LA CREMALLERA. SALES SARIOLA, MARTÍ. 9788494587726 Llibreria Al·lots\nLa cremallera és un poema narratiu que canta la ciutat i els seus exploradors, l'amor que tot ho pot i l'aventura de perdre's. És un viatge fulgurant al moll de l'os de l'altra cara de Barcelona i un encanteri esgaripat des de dalt de tot de la Muntanya Pelada. És un portal interdimensional i una operació a cor obert. És una crida a la revolta i la història abreviada del tèxtil. Són dos amants capbussant-se als rius de l'infern. És la crònica local del diluvi universal i un tràveling per la nit artificial: una elegia lisèrgica en octosíl·labs. Aquesta edició inclou també el llibre Huckleberry Finn, primer llibre de poemes de Martí Sales, publicat originalment l'any 2007, i recentment editat en anglès als estats units.


La Fira del Vi Solidari arriba a la sisena edició\nEdicions anteriors de la Fira del Vi Solidari\nFacebook - DO Montsant\nLa Fira del Vi Solidari a favor de la recerca en càncer infaltil\nTindrà lloc el dissabte 4 de juny i comptarà amb un espectacle infantil, un vermut musical amb Carles Belda i concerts de Papagayo i Segonamà\nActualitzada 31/05/2016 a les 11:11\nAquest dissabte 4 de juny arriba la sisena edició de la Fira del Vi Solidari. Una fira que neix de la voluntat de 7 cellers de dur a terme una activitat solidària que expressi la relació del món del vi amb la realitat de la societat en què s’inscriu. Per sisè any consecutiu, cinc cellers del Masroig aportaran el seu producte a l’Obra Social Sant Joan de Déu per a la recerca en càncer infantil. La DO Montsant dóna suport al projecte. Els cellers que col·leboren amb aquesta fira són: Orto vins, Coca i Fitó, Dit Celler, Cellers Can Blau, EL VI A PUNT, Celler El Masroig i Mas de L’Abundància, tots de la DO Montsant i relacionats d’una manera o altra amb el Masroig.\nEnguany els padrins de la fira són el col·laborador del programa Versió Rac1 de Toni Clapés i imitador al programa Crackòvia de TV3, Oriol Cruz i la periodista Meritxell Falgueras i Febrer.\nLa jornada comptarà amb un matí ple d’activitats: una concentració de BTTeros al Bancal de l’Alegno per fer una sortida pel terme, una cercavila pels carrers del poble, l’espectacle d’Animació Infantil ‘Quin Sidral’, de la companyia El Sidral, un vermut musical amb Carles Belda. A la tarda, a dos quarts de sis, hi haurà l’obertura de la Fira amb set estands, el concert de Joan Rovira, el de Marta & Gregori amb l’espectacle ‘Del cap ençà’ a càrrec de Marc Sendra i Joan Fornós, un sopar solidari i per acabar, el concert dels grups Papagayo i Segonamà al Casal del poble.\nTreball solidari a les escoles


Arusha, nord de Tanzània.\nSi et preguntes sobre l'origen de la humanitat en algun d'aquells moments que et deixes de turmentar amb les notícies del Covid, amb les enrevessades eleccions i amb qualsevol altre tripijoc polític, aquest article pot ajudar-te a desconnectar i a evitar que les teves neurones, fartes de tant atipament, curtcircuitin i et deixin tan catatònic com a Mc Murphy a la pel·lícula «Algú va volar sobre el niu de cucut». Anar a visitar la terra dels nostres avantpassats és una cosa que un no pot deixar fora de la seva agenda, ni que sigui per reflexionar sobre d'on venim, com estàvem, com estem i si hi ha alguna cosa en el que haguem de canviar. És per troncharse quan sento parlar a l'"homo Arius" de la puresa de la raça, per acorazarse enfront de les estratagemes del "homo espabilatus" i per posar-se a plorar veient com es deixa manipular el "homo corderus". Si no ho arregla el Imedio, hauríem pujar a les pasteres i tornar al lloc d'on vam venir per tornar a començar, perquè si ens hem oblidat del bressol en el qual vam néixer, destrossem la casa en què vivim i acreixem el nivell de canibalisme, acabarem aconseguint el que cinc glaciacions no van aconseguir en cinc milions d'anys: acabar amb el planeta i amb els qui l'habiten.\nÀrea del Ngorongoro. Arusha, Tanzània. Figura: JL Meneses\nVaig viatjar a l'Àrea de Conservació del Ngorongoro des de la ciutat costanera de Dar es Salaam en una petita avioneta, un mitjà habitual per a desplaçar-se per un país que dobla la superfície del nostre i que no disposa de les infraestructures per moure's amb facilitat. Arusha, capital de la regió, es troba al nord de Tanzània, a uns sis-cents cinquanta quilòmetres i des d'allà, és relativament fàcil visitar l'àrea del Ngorongoro, el Parc Nacional Tarangire, el de l'estany Manyara, el d'Arusha o el del Kilimanjaro , tots ells en un radi no superior als dos-cents quilòmetres. Una estada d'entre deu i quinze dies et permet visitar-los i gaudir-los amb tranquil·litat i si tens la possibilitat de viatjar a la primavera, com va ser el meu cas, a més de poc turisme gaudiràs d'una temperatura agradable i d'uns colors que embriaguen els sentits. Creu-me si et dic que pots planificar el teu viatge i realitzar totes aquestes visites pel teu compte i que no necessites aquestes agències amb preus desorbitats. Trobar i arribar a un acord amb un xofer és senzill, t'ho agrairà, i si a més estableixes una bona relació s'esforçarà en que les excursions siguin tranquil·les, profitoses, personalitzades i inoblidables. D'altra banda, recorda que descendeixes d'exploradors, de descobridors i, que, en aquesta vida, com diu el refrany: «Qui no s'arrisca no passa la mar».\nCràter de l'Ngorongoro. Fotografia: JL Meneses\nL'àrea del Ngorongoro, declarada Patrimoni Mundial de la UNESCO el 1979, és un espai protegit d'uns nou mil quilòmetres quadrats en què trobaràs, envoltats d'uns paisatges amb una flora variadíssima, descendents dels passatgers de l'arca de Noè campant pels seus furs i el lloc en què el mico es va fer home, o dona, no se'm vagi a enfadar la ministra. Fa més de tres milions i mig d'anys que el nostre parent, el "homo habilis" va deixar empremtes de la seva existència a la gola d'Olduvai a pocs quilòmetres del cràter del Ngorongoro. Van ser la doctora Mary Leakey i el seu marit els que, allà pels anys trenta, van iniciar treballs de recerca sobre l'evolució de l'espècie humana a la zona. Anys més tard, van trobar el crani i restes fossilitzades de quatre individus, al costat de petjades que indiquen que es desplaçaven sobre els seus peus i estris de pedra elaborats per tallar o defensar-se dels depredadors. Si els canvis climàtics van fer baixar els micos dels arbres per buscar aliments, la necessitat de sentir-se segurs va donar lloc a l'aparició de les primeres conductes hàbils per resoldre els problemes quan posaven els peus sobre terra. Va ser aquesta capacitat de realitzar amb èxit una tasca amb les mans la que els va fer humans. Amb el pas dels anys referma la posició vertical, es desplaça amb major facilitat i perfecciona els instruments utilitzats pel seu antecessor, convertint-se en el "homo erectus": explorador, descobridor, caçador .... De herbívor passa a carronyer i posteriorment a carnívor i, com a conseqüència d'una alimentació més completa, la mida del seu cervell augmenta donant lloc a l'aparició de conductes intel·ligents, les del "homo sapiens".\nGola d'Olduvai. Fotografia: JL Meneses\nEl cràter del Ngorongoro, d'uns dos-cents cinquanta quilòmetres quadrats d'extensió i amb parets de més de cinc-cents metres d'altura, es va formar després d'explotar fa tres milions d'anys. En el seu interior es troben boscos, llacs i pantans, zones de pastura i terres àrides per les que pots moure't i observar de prop a animals de totes les espècies: lleons, elefants, búfals, rinoceronts, hipopòtams, zebres, gaseles ..., voltors i àguiles, a més d'altres aus al costat del preciós llac Magady. Les girafes, al no trobar suficients fulls d'acàcies, el seu menjar favorit, conviuen amb altres animals en els parcs propers com el de Tarangire o el d'Arusha. Al vídeo elaborat per a aquest nou article es poden veure algunes de les espècies esmentades, així com la diversitat d'arbres i una infinitat de flors silvestres que, sobretot a la primavera, configuren un paisatge paradisíac que acarona els sentits. El cràter del Ngorongoro és l'Arca de Noe, més de trenta mil animals de diferents espècies conviuen en pau i harmonia entre ells i amb els pastors massai. Els únics que alteren l'ordre són els caçadors furtius que, aprofitant la foscor de la nit s'introdueixen en aquests parcs per proveir-se de pells, banyes, ullals i de tot allò que poden vendre en els mercats en què el "homo sapiens" es fa el ximple i mira cap a un altre costat. Recentment el govern tanzà ha posat en marxa un programa per protegir els elefants i poder actuar en temps real contra els caçadors furtius. Segons el Fons Mundial per a la Naturalesa, cada any són abatuts a l'Àfrica uns vint mil elefants per extirpar els ullals.\nParc Nacional de Tarangire. Fotografia: JL Meneses\nCom he esmentat anteriorment, deu o quinze dies et permeten visitar altres llocs sense llargs desplaçaments. Els quilòmetres, no són el mateix quan es condueix sobre l'asfalt que per carreteres o camins de terra i en ocasions entollats i enfangats. Alguns llocs són de difícil accés per a segons quina edat, com al cràter Oi Doinyo Lengai, un volcà actiu que els massais anomenen "la muntanya de Déu", però la majoria és un caminar perfectament assumible i val la pena ja que les imatges s'introduiran en el teu cervell donant-te glòria a perpetuïtat. Una altra d'aquestes meravelles és el cràter de l'Olmoti, a tres mil metres d'altura, on els massais solen portar a pasturar els ramats; el Empakai amb el seu profund llac al cràter, a cinquanta quilòmetres del Ngorongoro, on només es pot accedir a peu i amb un guia armat com al parc d'Arusha; i per descomptat, el llac Natrón, on es reuneixen milers de flamencs i on només pots accedir acompanyat per un guia massai. Les seves aigües vermelloses i amb un alt contingut en sodi i sal, fan que els animals que moren allà quedin petrificats.\nPoblat massai. Fotografia: JL Meneses\nEn aquest entorn i a les seves proximitats habiten els massais al costat dels animals que hem esmentat. El poble massai és originari de l'antiga Núbia, a la Vall de Nil, i s'establen al nord de Tanzània fa al voltant de cinc segles. Era un poble guerrer, però el temps i les circumstàncies els ha convertit en pastors. Estan autoritzats pel govern a viure en l'àrea del Ngorongoro, són uns cinquanta mil, encara que també hi ha molts altres que abandonen l'àrea i viuen a Arusha i altres localitats exercint diferents oficis. El poblat massai té forma circular i les barraques que el conformen estan fetes de fang i fems. Una tanca exterior formada amb acàcies de grans espines els protegeix dels animals salvatges. La seva organització és jeràrquica, sent els homes majors els que conjuntament lideren el grup. Són polígams i poden casar-se amb totes les dones vulguin sempre que tinguin bestiar per mantenir-les. Les dones es preocupen dels fills fins que a l'entrar en l'adolescència superen la prova de la caça del lleó, encara que avui dia a causa de la normativa d'àrea només poden simular la caça. Passada aquesta edat es dediquen a la pastura i se'ls pot veure conduint bestiar, molts d'ells proveïts d'una esmolada llança, per l'àrea del Ngorongoro.\nMasáis. Fotografia: JL Meneses\nMés de milió i mig de turistes visiten a l'any Tanzània i els diners que aporten serveix, en part, per finançar la conservació d'aquesta àrea única al món. Malauradament el coronavirus ha fet tancar fronteres, restringir visats, establir quarantenes a més d'altres restriccions, afectant de manera severa la indústria turística. Moltes empreses han desaparegut, en altres ha disminuït significativament l'activitat, s'ha generat atur i com a conseqüència d'això, una població que ja és pobre ha incrementat el seu nivell pobresa. Per si això fos poc, en el cas de Tanzània i en general a tota Àfrica, els experts temen que els animals amenaçats pels caçadors furtius i en perill d'extinció puguin convertir-se, al disminuir el turisme i la vigilància, en víctimes col·laterals de la pandèmia.\nDit això, vull acomiadar-me amb una visió optimista del futur perquè, tot i que el dia de la marmota ve a visitar-nos cada vegada que sona el despertador, l'ésser humà ha anat superant dificultats al llarg de tota la seva existència i adaptant-se a les noves circumstàncies per més difícils i complicades que hagin estat. Estic convençut que després d'aquesta tetraplegia espàstica postpart provocada pel "homo virus malignus", tornarà a sortir el sol i hi haurà un renéixer dels valors, de la cultura i el coneixement que farà possible seguir caminant des de l'eternitat fins a l'eternitat.


