Nova edició dels cursets de cuina Al novembre, parem taula! a la Massana - FÒRUM.ad\nNova edició dels cursets de cuina Al novembre, parem taula! a la Massana\nOn: 22/10/14 14:49\nEl Comú de la Massana organitza un nou cicle de tallers de cuina. Després de comprovar l’èxit de la fórmula de l’any passat, es convoca una nova edició dels tallers Al novembre, parem taula!. Es tracta de sis propostes completament independents perquè cadascú pugui triar en funció dels seus interessos.\n“L’any passat vam tenir llista d’espera i vist el gran interès hem volgut que més persones puguin tenir l’experiència de fer aquests cursos”, ha explicat la consellera de Cultura, Jael Pozo, afegint que “hi haurà sis tallers, amb propostes molt diverses per triar la tendència que més ens interessa, des de la cuina energètica a la cata de vins o la cuina japonesa”.\nUna de les grans novetats és que tres dels tallers estan adreçats als nens i als seus pares. “Es tracta que els nens aprenguin a cuinar diferents plats saludables i divertits però que alhora sàpiguen perquè uns aliments són més sans que altres”, explica la consellera d’Educació, Natàlia Cusnir.\nEl cicle començarà l’11 de novembre de la mà del cuiner Tolisano, del restaurant Món Bohemi, que oferirà un curset centrat en els aperitius i les tapes. Tolisano proposarà platets molt originals i que tothom pot realitzar, perquè els participants puguin preparar pica-piques i sorprendre els amics i familiars.\nTot seguit, el 15 de novembre, arriba el primer taller adreçat als infants i als seus pares. La naturòpata i professora de cuina Pili Borra serà l’encarregada de conduir un taller que oferirà una varietat de platets saludables perquè siguin els nens els que preparin el pica-pica i els acompanyin de còctels sense alcohol. El segon taller infantil serà el 22 de novembre i tractarà sobre les combinacions d’aliments per prendre com a begudes saludables i energètiques. Finalment, la tercera proposta, el 13 de desembre, tindrà com a protagonistes les amanides i els pastissos salats.\nLa naturòpata oferirà un altre taller, en aquest cas adreçat als adults, sobre cuina energètica i biològica, amb la finalitat d’ensenyar a treure profit dels efectes dels aliments per recuperar i mantenir la salut, tot gaudint del plaer de menjar.\nPel que fa a la resta de propostes, el 18 de novembre el cicle compta de nou amb Juan Carlos Valladares, de Sushi and Gong, amb un taller de cuina japonesa. Els alumnes aprendran a fer sushis i makis i a més els podran assaborir els plats que hauran elaborat.\nFinalment la darrera proposta és una cata de vins, amb la participació, de nou, d’Eva López, del restaurant la Torrada. López farà una explicació sobre tot el procés d’ elaboració del vi, les diferències entre els diferents tipus de vi, el perquè dels preus…”Es tracta de tenir un criteri a l’hora d’escollir el vi. El més important és que triïs el vi que a tu t’agrada”, assegura López.\nLes inscripcions ja estan obertes al servei de Tràmits del Comú de la Massana.\nPrevious Post: L’home aïllat a l’hospital està sent tractat per malària\nNext Post: Descomptes d’aparcament per reciclar envasos a Ordino


Jordi Carbonell, combatiu i líric | Serra d\_'Or\nJordi Carbonell, combatiu i líric\nEl passat 22 d’agost ens va deixar Jordi Carbonell. El volem commemorar especialment des de «Serra d’Or» perquè va ser membre del consell de redacció i va col·laborar com a crític teatral a la secció de teatre de la revista durant l’època franquista, un moment molt delicat per a la publicació en català. Així, doncs, publiquem l’entrevista que Miquel-Lluís Muntané li va fer l’any 2007 per a la revista. ‘In Memoriam’.\nS’ha dit sovint que una casa reflecteix amb força fidelitat el tarannà de qui hi habita. No sé si és així en tots els casos, però l’habitatge on ara som confirmaria plenament aquest axioma. Situat en un carrer de trànsit, però aïllat mitjançant unes finestres de doble vidre, respira calma; per les parets, damunt dels mobles, omplint vitrines i prestatges, hi ha traces que delaten una vida viscuda amb intensitat: piles de llibres, revistes, carpetes curulles de notes i documents, cintes de vídeo, plaques commemoratives, objectes artístics i fotografies, moltes fotografies. I és que Jordi Carbonell i de Ballester (Barcelona, 1924) ha estat, i continua sent, tot i l’edat, un home inquiet i actiu, apassionat per les humanitats i apassionat (aferrissadament apassionat, diria jo) pel seu país i per la seva llengua. Però la seva no ha estat una passió de foguerada ni de tertúlia de cafè, sinó que l’ha vehiculada, des de ben jove, a través d’una activitat acadèmica i pública d’una solidesa incontestable. Carbonell ha estat lector de català a la universitat de Liverpool, catedràtic a la de Càller, membre fundador de la Societat Catalana d’Estudis Històrics i de l’Associació Internacional de Llengua i Literatura Catalanes, director de la Gran Enciclopèdia Catalana, secretari de la Secció Filològica de l’Institut d’Estudis Catalans i president honorari de la Universitat Catalana d’Estiu. El 1993 les Publicacions de l’Abadia de Montserrat li dedicaven l’edició d’una Miscel·lània.\nTanmateix, aquesta prolífica activitat intel·lectual no li ha impedit dedicar una part considerable de temps i d’energies a l’acció política; va ser un dels promotors principals de l’Assemblea de Catalunya i, ja en democràcia, va promoure el moviment de Nacionalistes d’Esquerra i va presidir l’Esquerra Republicana de Catalunya. Com a reconeixement a la seva trajectòria, el 1984 li va ser atorgada la Creu de Sant Jordi i el 2001 la Medalla d’Or de la Generalitat. Recentment, Jordi Carbonell ha publicat un poemari que porta el nom d’Hortènsia, l’esposa difunta a la qual el llibre va dedicat. Llegint-lo, trobem que l’home bregat per dècades de docència a les aules i per àrides reunions polítiques s’entendreix fins a escriure: «La nostra Helena és dolça com el son d’un nadó; / quan entra a casa alegre l’emplena de claror.» O bé: «Aire de bon matí, / aire de l’alba: / ran del neguit del cel / un cant de plata.» I és que la sensibilitat és un tot, i qui n’està dotat la pot expressar davant del gos apallissat o del poble sotmès, per la tristesa o per la joia, per la serenor de la pau o pel dolor de la guerra, o per la pura emoció d’admirar la bellesa.\nEn quins temes treballeu, actualment?\nTreballo en l’homenatge a Ramon Aramon i Serra que es prepara amb motiu del centenari. També vaig treballant en les meves memòries; de fet, les començo per la meitat, perquè em va semblar que no tenia interès començar parlant de la meva infantesa i començo per un moment especialment dur, que és quan vaig declarar a la policia en català. Però com que ja tinc vuitanta-quatre anys i, per tant, la meva capacitat de treball no és la mateixa que tenia anys enrere, no vull posar-me cap pressió pel que fa a terminis i m’ho agafo amb tranquil·litat. D’altra banda, també tinc el projecte de treballar en uns reculls d’articles, l’un de caràcter polític i l’altre de textos literaris.\nVolia demanar-vos que em parléssiu una mica de l’Associazione Italiana di Studi Catalani, de la qual vau ser cofundador. En quin moment es troba, quines activitats duu a terme?\nAquesta associació va ser creada ja fa molts anys, i ha arribat a assolir una certa importància. Ha organitzat una sèrie de congressos i és una entitat pluridisciplinària; hi ha llengua i literatura, també hi ha història, art…, però, en aquests moments, els qui la porten la condueixen, sobretot, cap a la banda de la llengua i la literatura. Ara mateix hi ha d’altres associacions de catalanística, com l’alemanya, que passen per un moment més actiu i emprenedor.\nJordi Carbonell. (Foto: Tina Bagué-Arxiu “Serra d’Or”)\nFa pocs mesos que heu publicat Hortènsia, un llibre de poemes que, per a més d’un que no coneixia aquesta faceta vostra, ha estat tota una sorpresa…\nL’Hortènsia era la meva muller. Vam anar junts a la universitat i començàvem a traduir poetes anglesos, entre ells, Edgar Allan Poe, i em van quedar molt, d’ell, aquells mots que diuen: «My darling my darling, my life and my bride», i que vaig posar a l’encapçalament del llibre. Són uns mots que, en un moment determinat de la meva joventut, em van causar una impressió molt forta i m’han quedat lligats a la memòria de la dona amb qui vaig conviure durant cinquanta-cinc anys, i vam compartir interessos literaris, preocupacions polítiques, viatges… i la trobo a faltar molt. El llibre és dedicat a ella, encara que també hi ha poemes que parlen dels fills, de situacions i aspectes que hi guarden relació. De poesia, fa molts anys que n’escric, i continuo escrivint-ne després del llibre. Hi ha èpoques en què ho faig d’una manera més seguida i d’altres més espaiada, depèn de la intensitat del sentiment que m’hi empeny. Per a mi, el sentiment és fonamental en la poesia; desproveïda de sentiment, no la puc concebre.\nAixò em porta a preguntar-vos si hi ha coses que només es poden expressar per mitjà de la poesia o, en tot cas, si la poesia és la millor manera que tenim per a expressar-les…\nPer a mi, sí. Hi ha coses que només es poden dir per mitjà de la poesia. Per a mi, la poesia és sentiment, pensament i forma. I aquests elements s’acumulen en uns certs moments. Jo no sóc un poeta que escriu poesia contínuament, només ho faig quan en sento la necessitat, i l’he sentida en determinats moments de la vida. Però la poesia també és una acumulació de cultura de segles. Hi ha tota una tradició que ens ve de la poesia clàssica grecoromana i de la Bíblia, passant pel renaixement, el romanticisme, i així successivament. I hi ha una tradició pròpia que és molt important: Verdaguer, Costa i Llobera, Maragall, Carner, Sagarra, Riba, Foix, Espriu, Manent, Brossa… Damunt del llit hi tinc un llibre de Joan Vinyoli, que ara llegeixo. Tots aquests poetes els continuo llegint, com també llegeixo Ausiàs March, Roís de Corella, Jordi de Sant Jordi… Són autors que m’han anat deixant un pòsit, com Kavafis, Baudelaire, Poe… I els clàssics: Ovidi, Virgili, Lucreci…\nQuina opinió us mereix la literatura que es fa actualment en llengua catalana?\nCatalunya té la seva potencialitat cultural normal, i la literatura catalana és una literatura normal, des de l’edat mitjana. Fins i tot en els períodes de decadència la literatura catalana no ha deixat de tenir figures d’un cert relleu. Hi ha hagut una continuïtat, i aquesta continuïtat no es trenca pas ara; hi ha autors com en Sànchez Pinyol, o en Jaume Cabré, i d’altres, que s’han traduït a un pila de llengües. Som una literatura europea de bon nivell. La projecció de la literatura catalana a l’exterior és un fenomen important i hauríem de poder-la protegir —i actualment ja es fa— com ho fan els holandesos o els danesos, per exemple. Això és una necessitat per a qualsevol literatura. I la projecció de la literatura catalana ja ve de lluny: Verdaguer va ser traduït a moltes llengües, i Guimerà, també. Catalunya és un país de dimensions mitjanes, i en termes culturals, científics i tecnològics, estaria més endavant encara d’allò que ens correspondria per demografia i per territori. Per tant, no hem de tenir cap mena de complex de poble culturalment mancat d’alè, ben al contrari. I, aquesta convicció, no l’hem de perdre.\nI la situació de la llengua, com la valoreu?\nEl català es troba en un nivell que no és com el neerlandès o el danès, que tenen un estat al darrere, però hi està bastant a prop. No tenim un estat, però tenim unes institucions polítiques que ens proporcionen la possibilitat de promoure la llengua. Hi ha una llei de política lingüística que podria ser ben eficaç, però que malauradament no es compleix prou. El català ha sofert unes repressions violentíssimes; per tant, ara se l’ha d’ajudar amb una certa empenta, amb un suport polític decidit. Històricament, el català ha demostrat una capacitat de resistència extraordinària, ha sobreviscut a situacions ben difícils; però ens ha mancat la capacitat de fer que allò que hem sabut conservar es pogués imposar en la vida normal. I, quan dic imposar, no parlo, evidentment, d’abusar dels altres, però sí que es tracta de consolidar el català com la llengua habitual de comunicació al país. I això es fa a tot arreu: els francesos, que tenen moltíssim més poder polític que els catalans, esmercen grans esforços per promoure el que anomenen la francophonie. Doncs nosaltres no podem renunciar al dret d’aprofitar els recursos que tenim per pal·liar el mal que han fet els llargs períodes de repressió de la llengua. Una altra cosa és la normativització, i aquí sí que, en bona manera, la feina ja està feta; pot necessitar ajustaments i rectificacions, com succeeix amb totes les llengües, però el català disposa de gramàtiques, diccionaris i enciclopèdies…\nQuin seria, doncs, el punt més feble del català, en el moment actual? L’ús social, l’ensenyament, la política lingüística…?\nArrosseguem el problema que la repressió secular que ha patit el català ha marcat la gent, li ha inculcat la por i el complex d’inferioritat. Això comporta coses com, per exemple, la tendència a girar la llengua a la primera de canvi. Hi ha un percentatge important de persones que, així que algú els respon en castellà, passen a parlar-hi totalment en aquesta llengua. És un problema de seguretat, de convenciment. Jo no tinc cap problema per parlar en castellà amb un castellanoparlant que no viu aquí, o que hi acaba d’arribar, igual que ho faria en francès, o en anglès. Però, a algú que fa anys que viu a Catalunya, per què li he de parlar en cap altra llengua que no sigui el català? La repressió ens ha afeblit col·lectivament i el que cal és recuperar el caràcter, el tremp, el sentiment que som un poble com qualsevol altre.\nI, què en penseu, d’aquest desencís sobre la situació política de què parlen alguns, de les crítiques adreçades als polítics?\nD’antuvi, he de dir que aquesta mena de crítiques les he sentides a tot arreu. En tots els països on he viscut, o que conec bastant, hi he sentit comentaris del tipus: «Aquestes coses només poden passar aquí.» I, pel que fa als polítics, crec que criticar-los d’una manera generalitzada és una postura poc intel·ligent; de persones que es dediquen a la política n’hi ha moltes, de procedències i formació molt diverses, d’ideologies molt diferents, i n’hi ha que ens poden agradar més, d’altres no tant, i d’altres gens. El que sí que tenim a Catalunya, per a mi, és un problema de fons, i és que no comptem per a res a Espanya, tret de xuclar-nos els diners. Això s’ha posat de manifest amb els problemes de l’estiu passat: les apagades de llum, els retards dels trens, l’aeroport… L’Estat espanyol no ens retorna, ni de bon tros, el que necessitem en infraestructures, i ja no cal ni parlar del suport a les qüestions lingüístiques i culturals, en què no solament no ens ajuda, sinó que ens posa bastons a les rodes. Només cal veure el paper que té l’Institut Cervantes, que s’ocupa només del castellà, i és que de la diversitat en parlen quan els convé però, a la pràctica, no se la creuen.\nEn aquest marc, quin paper augureu al fenomen migratori? Com incideix i com incidirà en el futur en la societat catalana?\nLa immigració és una realitat, i com a tal l’hem d’assumir i l’hem d’incorporar. Crec que una integració satisfactòria només es pot fer des d’una acció política decidida, i per això la competència en immigració és una de les necessitats més importants que té aquest país. Contra el que pugui semblar, Catalunya, tot i les seves limitacions de poder polític, està en millors condicions per a aconseguir-ho del que ho estan d’altres països. Estats com França o la Gran Bretanya no tenen tradició d’incorporació de nouvinguts, mentre que aquí, tradicionalment, hem anat incorporant, cíclicament, col·lectius nombrosos de població immigrada. La nostra no és una identitat feta de puresa ètnica; som un país de pas i ho hem estat sempre. Un país geogràficament situat de cara a Europa, amb comunicacions fàcils i una mar que ha estat, secularment, una via de comunicació important amb l’exterior i dins mateix dels Països Catalans. La capacitat per a integrar la població immigrada és més gran en un país acostumat a fer-ho que no pas en un país on l’estranger es rebutja. La tradició britànica, per exemple, és profundament democràtica, però no és una tradició de barreja; la nostra, sí. A Catalunya sempre s’han acabat imposant els eixos fonamentals de la catalanitat.\nPer acabar aquesta conversa, m’agradaria que em diguéssiu alguna cosa del vostre avi, l’escultor Pere Carbonell i Huguet. Quins records en teniu?\nDe records en tinc pocs, perquè va morir que jo encara no havia fet quatre anys. Recordo que em somreia i em deia coses, i que m’agafava per aixecar-me enlaire. De més gran, vaig anar coneixent més coses de l’avi com a escultor. Era un home d’una gran cultura, que es va formar a l’Escola de Belles Arts i que es va relacionar molt amb els ambients artístics de la seva època. Va ser professor a l’escola de Llotja i, estèticament, es va moure dins uns paràmetres propers al Noucentisme, tot i que era d’una generació més propera al Modernisme. Hi ha obres seves a diferents ciutats; a Barcelona n’hi ha al parc de la Ciutadella, a la catedral, al Palau de Justícia… També n’hi ha a Santo Domingo, on hi ha el sepulcre de Cristòfol Colom. Tot i haver-lo conegut tan poc, l’avi Pere el recordo sovint, amb un gran afecte, i m’agrada parlar-ne, perquè em sembla que, per l’obra que va deixar, les generacions actuals l’haurien de conèixer més.


