oposició- "suivra", com ja s’està començant a produir. El president Montilla està guanyant la batalla de l’opinió perquè no s’ha deixat endur per la pressió dels opinadors. Ha sabut mantenir el rumb prefixat i fer front a la marea. Ara, la tempesta ha amainat i estem arribant a port, on sembla que ens esperen.\nEl tàndem Montilla-Castells\nEn aquesta batalla, però, no només hi ha hagut un capità general, sinó un almirall, el conseller Antoni Castells, que ha sabut negociar el que semblava impossible: un acord que situa el finançament de la Generalitat de Catalunya per sobre la mitjana espanyola. Catalunya, després d’exercir la necessària solidaritat amb el conjunt d’Espanya, seguirà estant per sobre la mitjana espanyola. Es reconeixerà, així, l’esforç fiscal superior dels catalans i les catalanes. Es reconeixerà que Catalunya ha de rebre més perquè contribueix més.\nEl desenllaç de la negociació del finançament ha sigut doncs, com han reconegut els principals analistes polítics del país, la primera gran victòria del govern d’esquerres i catalanista. L’Estatut no ho va poder ser per la negativa d’ERC a sumar-se a l’acord. Però aquest juliol de 2009 passarà a la història com el mes que els partits d’esquerres aconseguien, per primer cop, deixar a Convergència i Unió fora de joc, fora del cercle que defineix l’hegemonia social i política a Catalunya.\nEntrem en un nou temps, “més dens i vari” -que diria el poeta. Un temps que caldrà saber continuar liderant per a consolidar no només la majoria d’esquerres a Catalunya, sinó l’hegemonia política dels socialistes catalans dins d’aquesta majoria. Tenim un any per a convertir-nos, de forma indiscutible, en el primer partit de Catalunya, també al Parlament. I per aconseguir-ho comptem amb un gran tàndem. El tàndem Montilla-Castells. Un tàndem que ha sabut assolir el lideratge social preservant l’autonomia i la independència de la política catalana en relació al soroll intern i extern que s’ha produït en els darrers mesos.\nEl president Montilla i el conseller Castells han sabut resistir, i la resistència és una de les qualitats essencials de tot polític. Ja ho deia Max Weber l’any 19 del segle passat: "Solament té vocació per a la política qui està segur de no trencar-se quan -des del seu punt de vista- el món es mostra massa estúpid o massa mesquí per acceptar allò que ell li ofereix. Solament té vocació per la política el qui davant d'això és capaç de replicar: Malgrat tot..."\nAquest “malgrat tot” és el que salva la política del cinisme i la mesquinesa. Un “malgrat tot” que permet els autèntics líders fer-se forts en l’adversitat, com han fet el president Montilla i el conseller Castells en la batalla del finançament. Ara només ens manca reblar el clau, i això tocarà fer-ho a les properes eleccions al Parlament de Catalunya. La victòria, ara sí, és possible.\nPublicat per Albert Aixalà i Blanch a 11:55 a. m. Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublico avui un article que apareixerà en el proper número, el 19, de la revista frc.\nL’activisme de la presidència francesa de la Unió durant el segon semestre de 2008 i el seu contrast amb la inoperativitat de la presidència txeca durant aquest primer semestre de 2009 han posat de manifest, un cop més, la necessitat d’una presidència permanent de la Unió Europea.\nEl nou Tractat de Lisboa preveu, en el seu article 15, estabilitzar la Presidència del Consell Europeu nomenant un president del Consell amb un mandat de dos anys i mig, renovable fins a cinc anys, per tal d’acabar amb les presidències rotatòries. Aquest nou president, encarregat d’impulsar els treballs de les reunions –pràcticament trimestrals- dels caps d’estat i de govern, assumirà també la representació exterior de la Unió Europea. És a dir, serà la veu d’Europa al món.\nDe moment, però, Europa segueix sense jugar amb força en el camp de joc global. La seva veu ha sigut fragmentada -i quasi cacofònica- en els darrers mesos, enmig de la pitjor crisi econòmica i financera internacional de les darreres dècades. Una crisi que ha posat en evidència –un cop més- les deficiències del projecte polític europeu. Hi ha una forta demanda d’Europa arreu del món, per part sobretot de les potències emergents, però Europa segueix sense respondre a les expectatives dipositades en ella per altres actors de l’escena internacional.