Antonio Aceituno i el nervi moral de la ciutat | Jordi Serrano Blanquer\n← Secrets d´Estat\nQui mana a la UE? Nosaltres no →\nAntonio Aceituno i el nervi moral de la ciutat\nVaig conèixer l’Aceituno –així li dèiem- els anys de les lluites de l’antifranquisme en el comitè local de la Joventut Comunista de Catalunya de Sabadell. Van ser els darrers anys del franquisme, els anys de la transició i els primers de la democràcia. Érem joves, molt joves, potser massa joves en un ritme frenètic d’activisme combatiu. Vam ser, i d’alguna forma continuàvem essent, camarades. Va ser un dels millors quadres de l’organització, i una d’aquelles persones amb qui podies confiar amb els ulls clucs. Tenia per sobre de tot una escala de valors a prova de bomba. Quan li preguntava alguna cosa, quan escoltava alguna opinió seva, -podies estar-hi d’acord i no- jo sempre tenia la sensació de trepitjar terra ferma. A més, els seus judicis eren sempre molt lúcids, tenia una intel·ligència social i política molt per sobre de la majoria.\nVa aconseguir -després s’ha anomenat desencant- tirar endavant d’una forma molt positiva ja que sempre va estar compromès amb una o diverses causes justes. El movien els ideals. Que estrany sona escriure aquests mots avui, quan sembla que a tothom el mogui l’interès! Sempre estava disposat a donar, a donar-se. Sempre tenia un somriure, sempre estava a punt per una broma.\nDes de fa molts anys he pensat que la ciutat no ha sabut aprofitar les seves habilitats, els seus coneixements i els seus valors. En un món mancat de persones preocupades pel bé col·lectiu, l’Aceituno no va trobar l’espai que li hagués fet justícia. Hagués estat un magnífic regidor, per exemple. Mai estem preparats per la mort, però quan un amic mor als 53 anys, encara ho trobem més injust.\nNormalment els ciutadans ens queixem del que no funciona i del que no ens agrada i, molt sovint, no ens adonem que la vida ciutadana entre 200.000 ànimes rutlla força bé, i això passa perquè la major part de persones tenen conductes cíviques i ell era una d’aquestes, de les més principals. Em sento orgullós de ser sabadellenc, aquesta és una ciutat que s’ha fet a ella mateixa però la diferència amb una ciutat on no es pot viure, no es veu en els seus carrers, les seves places, els seus edificis o els seus monuments, sinó amb homes com l’Aceituno que forgen el nervi moral d’una ciutat. Persones con ell que tenen criteri sobre el bé i el mal, sobre allò que convé, no a sí mateix, sinó que anteposen sempre el bé de la comunitat a l’egoisme. Són les persones que aconsegueixen que les ciutats siguin, no una colla de persones ocupant un espai, sinó una societat harmònica amb valors col·lectius. Ara que tant es parla de recuperar valors de comunitarisme, del bé comú, potser que reflexionem una estona sobre el ciutadà Antonio Aceituno i així aconseguirem ser millors persones i millorarem una mica la nostra ciutat.


La DGT inicia una campanya especial de vigilància a camions i autobusos - À Punt\nLa DGT inicia una campanya especial de vigilància a camions i autobusos\nSis persones han perdut la vida en les carreteres aquest cap de setmana, 105 des que va començar l’any.\n10 de febrer 2020 - 07:30\nLa Direcció General de Trànsit (DGT) posarà el focus en els camions i autobusos aquesta setmana. La Guàrdia Civil reforçarà els controls sobre les càrregues dels vehicles pesants, la velocitat, els tacògrafs i les hores de conducció i descans perquè la DGT se suma a una campanya internacional de supervisió de la seguretat d’aquests vehicles.\nA més, els agents intensificaran també els controls d'alcoholèmia i drogues als conductors d'aquests vehicles i la inspecció de la documentació.\nLa campanya de vigilància se centra en aquests vehicles perquè, per les seues dimensions, generen danys més greus en cas d'accident. De fet, de l’últim any del que la DGT disposa de dades, el 2018, es desprén que els camions i els autobusos van estar implicats en l'11% i l’1% dels accidents amb víctimes, respectivament.\nEn el mateix any, els camions de més de 3.500 quilos van estar implicats en 4.302 accidents amb víctimes en el conjunt de l’Estat, en aquests sinistres van morir 283 persones. Els autobusos es van veure involucrats en 2.269 accidents amb víctimes, en els quals van morir 56 persones.\nSis morts el cap de setmana\nSis persones han perdut la vida en les carreteres aquest cap de setmana. Cinc dels sinistres van tindre lloc en carreteres convencionals.\nDes que va començar l'any, fins al 9 de febrer, 105 persones han mort en accidents de trànsit.


Torra veu “indigne” que l'Eurocambra aculli un acte de Vox\nTorra presentarà una queixa després del veto a la seua conferència amb Puigdemont\n© Membres de l'equip de futbol de Bellaguarda van entregar a Torra una samarreta i el carnet de soci.\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, va anunciar ahir que presentarà una queixa als grups del Parlament Europeu per haver autoritzat que el partit d’ultradreta Vox faci una conferència demà sobre Catalunya a l’Eurocambra, després que vetessin la que ell i Carles Puigdemont tenien previst impartir el passat dia 18 de febrer. Així ho va dir a Bellaguarda (Garrigues), on va inaugurar una plaça batejada amb el nom d’1 d’Octubre.\nEl president de la Generalitat, d’altra banda, va manifestar que no entén que el Parlament Europeu, amb polítics “demòcrates”, permeti entrar un partit “feixista, racista i xenòfob” i més quan, va dir, “n’estem patint la repressió”.\nTorra va visitar Bellaguarda, on, juntament amb la presidenta de la Diputació, Rosa Maria Perelló, va inaugurar la plaça de l’1-O i el carrer Capdevila. El president va manifestar que “cal recordar aquest dia com un dels fets històrics més importants” i que, “encara que per a les lleis espanyoles va ser un acte de desobediència, no ho va ser per al Parlament”, per la qual cosa va demanar al poble de Bellaguarda “fidelitat a l’1-O”.\nTambé va criticar les declaracions de l’exsecretari d’Estat de Seguretat José Antonio Nieto realitzades al Tribunal Suprem i va subratllar que l’“única violència que hi va haver l’1-O va ser la de la policia espanyola i la Guàrdia Civil” (més informació a la pàgina 16).\nEn aquest sentit, Torra va qualificar de “vergonyós que es qualifiqui aquell dia com un acte tumultuós” i que “si l’Estat espanyol pensa que la protesta i la llibertat d’expressió no són drets que cal protegir, no vull seguir en aquest Estat ni un dia més”.\nTorra va estar acompanyat per l’alcalde de Bellaguarda, Jaume Masip, i el president del Consell Comarcal de les Garrigues, Antoni Villas, entre altres autoritats locals. Masip va anunciar que les obres del nou consultori mèdic s’iniciaran ben aviat, gràcies als 271.456 euros de la Diputació. Ara, les consultes estan a la planta baixa de la Casa de la Vila.\nTot i així, van dir que cal esperar a la reunió del proper dia 12 amb el conseller de Territori, Damià Calvet, en la qual presentarà les conclusions dels límits de revisió del projecte.\nEls opositors a l’abocador de Riba-roja diuen que Torra els dóna suport\nEl president Quim Torra va escoltar ahir les reclamacions d’alcaldes i plataformes veïnals contràries al projecte de l’abocador de Riba-roja, en el límit amb el Segrià. En una breu trobada a l’ajuntament de Bellaguarda, Torra es va comprometre a “treballar les 24 hores per parar-lo”, segons van afirmar assistents a la reunió. “Si el mateix president ens diu que s’hi compromet, volem confiar que el projecte no es portarà a terme”, van assenyalar.\n1. Celebren els 115 anys de la història de Lancia amb 'Elegancia en movimiento'\n2. Jeep Compass amb rènting\n3. Un 75% de la flota de Leasys serà elèctrica el 2024\n4. Toyota celebra cinquanta anys de producció a Europa\n5. Apunyalat un home a Lleida per una venjança


Can Trabal viu aquest cap de setmana la seva Festa Major — Ajuntament d'Olèrdola\nCan Trabal viu aquest cap de setmana la seva Festa Major\nCan Trabal viu aquest cap de setmana la seva Festa Major L’empalmada de dissabte amb dos ambients diferenciats i l’aposta per espectacles de circ, dues de les novetats http://www.olerdola.cat/news/can-trabal-viu-aquest-cap-de-setmana-la-seva-festa-major http://www.olerdola.cat/news/can-trabal-viu-aquest-cap-de-setmana-la-seva-festa-major/@@download/image/FMCanTrabal.jpg\nL’empalmada de dissabte amb dos ambients diferenciats i l’aposta per espectacles de circ, dues de les novetats\nPortada del programa d'actes de la FM de Can Trabal\nDes d’aquest divendres a la tarda i fins diumenge al vespre tindrà lloc la Festa Major de Can Trabal, organitzada per l’Àrea de Cultura d’aquest nucli del municipi. L’aposta per activitats que incloguin a diverses generacions, així com espectacles de circ, són dos dels trets destacats aquest 2014 d’aquest festa.\nLa primera de les activitats es farà divendres , a dos quarts de 4 de la tarda, amb el “chupinazo” d’inici de festes.A les 4 de la tarda es preveu l’inici del campionat de petanca. Les inscripcions es poden fer el mateix dia, a la pista de petanca, amb l’organització del Club Petanca Can Trabal.\nA les 6 de la tarda es farà una gimcana infantil i a les 8 del vespre es preveu que es jugui la final del torneig de petanca.\nA les 10 de la nit, s’ha establert l’obertura de festes amb actuacions i coreografies del grup de nens de Can Trabal, dirigits per Lidia, i seguidament el grup de balls dels adults.A la mitjanit tocarà el torn de la música i l’animació amb dj La Real Party Krü, amb la col.laboració d’ Atik Sound\nDissabte, a les 9, l’inici de l’activiatt el marcarà l’esclat d’una traca. A les 10:00h es faran activitats culturals, incloent el taller de reciclatge “És temps de flors a Can Trabal”, concurs de dibuix, cursa de bicis(casc obligatori) i cursa de bicis, categoria adults. A les 11:00h s’oficiarà missa en el recinte de l’ermita de Fàtima. Per dissabte, un dels actes centrals serà la botifarrada popular, a les 14:30h, cuinada per La paella de l’Isma. Amb la compra de la taula, a 15€, s’inclou 2 tiquets de botifarrada, coca de forn Valls i ampolla de cava Vallformosa. El preu del tiquet de la botifarrada és de 5 €.\nA les 17:00h qui ho desitgi es podrà refrescar amb la guerra d’aigua. A les 18:00h, s’ha programat xocolatada, animada amb el ball de panderetes de Sant Pere Molanta i la Timbalada d’Olivella\nA les 22:00h, s’inicien les activitats de la nit, amb actuacions de circ professional, malabars, copes low cost i xocolatada a la matinada. Imma Rodríguez, presidenta de l’Àrea de Cultura de Can Trabal, subratllava l’aposta que s’ha fet pel circ durant la Festa Major (àudio)\nA partir de les 23h hi haurà empalmada amb dues zones de ball i música. A la zona 1(pista futbol sala) hi haurà música popular, amb dj La Real i Party Krü. A la zona 2(zona parc infantil) s’ha previst la música house-tech house, amb Jobani, Paco Baeza, Albin Helen, Anonym1, David Baena. Aquesta diferenciació d’ambients recull una proposta de joves de Can Trabal i permetrà que tothom pugui gaudir de la nit, tal i com subratlla Imma Rodríguez(àudio)\nDiumenge, a les 09:30h, sonarà una traca i a les 10:00h es podran gaudir d’inflables aquàtics i de festa de l’escuma.\nA les 13:00 s’ha establert el concurs de truites. Les truites s’hauran de presentar de 12:30 a 13:00 a la pista de futbol sala. Hi haurà premis a la més gustosa, a la millor presentació i a la més original. Acte seguit s’ha programat un vermout popular.\nPer la tarda, a les 18:00, es podrà viure un taller de circ i experimentar i jugar amb bombolles gegants de sabó.A les 19:30 s’ha fixat el lliurament de trofeus i a les 20:00h la traca de fi de festes.\nImma Rodríguez animava a tothom a implicar-se en l’Àrea de Cultura i anunciava que per setembre tenen previst presentar un projecte per a recuperar l’ús de la piscina de Can Trabal.(àudio)\nDes de l’Àrea de Cultura es convida a tothom a participar dels actes. Totes les propostes, llevat de la botifarrada de dissabte, són gratuïtes.


Un petó de la mare després de 300 dies | NacióDigital\nUn petó de la mare després de 300 dies\nLa Lola Muñoz pot tornar a tocar la seva mare després de deu mesos de tancament de les residències i només poder veure-la a distància\nper Carles Fiter , 20 de gener de 2021 a les 07:18 |\nLa Lola Muñoz i la seva mare Anna Vilaseca | Sergi Cámara\nLa passada nit del 12 de març de 2020, la Lola Muñoz es va acomiadar de la seva mare Anna Vilaseca a la residència Aura de Manlleu (Osona). Va deixar-la al llit, va abrigar-la, va fer-li un petó, va dir-li "t'estimo" i un "fins demà". Després de 308 dies la Lola ha pogut tornar a tocar la seva mare, encara que sigui vestida d'EPI. Ja l'havia vista abans, però amb una distància de dos metres.\n"Ha estat una trobada molt emotiva", diu la Lola, destacant sobretot la reacció de les emocions no tenen preu. "Al principi ha necessitat uns minuts, però la resta del temps no ha de deixat de parlar, somriure, riure...", diu, mentre remarca que vol això per la seva mare "cada dia".\nElla no ha estat l'única que l'ha visitat. També van poder fer-ho les seves dues germanes el passat 25 de desembre i 1 de gener. "Els cops que hem pogut anar-hi, ha tornat l'Anna Vilaseca", destaca. En aquest sentit, remarca que la importància del contacte físic sobretot en el cas de la seva mare, una persona amb Alzheimer.\nCom d'altres famílies, les visites diàries que li feien a la seva mare es van veure estroncades per la Covid. "Estava sola només quan dormia", recorda. Entre les filles i el seu home s'ho repartien per anar-hi diàriament. Ara ho han de fer per una visita setmanal de 30 minuts.\nEmocions i lluita compartides\nLa Lola és una de les impulsores de la plataforma els Estels silenciats, que es va posar en marxa el passat agost, i que precisament, reivindica els drets de les persones grans a les residències i l'acostament de les seves famílies. "Se'ls vol protegir tant del contagi que s'han oblidat de la part emocional i psicològica", explica.\nEn aquest sentit, apunta que hi ha centres que ho tenen més en compte, però d'altres que fan "menys" d'allò que exigeix el protocol. "El que marca la Generalitat ja no ens agrada perquè juguen amb els residents i els sentiments", critica, i també apunta que han tingut "10 mesos per aprendre i trobar alternatives per solucionar-ho".\nPer això demana un canvi de model urgent "perquè no se'ls tracta amb els mateixos drets" i actualment "l'atenció no està centrada en la persona". "És una barbaritat, indigne i injust. Hi ha famílies que estan perdent els pares i mares, i no se'ls ha donat ni l'opció de tocar-los", etziba. "Estan passant angoixes per aquesta situació", mentre remarca que hi ha "emocions molt compartides" amb les famílies com la impotència, la incomprensió, etc.\nFinalment, destaca que cal fer-hi alguna cosa perquè el temps juga en contra les persones més grans i vulnerables. "No sé si el que he fet avui podré tornar a fer-ho d'aquí a un mes", conclou.\nTerritorials, Societat, Lola Muñoz, Covid-19, salut, Consorci Hospitalari de Vic, CHV, Residència Aura, coronavirus, Manlleu, Osona


Ràdio Balaguer - Arrenquen les proves de la selectivitat per a 1.868 estudiants lleidatans, cinquanta més que l'any passat.\nArrenquen les proves de la selectivitat per a 1.868 estudiants lleidatans, cinquanta més que l'any passat.\n1.868 estudiants han començat aquest dimarts les Proves d'Accés a la Universitat, les (PAU), a les comarques de Lleida, 50 més que l'any passat. En concret, 1.612 són alumnes que han acabat aquest curs el Batxillerat, 165 es presenten a la selectivitat per lliure, provinents de Batxillerat d’altres anys però que no havien fet les PAU i volen millorar nota o només s'examinen assignatures de la fase específica, i 91 provenen de Cicles Formatius de Grau Superior.\nLes PAU es divideixen en dues fases: la fase general, que és obligatòria i consta d'un total de cinc exàmens, i la fase específica, que és voluntària i serveix per apujar nota. Les proves, que s'allargaran fins dijous, han arrencat aquest matí amb els exàmens de Llengua castellana i literatura i Llengua catalana i literatura. Les notes es coneixeran el 27 de juny.\nLa demarcació de Lleida compta amb vuit tribunals, set a la capital del Segrià i un altre a la Seu d'Urgell.\nArreu de Catalunya 33.895 estudiants comencen aquest dimarts les proves de selectivitat.


Entrevista a Pep Sau per parlar de l’exposició “La fageda d’en Joan” – Olot Cultura\nEntrevista a Pep Sau per parlar de l’exposició “La fageda d’en Joan”\nEl garrotxí Pep Sau inaugura, a la Sala Oberta 2, l’exposició “La fageda d’en Joan”, fruit d’un projecte fotogràfic sobre un espai a prop de la fageda d’en Jordà, on viu en Joan.\nQuin és el punt d’inici del projecte?\nEn Joan, jo l’havia conegut fa molts anys, i quan ens vèiem parlàvem de pintura i art en general. Més endavant vaig saber que havia anat a viure en una cova, i un dia el vaig visitar. Quan vaig ser allà, hi vaig veure possibilitats de fer un projecte fotogràfic; li ho vaig demanar i ell hi va accedir.\nMostren el seu espai. L’estètica del lloc és especial i té una plasticitat molt interessant. Hi podem veure els objectes que el componen, de decoració i també útils. Tot plegat té una gran riquesa visual: l’interior de la cova i l’exterior són en realitat un tot. Des del camí, hi ha un petit pas a través del qual hi accedeixes, i en aquests pocs centímetres passes d’un món a un altre de ben diferent. A través de les imatges es pot intuir com és el dia a dia d’en Joan.\nQuin és l’objectiu de la proposta?\nNo em plantejo cap objectiu en concret, només ensenyo a través de la fotografia el que vaig percebre i em va seduir. Ho faig amb un profund respecte i fins i tot admiració. És un projecte sobretot estètic i de relació amb la natura. En certa manera sento enveja d’aquesta manera de viure que parteix d’una relació tan forta amb l’entorn. M’atrau moltíssim aquest tipus de vida. En Joan té una relació molt particular amb els animals i especialment amb els ocells, el cant dels quals l’acompanya cada dia; es coneix molt bé el bosc, i els tresors que s’hi amaguen.\nL’espai és peculiar i potser la vida d’en Joan, també.\nEll viu immers en la naturalesa, però no és el clàssic ermità. És una persona social. Cada dia baixa a Olot, visita amics, ajuda a repartir diaris… Escolta la ràdio durant hores, està connectat al món… I conviu amb un gos, l’Alf, que l’acompanya a tot arreu. També és artista, pinta quadres en un petit taller que li deixen als baixos d’una masia veïna. És una persona valenta i molt sensible.\nCom és la seva obra?\nÉs curiós que, mentre que la gamma cromàtica de l’espai d’en Joan és molt limitada, bàsicament marrons, verds i grisos, la seva pintura es caracteritza pels colors vius: grocs, blaus, liles, vermells… Utilitza una paleta molt alegre. Pinta quadres grans, d’almenys un metre. Hi destaquen els ocells (flamencs, mussols…), però també en pinta d’altres de més abstractes, tot i que sempre amb molta varietat de colors. Pintar, per a ell, penso que és una necessitat, com ho va ser per a mi realitzar aquest projecte fotogràfic quan vaig anar-hi per primer cop.\nQuin va ser el procés de treball per a aquest projecte?\nVa ser un treball que es va allargar gairebé un any amb l’objectiu de fer-lo estacional. No de forma intensiva, sinó amb calma i fruit d’unes quantes visites. Això em va permetre entrar més en el caràcter del lloc, veure que hi havia coses que sempre estaven igual i d’altres que anaven canviant. Quan el vaig iniciar, venia d’un intens i llarg projecte amb RCR Arquitectes i, just en finalitzar-lo, vaig veure la possibilitat de treballar amb aquesta temàtica tan diferent i m’hi vaig abocar.Tenia tot el que en aquell moment necessitava i, sobretot, el que més m’agrada: un fort component humà, natura i arquitectura. Estic molt agraït a en Joan per haver-me permès accedir a la seva intimitat.\nL’exposició es complementa amb un vídeo i un catàleg.\nSí, en el catàleg s’hi recullen totes les fotografies que finalment vaig escollir (a l’exposició n’hi ha una tria), juntament amb un text d’Albert Tarrés. És un llibre fotogràfic de 72 pàgines amb una intencionalitat poètica i descriptiva. En el vídeo es capten els sons del bosc i el lleuger moviment de la llum entre les fulles, les pedres i el fum de la cuina d’en Joan.\nentrevista, Exposicions, Pep Sau, Sala Oberta 2\nEls Museus d’Olot no tanquen a l’estiu i programen diverses activitats


Triàngul de Weimar - L'Enciclopèdia, la wikipedia lliure en valencià\nTriàngul de Weimar\nTriàngul de Weimar; Alemanya, França y Polònia.\nEl terme Triàngul de Weimar es referix al grup de Polònia, Alemanya i França. L'objectiu d'este grup és promoure la cooperació entre estos tres països. Existix principalment com a cims entre els líders d'estes tres nacions.\n2 Cims de Ministres de Relacions Exteriors\n3 Cims de Caps d'Estat\nEl Triàngul de Weinmar va ser establit en la ciutat de Weimar en 1991, en l'ànim d'assistir a emergència de Polònia pel comunisme. A la reunió varen ser els ministres d'exteriors de cada nació: Roland Dumas de França, Hans-Dietrich Genscher d'Alemanya, i Krzysztof Skubiszewski de Polònia.\nLa reunió més recent va ser estajada per Aleksander Kwaśniewski (President de Polònia) i atés pel Jacques Chirac (President de França) i el canceller Gerhard Schröder (Alemanya). Va ocórrer el 9 de maig de 2003 (Dia d'Europa) en Polònia. Els cims anteriors varen ocórrer en Poznań, Polònia (1998), Nancy, França (1999) i Hambach, Alemanya (2001). El Triàngul de Weimar també inclou temes de baix perfil com a reunions anuals entre ministres estrangers.\nEl dimarts 19 de maig de 2005, els tres líders; Schröder, Chirac i * Kwasniewski es varen reunir novament en la ciutat francesa de Nancy per a discutir temes de l'Unió Europea, com el Tractat per el que s'establix una Constitució per a Europa.\nCims de Ministres de Relacions Exteriors[editar]\n23-24 d'abril de 1992 en Bergerac, França\n11-12 de novembre de 1993 en Varsòvia, Polònia\n14-15 de setembre de 1994 en Bamberg, Alemanya\n26 d'octubre de 1995 en París, França\n19 de decembre de 1996 en Varsòvia, Polònia\n19 de novembre de 1997 en Fráncfort del Meno, Alemanya\n6 de giner en 1999 en París, França\n30 d'agost de 1999 en Weimar, Alemanya\n7 de juny de 2000 en Cracovia, Polònia\nCims de Caps d'Estat[editar]\n21 de setembre de 1993 en Gdansk, Polònia\n21 de febrer de 1998 en Poznań, Polònia\n7 de maig de 1999 en Nancy, França\n27 de febrer de 2001 en Hambach, Alemanya\n9 de maig de 2003 en Breslavia, Polònia\n19 de maig de 2005 en Nancy, França\n3 de juliol de 2006 en Weimar, Alemanya. Pospost per l'indisposició del President Polac Lech Kaczyński.\n5 de decembre de 2006 en Mettlach, Alemanya\nEst artícul fon creat a partir de la traducció de l'artícul es.wikipedia.org/wiki/Triángulo de Weimar de la Wikipedia en espanyol, baix llicència Creative Commons-BY-SA.\nObtingut de «http://www.lenciclopedia.org/index.php?title=Triàngul_de_Weimar&oldid=103004»\nRelacions entre Estats membres de l'Unió Europea


Ajuntament del Masnou/Servei d'assessorament energètic - SAE\nServei d'assessorament energètic - SAE\nEl SAE és un nou servei d’assessorament energètic que ha posat en marxa l’Ajuntament del Masnou per a tota la ciutadania. Ofereix informació, assessorament i assistència en tràmits relacionats amb els subministraments de la llar.\nL’Ajuntament del Masnou ha habilitat el servei d’assessorament energètic totalment gratuït i personalitzat per resoldre dubtes i donar informació sobre els següents aspectes:\nInformació sobre els drets energètics de la ciutadania.\nAssessorament per entendre i reduir les factures d’electricitat, aigua i gas.\nSuport per fer tràmits i gestions amb les companyies subministradores.\nInformació i tramitació del bo social i tèrmic.\nInformació i tramitació d’altres ajuts i bonificacions disponibles.\nAssessorament per reduir la despesa energètica optimitzant i realitzant bones pràctiques en el consum de la llar.\nAssessorament en l’impuls de transició energètica.\nOrientació en les subvencions i ajuts existents d’energies renovables i eficiència energètica.\nAssessorament a la llar per a persones amb mobilitat reduïda.\nÉs el procés cap a una economia més sostenible, caracteritzada per la utilització d’energies renovables que acabin substituint aquelles energies no renovables, i en què es prioritzi la minimització de l’impacte ambiental en el nostre entorn natural i la millora de les condicions de vida de les persones.\nEls ciutadans i ciutadanes del Masnou.\nQuè necessitem que portis per oferir-te un bon assessorament?\nDNI de la persona titular del servei contractat o autorització de la persona titular (fotocòpia del DNI amb consentiment i signatura).\nÚltima factura de la llum, aigua i gas, i si pot ser, contractes de les companyies subministradores.\nPer optimitzar la teva visita, podries portar: informació del tipus d’il·luminació (bombeta halògena, baix consum o led), model o foto de l’etiqueta energètica dels principals electrodomèstics (rentadora, nevera, rentavaixelles, assecadora, forn...).\nAdreça electrònica: sae@elmasnou.cat\nAtenció telefònica: 93 557 18 44, de dilluns a divendres de 9 a 14 h.\nAtenció presencial (amb cita prèvia):\nÉs necessari concertar cita prèvia per fer bona part dels tràmits i rebre atenció personalitzada per a cada una de les gestions. Pots fer-ho a través de:\nWeb: demana cita prèvia a través de l'enllaç https://citaprevia.gestorn.com/elmasnou\nPer telèfon: trucant al 93 557 18 44 de dilluns a divendres de 9 a 14 h\nTardes de dimarts i dijous, de 16 a 18.30 h (tancat quan s’escaigui en festiu o vigília de festiu).\nHorari d’estiu (de l’1 al 31 d’agost), Setmana Santa i Nadal (dues setmanes): de dilluns a divendres, de 9 a 14 h.\nData i hora de la darrera actualització d'aquest contingut: 20-01-2022 13:05


Avís legal | Cafés Candelas\nL'accés al portal Cafés Candelas S.L. i a la informació relativa a qualsevol dels productes i serveis continguts a aquest comporta l'acceptació de les condicions previstes a aquest Avís Legal. Per això, et recomanem que llegeixis atentament el contingut si vols accedir i fer ús de la informació i els serveis oferts des del portal Cafés Candelas S.L.\nEn compliment de la Llei de Serveis de la Societat de la Informació, informem que:\nAquest portal és propietat de l'empresa Cafés Candelas S.L. amb C.I.F. B27013713\nDomiciliada al Polígono Industrial Del Ceao. Rua Dos Transportes, 7. 27003 Lugo (Lugo)\nInscrita al Registre Mercantil de Lugo. Foli 123. Tom 189. Fulla LU-2589\nLa informació continguda a aquestes pàgines és la vigent en la data de la seva última actualització.\nLes condicions presents són les vigents des de la data de la seva última actualització. Cafés Candelas S.L. es reserva el dret a modificar-les en qualsevol moment, de manera que entraran en vigor des de la seva publicació i seran aplicables a tots els usuaris del portal des d'aquesta data.\nEls continguts del portal, en especial les referències informatives i publicitàries, excepte que expressament s'indiqui el contrari, no constitueixen cap tipus d’oferta vinculant. Cafés Candelas S.L. es reserva el dret d’introduir modificacions o ometre de forma parcial o total els continguts actuals del portal Cafés Candelas S.L. quan ho consideri oportú, així com impedir o restringir l'accés de forma temporal o permanent.\nEl portal Cafés Candelas S.L., les pàgines que comprèn i la informació o elements continguts a aquestes inclouen texts, documents, fotografies, dibuixos, representacions gràfiques, bases de dades i programes informàtics, així com logotips, marques, noms comercials o altres signes distintius protegits per drets de propietat intel·lectual o industrial, dels quals Cafés Candelas S.L. o les empreses del seu Grup hi són titulars o legítimes llicenciatàries.\nCafés Candelas S.L. no atorga cap garantia sobre la licitud i legalitat de la informació o els elements continguts a les pàgines del portal Cafés Candelas S.L. quan la titularitat d'aquests no correspongui a Cafés Candelas S.L. ni a les empreses del seu Grup.\nQueda prohibida qualsevol modalitat d'explotació, incloent-hi tot tipus de reproducció, distribució, cessió a tercers, comunicació pública i transformació, mitjançant qualsevol tipus de suport i mitjà, de les obres abans referides, creacions i signes distintius sense autorització prèvia i expressa dels seus respectius titulars. L'incompliment d'aquesta prohibició podrà constituir infracció sancionable per la legislació vigent.\nNo obstant això, pel seu compte i risc, l'usuari podrà descarregar o realitzar còpia d'aquests elements exclusivament per al seu ús personal, sempre que no infringeixi cap dels drets de propietat intel·lectual o industrial de Cafés Candelas S.L. En especial, no podrà alterar-los, modificar-los o suprimir-los ni de forma total ni parcial. En cap cas això significarà una autorització o llicència sobre els drets de propietat Cafés Candelas S.L. o de les empreses del seu Grup.\nQueda prohibit, excepte en els casos que expressament ho autoritzi Cafés Candelas S.L., establir enllaços, hipervincles o links, des de portals o llocs web de tercers a pàgines web de Cafés Candelas S.L. distintes de la pàgina principal del seu portal, així com presentar les pàgines web de Cafés Candelas S.L. o la informació continguda a aquestes sota frames o marcs, signes distintius, marques o denominacions socials o comercials d'una altra persona, empresa o entitat.\nCafés Candelas S.L. no garanteix l'accés continuat, ni la correcta visualització, descàrrega o utilitat dels elements i la informació continguts a les pàgines del portal Cafés Candelas S.L., que poden veure's impedits, dificultats o interromputs per factors o circumstàncies que romanen fora del seu control.\nCafés Candelas S.L. no es fa responsable de la informació ni d’altres continguts integrats a espais o pàgines web de tercers accessibles des del portal Cafés Candelas S.L. mitjançant enllaços, hipervincles o links, ni de la informació i altres continguts integrats a espais o pàgines web de tercers des de les quals s'accedeix mitjançant enllaços, hipervincles o links al portal Cafés Candelas S.L. o a qualsevol de les seves pàgines web, ni de la informació i continguts de qualsevol pàgina web de tercers que s'hi presenti sota l'aparença o signes distintius de Cafés Candelas S.L., excepte autorització expressa d'aquesta última.\nCafés Candelas S.L. i els seus proveïdors d'informació, com terceres parts, no assumeixen cap tipus de responsabilitat amb relació a la informació, els continguts de tot tipus, els productes i els serveis oferts o prestats a través del portal Cafés Candelas S.L. per terceres persones o entitats, encara que pertanyin al seu mateix grup econòmic, i, en particular, pels danys i perjudicis de qualsevol tipus que, vinculats a l'anterior, puguin produir-se per:\n• Absència o deficiències en la informació facilitada als usuaris o en la seva veracitat, exactitud i suficiència.\n• Incompliment o compliment defectuós o impuntual dels contractes o relacions precontractuals.\n• Incompliment de les obligacions que incumbeixen els prestadors de serveis de la societat de la informació.\n• Infracció dels drets dels consumidors i usuaris.\n• Infracció dels drets de propietat intel·lectual i industrial; realització d'actes de competència deslleial o de publicitat il·lícita.\n• Infracció del dret de protecció de dades; del secret professional i dels drets a l'honor, a la intimitat personal i familiar i a la imatge de les persones.\n• En general, l'incompliment de qualsevol de les lleis, costums o codis de conducta que resultin d'aplicació\n• Qualsevol decisió presa en dependència de la informació subministrada a través del portal Cafés Candelas S.L.\nNi Cafés Candelas S.L. ni els proveïdors d'informació com terceres parts assumeixen cap responsabilitat per danys, perjudicis, pèrdues, reclamacions o despeses, produïts per:\n• Interferències, interrupcions, fallades, omissions, avaries telefòniques, retards, blocatges o desconnexions en el funcionament del sistema electrònic, motivades per deficiències, sobrecàrregues i errors a les línies i xarxes de telecomunicacions, o per qualsevol altra causa aliena al control de Cafés Candelas S.L.\n• Intromissions il·legítimes mitjançant l'ús de programes malignes de qualsevol tipus i a través de qualsevol mitjà de comunicació, com ara virus informàtics o qualsevol altre.\n• Ús indegut o inadequat de les pàgines web de Cafés Candelas S.L.\n• Errors de seguretat o navegació produïts per un mal funcionament del navegador o per l'ús de versions no actualitzades d'aquest.\nL'accés al portal Cafés Candelas S.L. i a la informació relativa a qualsevol dels productes i serveis continguts a aquest comporta l'acceptació de les condicions previstes a la present Política de Privadesa. Per això, et recomanem que llegeixis atentament el contingut si vols accedir i fer ús de la informació i els serveis oferts des del portal Cafés Candelas S.L.\nCafés Candelas S.L. ha adoptat les mesures tècniques necessàries per mantenir el nivell de seguretat requerit, segons la naturalesa de les dades personals tractades i les circumstàncies del tractament, amb la finalitat d'evitar, en la mesura què sigui possible i sempre segons l'estat de la tècnica, la seva alteració, pèrdua, tractament o accés no autoritzat.\nQuan s'hi sol·liciti l'emplenament d'un formulari on s'hi repleguin dades de caràcter personal, s'hi informarà el client o l'usuari del destinatari de la informació, de la finalitat amb la qual s'hi repleguen, de la identitat i direcció del responsable del fitxer i de la facultat de l'usuari d'exercitar els drets d'accés, rectificació, cancel·lació i oposició al tractament de les seves dades. Les dades personals replegades només seran tractades o cedides amb l'expressada finalitat, i sempre amb el consentiment de l'usuari o el client.\nLa finalitat de cadascun dels formularis és:\n• CONTACTE de la botiga online: la finalitat és gestionar qualsevol consulta, queixa o suggeriment rebut.\n• DEVOLUCIÓ de la botiga online: la finalitat és gestionar la devolució dels productes adquirits per l'usuari.\n• REGISTRA'T de la botiga online: té com a finalitat gestionar l'alta de l'usuari per realitzar les compres a la botiga on-line.\n• SUBSCRIU-TE NEWSLETTER: la finalitat és gestionar l'enviament del butlletí amb notícies o informació relativa a la nostra activitat.\n• UNEIX-TE A NOSALTRES: la finalitat és registrar-se a la borsa de treball de Cafés Candelas S.L.\n• INSCRIPCIÓ A CURSOS: amb la finalitat de gestionar la participació als cursos de formació de les aules Candelas, així com l'enviament d'informació relacionada amb l'oferta formativa.\n• SORTEIGS I PREMIS: amb la finalitat de gestionar la participació dels usuaris als sorteigs proposats per Cafés Candelas i adjudicar els premis que d'ells s'hi deriven.\nLa informació personal recollida a través d'aquests formularis serà utilitzada per als propòsits definits als supòsits anteriorment exposats, així com per a l'enviament de comunicacions comercials i de màrqueting.\nL'usuari té la possibilitat de donar-se de baixa de l'enviament d'informació promocional a l'enllaç situat a la part inferior de cadascuna d'aquestes comunicacions.\nEn cas que les dades no siguin subministrades directament per l'interessat, qui les faciliti ha de complir les obligacions relatives al deure d'informació en els termes anteriorment exposats i obtenir tots els consentiments que siguin necessaris per al tractament per part del responsable del fitxer.\nPer tal que la informació que contenen els nostres fitxers estigui sempre actualitzada i no contingui errors, demanem als nostres clients i usuaris que ens comuniquen, a la major brevetat possible, les modificacions i rectificacions de les seves dades de caràcter personal.\nLa informació personal obtinguda dels usuaris registrats s'emmagatzema en bases de dades propietat de Cafés Candelas S.L., que assumeix les mesures de caràcter tècnic, organitzatiu i de seguretat que garanteixin la confidencialitat i integritat de la informació d'acord amb l'establert a la Llei Orgànica 15/1999 de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal, i altra legislació aplicable.\nL'usuari respondrà, en qualsevol cas, de la veracitat de les dades facilitades, reservant-se Cafés Candelas S.L. el dret d'excloure dels serveis registrats a tot aquell usuari que hagi facilitat dades falses, sense prejudici de les demès accions que procedeixin en Dret.\nQualsevol usuari registrat pot, en qualsevol moment, exercir el dret a accedir, rectificar i, en el seu cas, cancel·lar les seves dades de caràcter personal subministrades mitjançant comunicació escrita dirigida a:\nPolígono Industrial Del Ceao.\nRua Dos Transportes, 7\n27379 Lugo (Lugo). España\nRecomanem que revisis aquesta política amb freqüència per estar al corrent del seu abast i de qualsevol modificació que s'hi pugui produir.


5 min. 22/11/2019 22:36\n651x366 Una mica de tot / LA ABDUCCIÓN Una mica de tot / LA ABDUCCIÓN\nTeatre Principal.- Pablo Remón és l’autor més eferverscent de la pell de brau en l’actualitat. Provinent del cinema, guionista d’ Intemperie, de Benito Zambrano, estrenada divendres, va provar sort teatral amb El tratamiento i a partir d’aquí un sense aturar, fins i tot una nominació al premi Max per 40 años de paz, que també va passar pel Principal. En poc més d’un any dues obres en cartell, Los mariachis i Sueños y visiones de Rodrigo Rato. Aquesta primera és la que va arribar al teatre Principal de Palma, dirigida pel mateix Remón, protagonitzada per Luis Bermejo, Francesco Carril, Francisco Reyes i Emilio Tomé, protagonistes d’una història que parla de l’Espanya profunda, d’una societat endogàmica o de polítics corruptes, amb un to que apunta cap a l’absurd sense perdre credibilitat. Una tragicomèdia que retrata amb precisió uns personatges menys surrealistes del que pugui semblar en un principi per la seva condició d’autèntics. Cada frase de Remón en boca de qualsevol dels quatre personatges, San Pascual Bailón no parla, es converteix en una divertida càrrega de profunditat, i totes juntes formen una fluida història que fins i tot s’atreveix amb el flashback, que sempre implica un difícil equilibri sobre un escenari, per poder explicar la relació entre els protagonistes i els fets que els han conduït a la situació vital que explica o, millor, que mostra. Graciosa, que no lleugera, d’una follia continguda i una consistència argumental construïda amb no pocs girs inversemblants sense arribar a la patafísica ‘arrabaliana’, però s’hi acosta. Una interpretació d’altura, una posada en escena adient i un text impecable i implacable converteix Los mariachis en una eficaç diatriba contra un món que tenim molt a prop; tant, que ni el veiem.\nTeatre Xesc Forteza.- Plural ensemble, grup format per a l’ocasió per Lope Morales (flauta), Antonio Lapaz (clarinet), Duncan Gifford (piano), Erica Ramallo (violí) i Michal Dmochovski (violoncel), dirigit per Fabián Panisello, va participar en el Cicle de Noves Músiques de Mallorca, que organitza Phona. Interpretaren set autors diferents: Juan Cruz Guevara, José Benjamín González Gomis, Arturo Fuentes, José Luis Greco, César Camarero, Javier Quislant i Javier Torres Maldonado, amb peces de composició més o menys recent i de molts i variats orígens i estructures. Un mosaic que d’alguna manera dibuixa les infinites possibilitats dels nous llenguatges d’una música que cerca la consolidació pels camins de la ruptura constant. No és senzill. Em va encantar Cives aetherei, que és la combinació/desconstrucció de cinc al·leluies medievals dins un procés de transformació tan exquisit com ben elaborat. Tot plegat, una bona selecció i una millor interpretació.\nManacor.- Repetició del tercer concert de la temporada de l’Orquestra Simfònica de les Illes Balears, dirigida pel titular Pablo Mielgo i acompanyada per Gerhard Oppitz al piano per interpretar el Concert per a piano núm. 2 op. 8 en si bemoll major. Oppitz té casa a Mallorca i ja havia mostrat les seves excel·lències, juntament amb la Simfònica, fa dos estius al Festival de Bellver. L’Auditori de Manacor gairebé ple o com a mínim una molt bona entrada, fet que significa que s’està consolidant aquest segon cau interpretatiu per a la nostra orquestra i s’està assolint un dels objectius de Mielgo, que no és cap altre que l’augment de públic i que aconsegueix amb escreix amb aquesta nova ubicació. Aquest segon concert per a piano de Johannes Brahms el va compondre vint anys després del primer, la qual cosa implica un maduresa compositiva indiscutible, tot i que tot Brahms és indiscutible. Complicat i senzill alhora. Net, vibrant, dens i al mateix temps lluminós, necessita per a la seva interpretació una pulsació potent sense que aquesta perdi la delicadesa del discurs, ni la seva bellesa intrínseca. Si Oppitz va executar una composició tan alambinada i rica amb la precisió germànica que el caracteritza, no cal dir que la batuta de Mielgo també va tenir a veure en el precís i preciós resultat final. Un resultat que s’intueix des dels primers sons de trompa abans que entri el solista per donar color al llenç simfònic que Brahms articula amb tant talent com ofici i que arriba al seu punt culminant en el començament del tercer moviment amb el diàleg que estableixen el piano i el violoncel. N’hi ha molts més, de moments inoblidables, perquè el compositor no es limita a fer tot un seguit de variacions del mateix tema, sinó que l’enriqueix de totes les maneres possibles amb la màxima coherència. Una festa, tot llum i cap ombra.\nPer si no n’hi hagués prou, la segona part del concert va ser per a Beethoven i la seva setena simfonia, d’una bellesa extrema, d’una riquesa majúscula que Mielgo i companyia varen tornar a brodar, sense donar temps a poder mastegar amb cura l’exisit primer plat d’un festí que de ben segur també signaria Babette, que és una altra B per afegir a una altra celebració de la segona lletra de l’abecedari.


La pandèmia deixa buits el 35% de locals comercials a Catalunya - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa pandèmia deixa buits el 35% de locals comercials a Catalunya\nLa pandèmia deixa buits el 35% de locals comercials a Catalunya Regió7\nLa falta de demanda comercial ha deixat buits el 35% dels locals a Catalunya, una dada que podria agreujar-se per les noves restriccions, segons PimeComerç. La crisi de la covid també ha revelat la dependència del turisme d'alguns eixos comercials que han quedat orfes de visitants, com la Rambla de Barcelona i el Barri Vell de Girona. Els comerciants confien en les vendes de Nadal i adverteixen que, si no van bé, la situació serà «molt complexa». «Si no tenim una campanya relativament bona, hi haurà una mortalitat d'empreses molt important», alerta el vicepresident de Barcelona Comerç, Pròsper Puig.\nEl 2019, Catalunya tenia 98.309 locals comercials en actiu, segons el Cens d'Establiments Comercials de Catalunya (CECC) de la Generalitat. Aquesta dada representa una caiguda del 2,9% respecte dels 101.276 locals registrats el 2018 i un descens del 4,8% en comparació amb els 103.214 espais del 2017. Les dades demostren una tendència de destrucció de locals comercials prèvia a la crisi del coronavirus, tot i que la pandèmia ha agreujat encara més la situació.\n«Ja fa temps que notem una desocupació dels locals comercials. Les maneres de consumir estan canviant i el món del comerç electrònic ha guanyat molt terreny», explica el director de l'àrea immobiliària d'empresa de Forcadell, Toni López. A Barcelona, hi ha actualment prop de 80.500 locals comercials, dels quals 14.000 estan buits. La consultora immobiliària preveu que, al principi del 2021, un de cada tres establiments estiguin tancats.\nAl centre de la ciutat aquesta xifra es podria disparar fins al 50%, segons les previsions de Barcelona Oberta. La manca de turisme per la pandèmia i les mesures de restricció de la mobilitat en vehicle privat de l'Ajuntament de Barcelona en són algunes causes, segons la directora general de l'entitat, Núria Paricio. A aquest fet s'hi suma la falta d'activitat derivada de la implementació del teletreball. Les associacions comercials de Berga, Igualada i Manresa adverteixen que el tancament de la restauració ha tingut un efecte dominó i ha provocat una baixada de la facturació en els comerços. «Anem de la mà de l'hostaleria. Si tanquen els bars, afluixen les vendes», argumenta el sector.\nJosep Altayó: «La caiguda de visitants del 70% és sobretot pel poc turisme estranger».\nLes exportacions catalanes cauen el 6,2% a l'agost fins als 4.492,3 milions.


Ponç Pons | Ara.cat\nEl que m’agrada més de partir és poder regressar. Des de l’avió, l’illa es veu petita i plana, però a jo em sembla un univers. M’agrada l’extensió de camp que encara ens queda verge perquè hi ha llocs on...\nVaig ser un lector precoç i, més que escriure, el que m’agrada és llegir, estudiar, aprendre. La lectura va ser sempre una de les meves grans aficions. Les altres eren fer cabanes al bosc i jugar a futbol...\nEn un país com aquest on els famosos són gent sense cap mèrit que viuen de sortir a la tele per contar xafarderies i els dediquen portades i reportatges en revistes, m’he alegrat de poder conèixer una...


'Nomadland', estrany esdeveniment\nEl film de Chloé Zhao, protagonitzat per Frances McDormand, coincideix al festival de Venècia i el de Toronto abans de presentar-se al de Nova York\n11 de de setembre del 2020. 22:00\nL’escassetat de cine nord-americà provocada per la pandèmia ha fet que ‘Nomadland’ s’hagi convertit en un esdeveniment malgrat que de cap manera té les formes que acostumen a garantir a una pel·lícula aquest tractament; de forma simultània a la seva presentació a la Mostra, on competeix per ocupar un lloc en el palmarès –és molt improbable que no ho aconsegueixi–, ha sigut projectada també avui al festival de Toronto, i en unes setmanes ho farà al de Nova York. Donat el nivell d’expectatives, és una bona notícia que la directora Chloé Zhao hi exhibeixi les mateixes virtuts que van convertir el seu anterior treball, ‘The rider’, en una de les sorpreses cinematogràfiques del 2017.\n‘Nomadland’ es basa en el llibre homònim de Jessica Bruder que documenta un fenomen que s’ha estès pels Estats Units des de la crisi econòmica del 2008: treballadors d’edat avançada que viatgen pel país com si fossin nòmades, encadenant treballs temporals i vivint en furgonetes o cases rodadores. Amb la cinta, doncs, Zhao confirma el seu interès per l’Amèrica marginada; si a ‘The rider’ es va endinsar al món dels ‘rodeos’, una cultura en via d’extinció, aquí centra la seva mirada en els que han abandonat o han sigut abandonats pel sistema capitalista. I no és l’únic tret que la nova pel·lícula comparteix amb la seva predecessora. Mentre manté la mirada posada en l’actriu Frances McDormand, i la contempla interactuar amb un repartiment compost majorment per no actors que es limiten a ser ells mateixos, la cineasta d’origen xinès torna a basar el seu mètode en l’observació pacient de persones que mantenen una connexió especial amb el món natural, i torna a combinar verisme documental i poesia visual com ho faria un fill impossible de Cassavetes i Malick.\nÉs cert, d’altra banda, que ‘Nomadland’ és una obra més convencional des del punt de vista dramàtic i més higiènicament empaquetada que ‘The rider’; es fa especialment evident a l’últim tram del seu metratge, quan Zhao decideix abandonar l’exploració gairebé antropològica per centrar-se en el trauma d’una dona que no ha superat la mort del seu marit i apel·lar així de forma més directa al sentiment de l’espectador. La transformació es pot entendre com un peatge –al cap i a la fi, la directora ha comptat amb el suport d’un estudi de Hollywood– que, això sí, en cap cas resta a la pel·lícula un bri de la seva honestedat emocional.\nTambé el protagonista d’‘In between dying’, l’últim títol a concurs a presentar-se abans de l’entrega de premis de demà, es manté a la carretera, tot i que ell no busca feina sinó que es busca a si mateix. Mentre el contempla deixar un rastre de cadàvers de forma del tot involuntària, el director azerbaidjanès Hilal Baydarov ofereix un poema existencial compost d’impressionants vistes boiroses i soliloquis ‘en off’ que inclouen frases com «la teva foscor és més lluminosa que qualsevol llum». El resultat és molt més fascinant del que aquesta descripció suggereix.


Catalunya crema i cremarà - El més enllà dels incendis forestals a Catalunya\nCatalunya crema i cremarà\nEl més enllà dels incendis forestals a Catalunya\nAdaptar-nos o morir\nEls incendis forestals han existit sempre i han anat provocant transformacions profundes de paisatge, són un component natural dels ecosistemes mediterranis. El foc ha estat present en els nostres boscos des de fa segles i els bombers a Catalunya porten des de l’any 1980 apagant-los d’una manera o altre. Tractar d’eliminar completament el foc com s’està\nUna tardor ben humida\nA falta de dues setmanes per acabar el desembre, podem dir que ha estat una tardor 2014 humida gràcies a dues llevantades, una a finals de novembre i que va maquillar la pluviometria mensual amb rècord històric als Ports, 482 litres i la que estem patint ara mateix. Aquestes dues llevantades més alguna precipitació aïllada\nLa paradoxa dels incendis forestals\nAvui en dia, als mitjans de comunicació es segueix parlant dels incendis forestals com una catàstrofe en tots els sentits. Es segueix comunicant d’onades d’incendis que “assolen” les nostres muntanyes arrasant, destruint o calcinant milers i milers d’hectàrees. De camps de futbol, aclareixen, perquè l’espectador mitjà pugui fer-se una idea de l’extensió. Però cal preguntar-se si\nFoto: Incendi Forestal de Tivissa Amb l’octubre deixem enrere la Campanya Forestal, una Campanya Forestal 2014 que es recordarà com una de les més tranquil·les dels últims anys, i es que, sense comptar amb el foc de Tivissa (811Ha) que va ser un incendi fora de Campanya (15/06/2014) a Catalunya aquest estiu només s’han cremat\nUna tardor teoricament humida\nEn els últims dos anys recordo que patíem per la recerca de bolets als boscos per la manca de pluges a la tardor, aquest any però, sembla que estem tenint i tindrem una de les millors tardors dels últims anys que es recordin hidrologicament parlant. Per tant, sembla que tindrem una extraordinària i matinera temporada\nLa societat de Catalunya no està acostumada a veure a un bomber amb una antorxa a la mà cremant un bosc. Foto: Bombers GRAF realitzant una crema preescrita. Una crema prescrita (RX) s’enten per crema controlada de foc a espècies, sota unes condicions meteorològiques, de combustible i topogràfiques fixades, amb la intenció d’assolir un objectiu determinat,\nEl foc com a eina de gestió forestal\nFoto: Costa Brava 2013 La gestió forestal a partir de la pràctica de les cremes prescrites. Un instrument conegut ja pels aborígens de la zona (tot i que amb altres finalitats), i que consisteix en cremar una determinada àrea per disminuir la quantitat de vegetació de la zona, així com el risc d’un incendi de gran intensitat.\nEl foc, el gran problema social\nAvui encento un bloc per parlar sobre el més enllà del incendis forestals a Catalunya. En un incendi forestal, tots els mitjans de comunicació en parlen, aquí se’n parla, però quasi mai sento un altre enfocament de que algú d’una forma o altra provoca un foc i ja tenim tema de conversa, crec que enfocada


La decisió de fundar una organització nacional va ser probablement el resultat de tres factors. En primer lloc, els sindicats eren cada vegada més un corrent reformista i centralitzat. En segon lloc, els localistes havien guanyat confiança amb la seva participació en la vaga dels treballadors dels molls a Hamburg a finals de 1896 i principis de 1897. En tercer lloc, la pèrdua de membres (per exemple, els treballadors metal·lúrgics de Berlín que es van reincorporar a la DMV el 1897) va convèncer als localistes de la necessitat d'actuar.\nDurant la primera dècada del segle XX, l'FVdG va passar de ser una federació sindical localista a ser una organització sindical de treball de tendència anarquista. El procés va ser iniciat per la mort de Gustav Kessler, l'ideòleg més important de la FVdG, el 1903. El seu paper va ser assumit en gran mesura pel metge Rafael Friedeberg.\nA més de causar que prop de dos terços dels seus membres ho deixassin entre 1906 i 1910, la radicalització de l'FVdG també es correlaciona amb un lleuger canvi en l'ambient, a les indústries i regions d'on l'organització va reclutar als seus membres. Molts treballadors del metall i de la construcció, que tenien una tradició localista, deixaren la militància com a conseqüència de les tendències sindicalistes i anarquistes de la FVdG. Els miners, que treballaven principalment a la regió del Ruhr, no tenien aquesta tradició, però van desenvolupar un cert escepticisme cap a les estructures burocràtiques. Prop de 450 d'ells es van unir a l'FVdG abans de la Primera Guerra Mundial, un senyal del que vindria després de la guerra.\nA finals de 1918 i principis de 1919, l'FVdG es va jugar un paper important en el moviment de vaga a la regió del riu Ruhr (en la que hi van estar involucrats majoritàriament els miners). Els seus organitzadors, sobretot Carl Windhoff, es van convertir en oradors regulars a les manifestacions dels treballadors. El primer d'abril va començar una vaga general amb el suport de l'FVdG, el KPD i el Partit Socialdemòcrata Independent alemany (USPD). A la vaga hi van participar fins al 75% dels miners de la regió fins que va ser reprimida violentament a finals d'abril pel govern liderat per l'SPD.\nL'anarcosindicalista Rudolf Rocker\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Associació_Lliure_de_Sindicats_d%27Alemanya&oldid=18394583»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 29 abr 2017 a les 15:13.


Enric I. Canela » Blog Archive » Quant i com contribueix la universitat als resultats de la recerca sanitària?\nQuant i com contribueix la universitat als resultats de la recerca sanitària?\nPodem llegir que (i 2)la productivitat científica de l’àmbit sanitari ha crescut el 33% en els últims quatre anys en els Centres de Recerca de Catalunya (Cerca), gràcies a l’aposta de la Generalitat per la recerca.\nDiu que els centres Cerca Salut de Catalunya, que sumen una vintena d’instituts de recerca sanitària, han passat de 4.910 publicacions en 2009 a 6547 el 2012, segons ha assenyalat el director de Planificació i Recerca en Salut, Carles Constante, acompanyat pel conseller de Salut de la Generalitat , Boi Ruiz.\nAixò i molt més s’ha dit a la Comissió de Salut del Parlament autonòmic, en què ha comparegut Carles Constante per donar compte de l’informe de Recerca i Innovació en Salut, Constant ha informat que les publicacions catalanes indexades són el 2 per cent del total mundial de l’àmbit sanitari , gairebé el 8 per cent d’Europa i el 30% de tot l’Estat.\nAixò i més va dir Constante, jo no ho vaig escoltar i per tant faré una pregunta: aquestes publicacions estan fetes per personal pagat pels centres Cerca? Seria interessant, quan es donen totes aquestes xifres i es diu: que bons que som! Que es poses al costat dels èxits, el percentatge de salaris de les persones que han contribuït a les publicacions que ha pagat cada institució. Estic segur que les universitats han contribuït i molt. No sé si van sortir molt a l’informe. Com deia, jo no hi era i potser no hi faig justícia, però com que passa sovint…\nFelicitem-nos per la gran feina que es fa a Salut, certament, alegrem-nos de la gran tasca feta per la Institució Cerca, certament, però recordem que la universitat és el pal de paller de molta d’aquesta recerca i, en aquest cas, els hospitals, que no són Cerca, tenen molt a dir i paguen molts salaris de metges investigadors.\nEntre tots fem la feina i això és bo, però siguem modestos i compartim les coses.\n2 respostes a “Quant i com contribueix la universitat als resultats de la recerca sanitària?”\na 15 des. 2013 a les 4:20 Rudolf\nCanela, retirate que nadie te lee\na 16 des. 2013 a les 11:27 Enric I. Canela\nDe moment tu.


Un projecte sobre la identitat, la representació i la burocràcia, mitjançant l’ús del dibuix i una connexió directe amb el context local.\nCadascun dels dibuixos que es troben tant a la façana com en el lloc web són personatges sense identitat, sense vida, però disposats a tenir-ne mitjançant l'acció de mediació de les persones que desitgin participar en el joc. Apadrinar o donar vida a un personatge es pot fer dotant-lo de nom, edat, ocupació i procedència. Es pot fer a través del web http://acvic.org/vicnaranja o directament en la façana del centre, on es troben el conjunt de personatges per adoptar o empadronar.\nTot aquí és metàfora. I també joc.\nI el joc consisteix en què ara som tecnòcrates del sistema i podem oferir noves identitats i, per tant, noves oportunitats a qui ens plagui.\nPer fer-ho seleccionarem qualsevol dels individus representats a l'exposició i el registrarem* facilitant-li nom, congnom, edat, procedència i ocupació. Els individus ja registrats passaran a ser agraïts ciutadans d'un Nou Vic (VicNaranjaVicCristal) mentre que els altres continuaran essent sospitosos de qualsevol cosa.\nAssajarem així un nou model d'ordre social, un nou món feliç, un Second Life de baixa intensitat, vinculat a un cert lloc anomenat Vic i també, en al·lucinada associació, a una certa marca de bolígrafs d'oficina.\nJa ho dèiem: tot es metàfora. I també joc.\n*El registre s'ha d'efectuar al web http://acvic.org/vicnaranja\nPere Ginard (Mallorca 1974) és llicenciat en Belles Arts per la Universitat de Barcelona. L'any 2000 funda, juntament amb la cineasta Laura Ginès, l'estudi multidisciplinar Laboratorium; micro-factoria que combina la creació de films i publicacions experimentals amb treballs de il.lustració i gràfica per a premsa i televisió. Ha projectat i exposat els seus films i dibuixos en nombrosos centres d'art i festivals, publicat diversos llibres i guanyant premis relacionats amb la fotografia, la il·lustració i l’audiovisual. Fou també co-director de la Mostra Internacional de Cinema d'Animació d'Autor Xinacittà (anys 2002-2007) i ha exercit tasques de programador en esdeveniments com el Festival de Cinema Independent de Barcelona L’Alternativa, la mostra internacional de cinema d’animació Animac de Lleida o el Centre Can Felipa de Barcelona.


Beneficis de la meditació avalats per la ciència – MaturínCoaching Gestionando el Cambio.\nBeneficis de la meditació avalats per la ciència\nPublicado por Coach Norberto Peña Quintero. @maturincoaching el 21 diciembre, 2015\nLa meditació i el “Mindfulness” poden interpretar-se com dues formes particulars d’entrar en un estat modificat de consciència. La hipnosi és una altra via per aconseguir un estat semblant i beneficiar-se dels aspectes esmentats en l’article a continuació. La major diferència entre aquestes tècniques és que, diferent de la meditació i el mindfulness, la hipnosi estimula un treball metòdic de l’ús de la imaginació. D’aquesta manera, en comptes de buscar un “buit mental” com la meditació, o quedar-se a l’experiència del present- com la mindfulness, la hipnosi entreté la consciència a força de distreure-la deliberadament. Aprenem a crear paisatges mentals on dissenyar el que ens cal, crear-los conscientment i / o deixar que la nostra imaginació, a través de la ment subconscient, ens presenti els nostres propis recursos. A partir d’aquí, utilitzem tècniques provinents de diferents camps de la psicología- psicodinàmica, conductual i cognitivo conductual principalment- per a abordar temes concrets que…\nEntrada anterior Beneficios de la meditación avalados por la ciencia\nEntrada siguiente EL Coaching Organizacional:Una Alternativa para las Empresas


Forcadell veu interessos estratègics en el desacord ERC-Junts: "La gent s'està desentenent"\nPublicat 08/05/2021 10:17CET\nDefensa que les decisions del procés independentista les prenguin Govern i Parlament i no el CxRep\nL'expresidenta del Parlament Carme Forcadell ha atribuït a interessos estratègics la falta d'acord entre ERC i Junts per a la formació del nou Govern, i ha alertat que "moltíssima gent ja s'està desentenent" de la negociació i la política catalana.\nEn una entrevista d'Europa Press, ha afirmat que està seguint les negociacions des de la presó i ho està "vivint molt malament" perquè considera que ja es podria haver tancat un acord fa temps.\n"Ho visc molt malament i la prova és que hi ha moltíssima gent que ja s'està desentenent. A mi m'arriben moltes cartes de molta gent que diu: 'Ja s'ho faran, ja no parlem de política i ja s'ho faran perquè estem desesperats", ha lamentat.\nPreguntada per qui creu que té la responsabilitat de la falta d'acord, Forcadell ha contestat que cada partit està duent a terme les seves estratègies i considera que ERC vol tancar l'acord ràpid per tenir Govern el més aviat possible, necessari per fer front a les necessitats de la ciutadania per la pandèmia, i que "a Junts li interessa més retardar" l'acord.\nForcadell està convençuda que hi haurà pacte i que no es repetiran eleccions, i espera que el retard de les negociacions almenys serveixi per tancar un bon acord que eviti les discrepàncies entre els socis del Govern dels últims anys: "Si aquest retard serveix perquè sigui un pacte bo, un pacte fort i perquè es corregeixin els errors de l'anterior legislatura, benvingut sigui".\nDavant els ultimàtums que ha posat ERC, Forcadell entén que es posin dates perquè creu que pot ser útil per accelerar les negociacions, però ha defensat que hi ha temps per arribar a un acord: "Fins al 26 de maig s'ha d'esgotar" la negociació, i ha recordat que quan ella presidia el Parlament Carles Puigdemont va ser investit dues hores abans de finalitzar el termini límit.\nGOVERN EN SOLITARI ABANS QUE ELECCIONS\nAixí, ha advertit que repetir eleccions "seria molt greu, seria malgastar aquest 52% que s'ha aconseguit" a favor de l'independentisme.\nL'expresidenta del Parlament ha sostingut que el que li agradaria és un Govern ampli amb ERC, Junts, CUP i comuns, encara que reconeix que ara mateix no és viable, per la qual cosa aposta per un Govern de coalició entre republicans i Junts.\nNo obstant això, ha advertit que prefereix un Govern en solitari d'ERC abans que repetir eleccions: "Seria pitjor que hi hagi eleccions, prefereixo un Govern en solitari amb acords puntuals que es repeteixin eleccions".\nPAPER DEL CXREP\nSobre un dels esculls de la negociació, que és la direcció estratègica del procés independentista i el paper del Consell per la República (CxRep), Forcadell ha apostat per que les decisions de l'estratègia independentista les prenguin el Parlament i el Govern, i no l'entitat presidida per Puigdemont.\nHa argumentat que Parlament i Govern són els que tenen la sobirania i on estan els representants sortits de les urnes i, per tant, qui ha de prendre les decisions sobre el procés d'independència, i que el CxRep ha de tenir un paper important, però "en el procés d'internacionalització del conflicte de Catalunya".\nCREU QUE L'ANC JA NO CERCA L'UNITAT\nForcadell, que va ser presidenta de l'ANC entre 2012 i 2015, ha apuntat que l'entitat ha canviat respecte a quan ella la liderava, ja que quan es va fundar i quan ella la presidia l'objectiu era "unificar a l'independentisme" i considera que ara ja no ho és.\n"Ara l'objectiu no és aquest perquè els temps han canviat, els socis han canviat, el Secretariat ha canviat i el lideratge ha canviat. Ara no és aquest l'objectiu, és un altre. Si l'objectiu no és unir, llavors influeixes d'una altra manera, no és el mateix", encara que ha dit que ho respecta perquè és el que han decidit els socis actuals de l'ANC.\nEn aquest sentit, ha admès que és possible que l'entitat estigui més alineada a una de les parts de l'independentisme, però ha afegit que l'ANC segueix sent important per al moviment independentista i que ara Òmnium té "un paper molt rellevant que fa anys no tenia".


Cort i la Fundació Atlético Baleares signen el conveni de subvenció de 500.000 euros per a renovar l’Estadi Balear | Sports de ca Nostra\nCort i la Fundació Atlético Baleares signen el conveni de subvenció de 500.000 euros per a renovar l’Estadi Balear\nEscrito por lorenzo el 28/05/19 • En la Categoría Fútbol de 2B\nLa subvenció municipal anirà destinada a la renovació de la gespa i la il·luminació\nPalma, 28 de maig de 2019.- El batle de Palma, Antoni Noguera, i el president del Patronat de la Fundació Atlético Baleares, Ingo Volckmann, han signat avui el conveni regulador de la subvenció que l’Ajuntament de Palma concedeix a la Fundació per valor de 500.000 euros, per a la renovació de la gespa i la il·luminació elèctrica LED de l’Estadi Balear.\nAl moment de la signatura també han estat presents la tinent de batle d’Educació i Esports, Susanna Moll, i el misser de la Fundació, Antoni Diéguez.\nLa subvenció està finançada amb fons de Llei de Capitalitat procedent del Consell de Mallorca. Amb aquesta quantitat es rehabilitarà el terreny de joc on es desenvolupen els partits de futbol, amb un sistema de gespa, incloent rec, banquetes, maquinària de manteniment i altres elements. També servirà per instal·lar la il·luminació elèctrica de l’Estadi Balear, amb els bàculs, focus d’il·luminació del terreny de joc, el quadre elèctric i les canalitzacions. La Junta de Govern de la passada setmana havia aprovat aquest conveni.\nL’IME ha facilitat a la gairebé totalitat de clubs de la ciutat de Palma infraestructures esportives gratuïtes per a la pràctica del futbol, destacant entre les cessions la de l’estadi Municipal de Son Moix. Així mateix, ha renovat a la inmensa majoria de camps de futbol la gespa i la il·luminació. La subvenció a la Fundació Atlètic Balears s’emmarca dins el Pla Estratègic de Subvencions.\nEl CD Atlètic Balears SAD disputava els seus partits a l’Estadi Balear des de la seva inauguració l’any 1960, quan va nèixer de la iniciativa popular. L’Ajuntament també és copropietari de l’Estadi, en tenir nou quotes.\nL’any 2006 es van signar convenis entre la comunitat de propietaris PROCAMPO i l’IME per a la cessió de l’ús de l’Estadi per 10 anys prorrogables, i així mateix entre l’IME per i el CD Atlètic Balears per cedir al seu torn aquest ús al club pels mateixos 10 anys.\nA consequència del deteriorament de l’edifici, i de les obres fetes per a la construcció d’un túnel en els seus voltants, l’estadai es va veure afectat fins que l’Ajuntament va haver d’acordar-ne el tancament el juny de 2013, de manera que no s’hi pot jugar al futbol i el club va perdre el seu terreny de joc.


Resultats discrets a la segona jornada de lliga | arenys.cat\nClub de Rem Arenys\tInici\nResultats discrets a la segona jornada de lliga\nNomés el sènior masculí millora una posició a la classificació general\nArenys de Mar / 10-7-07 3:09 / annaLa segona regata de lliga a Torredembarra no ha donat els resultats que s'esperava. Dels tres equips que competeixen pel Club de rem només el sènior masculí ha escalat una posició a la classificació general. La resta, noies i veterans, es mantenen on eren però amb els perseguidors cada vegada més a prop. La matinal de Torredembarra va ser magnífica quant a organització i horaris.\nLa pròxima cita és aquesta setmana, diumenge dia 15, a Badalona i no a Barcelona com estava previst. Finalment, la Federació Catalana de Rem ha hagut de suspendre la regata al port de Barcelona perquè diumenge a partir de les nou del matí es dóna la sortida als grans velers que participen a la Tall Ship'Races 2007.\nTags: llagut, lliga 2007, rem, Torredembarra\nTorredembarra, segona regata de la lligaLa primera bombera al Cos de Bombers de BarcelonaJornada d'Alumnes d'Arenys de Mar del PIDCES


Tres cremes de verdures per depurar greix nadalenc.\nCrema d'espinacs a la llima.\nCom podreu veure en la recepta, a més de ser senzilla de fer, nutritiva i lleugera, podem complementar-la amb distints tipus de formatge i fins i tot amb altres aliments cruixents, com unes rostes, unes tires de pernil cruixent, unes gambes al vapor… Utilitzeu les fulles fresques per a aquesta recepta de Crema d'espinacs, proveu-la i ens conteu.\n30 grams de mantega tradicional, 1/2 ceba morada, 350 grams d'espinacs frescs, 1/2 llima de la Ribera, sal, pebre negre, comí mòlt, 200 grams de nata per a cuinar, 100 grams de formatge feta, 1/2 vitet dolç, oli d'oliva verge extra.\nPosa una cassola al foc amb la mantega, a temperatura baixa perquè es vaja fonent lentament. Pela la ceba i talla-la en brunoise, póchala a foc lent i quan estiga transparent, incorpora els espinacs, sal, pebre i comí.\nRatlla la pell de La mitjà llima i reserva-la, esprem el seu suc i aboca'l sobre els espinacs, cuina lentament, movent de tant en tant, fins que els espinacs estiguen cuits i el suc s'haja reduït.\nAfig llavors la nata i quan vaja a començar a bullir, retira del foc. Aboca el preparat al got de la batedora i tritura fins a obtenir una crema suau, homogènia i fina, tasta-la per si és necessari rectificar de sal o espècies.\nTalla el formatge En daus i el vitet dolç en fins cèrcols.\nServeix la Crema d'espinacs a la llima repartint al centre dels plats el formatge, la pell ratllada de llima, el vitet i acabant amb un fil d'oli d'oliva verge extra. Bon profit!\nCrema de floricol\nLa recepta de Crema de floricol no sols és un entrant deliciós, anima't també a preparar-la un poc més densa i serveix-la com a guarnició d'una carn, fins i tot ens atreviríem a servir-la, en aquest cas més lleugera, per a adornar un plat de pasta, Què tal afegint-li unes fulles de sàlvia?\n1 floricol (uns 700 grams una vegada cuita), aigua, llet, sal, ½ cabeça d'alls torrats, pebre negre, comí mòlt, oli d'oliva verge extra, sal, 4 llesques fines de pa de llavors i cereals.\nLlava la floricol i posa-la en una olla per a coure-la com ho faries habitualment, nosaltres posem un poc d'aigua i un poc de llet, sal i coem quasi al vapor, fins que està tendra.\nEls alls torrats prepara'ls prèviament aprofitant que hages encès el forn per a una altra elaboració. Una altra opció que tens si no has preparat els alls torrats és fer la crema de floricol amb alls fregits, el sabor canvia, però està també molt bona.\nPosa al got de la batedora que vages a utilitzar, la floricol escorreguda, els alls torrats, comí i pebre negre acabat de moldre, un dollet d'oli i tritura, afig caldo de la cocció de la floricol fins que tingues la textura de la crema desitjada. Prova per si fóra necessari rectificar de sal, però recorda, l'all li dóna molt de sabor al plat.\nServeix la Crema de floricol i all torrat amb una fina llesca de pa de llavors torrada i cruixent. Decora amb unes gotes d'oli d'oliva verge extra, i si desitges donar-li més color al plat, afig un fulla verd de coriandre o cebollí. Bon profit!\nCrema de carabasseta, xirivies i ou poché.\nLa recepta de Crema de carabasseta amb xirivia i ou poché és molt suau, ja sabeu que ambdós ingredients són dolçassos, així que afegim unes espècies, en quantitat moderada, perquè mostre la seua personalitat al plat. Com a acompanyament d'aquesta crema, dos ingredients que mai fallen, els ous i el pernil, esperem que vós agrade.\n4 carabassetes xicotetes (o 2 grans), 2 xirivies, 1 porro, 2 dents d'all, 1 c/c de mostassa mòlta, 1 c/c de gingebre mòlt, ½ c/c de pebre negre mòlt, ½ c/c de cúrcuma, 12 tallades de pernil ibèric o serrà, 4 ous, oli d'oliva verge extra, sal\nPosa un bon doll d'oli d'oliva en una olla i incorpora el porro prèviament picat, pots utilitzar la part blanca i el verd. Pela o raspa les xirivies i talla-les en daus, incorpora-les a l'olla quan el porro comence a estar tendre, afig una mica de sal i les dents d'all picades. Sofrig uns minuts, mentrestant, llava les carabassetes, talla les dues puntes i trosseja'ls a rodanxes d'un dit de grossor.\nAbans d'afegir la carabasseta a l'olla, incorpora la mostassa, el gingebre, la cúrcuma i pebre negre acabat de moldre, deixa que prenguen temperatura i desprenguen la seua aroma, llavors incorpora la carabasseta, sal al gust i afig aigua sense arribar a cobrir els ingredients.\nPorta a ebullició amb l'olla tapada i redueix el foc, deixa coure 10 minuts a foc lent. Una vegada estiga fet, tritura fins a obtenir una crema de carabasseta i xirivia fina i homogènia. Si tritures en un altre utensili fora de l'olla, després torna a introduir-ho en esta per a donar-li un punt de bull.\nPer a preparar el pernil cruixent, estén les tallades de pernil sense que queden superposades i fes-les en les microones un minut o un minut I mig, perquè extraguen el greix I s'eixuguen. Si tingueres el forn encès amb alguna altra elaboració, podria fer el cruixent de pernil en una safata al forn. Una altra opció és passar-ho per la planxa. Quan el pernil estiga cruixent, trosseja-ho i reserva.\nPrepara els ous poché.\nServeix en un plat fondo la crema de carabasseta i xirivia, al centre disposa dues o tres cullerades de pernil cruixent i damunt col·loca l'ou poché. Afig una mica de sal Maldon a l'ou (si fóra necessari) i acaba amb un fil d'oli d'oliva verge extra sobre la crema i l'ou. Bon profit!\nEtiquetes de comentaris: Entrants calents Entrants freds Guarnició Sopes Verdures\nNius de botifarra dolça\nEnsalada de fesols blancs amb allioli d'alvocat


Relat "La primera cita"\nInici > detall del relat: La primera cita\nTot i la curta durada del vol, amb prou feines tres quarts d’hora, va tenir temps de demanar fins a tres ampolles de ginebre, d’aquelles petites que et serveixen als avions. Se les va empassar en un no-res, buscant l’efecte terapèutic de l’alcohol. Patia una angoixa tossuda, que no havia parat de créixer des que s’havia llevat de bon matí, i que en aquells moments, circulant a més de trenta mil peus d’alçada, semblava arribar al seu punt àlgid. Si no fos perquè ja tenia una edat, l’hauria reconegut més fàcilment, però va haver de remuntar fins als records d’adolescència per recuperar aquella sensació.\nEl destí d’aquell avió era una ciutat que coneixia bé, però no fins el punt que desitjava pel projecte que duia entre mans. Tot just ahir al vespre, mentre ultimava els detalls del viatge, va recordar que havia llegit en alguna banda que les ciutats eren com dones, i que tenien la seva pròpia manera d’agradar. Les paraules van aparèixer sense avisar, alliberades del seu origen, però traginant amb convicció aquesta comparació que en aquell moment li va semblar magnífica. El cert és que ell frisava per seduir-la, volia deixar-se portar pels seus encants, i segurament aquest anhel era el culpable de la seva inquietud, allí residia l’ansietat que el rossegava per dins. En el fons es sentia com un adolescent davant d’una primera cita.\nAnys enrere, quan s’havia d’enfrontar a una situació similar, l’alcohol solia arribar acompanyat d’altres substàncies. Potser per això, aquesta vegada, pel fet d’actuar en solitari, en lloc d’alliberar-lo, l’efecte de les ampolletes de ginebre li va enfosquir la ment. No cal dir que la falta de costum i la celeritat amb què van ser consumides també hi van jugar un paper prou important. D’aquesta manera, l’angoixa va esdevenir mal humor barrejat amb una bona dosi d’incomunicació, un estat d’ànim que no combregava gens amb el seu caràcter, generalment alegre i extravertit. Per acabar-ho d’adobar, viatjava acompanyat només de guardaespatlles, qüestions personals l’havien obligat a ajornar el viatge que els amics i companys més propers ja havien realitzat dies enrere.\nSense ningú amb qui confessar el seu malestar, va demanar als quatre armaris que el voltaven d’evitar la marea de fotògrafs i periodistes que ben segur l’esperaven a l’aeroport. La resposta va ser freda i contundent: Impossible. El cap del mobiliari va argumentar-li raons de seguretat. Calia seguir la ruta marcada pels protocols aeroportuaris. El protegirien tot el que calgués, però era inevitable travessar pel bell mig de la multitud. El trajecte des que van baixar de l’avió fins a la sortida de l’aeroport va ser un infern. Deixant de banda els que complien amb l’obligació informativa, una gentada d’admiradors bloquejava el pas contínuament. Per un moment es va sentir al límit de la histèria. Quan per fi van aconseguir sortir, va exigir un taxi per ell sol, necessitava imperiosament una estona de solitud.\nL’assolellat dia de maig contrastava amb la nuvolositat que li enterbolia la ment. Va treure lleugerament el cap per la finestreta, maldant perquè la brisa mediterrània, ben carregada de frescor, escampés aquella particular negror. L’esperaven a l’hotel, però encara disposava d’una bona estona i havia demanat al taxista que el portés a fer un vol per la ciutat. L’home l’havia reconegut, òbviament, però per sort semblava prou discret, un paio de poques paraules. En aquells moments hauria estat incapaç de suportar el típic xerraire que t’explica la seva vida i miracles, que per fer-se l’important et surt amb allò de què, en realitat, això del taxi només és un accident, que ell anava per torero, ballarí o astronauta. Però no, res d’això, només el va obsequiar amb un ampli somriure. Fins i tot conduïa el vehicle amb gran serenor, com si es tractés d’una limusina de Hollywood, orgullós de passejar per la ciutat un personatge tan conegut del món de l’espectacle.\nVan endinsar-se a la ciutat per la Gran Via. Les intencions del taxista es van fer cada cop més evidents quan, després de ficar-se pels carrers de l’Eixample, el temple de la Sagrada Família anava prenen forma a mesura que circulaven carrer Sardenya avall. Va alentir la marxa quan ja eren prou a prop per distingir-ne els detalls, però també a prou distància per contemplar la majestuositat que desprèn en la seva totalitat. Davant la ingenuïtat d’aquella actitud, el nostre home va somriure. Era evident que no exercia de simple turista, no volia un recorregut ràpid i típic pels monuments més importants per endur-se un record. Però tampoc calia explicar-li res més, només li va demanar que seguís amb el trajecte. Tot i això, just abans d’arrencar, va admirar bocabadat i en silenci l’obra magna, definitiva, però també inacabada de Gaudí. Per molt que t’hagin explicat, per molt que n’hagis vist mil fotografies, trobar-te-la al davant imposa, i molt. Poques catedrals ofereixen un equilibri tan lleuger, una harmonia tan especial.\nHavia vingut per feina. En el seu darrer guió el personatge central patia un trencament important en la seva vida, i necessitava un lloc on pogués fugir, o millor dit, retornar. Ho havia parlat amb el seu germà, com sempre solien fer un cop escrita la història, i va sorgir la possibilitat d’utilitzar aquesta ciutat. La proposta va entusiasmar les autoritats, rodar una pel•lícula important suposaria una immillorable plataforma publicitària.\nVan seguir direcció oest, absorbits pel trànsit del carrer Mallorca. Poc després, procurant oficiar de la millor manera possible la tasca de guia turístic improvisat, el taxista va repetir la mateixa operació, però ara davant La Pedrera. Aquesta vegada, el somriure va sorgir amb més espontaneïtat, esvaint gairebé definitivament la nuvolositat que el nostre home traginava. La manera com el tractava el taxista, com si fos un turista novell, l’emocionava. El mal humor que havia substituït l’angoixa inicial s’estava fonent com un glaçó exposat a la inclemència del sol d’estiu. Sense saber-ho, aquell l’home li estava mostrant la timidesa de l’amant, la inseguretat del contrari que t’enforteix, però, al mateix temps, també esdevenia la porta d’entrada cap a la seducció. L’encant d’una ciutat comença per la gent que hi viu, i aquell home s’estava oferint amb una naturalitat i senzillesa que el desarmava. Per primera vegada des que havia arribat es sentia còmode. Mica en mica sorgia l’home sensible i creador que l’havia dut fins aquí, el que volia seduir i deixar-se seduir, el que volia establir una relació còmplice amb aquell entorn, l’home apassionat que frisava per enamorar-se. La història que l’obsessionava va aparèixer amb la lucidesa que acompanya els moments d’inspiració.\nVa entrellucar per la finestra com una riuada de gent, vinguts majoritàriament de la part oriental del planeta, envaïen el fascinant edifici. Però necessitava racons més íntims, més personals, llocs on ubicar les situacions d’aquella història. Intuïa on els podria trobar. Va tornar a demanar al conductor que seguís avall.\nVan enfilar direcció Ciutat Vella. Només va caldre trepitjar els carrers del barri gòtic perquè es tornés a capficar plenament en la pel•lícula. Tot allò ja ho coneixia, potser no tan a fons com qualsevol zona de la seva estimada ciutat, que l’havia acollit com a persona i com a artista, però sí en la mesura suficient per apreciar-ne la riquesa, el magnetisme, la càlida llum que acolliria l’esdevenir dels seus personatges. Van circular lentament per la Rambla, fins a vorejar la majestuosa estàtua de Colom, i quan pujaven, a l’alçada de la Plaça Reial, va ser ell qui li demanà d’aturar-se. En aquesta històrica plaça, atapeïda de públic heterogeni, tal com li agradava, havia pensat establir-hi l’epicentre de la història, el pis on residiria el personatge principal. En aquest barri, a l’entorn d’aquesta plaça, naixerien i creixerien la majoria de les relacions, es desenvoluparien les grans passions de la trama, les alegries i tristeses que marcarien la intensitat de la pel•lícula.\nSentia com la ciutat se li estava oferint en tota la seva plenitud, talment una dona regalimant els seus encants, una dona intensa i sensible, fruit d’una maduresa envejable, edificada per una història d’amors i odis, de passions i enveges, de derrotes i rebel•lions, una dona a qui els anys havien concedit un encís senzillament irresistible. Ell s’estava deixant seduir, encantat. No sabia fins a quin punt la culpa era del seu estat d’ànim, rehabilitat gràcies a la franca actitud del seu improvisat guia, però el cert és que el que la ciutat li estava mostrant en aquells moments era capaç d’enamorar al més escèptic. Allò que veia s’estava convertint en l’escenari perfecte.\nEs va incorporar disposat a baixar del cotxe, volia respirar el pes de la història que inundava aquella plaça, passejar per sota els arcs que l’envoltaven, contemplar amb admiració els edificis que en compartien els secrets. Necessitava visualitzar escenes, reconstruir diàlegs, matisar interpretacions. I volia fer-ho des de dins l’escenari, escollit ja definitivament com un personatge més de la pel•lícula. Però es va aturar, segurament el reconeixerien i es trencaria tota la màgia que en aquell moment l’anonimat li atorgava. Desavantatges de ser una cara massa coneguda, massa popular. Es va resignar a contemplar-ho des de dins, però menys estona de la que voldria, es feia tard. Va donar al taxista la direcció de l’hotel.\nFins llavors el taxista s’havia limitat a algunes senzilles orientacions sobre l’itinerari, però mentre tornaven cap a l’hotel, armat de confiança per la llarga estona de trajecte compartit, li va etzibar allò típic de que havia vist totes les seves pel•lícules, que l’admirava molt, i que ja tenia ganes d’arribar a casa aquell vespre per explicar-ho a la dona i als fills, no només que l’havia dut fins l’hotel, sinó que també l’havia passejat per la ciutat, després que ell li demanés, és clar.\nLa sobtada xerrameca el va acomiadar momentàniament de les seves cabòries. El mal humor i l’angoixa només eren un record, i sense gens d’esforç va obsequiar el taxista amb una conversa amena i divertida, desplegant aquell accent tan peculiar que el caracteritzava i acompanyant les paraules amb la seva exagerada però també habitual gesticulació. Va aparèixer el personatge públic al complet, amb totes les particularitats del conjunt esbojarrat que arrossegava la seva fama. Però no va oblidar unes sinceres gràcies pels afalacs, agraint aquell regal de quotidianitat, que li havia ofert una entrada franca i sincera a la ciutat, i li havia retornat l’actitud positiva vers el món que l’envoltava.\nVint minuts després un jove grum l’acompanyava fins el hall de l’hotel, on ja l’estaven esperant. El va rebre un vell conegut.\n-Pedro! Com estàs? Som-hi, que tens a tothom ben impacient.\nVa entrar satisfet, arrossegant aquell somriure ximple que caracteritza els enamorats, però també amb les idees clares, convençut que tenia una bon projecte entre mans. Aquella pel•lícula faria història.