Jordi Navarro: Pobresa energètica i capitalisme\nPobresa energètica i capitalisme\nA Barcelona, la Federació d'Associacions de Veïns (una federació molt canyera de la qual n'hauríem d'aprendre a Girona) ha organitzat un curs sobre pobresa energètica. En el curs s'ensenyarà a interpretar una factura de la llum i a donar eines i claus per estalviar, ser més eficients i a combatre els abusos de les grans companyies. A Girona, l'Ajuntament, a través de la Taula per la Pobresa Energètica, ha organitzat un curs obert a entitats, que va en la mateixa línia del que es farà a Barcelona.\nLa pobresa energètica és un fenomen que existeix des de fa anys i panys, no és nou, però la fase del capitalisme anomenada "crisi", ha disparat el nombre de casos. La raó de fons rau en el model estructural i en el model energètic. El capitalisme senil va optar per privatitzar l'energia i les empreses privades han fet l'agost mentre són incapaces d'afrontar la crisi climàtica i energètica a què ens estem abocant i la fallida de les classes populars, abocades a un context de misèria.\nCombatre tota aquesta realitat és una tasca colossal que des de l'esquerra anticapitalista s'afronta com es pot, és a dir, amb mancances i sense perspectives de solució a curt-mitjà termini. Però es poden fer coses. Mobilitzar-se contra el model energètic actual (MAT, nuclears, consells d'administració opacs, l'oligopoli elèctric...) o fent actes de protesta de tot tipus davant les seus de les grans companyies. També es pot donar suport a Som Energia i a totes les experiències cooperatives que emulen els models nòrdics; i es pot potenciar la informació a través de cursos. Les persones paguen factures elevades perquè les empreses no donen claus i pistes per estalviar i ser més eficients.\nTanmateix, el problema de fons és molt més greu. Com diu l'Antonio Turiel, el col·lapse dels recursos ens aboca a un context de crisi i caos que convertirà l'actual crisi econòmica en un compte de fades. Per això ens cal fer una transició energètica, que serà complexa i difícil, però de la qual no ens podem escapar. Convé tenir-ho present, també des dels ajuntaments, la tasca dels quals hauria de ser estar al cantó de les persones, no fer-los promeses electorals que no es poden complir.


300 fronterers de l'Alt Urgell demanen a Marsol poder gaudir dels descomptes en els pàrquings comunals - La Valira\n300 fronterers de l’Alt Urgell demanen a Marsol poder gaudir dels descomptes en els pàrquings comunals\nGairebé 6.100 persones han signat, a través de la plataforma Change.org, la petició perquè la majoria comunal rectifiqui i recuperi la gratuïtat de la primera mitja hora als aparcaments comunals. Així n’han informat els consellers de Partit Socialdemòcrata + Independents al Comú d’Andorra la Vella aquest dijous en roda de premsa, en la que també han agraït l’elevada participació ciutadana. En aquest punt, el conseller Sergi González ha apuntat que en les darreres eleccions comunals tan sols es van emetre 4.030 vots.\nLa campanya es va engegar el passat 5 de gener i aquest dimecres es comptaven un total de 6.090 signatures, de les quals 5.600 d’habitants del país. Gairebé la meitat del total de les firmes, unes 3.000, provenen d’Andorra la Vella; 500 d’Escaldes-Engordany; 400 d’Encamp; 300 de la Massana; 200 de Sant Julià de Lòria; i un centenar d’Ordino.\nTambé es comptabilitzen més de 300 signatures rebudes de l’Alt Urgell, que correspondrien a treballadors transfronterers que no poden accedir a la targeta PK (amb la qual es pot gaudir d’una primera hora gratuïta i una tarifa inferior a la normal), i, per tant, es troben “doblement afectats”, ha subratllat la consellera Lídia Samarra.\nPer la seva part, la cònsol Conxita Marsol ha respost que és una decisió ferma i meditada i que està presa per una taula de Mobilitat en la qual es va presentar la mesura per reduir el trànsit. Marsol ha expressat que li agradaria també que Escaldes-Engordany la implementés.\n3 comentaris a “300 fronterers de l’Alt Urgell demanen a Marsol poder gaudir dels descomptes en els pàrquings comunals”\n18 de febrer de 2022 a les 9:58 am\nLlavors a l’Alt Urgell també deixaran aparcar gratuitament als andorrans??\n18 de febrer de 2022 a les 11:41 pm\nPero com es pot tenir,tanta cara!!Si voleu tambe us paguem el dinar…A sobre que tenen feina,descontents… A mi a la Seu,em posen multa si baixo a comprar i jo deixo diners,els fronterers els diners que cobren,marxen de pais…\n19 de febrer de 2022 a les 12:26 pm\nI ens faran descompte als andorrans al tunel del Cadi, igual que els de La Ser?


Vilafranca celebra el 775 aniversari de la seua Carta Pobla entregant la medalla de la Vila a la Unió Musical de Vilafranca i amb una conferència de Josep Monferrer sobre Blasco de Alagón | DiaDia\nInici Maestrat Albocàsser Vilafranca celebra el 775 aniversari de la seua Carta Pobla entregant la...\nVilafranca celebra el 775 aniversari de la seua Carta Pobla entregant la medalla de la Vila a la Unió Musical de Vilafranca i amb una conferència de Josep Monferrer sobre Blasco de Alagón\nVilafranca ha celebrat aquest matí l’acte de commemoració del 775 aniversari de concessió de la Carta Pobla a la localitat, per part del noble aragonés Blasco de Alagón. A les sales gòtiques de l’Ajuntament de Vilafranca l’alcalde la població, Óscar Tena, ha lliurat a la Unió Musical de Vilafranca de la Medalla de la Vila. Es tracta d’una distinció que reconeix aquelles persones o entitats que hagen destacat en la promoció, difusió o treball per la Vila. La medalla, que reprodueix l’escut de la localitat, l’ha recollit el president de la Unió Musical de Vilafranca, Ramon Andrés.\nÓscar Tena ha destacat que la UMV és l’associació en actiu més antiga del municipi, remuntant-se la seua fundació a 1928 . Tena ha destacat que la “banda ” de música ha format a centenars de músics ha portat el nom del poble per tot el país i ha permés que nombrosos músics es troben en l’actualitat en orquestres internacionals i nacionals o es dediquen professionalment a l’activitat musical.\nEl president de la UMV, Ramon Andrés, ha incidit que l’agrupació s’ha adaptat als temps passant de tenir un paper rellevant en els actes i festes de la localitat a oferir concerts que cada vegada busquen incrementar la qualitat musical i interpretativa. Andrés ha definit que aquest canvi ha anat associat a la batuta de Pau Monfort en els últims 25 anys.\n– Premi d’investigació Marcelino Andrés\nEn l’acte l’alcalde de Vilafranca ha avançat que l’Ajuntament crearà un premi que reconeixerà la millor investigació sobre Vilafranca a Màster final de carrera o projectes de recerca. El premi portarà el nom d’Explorador Andrés, evocant l’explorador vilafranquí que va recórrer Àfrica al segle XIX.\n-Exposició sobre les Cartes Pobla\nDins dels actes commemoratius del 775 Aniversari de la Carta Pobla des d’avui es poden visitar a l’Ajuntament de Vilafranca dues exposicions sobre les cartes de població del Maestrat i la batllia de Cantavella. Aquestes mostres han estat cedides pel Centre d’Estudis del Maestrat i pel Centre d’Estudis de la Iglesuela. L’alcalde de Vilafranca ha agraït a ambdues entitats seva col · laboració.\n– Conferència de Josep Monferrer\nL’historiador Josep Monferrer ha evocat la figura de Blasco d’Alagó, en una conferència que ha servit per contextualitzar la data que se celebrava. Monferrer ha assenyalat que Blasco d’Alagó va permetre que Vilafranca fos un poble franc i lliure d’impostos, aspecte clau en el seu desenvolupament. En Blasc d’Alagó va signar la carta de població el 7 febrer 1239. En finalitzar la seua conferència l’historiador ha lliurat a l’alcalde de Vilafranca uns documents originals del segle XIX. En ells veïns de la Vila sol·liciten al Ministeri de Marina permís per talar arbres en els boscos de la seva propietat. Tena ha agraït aquesta donació. L’acte, conduït per Guillem Monferrer, ha finalitzat amb la interpretació de l’ himne a Vilafranca, cantat per Raúl Sirvent amb l’acompanyament musical del quartet de clarinets de la Unió Musical de Vilafranca.\nL’acte ha comptat amb la presència dels representants de les associacions del municipi, la corporació, alcaldes de pobles veïns i el vicepresident de la Diputació.\n– Contacontes i trobada d’associacions.\nAquesta tarda s’ha celebrat un contacontes a càrrec de Felip Kervarec que ha explicat als infants de Vilafranca l’origen de la Carta Pobla de Vilafranca. La jornada finalitzarà amb una trobada d’associacions en què es posaran en comú propostes per elaborar un programa de celebració del 775 Aniversari de Vilafranca.