\nEuropa viu permanentment en una gran paradoxa. És encara un dels espais econòmics més importants del món, amb un PIB superior al dels Estats Units. De fet, el PIB europeu supera avui els 17 bilions de dòlars, molt superior als 13.8 bilions dels EUA i fins i tot als 16 bilions del bloc comercial del TLC (EUA, Canadà, Mèxic). Ens alarmem perquè Xina és a punt de superar Alemanya en termes de PIB, sense adonar-nos que el conjunt de la Unió, amb un terç de la població xinesa, quintuplica el seu Producte Interior Brut (de poc més de 3.3 bilions de dòlars).\nEncara avui les noves “potències emergents” (Rússia, Índia, Brasil) tenen un PIB inferior a l’espanyol (entre 1.1 i 1.3 bilions de dòlars en relació als 1.4 espanyols), i encara que ens superin properament seguiran tenint un PIB netament inferior a Itàlia (2.1 bilions), França (2.5), o el Regne Unit (2.7). Només la Índia, per raons demogràfiques òbvies, acabarà superant el PIB de les principals economies nacionals europees, tal i com ja ho ha fet la Xina.\nPer tant, podem afirmar que Europa ha assolit la massa crítica suficient per fer front a la globalització i a l’emergència de nous poders. Té una massa demogràfica més que considerable, amb gairebé 500 milions d’habitants, que quadruplica la població russa i duplica la de tot el món àrab i musulmà a l’oest d’Afganistan, alhora que supera àmpliament la població d’Amèrica del Nord i també la d’Amèrica del Sud.\nLa Unió Europea és avui una realitat consolidada, amb una moneda única que s’ha convertit en referència internacional (tot i que els europeus no hem sabut decidir si volíem o ens convenia un euro fort o un euro feble), i una presència destacada en totes les cimeres internacionals (avui ja no es discuteix que el president de torn de la Unió i el President de la Comissió prenguin part en les grans conferències internacionals).\nQuè falla, doncs? Falla la política. En els darrers anys a Europa ha fallat el lideratge. Tot i comptar amb líders notables com Tony Blair o el propi Jacques Chirac, que van ser capaços de donar la volta a la divisió europea sobre la guerra d’Iraq i pactar una nova constitució el juny de 2004, les divergències entre elits nacionals –especialment les franceses- van fer descarrilar el projecte. França, un cop més, va demostrar que podia actuar indistintament com a motor o com a fre de la construcció europea.\nEl nou tàndem Sarkozy-Merkel va aconseguir desencallar la situació i aprovar el Tractat de Lisboa, però tot torna a penjar d’un fil. Quina pot ser la resposta? Quin és el sursaut necessari? El sursaut polític i democràtic, sens dubte.\nEuropa necessita una veu pròpia i forta a nivell internacional. Però això només serà possible si comptem amb un president de la Unió amb legitimitat, elegit democràticament pels 375 milions de ciutadans europeus amb dret a vot. Aquesta no és una possibilitat que contempli l’actual Tractat de Lisboa en procés de ratificació però és sens dubte la única possibilitat si es vol realment avançar en el reforçament de la Unió Europea.\nEl Consell Europeu sorgit del Tractat de Lisboa seguirà actuant com una espècie de “cap d’Estat col·lectiu”, però ara amb una diferència, aquest cap d’Estat col·lectiu comptarà amb un President, que podria arribar a exercir de “Cap d’Estat de la Unió”, és a dir de President de la Unió Europea. El Tractat ha apostat clarament per un model a la francesa, amb un President que està clarament per sobre de la Comissió Europea, que acabarà actuant com un executiu dirigit per un primer ministre sense gaires prerrogatives. Un paper que ja li està bé a l’actual President de la Comissió, José Manuel Barroso, que pretén seguir al capdavant del col·legi de comissaris després de les eleccions de juny.\nEuropa, doncs, no sabrà evolucionar cap a un model de govern parlamentari perquè probablement ens perdríem en mil i una discussions totalment farisaiques al Parlament Europeu i entre els governs dels 27 o 30 països de la Unió. Però sí que pot evolucionar cap a un nou sistema presidencialista amb múltiples contrapesos. Un sistema amb un president relativament fort, que exemplifiqui la unitat europea i la seva projecció cap a l’exterior. Per sota, seguirà existint el joc polític habitual –entre el Parlament i la Comissió, i entre els governs nacionals i l’executiu europeu- però existirà una figura capaç d’aglutinar i representar a la majoria de ciutadans europeus.