Vaga a l'empresa Transports Flix d'Esparreguera\nLa representació legal dels treballadors i treballadores de Transportes Flix ha convocat vaga els dies del 16 al 20 de juliol de 2018. La negativa de l’empresa que el nostre assessor de CCOO estigui a les reunions de negociació ha portat a un carreró sense sortida, que el conjunt de la plantilla no està disposat a acceptar.\nDavant d’aquesta situació els treballadors i treballadores reunits en assemblea, van decidir per majoria absoluta convocar vaga de 5 dies. Dilluns 9 de juliol es trobaran les parts al Tribunal Laboral de Catalunya, per acordar una sortida pactada. En cas que no hi hagi acord la proposta de vaga tirarà endavant.\nL’empresa Transportes Flix, del Sector de Carretera del Baix Llobregat, des de fa temps incompleix de forma reiterada el Conveni col·lectiu de transports per carretera i logística de la província de Barcelona.


La carretera | Gloria Condal\n← El Palau de la Lluna\nMás allá de Rangun →\nPublicat el 14 febrer 2008 per Gloria Condal\nL’autor de “The road”, Cormac McCarthy, un veterà escriptor nord-americà nascut el 1933, és el mateix autor del llibre No country for old men, en el qual es basa la pel·lícula dels germans Coen i que compta amb l’exitosa participació de Javier Bardem.\nLes 236 pàgines del llibre que ha fet Edicions 62 narren amb senzillesa un viatge per carretera d’un pare i el seu fill. Al cap de poques pàgines d’haver-lo iniciat, ens adonem que allò no és una excursió a peu per paisatges coneguts, sinó un recorregut que amb prou feines sabem on comença i, això sí, no sabem on acaba, ni quan. Un viatge des de les muntanyes del nord fins a les platges del sud a través d’un país sense color i sense olor. Paisatges cremats, ressecs, erms. Fred, pluges i neus. Poca gent, i sempre amb por que apareguin i els facin mal. Un únic objectiu, cobrir les necessitats vitals: menjar i dormir.\nEl dia a dia d’un home que ho fa tot per un fill i d’un fill que no ha conegut res més que el profund amor del seu pare. Poques explicacions del desastre sobrevingut. Una catàtrofe natural, un cataclisme provocat pels éssers humans… tant se val. Enmig d’un món on els pocs que queden lluiten per sobreviure, la recerca d’altres, “els homes del foc”, que, com ells, encara creguin en l’esperança.\nM’ha fet pensat en una novel·la de ciència ficció que vaig llegir l’any 2000, en anglès, The stand, d’Stephen King, de 1141 pàgines (!). Una grip sortida involuntàriament d’uns laboratoris americans mata el 95% de la població mundial i els supervivents que queden, intenten sobreviure. La diferència, però, és clara: aquí és petit format i perceps els sentiments a flor de pell.\nAquesta entrada s'ha publicat en Llibres i etiquetada amb carretera, coen, cormac mccarthy, Javier Bardem, llibre, road. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


La Champions League 2019/20 comença a agafar forma\nUn total de 25 equips, inclòs el FC Barcelona, ja s’han classificat per a la fase de grups de la propera edició de la màxima competició continental\nLa Champions League 2019/20 comença a agafar forma. I és que ja es coneixen els 25 equips que s’han classificat de manera directa per a la propera fase de grups de la màxima competició continental.\nAquests són els quatre primers classificats de la Lliga espanyola, la Premier League, la Bundesliga i la Serie A, així com també els dos primers de França, Russia i els campions de les lligues de Portugal, Bèlgica, Ucraïna, Turquía i Àustria.\nLa Liga: FC Barcelona, Atlètic de Madrid, Reial Madrid i València\nPremier League: Manchester City, Liverpool, Chelsea i Tottenham\nSerie A: Juventus, Nàpols, Atalanta, Inter de Milà\nBundesliga: Bayern de Múnic, Borussia Dortmund, Leipzig i Bayer Leverkusen\nLigue 1: PSG i Lille\nLliga belga: Genk\nLliga russa: Zenit, Lokomotiv de Moscou\nLliga ucraïnesa: Shakhtar Donetsk\nLliga turca: Galatasaray\nLliga austríaca: Salzburg\nD’aquests equips, cal especificar que el Salzburg entrarà de manera directa a la fase de grups després que la final de la Champions League 2018/19 la disputin el Liverpool i Tottenham, equips ja classificats pels seus mèrits a la Premier League – segon i quart classificat respectivament.\nCal recordar, que a aquests 25 equips ja classificats s’haurà de sumar el campió de l’Europa League, que es coneixerà aquest dimecres. Arsenal i Chelsea es disputaran el títol a Bakú. Si l’Arsenal es proclama campió, la propera edició de la màxima competició continental tindrà cinc equips anglesos, però si el Chelsea n’és el vencedor, la plaça aconseguida per l’equip londinenc a la Premier League, anirà a parar a l’Olympique de Lió, tercer classificat a la lliga francesa.


Art digital d'avantguarda en un cicle virtual a l'EPS\nMarc Marzenit clourà una sèrie de xerrades en línia que arrenca aquest dimarts\nInstal·lació interactiva per a famílies de Rikic / Foto: https://monicarikic.com/work/\nCareer Planninng amb artistes d'èxit\nEl productor musical lleidatà Marc Marzenit serà l'encarregat de cloure un cicle de conferències virtuals a l'Escola Politècnica Superior (EPS) de la Universitat de Lleida (UdL) sobre art digital d'avantguarda. L'activitat que arrenca aquest dimarts, batejada com Career Planning, consisteix en quatre videoconferències des del campus Virtual de la UdL amb professionals d'èxit que també es volen obrir a l'alumnat de batxillerat i dels cicles formatius de grau superior artístics.\nLa iniciativa neix en el marc de l'assignatura d'Art i Disseny Digital del Grau en Disseny Digital i Tecnologies Creatives, coordinada pel professor i artista Albert Barqué-Duran. També hi prendran part l'artista i codificadora creativa Mónica Rikic, el dibuixant Chamo San i l'estudi de disseny Domestic Data Streamers. Tots ells parlaran de la seua trajectòria i la forma en què treballen.\nEls encarregats d'obrir foc seran els membres del col·lectiu de dissenyadors i investigadors de Barcelona Domestic Data Streamers. Serà aquest dimarts, 19 de maig, a les 18.00h. "El seu èxit es troba en la capacitat de barrejar tarannàs, combinar disciplines i ser molt originals", destaca Barqué-Duran.\nL'endemà, dimecres 20, a partir de les 17.00h, serà el torn de Chamo San. El seu treball personal se centra en el camp artístic del dibuix i la il·lustració, tot i que també experimenta amb altres tècniques com la fotografia o la instal·lació. Forma part del col·lectiu Penique productions que realitza instal·lacions temporals amb inflables de color que ocupen per complet espais, dotant-los d'una nova identitat.\nDijous 21 de maig a les 15.00h prendrà el relleu l'artista Mónica Rikic, que centra la seua pràctica en codi, electrònica i objectes no digitals per a crear projectes interactius sovint emmarcats com a jocs experimentals. Està interessada en l'impacte social de la tecnologia, la convivència home-màquina i la reapropiació de sistemes i dispositius tecnològics, per a manipular-los i repensar-los a través de l'art.\nEl compositor i productor Marc Marzenit tancarà el cicle divendres 22 de maig a les 15.00h. "En les seues produccions i directes campa un techno anabòlic, explosiu en progressió i èpic però alhora íntim. El seu major mèrit és haver sabut dotar-lo d'un sentit i sensibilitat poc habitual i fins i tot paradoxal", destaca el professor Albert Barqué-Duran.


Bombers i el Banc de Sang sumen 73 donacions a Martorell – La Bústia\nPer Redacció / La Bústia 5 de març de 2020 a les 7:00 0 371 Visites\nA més obté 13 oferiments en una jornada al Centre Cultural amb el suport de Creu Roja Baix Llobregat Nord\n73 donacions i 13 oferiments. Aquest és el recompte final de la campanya ‘Els Bombers t’acompanyen a donar sang’ que va tenir lloc ahir a Martorell. La campanya, que arriba a la sisena edició, té el suport del Banc de Sang i Teixits i Creu Roja Baix Llobregat Nord.\nLa jornada solidària va tenir lloc al Centre Cultural. A la plaça de les Cultues, els bombers van fer una exhibició d’una excarceració en cas d’accident de trànsit amb una víctima. Els infants han pogut accedir als camions de bombers i en els tallers de dibuix a càrrec de Creu Roja,\n“Com a bombers som testimonis de persones que necessiten sang. Volem aportar el nostre gra de sorra i donem un cop de mà”, assegura el bomber de Martorell, Marc Muntaner.\nLa campanya ha començat a Martorell i tindrà continuïtat en 34 municipis més arreu de Catalunya.\nFotografia: Els bombers han fet una exhibició d’una excarceració [Bombers]\nEls assistents van poder provar-se la roba de bomber [Bombers]\nEls bombers han fet un seguit d’exhibicions simbòliques [Bombers]


Espai Menut | El primer Rondaller de Benicarló treu el teatre al carrer\nBenicarló estrena aquest estiu un cicle de teatre de carrer en què també es cola la música de cinema. Sota el nom de Rondaller, nou companyies nacionals (Catalunya, Andalusia i Comunitat Valenciana) i internacionals (Argentina, França i Bèlgica) convertiran diversos espais urbans de la localitat del Baix Maestrat en un gran escenari del 25 de juliol al 11 d’agost. Espectacles per a tots els públics (uns més que altres) i per a tots els gustos.\nTrobaràs des del clown clàssic de Chacovachi (un dels pallassos més reconeguts i que ha creat escola a Amèrica Llatina), amb crítica social darrere d’una enorme somriure, a acrobàcies impossibles. I provocació de la sana, de la donar un cop de riallada, o dues, o tres. Que si una cançó de l’estiu, que si un senyor que s’ensopega fins amb la seua ombra… vaja, que amb Rondaller la diversió està garantida.\nI, compte, perquè potser fins et trobes uns súper herois una mica estranys en una cercavila d’allò més estrafolari. Amb tots aquests ingredients, no és estrany que el Rondaller ofereixi fins a nou boníssims motius per visitar Benicarló.\nProgramació, espectacles i companyies\nCompanyia: Chacovachi (Argentina)\nDia: dimecres 25\nLloc: Plaça de Sant Bartomeu\nSinopsi: Compte! Un pallasso dolent pot arruïnar la vida! Espectacle que emociona, transforma i crema, ple de rialles, somriures i rialles, mostra a un pallasso autèntic, trencant amb tots els codis tradicionals dels clowns, en la seva lluita per entretenir sense estupidizar i sobreviure en l’intent. La crítica social darrera d’un nas de pallasso.\nCompanyia: Bot Project (Catalunya)\nDia: dissabte 28\nLloc: Plaça dels Mestres del Temple.\nSinopsi: acrobàcies, equilibris i salts en un espectacle de trampolí ple de diversió. Dos homes suspesos en l’aire es disposen a tirar-se a la piscina amb la seriositat i la rigidesa que assenyala el guió. En un primer moment tot surt com estava previst, però aviat una ànsia de rebel·lió s’apodera dels protagonistes d’aquesta història.\nCompanyia: Banda de Música de l’Associació Musical Ciutat de Benicarló\nDia: diumenge 29\nSinopsi: un viatge per la música de les grans pel·lícules de la història del cinema de la mà de la banda municipal.\nFLASH (Forces de la Llum Associació de Súper Herois)\nCompanyia: Més Tumacat (Catalunya)\nDia: dimecres 1 (agost)\nLloc: Plaça de Sant Bartomeu Sinopsi: quan pensaves que ho havies vist tot, quan creies que tot estava perdut, quan creies que els súper herois eren pura ficció, arriba FLASH … Circ, malabars, acció, música, humor, confetti, globus gegants … Espectacle itinerant ple d’aventura.\nCompanyia: Mumusic Circus (França)\nLloc: Plaça dels Mestres del Temple\nSinopsi: un espectacle fresc i divertit de circ contemporani i música en directe. Obra en què es barreja l’acrobàcia, el màstil xinès, les verticals més atrevides, la música en directe i moltes sorpreses més. Seieu i disfruteu de les excèntriques maneres que ens proposen aquests personatges, l’únic duo que són d’on van.\nCompanyia: Gilles Remy (França)\nDia: dimecres 8\nLloc: Plaça Sant Bartomeu\nSinopsi: té un posat elegant: barret, vestit, corbata… però es fa un embolic, cau i … et voilà. Comença l’espectacle. Se li enreden els peus amb els tirants, pateix tot tipus de contratemps, patatam, caiguda i catàstrofe … I tornem-hi.\nCompanyia: Passabarret (Catalunya)\nDia: dijous 9\nSinopsi: quatre pallassos amb un passat fosc arriben per oferir l’espectacle de circ de la seua vida, aquest que els permetrà tornar a formar part de la societat. Circ, clown i humor per a tots els públics que ret homenatge a les gairebé desaparegudes troupes de pallassos, però amb una posada en escena contemporània: malabars, humor absurd, acrobàcies i música en directe arrodoneixen l’espectacle.\nCompanyia: Animasur (Andalusia)\nDia: divendres 10\nSinopsi: Vols sortir en el videoclip de la cançó de l’estiu? Doncs aquest és el teu lloc perquè Animasur busca extres per participar en aquest …, com diríem, estrambòtic projecte. Un cantant de tupè que es creu una superestrella, una xica que també es creu a saber què, un director una mica despistat … i la col·laboració del públic, és clar. Amb aquestos farsants l’únic que és clar és que et rius.\nCompanyia: Paki Paya (Catalunya / Bèlgica)\nSinopsi: un espectacle de circ, rock and roll i molta adrenalina. A la recerca de la parella ideal, Tony Fumé triarà una “pobra voluntària” perquè face realitat els seus deliris més estrafolaris. Quadre aeri o pal xinès, tot és possible en els braços del seductor Tony. Humor, complicitat, risc i emoció.\nAquesta entrada va ser postejada en Espectacles, Teatre i etiquetada com Animasur, Asociación Musical Ciudad de Benicarló, Bot Project, Chacovachi, ciclo de teatro de calle, Gilles Remy, Més Tumacat, Mumusic Circus, Paki Paya, Passabarret, Programación, Rondaller per Espai Menut. Bookmark the permalink.


Edición del miércoles, 29 mayo 2013, página 6 - Hemeroteca - Lavanguardia.es\nEdición del miércoles, 29 mayo 2013, página 6\n6C ultura|s La Vanguardia Dimecres, 29 maig 2013 ESCRIPTURES Escriptures Europadel’EstAssistimalapublicaciód’obresambientades alspaïsosdel’antictelód’acer;aquestesduesnovel·lesretraten, cadascunaalasevamanera,unaexistènciasemprevigilada Lavida d’amagat ISABEL GÓMEZ MELENCHÓN Totes les utopies constitueixen alhora camps de concentració. La contundència de l’afirmació no és nostra,sinó de l’arquitecte KamilModracek,àlter ego de l’es- criptortxecJiriKratochviliprota- gonista d’una de les seves no- vel·les, recentment publicada al nostre país. La promesa de Kamil Modracek,juntament amb Algun diaens ho explicarem tot, de l’ale- manya Daniela Krien,s’afegeixen alaproducció que en els últims tempsestà mirant al’altre costat del teló d’acer, per explicar el que s’hi va viure durant els anys de l’anomenat socialisme real.Molt diferents entre si, les dues no- vel·les aconsegueixen transmetre l’atmosferad’aquells anys de si- lencisidesconfiances,devidesvis- cudes d’amagat. Idecom es va es- fondrar tot gairebé de cop, com un castell de cartes. Camps de concentració,també mentals. Les novel·les de Jiri Kra- tochvil van circular en fotocòpies fins alacaiguda del mur de Berlín, inovaser fins aleshores, quan ja tenia 50 anys, quan va publicar la seva primera novel·la. Pocs com aquest autortxec han plasmat la paranoia del règim comunista, i pocs tambéhan convertit aquest material en humornegre, molt ne- gre. Considerat un autor postmo- dern,Kratochvil crea ales seves novel·les una realitat pròpia feta de sàtira,ironia, elements del rea- lisme màgic, del thriller idelano- vel·la psicològica. Conegut sobre- tot per la seva trilogia formada per La novela del oso, En mitad de la nocheuncantoiAvión,lasevaobra és inseparable de la seva ciutat, Brno. Allà exerceix com aarquitecte Kamil Modracek,elprotagonista de la seva segona novel·la publica- da al nostre país.Modracek tenia aspiracions, volia aixecar una obra que valgués la pena conservar, pe- ròdesprés dela guerraes veu obli- gat aconstruir cases horribles per agent amb possibles i, després, a projectar blocs d’habitatges, a “en- caixar en les formes arquitectòni- questradicionals,nacionals,lanos- tra nova manera de pensar revolu- cionària”, tal com ho defineix un policia en un interrogatori. Perquè l’arquitecte té una germana artista que comet el pecat d’inclinar-se perl’abstracció, is’had’encarregar devigilar-la.Resdel’altremón:tot- hom espia tothom aTxecoslovà- quia alsanys cinquanta. Fins que undialasevagermanamoramans delapolicia.L’arquitectejuraven- jar-la, mentre se li presenta l’oca- siódelaseva vida per construir PATROCINAT PER “Arribarà un dia que l’ordre socialista serà tan fort que podrà suportar la veritat”, ironitza Kratochvil Decoració d’un apartament aBerlín Est als anys setanta VERONIQUE DURRUTY /GETTY


Els projectes de 2n: 2014\nA 2n TREBALLEM AMB LA BEEBOT\nDimarts vàrem estrenar-nos amb la robòtica, fent servir per primer cop la Beebot.\nLa vàrem programar perquè ens ajudés a construir frases.\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 12:34 Cap comentari:\nAvui aprofitant el viatge a Campdevànol, també hem anat a visitar la residència dels avis. Allà treballen la mare de la Ivet i la mare d'en Jordi. Hem pogut veure com viuen els avis, hem parlat amb ells i alguns, fins i tot els hem ajudat a pintar. Ens ha agradat molt!!!! Moltes gràcies!!!\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 23:16 Cap comentari:\nContinuem visitant els llocs de treball dels nostres pares. Avui hem anat a l'hospital de Campdevànol, allà hi treballa el pare de la Fàtima i el pare de la Ivet.\nEl doctor Alcalà i el doctor Alegre ens han recordar totes les coses que calia per mantenir el nostre cos sa: alimentació, exercici.... després ens han ensenyar l'hospital i el que ens ha agradat molt ha estat veure el cor dels nostres companys. Moltes gràcies!!! Hem après moltes coses.\nUNA MESTRA DE L'ESCOLA\nAvui ha vingut la Magda, la mare de la Sívia, i ens ha explicat quines classes feia a l'escola; però ens ha agradat molt els videos que ens ha portat de quan nosaltres feiem P5. Com hem canviat!!! deiem tots i que bé que ens ho passàvem cantant i ballant cançons en anglès. Gràcies Magda!!\nHEM VISITAT ELS MOSSOS\nAvui hem anat a veure la comisaria dels mosssos. Tots anàvem molt il.lusionats i al mateix temps molt nerviosos. Ens ha agradat tot el que ens ha explicat l'Olga, veure el cotxe i totes les instal.lacions. Posar-nos l'armilla i el casc ha estat molt emocionant. Gràcies, moltes gràcies!!!\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 19:13 Cap comentari:\nAvui una nova visita. Hem conegut un altre feina. Hem quedat bocabadats de veure el magatzem amb tants i tants objectes. Hem vist cotxets, nines, estris d'ecola.... En Lluís ens ha ensenyat i explicat com eren els telèfons d'abans, els molinets de cafè, les calculadores, les pilotes de futbol..... i ens ha explicat com treballa i com li agrada la seva feina. Moltes gràcies per invitar-nos i moltes gràcies pel detallet.\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 19:58 Cap comentari:\nAvui hem visitat la fusteria del pare de l'Oriol. Hem caminat una bona estona, però ha valgut la pena, doncs hem après moltes coses. Ens ha explicat com treballa la fusta i també ens ha ensenyat totes les eines que feien servir abans els fusters, quan no hi havia màquines. Ens ha explicat que hi ha diferents tipus de fustes i el que ens ha agradat molt, ha estat veure com sortien les vilordes del ribot. A l'hora de marxar ens ha vingut a dir adéu la gossa de l'Oriol. Moltes gràcies!!!!\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 19:51 1 comentari:\nENS VISITEN MÉS PARES I MARES\nAvui ens ha vingut a explicar la seva feina, el pare d'en Ricard i en Pau. Ha vingut acompanyat amb un carro, sacs i un munt d'eines. Tots teniem curiositat per veure què faria.\nDesprés d'explicar-nos quina era la seva feina, hem sortit a la terrassa i allà ens ha fet una demostració de com fa la feina.\nMireu com treballa!! Nosaltres molt atents.\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 0:20 Cap comentari:\nA 2n TREBALLEM AMB LA BEEBOT Dimarts vàrem estre...


L’ePèrgam és l’aplicació de gestió de les biblioteques escolars que ofereix el Departament d’Ensenyament. L’institut d’Alella forma part, doncs, d’una gran xarxa de biblioteques escolars.\nGràcias a l’ePèrgam, podem catalogar el material del que disposa la biblioteca del nostre centre, realitzar consultes dels llibres, gestionar el préstec, confeccionar guies de lectura, fer recomanacions de lectures i moltes coses més.\nEls enllaços següents aporten informació complementària sobre aquest aplicatiu:\nACCÈS AL CATÀLEG DES DE LA NOVA WEB DE L’INS ALELLA\nTUTORIAL: COM CERCAR UN DOCUMENT AL CATÀLEG EPÈRGAM\nPodem accedir al catàleg des d’aquí.\nFent clic a la imatge es pot accedir al Mapa de biblioteques escolars de Catalunya.\nLocalització de l’institut d’Alella al mapa de biblioteques escolars


Quines funcions té la teràpia de parelles? - ISEP Clinic\nPsicòleg a Domicili\nLogopèdia de veu\nRehabilitació de trastorns de la parla\nNeuropsicología Infantil Juvenil\nPsiquiatria Infantil Juvenil\nMètodes i Tècniques d’Estudi\nQuines funcions té el terapeuta de parella?\nEnsenya i guia a la parella en noves eines de comunicació, solució de problemes i expressió d’aspectes positius i negatius.\nQuan hem d’anar a terapia de parella?\nQuan la parella detecti que existeixen excessives desavinences conjugals que dificulten la comunicació i afavoreixen el distanciament, que provoca insatisfacció en la relació. O bé, quan la parella ha comentat la possibilitat de separar-se però volen buscar una alternativa abans de prendre la decisió.\nMotius per anar a teràpia\nProblemes de comunicació\nAlgun membre de la parella o tots dos la veuen escassa o bé plena de discussions i retrets.\nProblemes a l'hora de decidir o resoldre situacions\nIncapacitat per resoldre o fer front a diverses situacions que es presenten en el seu dia a dia.\nFactors estressants externs han provocat distanciament i pèrdua de l’espai personal.\nCom infidelitat o esdeveniments familiars, entre d’altres, que poden desgastar la relació.\nCom treballa el terapeuta de parella?\nEn primer lloc se centra en la demanda de la parella i intenta avaluar els diferents aspectes que interfereixen en la relació. Això ho durà a terme mitjançant entrevistes individuals i conjuntes, que li permetran establir la relació terapèutica per marcar objectius.\nPer a la consecució d’aquests objectius, el terapeuta plantejarà alguns exercicis i tasques que la parella haurà de practicar a casa, perquè tant els èxits com les dificultats s’adaptin al context natural de la relació.\nISEP Clínic Castelldefels està al teu costat des de fa 30 anys i compta amb un complert equip professional que treballa conjuntament per millorar el teu benestar. L’atenció multidisciplinar ens donarà una completa visió del teu cas per dissenyar l’estrategia de recuperació més adient. Per nosaltres ets únic.\nISEP CLINIC CASTELLDEFELS | C/ Dr. Flemimg 26-28 1r 2a, 08860, Castelldefels, Barcelona | Telèfon: 93 636 77 83


Baldoví: “S’ha de saber que els mateixos que emparen als corruptes són els qui han negat 900 milions més en inversions per al País Valencià” – Compromís\n“El guió era ben sabut i els diputats i diputades del PP valencià seguiren ordres, consignes i dictats dels qui manen en el seu partit per a votar en contra de totes les esmenes parcials de Compromís als Pressupostos Generals de l’Estat per a 2015, unes esmenes que demanaven destinar vora 900 milions més per al País Valencià front a la marginació que sotmet, sistemàticament, el govern de Mariano Rajoy a les valencianes i valencians”. Amb eixa declaració, el representant de Compromís en el Congrés dels Diputats, Joan Baldoví, ha lamentat que el PP haja rebutjat totes les esmenes de la coalició que reclamaven desfer el greuge de ser una de les autonomies on menys inverteix el govern central.\nSegons Baldoví, “s’ha de saber i ho anem a dir allà on anem que el Consell sols ha presentat una única esmena, que no ha negociat, que no ha fet pressió a Madrid perquè Fabra no pinta res a Madrid i tampoc a València. Eixa és la trista realitat d’un president per accident. S’ha de saber que els diputats del PPCV a Madrid han estat de vacances al període de presentació d’esmenes, no han dit res i, a més, eixos diputats que són els mateixos que emparen als corruptes són els que ens han negat 900 milions en inversions per al País Valencià. Eixa és la traïció del PPCV i s’ha de saber”.\nEl diputat de Compromís al Congrés ha agraït el treball desenvolupat “des de les oficines parlamentàries de les Corts, de les diputacions, dels ajuntaments i dels col•lectius locals i comarcals que han estat els responsables de recollir les necessitats reals d’inversió per part de l’estat al nostre territori. No hem fet un allau d’esmenes a orri, no hem presentat per presentar propostes i el que hem defensat i el PP ha rebutjat és allò que no han volgut ni han sabut fer els diputats i diputades del PPCV, que no viatgen pel territori, que no parlen amb la gent i, per tant, no coneixen les necessitats dels nostres pobles i ciutats. Nosaltres estem contents per la tasca que hem fet, perquè hem portat les propostes de les nostres poblacions a Madrid, complint amb el treball que ens ha donat el poble valencià i eixe treball el continuarem fent amb més ganes i il•lusió si cal, front aquells que no tenen ganes de treballar, ni idees, ni projecte, que són els mateixos que ens han portat a la situació actual de desastre i que estan demostrant dia a dia que són uns incompetents absoluts per a trobar solucions i ajudar a les persones”, segons ha destacat Baldoví.\nA banda de les esmenes territorials, el PP també ha rebutjat l’esmena de Baldoví inspirada en la proposició de llei d’Enric Morera per a crear un Fons estatal de rescat de les persones i famílies sobreendeutades. Eixa esmena demanava la creació d’una partida de 4.000 milions d’euros per a rescatar a les persones que estan en una situació de sobreendeutament perillosa i que, com tot el món sap, està provocant casos d’extrema pobresa i d’exclusió social en la nostra societat.


El PSPV de la Ribera Alta presentarà mocions contra la reforma de l’Administració local - Vista impresión\nPOBLACIONES » General » El PSPV de la Ribera Alta presentarà mocions contra la reforma de l’Administració local\n• Hui en la porta de l’Ajuntament de l’Alcúdia els socialistes de la Ribera han expressat la seua total oposició a la reforma de l’administració local\nL’Executiva Comarcal del PSPV de la Ribera Alta, critica la reforma de l’Administració local perquè produïx una privatització massiva dels servicis socials, educatius i d’altres ordinaris que fins a la data presten els ajuntaments, com el de l’aigua, la neteja viària o l’asfaltat. Hui en la porta de l’Ajuntament de l’Alcúdia els socialistes de la Ribera han expressat la seua total oposició a la reforma de l’administració local i han anunciat la presentació d’una nova moció en tots els consistoris de la comarca de la Ribera Alta. En la concentració han expressat el seu rebuig d’una llei que perjudicarà els ciutadans del 80 % dels municipis de la Ribera Alta. Una vegada més el PP de Rajoy i de Fabra han donat una destralada més a l’Estat de Benestar, una barbaritat que pretén convertir als Ajuntaments en meres oficines administratives i que provocarà la privatització de servicis públics, que en l’actualitat són determinants, així com pèrdues d’ocupacions en l’Administració local.\nFernando Pascual, secretari d’organització del PSPV de la Ribera Alta, es mostra contrari al criteri econòmic d’una reforma local que el que busca és fer negoci en detriment de l’autonomia dels municipis i dels seus alcaldes i alcaldesses, els que, al seu parer, són els que millor saben el que s’ha de fer en cada un dels seus ajuntaments.\nEl responsable socialista entén que és una reforma que no té en compte la realitat ni la situació de la província, pel que no té cap dubte a afirmar que "açò provocarà uns greus perjuí i una gran descoordinació en servicis bàsics que ara mateix s’estan prestant amb normalitat per part dels ajuntaments".\nPascual afirma que "els socialistes lluitarem en tots els camps contra està gran errada que suposa la reforma de la llei de règim local perquè esta reforma que, suposa una agressió brutal" contra l’autonomia municipal, presenta arbitrarietat a l’hora d’establir els denominats costos estàndard i genera un clar conflicte de competències".\nPSPV de la Ribera Alta


Industrial ZAC Reciclatge i manteniment d’avions\nResponsabilitat social corporativa i compromís amb el territori\nÉs un objectiu prioritari contribuir al al desenvolupament sostenible i la vertebració del territori. Per això, Aerocas s’ha integrat, com a empresa associada, en la Confederació Empresarial Valenciana (CEV). A més, col·labora al costat de l’Agència Valenciana del Turisme i la Universitat Jaume I en la creació d'un pla de dinamització econòmica dels municipis de l'entorn de l'aeroport.\nEl consell d'administració d’Aerocas és un òrgan plural que dóna cabuda a representants d'institucions, empresaris i universitat.\nAerocas ha signat un acord marc de col·laboració amb la Universitat Jaume I, pel qual ambdues entitats es presten assessorament mutu, a través d'estudis i informes, i desenvolupen conjuntament projectes i programes de col·laboració, vinculant a l'alumnat de la UJI. En aquest últim aspecte, l'acord ha possibilitat que estudiants de la UJI realitzen pràctiques formatives en l'aeroport.\nAerocas està adherit al Codi Ètic del Turisme Valencià.\nAerocas està integrat en l’Associació Europea de Turisme (ETOA), una plataforma que agrupa més de 800 empreses i entitats del sector turístic del continent.\nExisteix un compromís ferm amb l'entorn natural i Aerocas promou accions per a minimitzar els impactes mediambientals de l'aeroport. Desenvolupa un exhaustiu pla de seguiment ambiental i compta amb l'assessorament extern de col·lectius conservacionistes.\nAerocas vetla per l'accessibilitat de l'aeroport, de manera que estiga plenament adaptat i responga de forma adequada a les necessitats de les persones amb problemes de mobilitat. Compta amb l'assessorament de la Federació Provincial de Persones amb Discapacitat Física i Orgànica (Cocemfe-Castelló).\nAl costat de la comunitat educativa, es desenvolupa el projecte divulgatiu “l’Aeroport al col·le”, amb l'objectiu d'acostar l'aeroport als centres escolars.\nContribueix a la difusió de la cultura a través del projecte “Sala 30”, consistent en l'habilitació d'espais expositius en la terminal de passatgers, en col·laboració amb el Museu d’Art Contemporani Vicente Aguilera Cerni de Vilafamés.\nAeroport de Castelló (Aerocas) disposa d’un Pla d’Igualtat visat d’acord amb el Decret 133/2007, de 27 de juliol, del Consell. La Generalitat ha concedit a Aerocas el segell “Fent Empresa. Iguals en Oportunitats”, de conformitat amb l’establert a l’Ordre 18/2010, de 18 d’agost, de la Vicepresidència i Conselleria d’Igualtat i Polítiques Inclusives. Pot descarregar el diploma des d’ací.


Cinema des del galliner: XIVè Concurs de Cinema Ciutat de Cornellà\nA la cerimònia de lliurament dels premis als millors curtmetratges del XIVè Concurs de Cinema Ciutat de Cornellà, dotats amb 600 € cadascú, celebrada el diumenge 23 d'octubre de 2011 al Patronat Cultural i Recreatiu de Cornellà de Llobregat; s'han concedit els següents "Corns":\nPremi al millor curtmetratge d'Argument A\nAutor: Daniel Chamorro.\nIntèrprets: Cherie Lunghi, Tom Murphy, Vivien Bridson, Matthew Groom, Xenia Tchoumitcheva.\nSinopsis: Una família divideix la seva llar amb línies pintades al terra. Comercien amb els objectes que controlen i divideixen els seus espais i els seus cors. Un microcosmos que simbolitza el fred món en el que vivim.\nDuració: 14 min 25 s\nPremi al millor curtmetratge d'Argument B:\nTítol: La rueda de la vida\nAutor: Mikel Arraiz.\nIntèrprets: Mikel Aingeru Arrastia, Pili Sánchez, Manuel Almagro, Imanol Reta, Victor Bregaña, Félix Ansorena, Liebana Goñi.\nSinopsis: La rueda de la vida conta la història d'Eduard, un xicot que viu dues realitats paral·leles després de patir un accident. Quin és el problema real de l'Eduard? La principal barrera és la incapacitat o el veure's diferent a la resta?\nPremi al millor curtmetratge d'Animació/Ciència ficció:\nTítol: Les bessones del Carrer de Ponent\nAutor: Marc Riba i Anna Solans.\nSinopsis: Dues bessones d'edat avançada segresten nens per utilitzar-los en una macabra activitat comercial.\nTítol: Vann Nath: Pintar o morir\nAutor: Josep Vidal.\nIntervenen: Vann Nath, Chum Mey, Paul Saran, Norng Chan Phal\nSinopsis: Des de 1975 fins 1979, els khmers rojos van tancar, torturar i executar més de 17000 persones a la presó cambodjana de Tuol Sleng. Un dels pocs supervivents d'aquest genocidi va ser Vann Nath qui, amb el seu testimoni i les seves pintures, ha estat el cronista d'una de les grans massacres del segle XX.\nDesprés d'una primera selecció, d'entre un total de 99 curtmetratges a concurs envïats d'arreu, un jurat format per:\n- Abdó Martí: Artista de Cornellà;\n- Penélope Cañizares: Promotora de Concèntrica;\n- Francesc S. Vila: Reconegut cineasta amateur, guanyador de premis en tot l'estat;\n- Jordi San Agustin: Creador d'efectes especials, nominat a l'Oscar;\n- Joan Morros: Guionista i crític de cinema;\n- Gerard Martí: Estudiant de cinematografia;\n- Isaac Cañizares: Estudiant de cinematografia.\nva determinar el curtmetratge guanyador de cada categoria.


1.\tModels de negoci al sector de serveis energètics: estructuració i anàlisi financera\n1.1.\tIntroducció: estalvi de la factura energètica i polítiques de suport\n1.2.\tGeneralitats i fases d’un projecte\n1.3.\tEstructura d’un projecte: financera, legal i tècnica\n1.4.\tRiscos d’un projecte energètic tècnic, financer, combustible i consum\n1.5.\tRendibilitats: identificació i tipologies\n1.6.\tModels de negoci: convencionals i específics\n1.7.\tAnàlisi financera: conceptes bàsics, disseny, càlcul i consideracions específiques\n2.\tGeneració distribuïda i microxarxes. Disseny i gestió de xarxes elèctriques i tèrmiques\n2.1.\tMercats i tendències. Normatives\n2.2.\tMètode de disseny d’instal•lacions amb recursos energètics\n2.3.\tPromoció: aspectes comercials, administratius i legals/fiscals\n2.4.\tCaracterístiques tècniques dels recursos energètics distribuïts\n2.5.\tCostos i rendibilitats\n2.6.\tOperació i manteniment d’instal•lacions de generació distribuïda\n2.7.\tDisseny de casos pràctics\n3.\tEnergia solar tèrmica\n3.1.\tMercats i tendències. Normatives\n3.2.\tLa radiació solar. Captadors i acumuladors solars\n3.3.\tPromoció: aspectes comercials, administratius, legals i fiscals\n3.4.\tRàtios tècniques i financeres\n3.5.\tCostos i rendibilitats d’una instal•lació d’energia solar tèrmica\n3.6.\tOperació i tipus de manteniment\n3.7.\tDisseny de casos pràctics\n4.\tEnergia solar fotovoltàica\n4.1.\tActualitat (mercats, normativa, objectius i tendències)\n4.2.\tTeoria bàsica (mètodes de disseny i components)\n4.3.\tRàtios (tècniques i financeres)\n4.4.\tPromoció de projectes (aspectes comercials, administratius i legals)\n4.5.\tCostos i rendibilitats\n5.\tEnergia eòlica. Onshore i offshore\n5.1.\tActualitat: evolució, normativa i objectius de l’energia eòlica\n5.2.\tDisseny d’un parc eòlic: mètodes de disseny\n5.3.\tDisseny d’un parc eòlic: components\n5.4.\tPromoció: viabilitat, identificació d’emplaçament, elecció, valoració i conclusió. Cronograma i aspectes finals\n5.5.\tRàtios tècniques i financeres\n5.6.\tAnàlisi de costos, de risc, rendibilitats i sensibilitats d’un parc eòlic\n5.7.\tOperació i manteniment: tendència actual\n5.8.\tDisseny de casos pràctics\n6.\tEnergia hidràulica. Onshore i offshore\n6.1.\tActualitat (mercats, normativa, objectius i tendències)\n6.2.\tTeoria bàsica (mètodes de disseny i components)\n6.3.\tRàtios tècniques i financeres\n6.4.\tPromoció de projectes (aspectes comercials, administratius i legals)\n6.5.\tCostos i rendibilitats\n6.6.\tOperació i manteniment\n7.\tEnergia de la biomassa. Combustió\n7.1.\tConsum de la biomassa, evolució i normativa\n7.2.\tClassificació de la biomassa i combustió. Biocombustibles i generadors de calor\n7.3.\tLa caldera de biomassa: funcionament, emmagatzematge, transport i dimensionament\n7.4.\tPromoció: aspectes comercials. Beneficis i inconvenients\n7.5.\tRàtios tècniques i financeres\n7.6.\tCostos i rendibilitats\n7.7.\tOperació i manteniment. Problemes més habituals\n7.8.\tDisseny de casos pràctics\n8.\tBiomassa. Altres aplicacions: digestió i gasificació\n8.1.\tAmpliació del concepte de biomassa. Aplicacions tecnològiques. Normativa i aspectes legals\n8.2.\tBiogàs. Conceptes bàsics\n8.3.\tBiogàs. Promoció: aspectes comercials, administratius, legals i socials\n8.4.\tBiogàs. Variables i ràtios per al disseny i la producció de biogàs\n8.5.\tBiogàs. Identificació de costos i anàlisis de rendibilitats\n8.6.\tBiogàs. Operativitat i manteniment de la planta\n8.7.\tBiogàs. Disseny de casos pràctics\n8.8.\tGasificació: teoria bàsica, promoció, ràtios, costos i rendibilitats. Disseny de casos pràctics\n9.\tEnergia geotèrmica\n9.1.\tActualitat: evolució, mercats i normativa\n9.2.\tTeoria bàsica\n9.3.\tRàtios tècniques i financeres\n9.4.\tPromoció: aspectes comercials, administratius, legals i fiscals\n9.5.\tCostos i rendibilitats. Caso ESE\n9.6.\tOperació i manteniment. Sector residencial i industrial\n9.7.\tDisseny de casos pràctics\n10.\tEficiència energètica en edificis, indústria i vehicle elèctric\n10.1.\tIntroducció, polítiques d’eficiència energètica i marc normatiu (europeu i espanyol)\n10.2.\tTeoria bàsica\n10.3.\tRàtios tècniques en edificació\n10.4.\tPromoció: ajuts públics i norma ISO-50001\n10.5.\tCostos i rendibilitat: mesures d’estalvi principals\n10.6.\tOperació i manteniment: instrucció tècnica\n10.7.\tDisseny de casos pràctics\n11.\tProjecte final de màster


Lee L'home del barret, de Berta Jardí en línea en Bookmate\nDes que Joan Miró el va pintar l'any 1918, el quadre es va dir successivament El xofer, L'home del barret, Le chauffer i Man with a derby. Ara és Portrait of Heriberto Casany i es troba exposat al Kimbell Art Museum de Fort Worth, Texas.Però quina és la història d'aquest quadre? I la de l'Heribert Casany, l'home del retrat?\nA partir de records familiars, l'autora traça la vida del germà de la seva àvia, protagonista d'aquesta novel·la, un testimoni marcat per la història i pels convulsos anys trenta, però, sobretot, per l'amistat que el va lligar a Joan Miró. El retrat que aquest li va fer estava destinat a sobreviure'l, i a rescatar-lo de l'oblit del pas del temps.\nUna història que ens recorda com d'extraordinàries poden ser les vides normals.


Un pícnic independentista aconsegueix que la Sagrada Família tanqui durant tot el dia\nManifestants del Pícnic per la República davant de la Sagrada Família / ACN (Àlex Recolons)\nCentenars de persones han esmorzat i han bloquejat les portes del temple\nCentenars de persones han ocupat totes les entrades de la Sagrada Família i han provocat que el Temple hagi decidit tancar les portes, tant d’accés com de sortida. Finalment, després d’avaluar la situació del dia a Barcelona, el Temple ha decidit que no tornarà a obrir fins demà.\nL’inici de tot ha estat molt ràpid. La convocatòria de Pícnic per la República ha començat abans de l’esperat i quan faltaven pocs minuts per les onze ja hi havia una seguda al davant de la façana. Des de llavors i fins dos quarts d’una s’hi han estat. S’hi han cantat consignes per la independència i s’han dut cartells del rei d’Espanya Felip VI que han exhibit cap per avall. També s’han vist nombrosos folis tintats de lila amb el missatge Spain is a fascist state imprès a tota pàgina.\nEls turistes, atònits, han fet fotografies i preguntaven per la performance. A d’altres no els hi donava temps. S’avançaven uns reprensentats del Pícnic per la República i els comentaven en anglès si sabien què passava i que si volien resoldre-ho, “aquest paper us ho explica tot”, deien, i els atansaven un fulletó.\nLa Sagrada Família, mentrestant, s’ha hagut d’adaptar a la nova situació i, després d’uns minuts de dubtes, anunciava a les pantalles electròniques que estava “tancada”. Els treballadors han confirmat que les portes ocupades, les de la façana, són la via d’entrada habitual i, en quedar bloquejades, s’han anul·lat tots els accessos. Una de les manifestants, veient l’indignació d’alguns turistes, s’ha dirigit als visitants en un anglès macarrònic i els ha etzibat: “It’s closed”. Després ha canviat de llengua: “C’est fermé”.\nFonts del Temple de la Sagrada Família expliquen que davant la incertesa de com actuar, han bloquejat tant les entrades com les sortides. Per això, qui es trobava a dins del recinte quan ha començat l’acció hi ha estat durant una bona estona. Les mateixes fonts apunten que finalment s’ha decidit que es tancarà el Temple durant tot el dia.\nDurant la concentració, totalment festiva, s’han fet esmorzars a peu de carrer i s’han iniciat jocs de cartes. Per acabar, els assistents s’han posat a caminar pel carrer Marina en direcció descendent per unir-se a les marxes que conflueixen avui a Barcelona.


Inici Santa Coloma Notícies Més de 450 sancions pel mal ús dels patinets en el darrer...\nFins al 31 d’octubre passat la Policia Local de Santa Coloma havia imposat 455 multes per ús inadequat dels patinets, gairebé la meitat (191) per circular per les voreres o per zones de vianants. Les altres infraccions més castigades han estat la conducció d’aquest vehicle de mobilitat personal (VMP) per part de dues persones o més, no respectar els llums dels semàfors, o no obeir els senyals de prohibició o restricció.La normativa divideix les infraccions en tres categories, lleus, greus i molt greus.\nLes infraccions molt greus es castiguen amb una multa d’entre 500 i 1.000, conduir amb una taxa d’alcohol superior a 0,50 mil·ligrams per litres o negar-se a sotmetre’s a la prova d’alcoholèmia es penalitza amb la sanció superior de 1.000 euros mentre que conduir un patinet de forma temerària es castiga amb 500 euros.\nLes infraccions greus comporten una multa de 200 euros i castiguen la conducció negligent; l’ús de mòbils o dispositius electrònics mentre es condueix; l’absència d’enllumenat al patinet en horari nocturn; no respectar zones o passos de vianants, semàfors o senyals de trànsit.Les infraccions lleus es penalitzen amb 80 euros de sanció i fonamentalment s’apliquen quan circulen dues o més persones al mateix vehicle de mobilitat personal.\nModificació de l’ordenança municipal de circulació\nAquestes sancions s’imposen des que el Ple municipal va aprovar l’octubre de 2020 una ampliació en l’Ordenança de Circulació de Vehicles i Vianants per regular la mobilitat a la ciutat dels anomenats VMP, vehicles de mobilitat personal (bicicletes, patinets, cicles de més de dues rodes…).\nLa modificació té la intenció de millorar la seguretat viària, afavorir l’ús de modalitats de transport sostenibles, regulant la seva circulació pels espais adequats, i assegurar la prioritat de vianants.Les noves tendències en mobilitat urbana, amb la irrupció recent de noves maneres de mobilitat, com ho són el VMP, així com pel creixement de l’ús de la bicicleta com a mitjà de transport quotidià, van fer necessària aquesta adaptació puntual de l’Ordenança de Circulació vigent, que data de l’any 2010.\nArticle següentIncentivar el comerç local, objectiu del Nadal colomenc


Jazz Club de Nit a Ràdio Sant Vicenç 90.2 FM: Programa 463: La Gran Trompetada, Manolo Valls Quartet i Fernando Brox Quartet, dimecres 7 de juliol de 2021\nPrograma 463: La Gran Trompetada, Manolo Valls Quartet i Fernando Brox Quartet, dimecres 7 de juliol de 2021\nI sí, ja hi tornem amb un programa dedicat a tres projectes amb tots els vents de “República”, i tant de bo no només fossin aquests vents. També serà un programa temàtic per l’estil de les seves músiques, totes encabides ben bé en el Post Bop i derivats. Escoltarem "La Gran Trompetada", el "Broxila" del Fernando Brox Quartet i la "República Cromàtica" del Manel Valls. I avui escoltarem un micro conte de Carme de la Fuente.\nI començarem delicadament amb una preciosa balada del projecte “La gran Trompetada”, The Changes Vol2, editat per The Changes, publicada la versió en vinil el 3 de juliol de 2021, enregistrat per Ferran Donatelli als Vertigo Studios el 12 de gener de 2021. Mesclat i masteriyzt per Quim ‘Kato’ Puigtió. I aquí hi tenim a Pol Omedes, Joan Mar Sauqué, Oriol Vallès, trompetes; Xavi Torres, piano; Giuseppe Campisi, contrabaix i Joan Casares, bateria. I l’Oriol n’ha compost tres, el Pol i el Joan, un, mentre que n’hi ha tres que en diem estàndards dels quals ja en parlaré si s’escau. I dir-vos que al blog hi trobareu l’enllaç al bandcamp del seu projecte:\nI tot i ser molt maco el tema del Joan, “The Last One”, els escoltarem amb la preciosa composició de l’Oriol, dedicada al gran Barry Harris i anomenada...\n1.3.-Barry Harrys (Oriol Vallès) 4m55s\nI de quina manera més maca hem començat el programa d’avui. I el tema ha començat de manera marcada pels “inputs” dels tres metalls, ben assenyalats. Després però de la presentació del tema, amb un delicat, Swing, sí que ha aparegut en les improvisacions de manera més notable. I l’Oriol n’és el compositor, però ha estat en Pol qui primer ha fet la primera improvisació, en aquest preciós tema dedicat a Barry Harrys. I què bé ho ha pelat, ell amb el so de la seva trompeta, així com una mica trèmul a voluntat, i amb calidesa i bon fraseig. Xavi al piano l’ha seguit amb la seva digitació prístina i clara, alhora que amb un punt de punció percussiva. Les seves línies creades han estat preciosistes, enlairat també allà dalt, en el registre agut. I el darrer a la trompeta ha estat el més jove de tots, el Joan Mar Sauqué, al qual també li reconeixem la seva sonoritat, relativament diferenciada de la dels seus companys, que per això aquests nois tenen ja el seu so personal. I després dels solos han recuperat el “tema” amb tota la contundència sonora dels tres metalls. No ens oblidem pas de la base rítmica de dos, contrabaix i bateria, Giuseppet i Joan, els quals els han acompanyat amb tot el Swing, per “walking” delicat d’un i “ride” de l’altre.\nRecordar-vos que entreu al web de masimas on podreu veure’n tota la seva programació dedicada al Jazz, i aquest agost, amb el seu Festival Mas i Mas. https://masimasfestival.com/agenda/\nI extret del seu bandcamp, s’hi pot llegir....\n“Quan l’Anyell va obrir el setè segell, es va fer silenci al cel durant una mitja hora. Després vaig veure que els àngels que estan drets davant de Déu rebien tres trompetes. Llavors va venir un altre àngel amb un encenser d’or i es va posar vora l’altar. Li donaren perfums d’encens a mans plenes, perquè els oferís, amb les pregàries de tot el poble sant, a l’altar d’or que hi ha davant el tron. I el fum de l’encens, junt amb les pregàries del poble sant, va pujar de mans de l’àngel fins a la presència de Déu. Després l’àngel va omplir l’encenser amb foc de l’altar i l’abocà a la terra, i van esclatar-hi tronades, veus, llamps i un terratrèmol....”. I seguirà..\nI seguim amb una altra baladeta, ara la del projecte del Manolo Valls Quartet, “República Cromàtica”, un projecte anterior que ell em va enviar i que avui em va la mar de bé per posar-lo. Editat per SedaJazz Records, l’1 de juny de 2018, enregistrat per Vicente Sabater el 31 de març i 1 d’abril de 2017 a l’Elefante Estudio. Mesclat i masteritzat pel mateix Vicente. Produït per Manolo Valls. I aquí hi tenim a: Manolo Valls, saxo tenor; Iván Cebrián, guitarra; Óscar Cuchillo, contrabaix i Rubén Díaz, bateria. Tots els temes són del Manel, excepte “Viejo Estocolmo”, cançó popular arranjada per ell mateix. I dir-vos que al blog us posaré l’enllaç al seu bandcamp:\nI la balada “Beautiful X” és preciosa, tema del Manolo, però els escoltarem en el tema popular suec i arranjat per ell..\n2.6.- Viejo Estocolmo (Popular & arranj. Manolo Valls) 4m16s\nI què maca és aquesta cançó amb tots els aires folklòrics de Suècia. I l’arranjament que n’ha fet el Manel és però magnífic. Delicat, sí, i també amb una mena de suau Groove que se’t va emportant. La melodia a càrrec del dolç so del saxo tenor del líder, és fins i tot captivadora, per com la melodia és, però també pel so del líder. I Cuchillo al contrabaix ha fet la primera “impro”, només acompanyat per les escombretes de Díaz a la bateria. I quina línia melòdica més bonica ha creat, en un solo més horitzontal que vertical, o sigui que seguint més la melodia i escales que no pas els acords. I el líder l’ha seguit amb la mateixa dolçor, i ell ja només recuperant la melodia amb la resta de companys. Hem pogut escoltar també unes espurnes dels acords de la guitarra de Cebrián. I l’han acabat així com una mica en suspensió. Què bonic.\nI ell mateix ens diu què:\n“La necessitat d'expressió crea a l'artista. Una seductora condemna que et porta incessantment a transformar la realitat. Aquesta comunió entre el teu món interior i el món exterior que et completa, i on qualsevol mediocritat queda sublimada per la inspiració creadora. Una cosa gairebé mística. Intentes comunicar-te amb els altres -i amb tu mateix- dibuixant sons que creen colors. Així neix aquest disc. Benvinguts al meu món sonor particular, el meu República Cromàtica, la vostra”. Manolo Valls.\nI acabarem amb les balades i ara serà amb la del projecte del Fernando Brox Quartet, “Broxila”. Disc editat el 17 de desembre de 2020 per Blue Asteroid Records, enregistrat per Sergi Felipe als Underpool Estudis d’Esplugues de Llobregat, i masteritzat per Javier Rodríguez, “Hartosopahs”. I aquí hi tenim a Fernando Brox, flauta; Toni Saigi, piano; Pau Sala, contrabaix i Carlos Falanga, bateria. Tots els temes són del Fernando. I com sempre dir-vos que al blog us posaré l’enllaç al seu bandcamp:\nI tot i ser molt bonica la balada Reptylidian, els escoltarem en la preciosa i balada un pèl més viva, a tot vals, anomenada..\n3.2.- La Rueda (Fernando Brox) 5m36s.\nI aquest tema del Fernando té ja un punt més de tempo, tot i ser encara força delicat. I amb quina “Intro” més maca l’han començat, amb la flauta del líder pujant d’una revolada, per després iniciar-ne ja la melodia. El tema té un punt de ritme passejat pel vals, tot i els diversos breaks i canvis. I sí, ell mateix ha iniciat les improvisacions amb la seva personal sonoritat i fraseig personal. Fernando és un dels més sòlids flautistes, ell, acompanyat també per Pablo Selnik i per descomptat un dels seus mestres, en Gorka Benítez. Dolçor en la interpretació del Fernando i creativitat en les línies obtingudes. I el Swing ha crescut en el solo del Toni al piano, car Pau i Carlos s’hi ha posat amb més ganes, les que tocaven en aquell moment. Toni, al qual vam escoltar la setmana passada, avui ha abandonat el món Monkià, situant-se més en l’ona Evans, per delicadesa. Tot i això, ell sempre el té ben a prop, a Monk. Pau al contrabaix ha reeixit també per la seva pulsió solista, alhora que amb la seva història explicada a base de les notes obtingudes, i aquest sí, en un solo més vertical que horitzontal. I l’han acabat delicadament després de recuperar-ne la melodia.\nUn altre lloc emblemàtic és el 23 Robadors espai on es fa el Jazz més alternatiu de la ciutat amb tot un reguitzell de projectes que s’hi han parit i que així seguirà sent. Cada dia teniu Jazz i els dimecres, concert primer i després Jam Session amb Miguel Pinxo Villar, Juan Pablo Balcázar i Carlos Falanga, trio que tindrem el 18 de setembre a la Sala Xica del Jazz Club la Vicentina.\nI després d’escoltar com ells tres fan les balades, ara sembla un bon moment per escoltar el micro conte de Carme de la Fuente. .....Gràcies Carme per la teva dolçor expressiva i sempre al voltant de les músiques del programa.\nI recuperarem al Manolo Valls Quartet i la seva "República Cromàtica" amb el tema....\n4.2.- Salida 17 (Manolo Valls) 5m54s\nI hem seguit amb el Manolo Valls Quartet a tot delicat Swing amb aquest tema propi “Salida 17”. La melodia té una calidesa, i més però la de la sonoritat del seu tenor. L’han iniciat amb uns acords previs de guitarrista, i notes del contrabaixista i ja el dolç swing del baterista. El tema sembla tenir una estructura d’aquelles que ja reconeixem, les de 32 compassos i forma AABA, amb el pont ben reconegut pel seu canvi tonal però també amb més incidència del swing. Manel n’ha iniciat les improvisacions, seguint clarament la qüestió harmònica, sense allunyar-se’n ni gens ni mica, tot i desenvolupar posteriorment unes línies més enllà de l’estructura de l’acord. Gran solo del Manel, Manolo, que amb ell ja hi vaig parlar quan li vaig posar el seu darrer projecte, i ell, en valencià, i jo en català, o sigui que Manel. I després del seu solo hem pogut escoltar de quina manera ens ha acaronat el so de la guitarra de l’Ivàn. Magnífica sonoritat, la d’una guitarra de caixa, sense efectes de cap tipus. A banda del so, ens ha frapat el fraseig i com l’ha desenvolupat, amb quina creativitat, i quin llenguatge més jazzístic.\nSeguim però dir-vos què si entreu al web de Temps Record: https://tempsrecord.cat hi trobareu tot el seu extens i divers catàleg. Aquesta és també una editorial de casa nostra amb un ampli ventall d’estils des de Bandes Sonores, a Blues, Boleros i evidentment Jazz, passant pel Flamenc i la Fusió.\nI recuperarem el projecte del Fernando Brox Quartet, “Broxila”. I recordem que hi tenim a Fernando Brox, flauta; Toni Saigi, piano; Pau Sala, contrabaix i Carlos Falanga, bateria. Els escoltarem en el tema del Fernando, anomenat...\n5.1.- Vozarrón (Fernando Brox) 5m35s\nI amb aquest tema ens hem situat en l’entorn personal d’aquest projecte del Fernando, podríem dir que allunyat d’estils relacionats amb el Jazz, pur i dur, i sobretot en aquest tema tan elaborat, per melodia i harmonia. Fernando ens l’ha presentat i ves per on que ens ha recordat a algun d’aquells que féu Chick Corea, els primers dels Return to Forever i per tant amb la flauta de Joe Farrell. Ara bé, amb la impro del Toni, crec que les coses han canviat una mica, car l’hem tornat a escoltar percussiu, monkià, alhora que amb un cada vegada més evident llenguatge personal. El Swing ens l’ha regalat Pau Sala, primer, pel seu “walking”, car el Carlos ha estat tota l’estona investigant línies rítmiques, essent-hi però també, aquest swing en tot el seu discurs. La flauta del líder s’ha afegit al so del piano, compartint ells dos moments solistes d’un gran nivell i consistència. Un gran tema i amb una gran trempera. Els acords del pianista recolzen al líder en la seva acurada interpretació, i també els dos de la base rítmica. I recuperant el tema, l’han acabat de cop.\nI acabarem aquesta segona roda encara més vius de tempo i Swing amb “La gran trompetada” amb Pol Omedes, Joan Mar Sauqué, Oriol Vallès, trompetes; Xavi Torres, piano; Giuseppe Campisi, contrabaix i Joan Casares, bateria. I els escoltarem en el tema del Pol, anomenat..\n6.5.- Pay Day (Pol Omedes) 3m04s\nI els tres trompetistes han fet la melodia principal d’aquest magnífic tema del Pol. Tema dividit entre l’exposició dels metalls, per després la del pianista. Una melodia força elaborada, maca i agradable, que per això la sonoritat dels metalls, que quan volen sonen així de dolços. I el Swing ha aparegut ja des dels inicis amb les escombretes del Joan. I s’ha ampliat en les improvisacions dels dos metalls, Joan Mar i Oriol, car, tot i ser el Pol el compositor, o potser precisament per això, ell no ha fet cap solo. Joan Mar ens ha tornat acaronar per sonoritat, la d’ell propera a gent com Clifford Brown del qual n’és un fervent admirador, fins i tot havent escrit quasi un llibre sobre la seva vida. Recordo que fa uns mesos, i al Facebook, ell ens alliçonava amb tot d’històries sobre Brownie. Joan Mar té també el seu llenguatge, tots ells el van adquirint amb el temps, i tot i ser joves, el Joan Mar el qui més, doncs ja el tenen. El so de l’Oriol ha estat quasi el d’un fiscorn, per fosc, tot i ser el de la seva trompeta. Quin fraseig també més reeixit. I abans de recuperar el tema, encara hem pogut escoltar una mica del pianíssim d’en Xavi Torres, i sempre al seu costat, la base rítmica de dos, Giuseppe i Joan.\nI seguint amb l’Apocalipsi...\n“Aleshores els àngels que tenien les tres trompetes van preparar-se per tocar. Va tocar el primer, i foren abocats a la terra una pedregada i un foc barrejats amb sang. La tercera part de la terra, la tercera part dels arbres i tota l’herba van quedar abrusats. Va tocar el segon àngel, i fou abocada al mar una mena de gran muntanya, roent de foc. Una tercera part del mar es va tornar sang; la tercera part dels animals que hi viuen va morir i la tercera part de les naus va ser destruïda. Va tocar el tercer àngel, i un astre gegantí, encès com una torxa, caigué del cel sobre la tercera part dels rius i de les fonts d’aigua...”. I seguirà....\nI seguim amb els tres projectes, escoltant de nou el projecte del Manolo Valls Quartet, “República Cromàtica”, amb Manolo Valls, saxo tenor; Iván Cebrián, guitarra; Óscar Cuchillo, contrabaix i Rubén Díaz, bateria. I com que teníem ganes de Blues, podrem gaudir amb el...\n7.5.- Blues for Esteban (Manolo Valls) 5m54s\nI quines ganes de Blues que teníem, oi? Doncs sí, aquest és l’únic Blues del programa d’avui, magnífic Blues del Manel, per cert. Un tema que te una exposició típica per Swing permanent, si n’exceptuem el moment de Break tot just abans del solo del líder al saxo tenor. Gran tema del líder encetant saxo tenor i guitarra la melodia. Una melodia amb aires Coltranians, aquells del seu Blue Train. I l’Ivàn ha fet la seva primera interpretació solista, ell amb una tècnica i bon gust exquisit. Ha desgranat la magrana harmònica amb un solo magistral, amb el seu característic so, i tota la tradició dels seus mestres guitarristes. El líder l’ha seguit amb tota una demostració de bon fer, de tradició, també. El seu fraseig lligat i línies melòdiques inventades al voltant d’aquesta estructura de 12 compassos, ha estat tot plegat fet amb un gust deliciós. El Swing de contrabaix i bateria, Cuchillo i Díaz, l’han acompanyat durant tota la seva exposició solista, a ell, i al guitarrista primer. Díaz finalment ens ha fet una gran solo a la bateria, coses aquestes que ens confirmen l’estat de forma dels músics, sobretot quan fan els seus solos. I amb el “quasi” Blue Train de Coltrane-Valls han acabat el tema de cop.\nI cada dia podeu anar a la Cocteleria Campari Milano on s’hi fan concerts de jazz i demés meravelles, a diari. I també al Sinestesia que hi ha prop de la plaça del Centre a Sants, on ja s’hi tornen a fer concerts. Serà qüestió de mirar-ne’n la seva programació.\nI ara us proposo escoltar una meravella de tema del Fernando Brox Quartet, “Broxila”. I recordem que hi tenim a Fernando Brox, flauta; Toni Saigi, piano; Pau Sala, contrabaix i Carlos Falanga, bateria, anomenat....\n8.3.- Elipsis (Fernando Brox) 4m11s\nI amb aquest tema el Fernando ens ha tornat a sorprendre, i ara per com els sons del sintetitzador acompanyen els inicis del tema, el so de la seva flauta sintetitzada. Tema potent, per concepció rítmica inicial, tot i presentant el tema, amb una melodia més que sorprenent. Els “colors efectistes” inicials, que l’enriqueixen, desapareixen en les interpretacions solistes, la primera del Toni al piano, on el Swing, apareix ja de manera evident amb el “walking” del Pau i el “Ride” i “Xarles” del Carlos. La pulsió rítmica del pianista i línies creades ens acosten de nou al món Monkià, tot plegat barrejat amb el seu propi discurs, el qual cada vegada va fent-se més seu i seu. Fernando ha recuperat el tema, amb els efectes sorprenents, els d’una “Elipsis”, els d’aquest tema sorprenent i magnífic. Ell ha fet també uns moments més de solista sintetitzat, amb acords puntuals del pianista, i sempre amb tot el Swing de la base rítmica. I al final en recuperen el motiu melòdic principal i l’acaben delicadament.\nI una mica més vitals de tempo, com són la majoria de temes del projecte “La gran trompetada” amb Pol Omedes, Joan Mar Sauqué, Oriol Vallès, trompetes; Xavi Torres, piano; Giuseppe Campisi, contrabaix i Joan Casares, bateria. Els escoltarem en el tema de Duke Pearson anomenat...\n9.7.- Jeannine (Duke Pearson) 5m55s\nI aquest magnífic tema "Jeannine" va ser compost per Duke Pearson el 1960 i apareix una primera versió a l'àlbum de Cannonball Adderley "Them Dirty Blues", enregistrat al febrer del mateix any. La versió que en va fer Donald Byrd va aparèixer en el seu àlbum de novembre de 1960 "At the Half-Note Cafè". També es van enregistrar diverses versions vocals amb lletra d'Oscar Brown, Jr. Sembla que el seu oncle, un fanàtic de Duke Ellington, el va anomenar Duke. Pearson va ser músic d'estudi i productor d'àlbums per a Blue Note, on va ser influent en el canvi d'aquest segell al Hard Bop. Va deixar de treballar amb Blue Note el 1971 quan va morir el cofundador Frank Wolff. Si bé va continuar acompanyant vocalistes, en particular a Carmen McRae, a la dècada de 1970, va passar molt temps lluitant contra els efectes de l'esclerosi múltiple.\nI aquest és un molt bon tema a tot Hard Bop interpretat per infinitat de músics. De manera particular té molta gràcia el Pont del tema, amb el seu canvi tonal. El ritme de la A del tema no té el Swing del Pont, afegint-s’hi això a la bellesa del tema. Em recorda d’altres temes on a la A hi ha un ritme Latin, mentre que al pont hi ha el Swing, com per exemple “On Green Dolphin Street”, de Kasper & Whasington. Els tres metalls ens n’han fet la melodia, amb una compenetració total. I qui primer ha començat les improvisacions ha estat Joan Mar, ell amb el seu so característic i fraseig espectacular. Gran solo del Joan, que cada dia que passa s’estableix com un dels metalls joves a seguir, ell que va créixer al costat del Joan Chamorro, i encara l’acompanya. Pol l’ha seguit amb la seva personal sonoritat, amb un trèmolo voluntari que el fa reconeixible. Oriol ha fet la seva aportació amb un so un punt més fosc, coses aquestes que es noten clarament. Mestria de tots tres, cadascun d’ells amb el seu discurs. I el tema l’acaben delicadament després d’escoltar la improvisació de Xavi Torres al piano, magnífic ell, i la resta de la base rítmica, en Giuseepe i Joan.\nI acabant amb l’Apocalipsi....\n“.....El nom de l’astre és Absenta, i la tercera part de les aigües es va convertir en absenta, i molta gent va morir per culpa de l’aigua que s’havia tornat amarga. Van tocar els tres àngels i la foscor colpí la tercera part del sol, la tercera part de la lluna i la tercera part de les estrelles. Tant el dia com la nit van perdre així un terç de la seva llum. En plena visió, vaig sentir el batec d’una àguila que volava altíssima pel cel i que proclamava amb veu forta: - Ai, ai, ai dels habitants de la terra pels darrers tocs de trompeta que els tres àngels estan a punt de fer! ”. Apocalipsi 8 1-13.\nI encara farem una darrera roda, així doncs que escoltarem al Fernando Brox Quartet, “Broxila”. I recordem que hi tenim a Fernando Brox, flauta; Toni Saigi, piano; Pau Sala, contrabaix i Carlos Falanga, bateria. El tema en qüestió, farcit de ritmes així com trencats, s’anomena...\n10.7.- Afroiluminatti (Fernando Brox) 5m00s\nI dels tres projectes, aquest del Fernando respira un tarannà personal, per composicions, per ritmes i melodies, i jo diria que aquest tema encara ens ho constata més. Els inicis i posteriors desenvolupaments a vegades ens situen en l’Orient més enllà, coses aquestes que potser tenen relació amb el títol. La flauta torna a tenir una sonoritat un punt sintetitzada o passada per sedassos electrònics diversos. El break rítmic previ a la improvisació del líder, és també força remarcable. Carlos i Pau, bateria i contrabaix, mantenen una pulsió rítmica així com trencada, amb un Groove imparable. Fernando ha estat de nou immens en la seva improvisació, i durant tot el tema. I ves per on que hem pogut escoltar la mestria de Carlos Falanga amb un solo de bateria remarcable. I el final, així com molt beat és també sorprenent, arrastradet i molt bonic, amb pregunta resposta a càrrec de flautista i pianista. I l’han acabat de la mateixa manera que l’han començat, amb en Pau Sala al contrabaix donant les notes guia adequades.\nI per descomptat que podeu anar als concerts que fem al Jazz Club La Vicentina, i dir-vos que aquest dissabte 10 de juliol començarem el 12è Festival de Jam Sessions. Comptarem amb els combos del Taller de Músics i el d’alumnes i professors del Musical de Bellaterra, sempre amb la molt bona disposició de la seva directiva, la que fa que màsters com l’Elàdio Reinón i demés professors, acompanyin als seus alumnes. Serà a la plaça del Mamut Venux a partir de les 20h, en un esdeveniment patrocinat per l’Ajuntament de SVdH i organitzat des del Jazz Club La Vicentina.\nI escoltarem també per darrera vegada el projecte i un parell de temes seguits, que són curtets, els dels nois d’aquesta “La gran trompetada” amb Pol Omedes, Joan Mar Sauqué, Oriol Vallès, trompetes; Xavi Torres, piano; Giuseppe Campisi, contrabaix i Joan Casares, bateria. I el primer tema és de la gran Mary Lou Williams, i el segon és de l’Oriol Vallès, som-hi doncs..\n11.2.- In the land of Oo-Bla-Dee (Mary Lou Williams) 2m51s\n12.4.- Propietat intel·lectual (Oriol Vallès) 3m52s\nMary Lou Williams (nascuda Mary Elfrieda Scruggs, 8 de maig de 1910 - 28 de maig de 1981) va ser una pianista, arranjadora i compositora de jazz nord-americana. Va escriure centenars de composicions i arranjaments i va enregistrar més de cent discos (en 78, 45 i versions LP a 33). Williams va escriure i arranjar per a Duke Ellington i Benny Goodman, i va ser amiga, mentora i mestra de Thelonious Monk, Charlie Parker, Miles Davis, Tadd Dameron, Bud Powell i Dizzy Gillespie. I quina gràcia el primer tema de Mary Lou Williams.\nI la melodia l’ha fet un dels tres metalls, diria que Joan Mar, recolzant-lo els altres dos. I qui primer s’ha posat a improvisar ha estat en Pol Omedes, a qui reconeixem ja a la primera. Pol posseeix també un fraseig lleuger i gràcil, alhora que magnífic discurs, amb la característica sonora del seu lleuger trèmolo. I quin Swing hem pogut escoltar durant les improvisacions, amb en Giuseppe i Joan, Joan i Giuseppe. I ben aviat, després del seu curtet solo, hem pogut escoltar de quina manera ho ha brodat Joan Casares a la bateria. Joan destil·la Swing per tots els costats, i ens mostra la seva contundència en cada concert que el veiem en directe. Aquí l’hem escoltat com ha “omplert” de recursos rítmics tot el tema, i sí, molt més en el seu solo final.\nI amb aquesta “Propietat Intel·lectual” de l’Oriol cloguem les músiques del seu projecte, disc que ha sortit en vinil, i no sé si de 180 grams, i també digital al seu bandcamp. I de quina manera també ha començat aquest tema, amb el ritme trencat en les A mentre que ha aparegut el Swing en el Pont o la B i canvi tonal. Pol ha estat de nou qui primer n’ha començat les improvisacions, amb el seu so característic. La seva mestria ha quedat de nou ben constatada, fent-nos tota una demostració de bon gust i fraseig. Les seves excursions puntuals al registre més agut, que no súper aguts, ens el mostren també molt tècnic. El Swing de Giuseppe i Joan, amb acords del Xavi, fan que tot plegat sigui una meravella de solo. Fins i tot m’ha semblat escoltar una mena de diàleg amb la trompeta de l’Oriol, jo diria. I el tema té uns canvis rítmics magnífics, amb un “Soli” dels tres metalls, ja a les acaballes del tema, amb uns “quatres” que han fet amb el Joan.\nI no us oblideu de la Nova Jazz Cava on en aquest juliol podrem gaudir amb el Jazz a la Fresca amb tot de projectes que s’hi podran veure. I ves per on que nosaltres vàrem anar a veure el de “La gran trompetada”, en un pati de la Nova Jazz Cava, ple de gom a gom.\nI acabarem el programa d’avui amb el Manolo Valls Quartet, “República Cromàtica”, amb Manolo Valls, saxo tenor; Iván Cebrián, guitarra; Óscar Cuchillo, contrabaix i Rubén Díaz, bateria. El tema en qüestió és el propi, anomenat...\n13.8.- Crisis (Manolo Valls) 5m01s\nI de quina manera més brutal hem acabat el programa d’avui, a tot tempo fast i Swing a dojo. I com l’ha començat l’Ivàn amb la seva guitarra i fent-ne una “Intro” curteta i bestial. I la melodia ha aparegut ja d’entrada de la mà del saxo tenor i líder Manel Valls, líder del seu Manolo Valls Quartet. Després de la presentació del tema, ell mateix n’ha iniciat les improvisacions, fent la seva de manera magistral, per velocitat, per tempo, però també pel bon gust del líder. Ens ha tornat a mostrar el seu saber, que ha estat molt. Fraseig veloç, llenguatge jazzístic més que evident, i sobretot, bon gust interpretatiu. Cebrián a la guitarra ha estat un altre dels qui ha volat, literalment, per veloç, per creatiu, i tot plegat amb un so càlid, el de la seva guitarra de caixa. Després d’ell hem pogut escoltar encara uns “quatres” del saxo tenor i guitarrista amb el baterista Díaz, el qual també ens ha fet gaudir d’allò més. I com sol passar, han recuperat el tema per acabar-lo de cop, coses aquestes que han passat en els temes més vius del seu projecte.\nDoncs ja hem acabat el programa d’avui, dedicat a tres projectes de gent de casa com són Manolo Valls Quartet, “República Cromàtica”; el del Fernando Brox Quartet, “Broxila” i el de “La Gran Trompetada” amb Pol, Oriol i Joan Mar i demés, havent escoltat un micro conte de Carme de la Fuente.\nPrograma 465: Dusan Jevtovic & Vasil Hadzimanoz, Á...\nPrograma 464 - FSR: Menza & Strazzeri, Pirone-Nash...\nPrograma 463: La Gran Trompetada, Manolo Valls Qua...


Màxima exigència a l’Eurolliga\nEls de Pesic disputaran dos partits a domicili, contra el Panathinaikos i el CSKA, en la tornada a la competició europea\n18 de febr. 20\nEl Barça tornarà aquest divendres, a les 20.30 h i per DAZN, a disputar un partit d’Eurolliga dues setmanes després. I ho farà amb la visita a una de les pistes més complicades, l’OAKA. I és que el Barça fa gairebé cinc anys, des del març del 2015, que no guanya a la capital de Grècia. El Panathiniakos, per la seva banda, fa set anys, des del 2013, que no guanya a Barcelona.\nAixí doncs, l’estadística és ben clara: qui juga a casa té molt a favor en un partit entre ambdós conjunts. Els homes de Svetislav Pesic tenen al davant un gran repte i volen seguir mostrant-se forts a Europa, on han guanyat cinc partits de manera consecutiva i on ocupen la segona posició, empatats amb el Reial Madrid (18-6).\nI després, Moscou\nEl 27 de febrer, una setmana després de visitar Atenes, el Barça haurà de jugar al Megasport Arena de Moscou, contra el CSKA, en una altra pista molt exigent i complicada. Des de la temporada 2012/13 que els catalans no saben què és vèncer a Moscou i, per tant, una victòria a terres russes tindria valor doble: per l’efecte en la classificació contra un rival directe i per trencar un malefici que dura més de set anys.\nEls últims deu partits\nDes d’ara, i fins al final de la Lliga Regular, el Barça ha de disputar un total de deu partits, dels quals cinc seran fora de Barcelona i els altres cinc al Palau Blaugrana. El calendari, però, ha volgut que els de Pesic tinguin tres sortides de manera consecutiva (J25: Atenes, J26: Moscou i J27: Berlín) i després tres partits seguits a casa (J28: Bayern, J29: Zalgiris i J30: Khimki).\nEn els últims quatre partits el Barça jugarà a la pista de l’Asvel francès en la jornada 31, rebrà al Palau el Baskonia i el Reial Madrid les jornades 32 i 33, mentre que tancarà la Lliga Regular a la pista de l’Olympiakos en la jornada 34.