\nLa situació actual, per tant, només ens permet avançar en una direcció, la que ens mostra l’evolució de la cinquena república francesa. La constitució de 1958 va disposar una presidència de la república no electa per sufragi universal sinó per un complex sistema d’elecció de segon grau en el que participaven les dues cambres legislatives, l’Assemblea i el Senat. Però el President De Gaulle va decidir proposar una reforma constitucional per tal que el president fos elegit per sufragi universal, com ell mateix ho va ser l’any 1966. Aquell va ser el moment realment fundador del sistema presidencialista francès que ha donat estabilitat al sistema polític per sobre les mil i una batalles partidistes que caracteritzen la política francesa.\nEl camí serà llarg. No el farem en 1.000 dies, com va dir el president Kennedy, ni potser tampoc en 5 ni en 10 anys, però cal començar. Caldrà triar, en primer lloc, un bon president del Consell. Una personalitat política de primer nivell, amb voluntat de representar al conjunt dels ciutadans europeus. Un president viatger, que en els 30 mesos del seu primer mandat sigui capaç de visitar els 27 països de la Unió, i de fer-hi actes públics i no només visites institucionals.\nActualment, hi ha poques persones que puguin reunir aquestes condicions, i molts apunten a l’ex-primer ministre britànic, Tony Blair. Ell mateix s’ha postulat en aquests primers mesos de 2009, afirmant que vol contribuir a “construir un pont entre Europa i la nova administració de Barack Obama a través de la presidència de la Unió Europea”.\nMolts altres apunten que Blair, un dels protagonistes de la foto de les Açores de març de 2003, no pot presidir la Unió Europea. Però els fets semblen desmentir-ho: a finals de juny de 2005, només dos anys després de la invasió d’Iraq, va aconseguir rebre l’aplaudiment gairebé unànime del Parlament Europeu amb un discurs marcadament europeista, tot just un mes després del NO francès al Tractat Constitucional. I dos anys més tard, el 7 de maig de 2007, va demostrar que un cap de govern d’una nació podria adreçar-se al poble d’una altra nació en la seva llengua, com ho va fer amb un missatge en francès adreçat als ciutadans francesos felicitant-nos per l’elecció d’un nou president, Nicolas Sarkozy. Un missatge que va tenir més de mig milió de descàrregues a la xarxa del You Tube.\nCaldrà esperar, però, a les ratificacions del Tractat per part d’Irlanda i la República Txeca a la tardor, i estar atents també al futur d’Angela Merkel, que podria voler aspirar a la presidència europea si no aconsegueix tornar a ser reelegida Cancellera Federal d’Alemanya després de les eleccions de setembre. Però no sembla que Europa pugui esperar gaire més enllà de l’1 de gener de 2010. La Unió necessita un president capaç de dinamitzar i donar un impuls a les polítiques europees. Un president que visualitzi l’acció de la Unió arreu d’Europa, i que es converteixi en una referència per a tots el ciutadans europeus.\nEuropa necessita un president capaç de fer un discurs televisat en diferents llengües el dia 9 de maig, un president que personalitzi una manera d’entendre Europa i el món. Només així la democràcia europea podrà ser algun dia una realitat. Fenòmens com el de Barack Obama, capaç d’omplir places i carrers a Berlin i a Praga, demostren que les barreres nacionals i lingüístiques no tenen per què frenar el desenvolupament de lideratges polítics transnacionals.\nEl futur d’Europa, doncs, dependrà de la capacitat dels futurs líders polítics d’iniciar un nou camí: el camí menys conegut, menys transitat, de la política europea, del lideratge genuïnament europeu. Un camí diferent que, com ens recordava el poeta Robert Lee Frost, marcarà la diferència.\nPublicat per Albert Aixalà i Blanch a 12:14 p. m. Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Albert Aixalà i Blanch a 9:41 a. m. Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Albert Aixalà i Blanch a 8:14 a. m. 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge