Allotjar-se a Barcelona – BCU – Barcelona Centre Universitari\nEl Barcelona Centre Universitari, juntament amb els seus col·laboradors, té el compromís de vetllar per l’acompliment de les bones pràctiques en allotjament per la comunitat universitària i científica. Per això tenim cura que els nostres allotjaments:\n– tinguin cèdula d’habitabilitat i certificat energètic, o llicència d’activitats\n– siguin segurs\n– estiguin en bones condicions higièniques\n– tinguin wifi\n– estiguin moblats i equipats per entrar-hi a viure\nBCU et recomana llegir aquests consells quan cerquis allotjament\nEl nostre servei d’allotjament.\nEstem en procés de canvi del gestor d’Allotjament del BCU.\nPer qualsevol consulta, us podeu adreçar als següents telèfons: 93 238 90 49\n93 238 90 72\n93 238 90 73\n93 238 90 57\nTambé podeu demanar informació al info@bcu.cat\nO venir a les nostres oficines del C/ Torrent de l’Olla, 219, baixos, 08012 Barcelona\nLloguer pisos estudiants Barcelona, lloguer habitacions estudiants, informació Residències Universitàries, Col.legis Majors.\nServei allotjament a Barcelona per estudiants, Universitaris, Erasmus, Máster, Doctorats, Post-doc, Professors, Stage en pràctiques… Tots els pisos estan amoblats i amb electrodomèstics.\nResidència Erasmus Gràcia\nLa Residència Erasmus Gràcia està ubicada a Barcelona, en ple districte de Gràcia. Barri de moda per a la gent jove, amb restaurants, cafeteries, cinemes, etc., Gràcia és per a Barcelona el que el Soho és per a Nova York. La residència d’estudiants Erasmus Gràcia està molt ben comunicada amb metro i autobús.\nAquesta residència d’estudiants ocupa dos edificis que s’han rehabilitat fa poc al bell mig de Barcelona, a 500 metres del Parc Güell i de la joia modernista Casa Vicens. La Residència Erasmus Gràcia és una residència universitària ideal per fer-hi estades llargues i curtes.\nERASMUS Gracia →\nLivensa Living Barcelona\nLa Residència d’Estudiants Barcelona Diagonal Alto es troba a prop del campus Diagonal Sud de la UB, UPC i Esade. I la Residència d’Estudiants Barcelona Marina està situada al barri de Poblenou, a prop dels campus de la UPF.\nEstudis individuals amb Smart TV, zona estudi, cuina completa i bany privat.\nWifi d’alta velocitat.\nPiscina al terrat, gimnàs, zones d’estudi, salons privats, cinema i terrassa.\nBarcelona Diagonal Alto:\nC/ de Sant Mateu, 9\nC/ Pallars, 135\nLivensa Living →\nA Nexo Residencias som i oferim un espai de connexió adaptat a les exigències i necessitats de cada estudiant; una comunitat on créixer com a persona i aprendre al dia a dia. Viure als nostres allotjaments facilita a l’estudiant una experiència vital i enriquidora.\nResidència Universitària Aleu → (Camp Nou – Barça)\nC/ Pau Gargallo, 30. Barcelona\naleu@nexoresidencias.com +34 93 144 01 40\nResidència d’Estudiants Garbí → (Sants)\nC/ Viriat 37. Barcelona\ngarbi@nexoresidencias.com +34 93 145 40 82\nNova residència d’estudiants micampus Barcelona, perfectament comunicada amb els campus de les principals universitats de la capital catalana, on gaudiràs de habitacions amb cuina i bany, així com modernes zones comunes.\nMicampus Barcelona disposa de: piscina, roof top, sales d’estudi, zones d’oci, menjador, cafeteria, cinema, gimnàs, bugaderia i aparcament.\nVita Student Barcelona Pedralbes\nInauguració: setembre 2022\nVita Student Pedralbes és una nova residència a 5 minuts a peu de ESADE i IESE i a 10 minuts de la UPC i la UB. Amb piscina exterior, sala de cinema, zona de barbacoa, jardins, sales d’estudi i un gimnàs d’última generació, no trobaràs res igual a Barcelona.\nEstudis individuals amb Smart TV, zona d’estudi, cuina completa i lavabo privat.\nWi-Fi d’alta velocitat, esmorzar de dilluns a divendres, neteja i canvi de llençols setmanals a més d’esdeveniments i activitats diàries, entre d’altres serveis, inclosos.\nVita BCN →\nBCU et recomana llegir aquest consells si vols llogar el teu pis a través del nostre servei d’allotjament


Un partit per a la il·lusió | Esport Blanc i Blau\nUn partit per a la il·lusió\nPosted on 8 Setembre 2017 by Esport blanc i blau\nUn partit il·lusionant per ell mateix. Un partit perquè Les Grases s’ompli i Sant Feliu acompanyi un equip que ha iniciat la lliga de manera sorprenent. I no és casualitat. L’històric Palamós visita la ciutat en hores baixes. La lliga però, no ha fet sinó començar però el Santfeliuenc té a les seves mans viure una nit de dissabte molt bonica mirant a la part més alta de la classificació i amb deu punts.\nEls socis podran adquirir el seu carnet a les taquilles. A partir d’aquesta jornada el control d’accés al camp s’externalitza i serà estrictament necessari presentar el carnet per entrar al recinte.\nEl Palamós ha tingut un inici discret i viu del punt sumat a la primera jornada. Després, derrota al derbi contra el Figueres i relliscada a casa contra el Santboià. Resultats que obliguen el debutant Vicenç Fernández (ex entrenador del juvenil A) a redreçar el rumb d’un col·lectiu que ha experimentat baixes important en la seva línia d’atac: Agi, Marc Serramitja o Jaume Duran. La directiva palamosina s’ha afanyat a transmetre un missatge de tranquil·litat tot recordant que l’objectiu és la permanència.\nEl Palamós FC en dades:\nSantfeliuenc 1 (Romo, 60′) – Palamós CF 0\n« Viu una experiència única amb nosaltres. Ara sí, fes-te soci. Regala Santfeliuenc, regala emoció perquè per a nosaltres està prohibit rendir-se Colíders!!! El Santfe s’enfila al cel de Tercera »


Australia – Guia Informativa de Països\nAustràlia és un estat de l’hemiferi sud que conforma un continent; i que inclou, a més, diverses illes petites dels oceans Pacic i Indic. L’Austràlia continental té una extensió de 7,69 milions de quilòmetres quadrats i és, alhora, l’illa més gran del món, però el continent més petit. Austràlia és, de fet, la part principal del continent oceànic.\nSi viatjam a Austràlia, cal destacar 3 llocs molts característics de aquest país.\nEncara que molts ho creuen així, Sydney no és la capital d’Austràlia, sinó només la de l’estat de Nova Gal·les del Sud. La confusió es deu al fet que és la ciutat australiana amb major nombre d’habitants, sent també la primera colònia britànica que es va constituir al país.\nLa Sydney d’avui és una ciutat moderna i oberta, on la gent no només treballa sinó també es diverteix. Viu de cara a la mar, amb platges com la arxiconeguda Bondi Beach i acull a gents d’un gran nombre de nacionalitats, tant viatgers com a segones i terceres generacions o expatriats que han arribat a Austràlia a la recerca de noves oportunitats.\nEntre els seus llocs més famosos cal destacar l’Opera House, el pont sobre la Badia de Sydney, el Barri Xinès o el Jardí Botànic. Passeja per Sydney i inhala un aire que et revitalitzarà cos i ment.\nSi pots triar el moment del teu viatge, presència dels magnífics focs artificials que tenen lloc a la badia la nit de cap d’any.\nTots els bussejadors del món es situen a la Gran Barrera de Coral en el primer lloc de la llista de llocs que visitar a Austràlia. El major escull de corall del nostre planeta es troba davant de la costa de Queensland, a nord-est de país. Hi ha vaixells que parteixen diàriament, carregats d’amants de les profunditats marines, des de ciutats com Cairns i Townsville.\nMés de 100 espècies diferents de taurons, mantarrayas, tortugues, unes 1.800 diferents de peixos i 400 de corall, componen el fons marí més espectacular de la planeta. Si només busseges amb tub, no et preocupis perquè també podràs gaudir a l’màxim, trobant un gran nombre d’espècies a molt poca profunditat.\nUn dels més curiosos llocs a veure a Austràlia és l’illa Fraser, situada uns 200 km a nord de la ciutat de Brisbane. Amb els seus 120 km de llarg i 24 km d’ample, es tracta de l’illa de sorra més gran de món. A més, compta amb uns 100 llacs d’aigua dolça, disseminats entre boscos tropicals, d’eucaliptus i manglars.\nEs diu que aquí habiten els dingos (gossos salvatges) més purs de l’est d’Austràlia. S’estima que només queden uns 220, i molts viatgers van a Fraser per veure’ls lliures en aquesta naturalesa tan singular.


Anem de Festa Major amb les Tres Mosquiteres – Ràdio Terra\nAvui s’estrenen les PD les tres mosquiteres al Fil musical de Ràdio Terra, les llistes més canyeres per passar el cap de setmana!\nPerò agafem la veu d’aquest Fil Musical preparat per les nostres companyes PD Mosquiteres la Marta i jo, l’Albert, que ptoser us sonem d’altres programa d’aquesta ràdio i que us guiarem a través d’aquesta hora de la millor música!\nAra visitem els nostres germans d’Heuskalerria amb aquest clàssic de festa a altes hores de la matinada. Som-hi amb Kortatu amb Sarri Sarri!\nI no hi pot haver una boan festa major sense un bon bals sota un embelat, en aquest cas però, no ens agafarem la cintura i els espatlles com féien els nostres avis, sinó que saltarem a ritme d’Ska amb el bals més revolucionari, el bals del obrero!\nI d’orgull de classe passem a orgull de país amb aquella cançó que hem escoltat fins la sacietat, però que no deix de ser un símbol de la unitat de la nostra llengua i la nostra terra. La Flama, fem Països Catalans amb Obrint pas!\nI del País Valencià anem al barri de Sants, barri que a tots ens recorda a un grup oi? Som-hi Pirats!\nSabem que ja estàveu pensant que no podíem fer aqeust Fil Musical sense un dels grans del rap en català, Aquí no hi poden faltar Ad Versaris amb Dos és un!\nAra és el moment de posar-nos romàntics i no hi ha llengua més bonica que la catalana per mostrar els nsotres sentimetns amb els companys que ja trobem a faltar de la Gossa Sorda, Camals Mullats!\nNo baixem el to i deixem que les hormones segueixin fluint perquè aquí ja hi fa caloreta, amb els companys de Zoo, perquè és Estiu\nI després de Zoom, Ara toca passar cap al Camp de Tarragona i recordar-li a un tal senyor Ramon, que ara són les criades qui li faran la vida impossible amb Roba estesa!\nA qui no li burxarem els collons és als Companys d’Aspencat, que enguany deixen els escenaris, almenys de moment, aprofitem, mentrestant amb La distància.\nPerò res de posar-nos melancòlis, perquè recordeu que això és una sessió de festa major! així que qui millor dque Xana per dirnos Tinc ganes de festa?\nI encarem aquesta recta final anant pujant el to “Si esperàveu unes professionals del rap, aquest no és el taller” així es presenten Bittah, que ens porten Poliamorosa\nParlant de poliamor, ja us podeu començar a treure la roba perquè ara ens posem d’allò més sensuals amb els compamnys ja retirats d’Orxata Sound Sistem i Suavitat Universal\nI seguim perdent el control dels nostres cossos a altres temperatures perquè ara ve Se quemó, de La otra\nI Fins aquí el nostre Fil Musical, ara tornaran la Cristina i la Laura, les nsotres Mosquiteres, però abans tanquem això amb Bomba Estéreo!


L'Audiència de València absol un home acusat d'haver abusat d'una dona després de posar-li cocaïna en una hamburguesa - Valencia Noticias\nL’Audiència de València absol un home acusat d’haver abusat d’una dona després de posar-li cocaïna en una hamburguesa\nLa secció quarta de l’Audiència Provincial de València ha absolt un home acusat d’haver abusat sexualment d’una dona després de drogar-la posant cocaïna en una hamburguesa. La sala considera que no han quedat acreditats els fets, perquè l’informe mèdic de l’endemà del presumpte abús no confirmava la presència de cocaïna al cos de la dona i que la denunciant, en parador desconegut, no va comparèixer al judici.\nEls fets van passar el 7 de maig del 2014 quan l’home era al seu domicili amb un amic i amb la denunciant, a la qual havia contractat com a treballadora de la llar. Els dos amics van consumir cocaïna i, després d’això, l’acusat va sortir a buscar el sopar i va tornar a casa amb unes hamburgueses. La dona va ingerir part del menjar, va començar a trobar-se malament i va anar a la seva habitació.\nL’endemà l’home la va portar a urgències, on li van fer anàlisis que no van determinar la presència de droga al seu cos. En aquest reconeixement, la denunciant no va comunicar la sospita d’abusos sexuals. Dos dies després, la dona va interposar una denúncia davant la Guàrdia Civil amb un reconeixement mèdic realitzat dos dies després dels fets, en el qual sí que constaven eritemes i erosions.\nLa sentència no considera provat que l’home li posés cocaïna a l’hamburguesa sense el seu consentiment, que li impedís abandonar l’habitatge ni que abusés sexualment d’ella quan estava semiinconscient. El ministeri fiscal sol·licitava una pena de 13 anys de presó per un delicte contra la salut pública, juntament amb un delicte d’abús sexual i un altre de detenció il·legal.


Article sobre LibraryThing a la revista BiD | Un que passava\nArticle sobre LibraryThing a la revista BiD\nJa fa una mica més de dos anys que em vaig donar d’alta a LibraryThing, per provar aquest servei web de catalogació de biblioteques personals que permet també compartir el catàleg a la xarxa. Si bé al començament no m’hi vaig dedicar gaire, perquè estava donat d’alta en un portal semblant, Anobii, vaig acabar per tornar-hi perquè aquest darrer em semblava més limitat. De mica en mica he anat catalogant els meus llibres (hi són gairebé tots), he ajudat a traduir la interfície, he afegit dades sobre les obres i sobre els autors, i he participat, encara que poc, a les converses dels usuaris catalans de LibraryThing.\nAl blog no és la primera que en parlo (vegeu l’etiqueta «Librarything» si voleu llegir els apunts anteriors), però no en profunditat, de manera que potser algú pot haver-se quedat amb el dubte de per què serveix LibraryThing exactament. Doncs bé, els responsables de la revista BiD. Textos universitaris de biblioteconomia i documentació em van demanar d’escriure una ressenya sobre el portal, que s’ha convertit en un petit tutorial sobre el seu ús. Si us interessa el tema o teniu curiositat per saber què coi és això del LibraryThing amb què l’unquepassava us dóna la pallissa cada dos per tres, aquí teniu la referència i l’enllaç a l’article:\nMoreno Lanza, Ferran (2009). «LibraryThing : la catalogació a l’abast de tothom». BiD: textos universitaris de biblioteconomia i documentació, juny, núm. 22. <http://www.ub.edu/bid/22/moreno.htm> [Consulta: 03-07-2009].\nAquesta entrada s'ha publicat en Biblioteques i bibliotecaris, Egocentrismes, Lectors i lectura, Llocs web i s'ha etiquetat amb articles, bid, Librarything el 3 juliol 2009 per admin.\n← Nits d’Òpera, 63: Rita, de Gaetano Donizetti L’ària del diumenge: recital Wenarto & Friends →\n14 pensaments a “Article sobre LibraryThing a la revista BiD”\nallau 3 juliol 2009 a les 1:42 pm\nFerran, no sé si em pots aclarir un dubte. Hi ha alguna forma de relacionar les diverses traduccions d’una mateixa obra amb el seu original? He observat que de vegades t’ofereixen portades de la mateixa obra en diverses traduccions (o sigui que teòricament es pot fer); però d’altres, entro una referència d’algun clàssic i em diu que sóc la primera persona que l’he donat d’alta, cosa que em resulta difícil de creure. No sé si m’he explicat.\nFerran - Un que passava 3 juliol 2009 a les 2:42 pm\nT’has explicat perfectament, Albert.\nHas d’entrar a la pàgina de l’autor i allà trobaràs totes les obres que els membres de LT han entrat d’aquell autor, amb un etiqueta que diu “combina/separa obres”: hi fas clic, cerques a la llista l’original i la traducció, els marques i li dius que te’ls combini.\nNomés cal que t’asseguris que realment són la mateixa obra, perquè desfer-ho, quan ja hi ha moltes “manifestacions” diferents combinades, és difícil. Llegeix abans de fer-ho la columna de la dreta, de color verd.\nallau 3 juliol 2009 a les 4:31 pm\nGràcies, Ferran, ho provaré: estic fart de sentir-me propietari d’una biblioteca de províncies ;p\nkweilan 3 juliol 2009 a les 4:10 pm\nDoncs jo no sé ben bé què és això. Ara entraré per saber-ne més.\nFerran - Un que passava 6 juliol 2009 a les 9:42 pm\nPots donar-t’hi d’alta gratuïtament, Kweilan i fer-hi proves.\nEli Ramirez 3 juliol 2009 a les 8:55 pm\nAhir vaig llegir l’article!\nJo encara no m’he donat mai d’alta a LibraryThing! (algun dia ho hauré de fer….!) 🙂\nFerran - Un que passava 6 juliol 2009 a les 9:43 pm\nO no, Eli, no és obligatori. A més, és addictiu: un cop comences, costa de parar 😉\nFerran 3 juliol 2009 a les 9:10 pm\nJo em vaig donar d’alta i vaig entrar uns quants llibres. La meva intenció era de fer-lo servir de catàleg perquè, ara, no sé mai com coi trobar un llibre a casa. Però després em vaig dar compte que només se’n poden entrar 200 (sense pagar). I vaig deixar-ho còrrer.\nFerran - Un que passava 6 juliol 2009 a les 9:44 pm\nEncara em queden codis de regal per un any que ens va oferir en Tim Spalding, Ferran. Durant un any pots entrar tants llibres com vulguis. Ara, que 25 $ per un compte permanent no és excessivament car.\ngamoia 6 juliol 2009 a les 12:44 am\nL’article t’ha quedat molt entenedor, Ferran. Felicitats!\nFerran - Un que passava 6 juliol 2009 a les 9:45 pm\nMoltes gràcies, Gamoia!\nIvan 5 agost 2009 a les 12:21 am\nJo estic pensant si fer servir LibraryThing o GoodReads, un altre servei semblant que està integrat també com aplicació de facebook. El coneixes?\nFerran - Un que passava 6 agost 2009 a les 12:02 pm\nNo el coneixia, Ivan. Me l’he mirat una mica per sobre (sense donar-m’hi d’alta) i pel que he vist sembla més adreçat a compartir lectures que no a catalogar biblioteques (encara que siguin personals, com és el cas de LibraryThing); a més, he vist que les dades les importen d’Amazon: això vol dir poca quantitat de llibres en català (s’hauran d’entrar a mà) i dades no gaire fiables (les dades bibliogràfiques d’Amazon són una mica dolentes). Depèn de què vulguis fer, pot anar millor un o l’altre: si en tens prou amb una eina per compartir les lectures que fas, GoodReads pot fer el cas; si vols aprofitar i catalogar la teva biblioteca, jo recomanaria LibraryThing.\nPerò com he dit, no conec gaire a fons GoodReads.\nRetroenllaç: LibraryThing i tal i tal « Un que passava


Taller "Agents de salut i festa" a la FAS - UAB // On line - Drogas&Genero\nTaller “Agents de salut i festa” a la FAS – UAB // On line\nInformartim la última sessió del taller “Agents de Salut i Festa” amb la sessió “Agents de Salut, festes i cures” on tractarem la prevenció i reducció de riscos amb joves en context d’oci nocturn i alcohol. Respostes davant les agressions masclistes i LGTBIfòbiques.\nInformació extreta de la web de la FAS:\n“El programa de Salut de la FAS ha programat un taller, amb reconeixement d’un crèdit ECTS, perquè estudiants universitaris es formin per ser agents de salut al campus de la UAB.\nEl context universitari ofereix múltiples opcions de gaudir: gent nova, noves experiències i emocions, trobades en grup, festes, etc. Molt sovint, en aquestes situacions es posen en joc els nostres cossos a través de les relacions, de l’expressió de les sexualitats, o dels consums de substàncies. D’aquí esdevé la importància de tenir uns coneixements que garanteixin que podem gaudir amb cures.\nEn aquest sentit, els agents de salut tenen una funció molt evident al campus: aportar aquests coneixements a la resta d’estudiants, fomentant l’autonomia i la consciència imprescindibles per a la pressa de decisions d’autocura dins del gaudi.\nPer tant, en aquesta formació es tractaran les diferents temàtiques relacionades amb la tasca preventiva i de reducció de riscos dels agents de salut, especialment en un context de festa.\nEl taller va dirigit a estudiants que vulguin participar com agents de salut a la Festa Major de la UAB; a estudiants interessats/des en ser agents de salut voluntaris/es al Programa de Salut durant el curs 2020-2021, amb possibilitat de reconeixement de crèdits i a estudiants i personal docent interessats/des en aprendre eines de prevenció pel desenvolupament de les seves tasques professionals.\nPer apuntar-s’hi cal emplenar un formulari de preinscripció i fer un pagament de 25 euros.\nConsulta el programa complert del taller.


El Pressupost 2020 de la Generalitat preveu 1.742.000 euros per la nova escola Fanals d'Aro - Diari digital de Ràdio Platja d'Aro\nEl Pressupost 2020 de la Generalitat preveu 1.742.000 euros per la nova escola Fanals d’Aro\nRedacció 05/05/2020\tNo Comments\nLa inversió es divideix en 3 anualitats mentre que l’Ajuntament assumirà la meitat del cost total de l’obra\nEl pressupost de la Generalitat de Catalunya per aquest 2020 es va aprovar el 24 d’abril, després de 3 exercicis consecutius amb pressupostos prorrogats.\nEls comptes del govern català ja contemplen la construcció de la nova escola Fanals d’Aro que, des de la seva posada en funcionament, el curs 2008-2009, està situada en un grup de mòduls en el paratge Els Estanys de Platja d’Aro, malgrat que la seva ubicació definitiva serà al barri de Fanals a la Urbanització Dalmau.\nAquest curs, compta amb 200 alumnes de P3 fins a 6è. L’equip docent està format per una quinzena de professores i professors.\nAmb l’objectiu d’accelerar la construcció del nou edifici, l’Ajuntament va proposar a la Generalitat el cofinançament de la seva construcció, tal com havia fet amb la construcció de la nova Escola Vall d’Aro.\nEl mes de novembre de l’any 2018, el consistori va aprovar la cessió de l’ús dels terrenys al govern català per a la construcció de la nova escola en una parcel·la d’uns 10.000 metres quadrats. La parcel·la on s’ha de fer el nou edifici es troba al sector nord del veïnat de la Dalmau, una de les zones més poblades de Platja d’Aro, té una superfície de 10.036,83 m² i limita amb els carrers Ginesta, Arboç i un parell de zones verdes.\nAmb l’inici del curs 2019-2020, l’Ajuntament es va reunir a Platja d’Aro amb el director dels serveis territorials d’Ensenyament a Girona, Martí Fonalleras, per avançar en la tramitació. Aleshores, Fonalleras va fixar un termini d’un parell d’anys per a l’entrada en servei del nou centre.\nEl consistori també va anunciar l’obertura d’un procés de participació de la comunitat educativa de l’escola per a consensuar la funcionalitat del nou edifici. Aquest procés tindrà lloc un cop s’hagi firmat el conveni de cofinançament amb la Generalitat. L’alcalde, Maurici Giménez, ha explicat que un cop es signi el conveni, començaran les obres d’urbanització de la parcel·la. Tot seguit, s’activarà el procés de participació de la comunitat educativa sobre la funcionalitat del nou edifici, a partir del projecte que es redacti. I, per últim, s’iniciaran les obres de construcció.\nL’aportació de la Generalitat en 3 anualitats\nEl pressupost de la Generalitat de Catalunya preveu una reserva pressupostària d’1.720.000 euros, dividits en 3 anualitats. Una aportació de mig milió d’euros aquest 2020 i l’any 2021. I l’import restant, l’any 2022.\nL’altra meitat, per arribar als 3,4 milions d’euros que costarà el nou edifici i la seva equipació, sortirà de les arques municipals.\nImatge extreta del Pressupost 2020 de la Generalitat de Catalunya\nPrevious Previous post: 470 diagnosticats, 50 morts i 131 altes\nNext Next post: 2.800 trucades de seguiment entre col·lectius de risc al Baix Empordà


Així ho penso: Tortosa, seguim amb l'Ebre\nPublicat per Josep Maria Yago Suau at 18:52\nMontse Yago ha dit...\nq waaai! i la tenda d la kitty tb mol! ja vek q la monik va sortir am paqetillu dalla =D qins dinars mes bons (casi com la paella qns vam menjar els tres a mallorca?)jejee\ni q li passa al granissat de cafe?no era bo? com ho dius a la part de lamentar...\n13 de juliol de 2009, a les 12:01\nCaram! Doncs aquest dissabte i diumenge jo he estat al poble, A Cornudella de Montsant, on vam celebrar la 2a Jornada Literària.\nA veure quan et puc dedicar el llibre. Si us plau, llegeix-lo abans que Camí de sirga, i deixa el mestre per al final.\nsi Montse, si, va sortir amb paquetillu ;-) El menjar força bo, les visites força interessants i el lloc molt maco però als Jardins del Princep em van fotre les cames blaves, no sé si era la mosca fosforescent, el mosquit elefant o la puça cocodrilera però deu n'hi do; i el granissat de cafè, infecte. De totes maneres el viatge compensa :-)\nEspero que me'l puguis dedicar, Jesús (i els anteriors també, llàstima no haver aprofitat la Fira de Mora). Trobo que li esteu fotent força empenta al tema, la senyora de la llibreria a on vaig comprar els diaris també en va fer "propaganda" (tenia parada a Mora, per cert).\nIntentaré fer-te cas, però soc molt caòtic llegint i tots dos llibres m'atreuen força ;-)\n14 de juliol de 2009, a les 8:19


Gran duel escènic amb Carmelo Gómez i Ana Torrent al Goya\nESTRENA A BCN\nL'aclamat autor Alberto Conejero combina, a 'Todas las noches de un día', elements del realisme màgic, el 'thriller' i la poesia\nBarcelona - Dimecres, 08/05/2019 - 19:59\nIntensitat poètica i emocions es barregen en el duel escènic que enfronta Carmelo Gómez amb Ana Torrent a ‘Todas la ncohes de un día’, una aclamada obra plena de màgia d’Alberto Conejero, dirigida per Luis Luque. “Ja hem fet 115 funcions i encara continuo descobrint coses en aquesta obra, perquè té aquella poesia i aquella màgia tan difícil d’explicar, però que fa volar la imaginació i despertar les sensacions”, ha dit Torrent en la presentació de l’obra al Teatre Goya, on el muntatge recala fins al 9 de juny. Per a la protagonista d’‘El espíritu de la colmena’ i ‘Tesis’ aquesta obra suposa el seu debut teatral a Barcelona.\nTant ella com Carmelo Gómez, un altre actor que ha brillat en destacades pel·lícules ('El perro del hortelano', ‘Los días contados’, 'Vacas'), estan encantats d’enfrontar-se cada nit a un text contemporani singular. És una obra amb estructura moderna que sublima la paraula i que conté elements clàssics del teatre de Txékhov, Tennessee Williams i García Lorca, però, també, de Beckett i Pinter. I on tot transcorre en una escenografia espaiosa en la qual tot s’evoca.\nAlberto Conejero, autor de textos com ‘La piedra oscura’ i ‘Ushuaia’, situa l’acció en un vell hivernacle, un local que ha quedat envoltat d’urbanitzacions on treballa el Samuel (Carmelo Gómez). La visita d’un inspector que mai veu el públic destapa una trama carregada de records, en què el protagonista rememora la seva relació amb la Silvia (Ana Torrent), la propietària d’aquella casa buscada per la policia. Melodrama, poesia i intriga es barregen en aquesta obra que parla d’amor i de solitud. Com en totes les seves obres, els personatges de Conejero no són ni bons ni dolents. “Malgrat la seva bonica aparença, l’obra amaga la peripècia de dos personatges plens d’ombres que lluiten per conquerir una mica de llum”, ha explicat l’autor andalús. “Era un repte abordar des d’una mirada contemporània un gènere tan injuriat com el melodrama”.\nLa visita de l’inspector porta el Samuel a recordar la passió entre ell i la Silvia, que va voler cuidar amb tanta cura com a les seves plantes. Carmelo Gómez està encantat de poder fer volar la imaginació del públic a través d’un text exigent que juga amb els silencis i la simbologia de les plantes, que, per cert, tampoc veurà el públic. “És un text que parla del que ens passa, de teatre pur, en el qual la paraula et fa imaginar. Una cosa que potser avui no tingui gaire estrebada per la força dels elements audiovisual, que ha degradat molt la nostra perspectiva”, diu Gómez, content d’interpretar aquesta obra en teatres d’aforament mitjà, a prop del públic. No és un text fàcil. Els espectadors han d’unir les peces del trencaclosques que planteja l’obra. “Aquesta obra, fora del que és comercial, fa pensar”, admet Torrent. “I el millor és que continuem descobrint coses cada dia, perquè és tan important el que es diu com els silencis i les mirades per esbrinar què va passar”.\nTot i que ell no ho admeti, Alberto Conejero és l’autor de moda. Elabora tan a consciència les seves obres que per crear ‘Todas la noches de un día’ va treballar durant un any amb un jardiner. Gairebé res. El dramaturg, que també escriu poesia, considera que l’emoció és el pilar fonamental de l’ésser humà. El cor, per a ell, és per sobre de la raó. “Són temps molt cínics i de vegades injuriem l’emoció. Però és aquesta la que ens permet arribar moltes vegades a altres llocs de pensament”.


La commemoració de deu anys d'ajuntament maragallià barceloní ha dut la corresponent -més aviat modesta- riuada de comentaris. Hi contribuirem.\nLa modèstia de la riuada ja és preocupant: ¿És que aquest home no va aconseguir els Jocs Olímpics? ¿És que aquest home no ha nomenat Bohigas? ¿És que aquest home no ha batut tres cops a les urnes el quatre cops imbatible Pujol? Finalment: ¿És que aquest home no ha muntat per al seu servei un organisme d'agitació i propaganda tan important quantitativament i més qualitativament que el de Pujol, el rei del sector?\nEls deu anys de mandat li han caigut en plena crisi, i deu ser això, quan hi ha ventada costa de fer volar coloms: els Jocs Olímpics de Barcelona els hi va dur Joan Antoni Samaranch, que els tenia a la imaginació feia un quart de segle, quan Maragall era un simple, i força modest, estudiant d'Econòmiques.\nCas Bohigas: si algú ha triat algú, ha estat Bohigas que ha triat Maragall; l'arquitecte ha tingut clar que només aprofitant-se de la psicologia íntima de Maragall podria mai practicar el seu ideari de "Crits i Ciutadania".\nReelecció continuada: un cop introduït en la trona municipal gràcies a Serra i com Pilat al Credo, heretat per la mateixa via el projecte olímpic i vist els seus successius rivals a ocupar el càrrec un es pregunta preocupat, i el mateix Maragall hi està obsedit, com és que mai no ha semblat poder governar sol i sense ajuts -com és que la ciutat no li ho acaba d'agrair tot plegat-.\nPel que fa a la presidència d'un organisme europeu, que objectivament considerat és efectivament una bona medalla, deixa de lluir en veure que Maragall l'exerceix amb la mateixa miserable mentalitat mig de l'Eixample mig sarrianenca, domèstica: com un camp de batalla més contra el seu nostrat pujolisme.\nQueda l'aparell d'agitació i propaganda, generosament pressupostat i estès com taca de petroli per tota mena de mitjans de comunicació: el problema d'aquest aparell és que ha estat liderat i proveït de filosofies per persones de similar psicologia íntima que Maragall: persones de currículum modest i ja resignades a un futur més aviat mediocre, amb més fantasia que no pas imaginació, de cop es troben situades al bell mig del corrent municipal i, oh meravella, fins i tot olímpic: que confonen amb un esdeveniment internacional sense veure que es tracta d'un viatge turístic en grup, de quinze dies, visitant un grapat de països tot comprès, guia inclòs. Els corrents se'ls enduen, les onades els encimbellen, i un cop al cim es pensen haver-hi descendit del cel estant per a benedicció dels ciutadans; no solament de l'Eixample. Fins i tot de tota Barcelona. D'Espanya sencera -i vet aquí la bicapitalitat, banyuda, d'Espanya-. I si no es pensen ser l'ànima d'Europa és perquè tot té un límit, fins i tot la seva infantívola fantasia, que fins ara s'havien pensat, il·lusos, que era fèrtil imaginació.\nMentrestant, Catalunya continua sense capital, i la Mediterrània sense més ciutat que Roma. Un llumet d'esperança: Pujol trontolla -i amb ell els seus contrafets.


La Diputació aportarà dos milions d'euros a la Casa Pastors - Diari de Girona\nLa Diputació aportarà dos milions d'euros a la Casa Pastors\nCrítiques de PSC, ERC i la CUP que consideren que la decisió hipotecarà el futur govern de la corporació provincial\nlaura fanals girona 19.03.2019 | 13:24\nExterior de la Casa Pastors a Girona, seu del futur museu d'art contemporani ACN\nExterior de la Casa Pastors a Girona, seu del futur museu d'art contemporani\nLa Diputació de Girona ha aprovat avui aportar 2 milions d'euros per convertir la Casa Pastors de Girona en el futur Museu d'Art Contemporani enmig de les crítiques de l'oposició, que han considerat que una decisió tan important no es pot prendre tres mesos abans d'acabar el mandat.\nLluc Salellas (CUP), Juli Fernández (PSC) i Pau Presas (ERC) han advertit que aquesta inversió hipotecarà el futur govern de la Diputació, ja que s'estarà pagant fins el 2021, i han lamentat que no estigui prevista quina relació tindrà l'ens provincial amb l'equipament i si caldrà fer noves aportacions. A més, Salellas s'ha queixat que no hi ha projecte museístic ni pla de viabilitat.\nEl diputat de PDeCAT Albert Piñeira ha replicat que el compromís dels dos milions d'euros es va assumir en un acord el 9 de juny de 2017, de manera que la decisió no és d'última hora sinó que estava decidit des de fa dos anys. La decisió s'ha aprovat amb el vot en contra de la CUP, les abstencions d'ERC i PSC i els vots a favor d'IdS i CiU.\nUn projecte de 5,3 milions d'euros\nEl desembre passat, la Junta de Govern de l'ajuntament de Girona va aprovar definitivament el projecte d'adequació de la Casa Pastors com a seu del Museu d'Art Modern i contemporani de Girona per 5.304.329,95 euros (IVA inclòs). El projecte, obra del despatx de Jordi Bosch Genover, té com a objectiu recuperar el caràcter unitari de l'organització interna de l'equipament utilitzant un llenguatge arquitectònic contemporani i mantenint la imatge exterior de l'edifici. En aquest darrer aspecte, els paraments de muralla medieval que es conserven a la planta baixa es deixaran vistos i se sanejaran perquè es puguin identificar fàcilment.\nEl Govern ha aprovat aquest dimarts destinar 800.000 euros a l'Ajuntament de Girona per al finançament de les obres de rehabilitació de l'edifici de la Casa Pastors com a futur Museu d'Art Modern i Contemporani de la ciutat.\nEl 75% dels ajuntaments gironins segueixen funcionant "online".


La majoria de clubs esportius del país competeixen fora d’Andorra a lligues i tornejos d’Espanya, o a nivell autonòmic a Catalunya. Com afectaria els equips del Principat una hipotètica secessió?\nUn partit del Futbol Club Andorra aquesta temporada a la Borda Mateu.\nEls jugadors tricolors Andrew Albicy i Oliver Stevic, aquest curs, en una acció ofensiva.\nInstant d'un enfrontament del Club Vòlei Encamp.\nJugadors del CE Sant Julià celebrant una diana.\nActualitzada 23/11/2017 a les 07:00\nTot i que actualment amb l’aplicació de l’article 155 de la Constitució espanyola i la convocatòria d’eleccions al Parlament de Catalunya per part del govern d’Espanya, el procés d’independència de Catalunya està aturat, una hipotètica secessió catalana podria tenir algu- nes afectacions sobre Andorra. Aquestes possibles conseqüències les podria patir el món de l’esport, ja que una gran majoria de clubs del Principat competeixen fora del país, i la immensa totalitat ho fa a lligues i compe- ticions autonòmiques de Catalunya.\nEls diferents equips andorrans que disputen competicions espanyoles i catalanes (en funció de la categoria esportiva en què es troba cada club) ho fan sota l’empara de la Llei de l’Esport 10/1990 aprovada per les Corts Generals espanyoles el 15 d’octubre del 1990. Excepte algun cas puntual, els clubs del país que disputen competicions fora del Principat ho fan perquè a Andorra no hi ha lligues de l’esport corresponent. Així, fruit d’un acord bilateral, la disposició addicional dissetena de la Llei de l’esport espanyola diu que “la vinculació i participació a les competicions oficials espanyoles dels clubs referits a l’apartat anterior, vindran establides únicament per l’afiliació dels mateixos a les federacions espanyoles corresponents”. La segona part d’aquesta disposició especifica que “els clubs del Principat d’Andorra afiliats a federacions espanyoles que participin en competicions oficials d’Espanya, pel que fa a la seva creació i funcionament, es regiran per les disposicions pròpies en la matèria del Principat d’Andorra, quedant exclosos de les obligacions determinades per aquesta llei”.\nPer tant, els equips del país que ho desitgin poden sol·licitar la seva inscripció a les federacions espanyoles corresponents a través d’una de les federacions autonòmiques. Normalment, aquesta afiliació es fa a partir de la federació catalana corresponent per una qüestió geogràfica, però arribat el cas de la creació d’un Estat català amb federacions esportives reconegudes per les diferents institucions internacionals, les entitats del país podrien adscriure’s a una altra autonomia, com per exemple la d’Aragó, sempre que volguessin seguir participant en les competicions espanyoles\nEl Morabanc, fora de perill\nActualment el club referència del país és el BC MoraBanc Andorra, l’únic que disputa la màxima competició de la màxima categoria en el seu esport, la lliga Endesa en aquest cas, per quarta temporada consecutiva (a més d’una etapa anterior de quatre campanyes consecutives a l’elit als anys 90 sota denominació de Festina Andorra). Però entre aquestes dues etapes a les primeres categories, el club també ha disputat competicions a nivell provincial a Lleida, i autonòmic arreu de Catalunya.\nDes de l’entitat tricolor han preferit no fer declaracions sobre aquest tema, però un portaveu de la lliga ACB, associació que curiosament té la seva seu a Barcelona, admet que en cas d’una possible independència de Catalunya “la participació del MoraBanc Andorra no estaria en cap cas en perill”, i agrega que “perquè hi hagués qualsevol afectació, Espanya hauria de reconèixer el nou Estat, però en aquest cas hipotètic, la Llei de l’esport contempla que els equips d’Andorra disputin competicions a Espanya, així que estarien totalment protegits”.\nEl president de la Federació Catalana de Bàsquetbol, Joan Fa, en unes declaracions a RAC1 al setembre va afirmar que “si arriba el cas d’independència, estem preparats”, en referència a actuar com una federació internacional amb les seves competicions pròpies. En aquest aspecte, amb una federació constituïda i reconeguda oficialment pels organismes del bàsquet europeus i internacionals, si la catalana decidís convidar els clubs andorrans per aquests nous possibles, en aquest cas el MoraBanc Andorra, hauria de ser l’entitat qui decidís entre inscriure’s en aquesta nova federació o seguir formant part de l’espanyola a través d’un altre ens regional perquè així ho contempla l’actual legislació.\nDes de l’ACB també manifesten que tot i la declaració unilateral d’independència que el Parlament de Catalunya va votar el 30 d’octubre i que va ser anul·lada aquesta setmana pel Tribunal Constitucional espanyol, “per a nosaltres la situació continua exactament igual i amb una normalitat totalment absoluta”. Des de l’entitat també reconeixen que en cap moment hi ha hagut consultes oficials per part del MoraBanc Andorra preocupant-se sobre aquest aspecte, però que “és un aspecte que ha pogut sorgir a nivell informal”, i clouen afirmant que “la nostra responsabilitat com a institució és conèixer totes les situacions, en especial de l’àmbit legal esportiu, i tenir estudiats tots els escenaris per si s’acaben produint”.\nEl cas de l'FC Andorra\nPel que fa a l’FC Andorra, la seva situació és una mica diferent a d’altres. El club tricolor va fundar-se el 15 d’octubre del 1942, i en aquell moment no existia ni la lliga ni la Federació Andorrana de Futbol, ja que l’ens va fundar-se el 21 d’abril del 1994 i no va ser fins a l’any 1996 quan va ser admesa com a membre de ple dret de la UEFA i de la FIFA.\nL’FC Andorra va afiliar-se l’any 1948 a la Reial Federació Espa-nyola de Futbol sota petició del club i amb permís de la FIFA en tractar-se d’una entitat d’un altre Estat, i des de llavors va començar a disputar competicions a Espanya, en aquell moment lligues regionals de Catalunya fins al 1977. Aquell any l’equip va ascendir a tercera divisió, i anys després va pujar a segona divisió B, la màxima categoria on ha militat el club, totes dues lligues considerades estatals i no autonòmiques. Actualment, l’equip dirigit per Marc Castellsagué disputa la primera catalana, cinquena categoria del futbol espanyol, que com totes les lligues per sota de la segona divisió B tenen delegada la gestió i organització per part de la RFEF directament als ens autonòmics, en aquest cas a la Federació Catalana de Futbol.\nPerò, quines conseqüències tindria per al club presidit per Albert Ferré? Segons afirma el màxim dirigent de l’entitat, cap ni una: “nosaltres estem inscrits directament a la Federació Espa-nyola, i no a la Catalana, així que no tindríem cap tipus de problema”, i hi afegeix que “nosaltres podríem competir on volgués-sim en la categoria que ens cor- respongués esportivament. Per exemple, tindríem l’opció de demanar a la Federació Aragonesa de participar en les seves lligues la temporada que ve mateix, si fos necessari”.\nUn altre dels equips del país que juga fora és el CV Encamp, actualment a la primera nacional, tercera categoria del vòlei espa-nyol, considerada ja estatal, tot i que amb una àmplia majoria d’equips catalans al seu grup B (nou dels onze conjunts ho són). El seu president, Javi Borrego, confessa que el que passaria amb una hipotètica independència “no ens ho hem arribat ni a plantejar”, i remarca que “aquest any acabarem on som, però nosaltres no hem pensat ni suspendre cap partit, ni deixar de baixar a Catalunya a disputar-ne cap”.\nUna posició similar és la que manté el Seat Andorra HC, que participa en la primera catalana d’hoquei patins. El seu màxim dirigent, Jaume Solé, expressa que “aquest tema no l’hem parlat mai. Si algun dia arribés la independència, ho estudiaríem i veurem què faríem”. En aquest cas, el club està inscrit tant a la Federació Andorrana com a la Catalana.\nQui sí que ha tingut afectacions en relació al procés català és un altre equip de vòlei del Principat, el CV Valls d’Andorra, que milita a la tercera divisió catalana. Les andorranes no van poder jugar el seu partit dissabte 11 d’octubre corresponent a la sisena jornada del campionat perquè el seu rival, el Cafè Arabo Ze Avinyó, va avisar que no es presentaria a l’enfrontament “per la situació política que viu Catalunya”, ja que les seves jugadores havien decidit anar a la manifestació que va fer-se el mateix dia a Barcelona per reclamar la llibertat dels exmembres del govern català, destituït, i exlíders de les associacions civils independentistes que estan actualment empresonats.\nEl VPC Andorra juga a França\nQui no patiria cap incidència és el VPC Andorra de rugbi, ja que l’entitat pren part a les lligues franceses. Tant els equips sèniors com els de la base disputen els tornejos organitzats per la Federació Francesa de Rugbi, i el Comitè de la Regió Migdia Pirineus.\nGepetto va dir..No cal que perdeu el temps, Catalunya SEMPRE serà España y lo sabes.\nLa foto completa es con el estado espaÑÑÑol pisando el cuello a los catalanes. Claro que sí, campeón.\n#3 Fart de la politització de l'esport\nNo necessitem reportatges estèrils per ignorants, que a més generen divisió,alarmisme i caos social.\nEs fa molt pesat el tema, ja esta be de populisme i de vendre fum a ignorants\nNo cal que perdeu el temps, Catalunya SEMPRE serà España y lo sabes.


A fer punyetes!: de juny 2005\nEns han fet mestres?\nJa era hora que algú pensés de fer una campanya institucional que parli bé de la nostra feina, vaig pensar. Benvinguda sigui. Potser així no ens retrauran constantment les vacances que fem, les dificultats per tenir la mainada quan les escoles no estan obertes, el fet de què no ensenyem prou a les criatures tot allò que des de casa o des del carrer no se’ls ha pogut ensenyar i moltes coses més del que caldria. Em vaig imaginar com un gran anunci d’Ariel on la mestressa de casa s’acaba quedant el sabó que hi ha i no el que li agradaria perquè el que té ja és molt bo.\nPerò no. En alguna cosa es devien equivocar... o era jo que m’equivocava.\nPerquè, és clar, si el que es volia fer era una operació bucòlica a l’entorn del concepte metafísic de la nostra professió, haguessin hagut de buscar un títol com ara “L’educació que tenim”, “L’art de l’educació nostrada”, o coses així. Però no, deia ben clar “Els mestres”, o bé, “ens fan mestres”.\nO sigui, parlava de les persones. Persones que ens dediquem a aquesta tasca com una professió... i que segurament hi posarem devoció, però que, sobretot, és la nostra professió. I, per tant, a més de parlar d’allò que fem i de com ho fem, calia parlar de les dificultats i les facilitats per desenvolupar la tasca, per les condicions en les quals treballem, per les abnegacions diverses que ha suposat arribar a aquestes condicions que ara tenim.\nI, de fet, se n’ha parlat d’aquestes coses. Ara bé, no hi ha hagut ni una sola veu sindical... ni una. Cap. Zero.\nSegur que no cal recordar a qui ha tingut aquesta lloable iniciativa que els sindicats de l’ensenyament hem estat un motor del desenvolupament d’aquesta professió des de la vocació quasi carmelitana de fa uns anys, al repte de futur que és avui dia. No caldria recordar-li tampoc, que si no fos per l’empenta sindical no haguéssim avançat administrativament des del papanatisme franquista a una regulació laboral normalitzada, ni de l’actuació intuïtiva i voluntariosa, al treball rigorós i metòdic. Res d’això no ho hem fet sols, naturalment; hi ha hagut molts altres moviments, però els sindicats hi hem jugat un paper transcendent.\nSegurament sí que es deu recordar, però, que els sindicats som un corcó sempre molest que tot el dia discuteix perquè demana més; i potser això esguerraria el gran anunci.\nDoncs, miri, gràcies per la intenció, però no hauria de ser així. No hauria de ser que a la primera entrevista de la setmana surti la senyora consellera i ens etzibi que regalarà als mestres un any sabàtic, per exemple, quan aquest era un tema que estava en ple procés de negociació amb els sindicats, perquè d’això se’n diu menyspreu o ho sembla. Ni hauria de ser que constantment surtin temes relacionats amb les condicions laborals en diverses discussions i ningú amb coneixement directe de la situació actual global, no la particular, pugui dir quina és aquesta situació.\nEn fi, ja ho veieu, no som ningú. Però si l’any que ve ens tornen a obsequiar amb la nostra setmana, voldria que també em fessin mestre. M’agradaria ser-hi i dir “hola, som aquí; ens dediquem a treballar perquè el col·lectiu de persones que ha d’ensenyar els vostres fills i filles, ho pugui fer en unes condicions més dignes i de millor qualitat, perquè això ens anirà millor a nosaltres però, sobretot, també a vosaltres”. I ja està.\nPublicat per Marc Vidal a 21:15 Cap comentari:


La Lleganya: Jornada de Rugby a Vilanova i la Geltrú\nJornada de Rugby a Vilanova i la Geltrú\nAquest dissabte passat, 30 d'abril es va celebrar la primera trobada de rugbi de Vilanova i la Geltrú.\n130 nens repartits entre les categories de mini-rugbi, pre-benjamí, benjamí, aleví i infantil disputaren diversos partits de les 4 de la tarda a les 8 del vespre al camp de gespa de les pistes d'atletisme de Vilanova i la Geltrú.\nEls clubs participants foren l'AS Merignac-Rugby, el FC Barcelona, l'Usap de Barcelona i el Rugby Club de Sitges que actuaba com a amfitrió.\nLa idea d'aquesta jornada sorgí arran del fet que l'Ajuntament de Vilanova comprovés que el primer esport de la vila de Merignac (vila occitana, prop de Burdeus) és el rugby. Vilanova i la Geltrú està agermanada amb Merignac i sovint s'han fet intercanvis culturals, esportius. El de dissabte fou el primer intercanvi de rugby.\nAquesta trobada fou organitzada per l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú i comptà amb la col•laboració del Rugby Club de Sitges.\nDe les personalitats que assistiren a la jornada cal destacar la presència de l'Alcalde de Vilanova i la Geltrú, Sr. Sixte Moral, el Primer Tinent d'Alcalde Sr. Josep Tomàs Àlvaro, la regidora d'esports Sra. Yolanda Sánchez, i el regidor de Promoció Econòmica Sr. Adolf Montoliu. El públic assistent pogué comprovar in situ com els infants compartien l'estona de joc i el tercer temps tant significatiu en l'esport del rugby i tan inusual en d'altres esports.\nSegons declaracions del president del RC Sitges, Joan Marsal: "La jornada fou un gran pas per a la divulgació del nostre esport a la comarca del Garraf i demostra fermament la voluntat que té el RC Sitges de convertir-se en un referent a la comarca i de consolidar i capitalitzar la projecció de l'esport del rugby a tota la zona".\nEtiquetes de comentaris: Brendan Behan, Catalunya Ovalada, Jan Faidit, Joan Légolas Puig, La Lleganya escriu i fa i ...


Fundació Esforç | Campaments d'estiu a Llaberia (Tarragona)\nJA TENIM DATES!!\nAquest any els campaments seran del\n10 de juliol al 7 d'agost.\nPots inscriure't fins dues setmanes seguides!\nCampaments per tots i durant tot l'estiu\nLa Fundació Esforç disposa d'unes instal·lacions a l'espai natural de Llaberia, on ofereix campaments d'estiu per nens i nenes de 6 a 16 anys.\nEnvoltats de bosc i natura, gaudim d'un lloc ideal per a unir la diversió amb l'educació. A més, la casa queda oberta durant tot l'any perquè famílies i grups puguin gaudir uns dies de natura i descans.\nDies forts per a gent forta i valenta\nDescobreix els nostres Campaments d'Estiu


Fundació Nexe - Fantasmes europeus. L'auge de populismes i d’extremismes\nTimo Soini, líder del PeruS.\nEl darrer cas sonat ha sigut Finlàndia, el país amb el millor sistema educatiu del planeta segons diferents informes PISA. El partit Perussuomalaiset (PeruS), que significativament té per nom Finesos de base (la traducció de Finesos autèntics o vertaders no sembla haver sigut particularment encertada), ha obtingut el 19% dels sufragis amb una campanya contra la immigració i el rescat financer de Portugal. Tot i que són els millors resultats d'aquest tipus de populismes des de la fi de la Segona Guerra Mundial, no és la primera vegada que irrompen en el sistema polític finés. De fet, la dreta populista ha estat ininterrompudament en el parlament des de 1966 i en la dècada dels setanta el Partit Agrari Finés (SMP) aconseguí dihuit escons.\nD'aquesta manera, l'èxit electoral del líder de PeruS, Timo Soini, se suma a una llarga llista de populismes notoris, entre els quals destaquen el FPÖ austríac (18% dels sufragis), el PVV holandés (16%) i el DF danés (14%). Bulgària, Bèlgica, Grècia, Suècia i Eslovàquia també tenen partits populistes amb un suport electoral superior al 5%. Fora de la Unió Europea es donen dos casos d'importants: el SVP suís, que concentra el 29% dels vots, i el FrP noruec, amb un 23%. Així mateix cal afegir l'ascens de l'extrema dreta, en particular a Hongria, amb un Joddik que ha abastat el 17%. I no podem oblidar, per més que estiga consolidada, l'existència del Front National a França (10,4%) i de la Lega Nord a Itàlia (8,3%), al govern de Berlusconi.\n¿I què ocorre a l'estat espanyol? De moment, el Partido Popular exerceix de gran catch-all party des del centre fins a la dreta populista. Però ja hi ha indicis preocupants de competidors populistes com el cas de la Plataforma x Catalunya de Josep Anglada. Al País Valencià tenim les experiències històriques del blasquisme i, a partir de la transició democràtica, el blaverisme, un regionalisme anticatalà que ha impregnat el nostre sistema polític. I tot i que fins ara no ha passat de ser una anècdota, es pot esmentar el cas del municipi de Paiporta (l'Horta Sud), on es presentaran a les municipals fins a cinc candidatures espanyolistes extremes (amb reivindicacions incloses de l'espanyol com a "única llengua oficial" en l'ensenyament) i inequívocament populistes: Coalició Valenciana, Unión Progreso y Democracia, Independientes x Paiporta, Partido Social Patriota Español y Regeneración. Aquesta darrera formació porta al programa electoral, entre d'altres, l'eradicació del "totalitarisme educatiu" suposadament actual i la prohibició legal de tot impost progressiu, aquest últim un torpede contra la lògica redistributiva. Paiporta tenia uns 4000 habitants en 1960. Ara, cinquanta anys després, com en tants altres pobles de l'àrea metropolitana de València, la població s'ha multiplicat per sis. I alguns tenen respostes fàcils a aquest desordre.\nPer tot plegat, hauríem de deixar de sorprendre'ns —el populisme no és cap novetat— i potser fer alguna cosa. Que ens indigne i irrite la presència institucional d'aquesta dreta és comprensible però no ho és que no ens la prenguem seriosament. La història europea (el mapa de les democràcies europees en la dècada dels trenta era desolador) i, particularment, la complexa construcció de la Unió Europea, amb resistències importants i diverses (cal no oblidar el refús de l'electorat francés i holandés a la non nata Constitució europea o el de l'irlandés al Tractat de Niça) aconsellen no desatendre aquestes forces.\n¿Per què connecten amb una part important dels ciutadans? Amb aquest panorama ja no es pot afirmar que el populisme seria una ideologia pròpia dels països en conjuntures d'industrialització o en vies de desenvolupament: la renda disponible en Holanda, Dinamarca i Finlàndia ho desmenteix. També sabem que els seus programes polítics, molt diversos, no coincideixen necessàriament amb el de la dreta extrema clàssica. Recordem que l'assassinat líder holandés Pim Fortuny era un gai confés.\n¿Quins elements, doncs, tenen en comú aquests populismes? Per resumir-ho molt, diríem que les crisis. No només les econòmiques, també les polítiques i les ètiques. Qualsevol mena de crisi social. De fet, aquests moviments són respostes a les crisis i alhora necessiten les crisis per a surar. Així, si seguim Ernesto Laclau, el populisme seria una lògica política, pròpia de contextos inestables, d'articulació de demandes disperses i un moviment sociopolític mobilitzador, contrari a l'status quo i l'stablishment que construeix un discurs que combina l'apel·lació al “poble” i l'antielitisme dualista. Al capdavall, com diu Ralf Dahrendorf, «el populisme és simple; la democràcia és complexa: en el fons tal vegada siga aquest el tret distintiu més important entre totes dues formes de relacionar-se amb el poble [...] El populisme es basa en l'intent conscient de simplificar els problemes i ací descansa el seu encant i la recepta del seu èxit.» Aquesta és la cosa.\nA l'Europa actual estan coincidint un seguit de crisis, que potser reforcen la sensació conjunta de pessimisme. A la profunda crisi econòmica, se n'afegeix una de política (els dubtes de la construcció europea i el reforçament de l'euroescepticisme i fins i tot l'eurofòbia, de Gran Bretanya a Eslovàquia i, en general, a una Europa de l'est que somiava abastar el benestar alemany en uns pocs anys); una de social (la crisi dels estats de benestar, basats en la redistribució del creixement) i una de cultural (la construcció dels nous altres, els immigrants de fora d'Europa). Podríem agrupar-les totes elles en una brutal crisi d'uns dels mites de la Revolució francesa: la solidaritat. O, dit d'una manera menys ampul·losa, la preocupació per l'altre, la consciència que els problemes del proïsme són, si més no en certa manera, també els meus problemes. Així tindríem una crisi europea de la solidaritat (¿Per què hem d'ajudar grecs i portuguesos? Que s'apanyen!); una crisi nacional-estatal de la solidaritat (¿Per què hem d'ajudar els pobres i els aturats. Que s'apanyen!) i, particularment, una crisi de les proclamades bondats de la diversitat (¿Per què hem d'ajudar els que fugen de la misèria i dels autoritarismes, si parlen una altra llengua i professen una altra religió?... Que s'apanyen! I a més a més, que se'n tornen!).\nEls populismes són, doncs, el símptoma i, també, una de les respostes al malestar social. Ens havien promés el paradís terrenal, però tenim a la vista una pèrdua generacional de nivell adquisitiu i potser també de qualitat de vida. Psicòlegs i populistes fan la seua feina: recompondre'ns les il·lusions. Així, potser és més intel·ligent combatre'ls amb democràcies de més qualitat (és dir, amb més llibertat, més igualtat i més solidaritat) i amb polítics i ciutadans més responsables (amb menys demagògia, amb menys despeses faraòniques, amb més humilitat) que simplement menysprear-los amb la nostra supèrbia il·lustrada.\nTags: internacional, cultura democràtica.


FisiomYoga Formació - Ioga Fisioterapia i Osteopatia\nFORMACIÓ EN FISIOMYOGA\nSi ets fisioterapeuta i recomanes fer ioga com a activitat física saludable o bé ets professor/a de ioga i vols tenir cura i una atenció plena als teus alumnes, és molt recomanable obtenir la certificació de Fisiomyoga.\nA través d’aquesta formació adquiriràs molts coneixements de fisiologia i biomecànica, adaptats als estudis validats més recents. Hi trobaràs molts exercicis, postures i respostes a preguntes habituals d’aquesta pràctica.\nLa formació de fisiomyoga ajuda a tenir una visió global de la persona, al mateix temps que aporta eines per entendre les alteracions o dolors, oferint unes explicacions molt entenedores. No és necessari tenir coneixements ni estudis previs d’anatomia.\nQUÈ ÉS EL FISIOMYOGA\nEl fisiomyoga és un un mètode multidisciplinari que uneix el ioga amb les ciències de la fisioteràpia i l’osteopatia.\nPermet la col·laboració de professors de ioga amb professionals sanitaris. Així, es pot adaptar la pràctica del ioga a les possibilitats biomecàniques de cada alumne, oferint-los una atenció personalitzada i responsable.\nDota els professors de ioga a coneixements sobre anatomia, fisiologia i patologia, amb rigor científic, perquè puguin abordar amb una limitació en l’aparell musculoesquelètic.\nTambé permet adaptar els exercicis tradicionals del ioga a les necessitats particulars dels alumnes per a diferents tipus de patologies, lesions i alteracions biomecàniques.\nPer saber-ne més, visita la pàgina a continuació.\nWEBINAR GRATUÏT SOBRE L'ESCOLIOSI\nPateixes d’escoliosi? Vols saber què és l’escoliosi i què pots fer per estar millor? Et convido a visualitzar aquest webinar gratuït on trobaràs recursos que t’ajudaran a millorar el teu benestar.\nSi ets professional del camp de la medecina o del ioga, aquest webinar gratuït sobre l’escoliosi t’aportarà eines per treballar així com una visió global de la patologia. És un webinar ideal per a professors de ioga, fisioterapeutes i traumatòlegs que vulguin formar-se en el tractament de l’escolosi.\nA més a més, el webinar inclou com a regal (també gratuït) una sessió online per tonificar abdominals sense perjudicar la columna vertebral.\nACCEDEIX AL WEBINAR GRATUÏT\nPer accedir al webinar:\nVisita aquest enllaç de yoga-terapeutico\nRegistra’t amb les teves dades personals\nIntrodueix el codi FYSCA per obtenir el webinar de forma gratuïta\nGaudeix del webinar i la sessió d’abdominals!\nC. Pelics, 70\n08510 - Roda de Ter - (BCN)\nFisioterapeuta col. 9220\n© Fisioioga 2020. Recuperació del cos i la ment.\nAquest web utilitza cookies per millorar la teva experiència d'usuari. Imaginem que hi estàs d'acord però pots canviar la configuració si ho prefereixes Configuració de cookiesD'acord


Història Font Màgica | Web Barcelona | Ajuntament Barcelona\nSímbol de Barcelona\nLa Font Màgica ha estat i és protagonista d'alguns dels moments més importants de la història recent de la ciutat, com els Jocs Olímpics de 1992 o, cada any, amb el Piromusical de la Mercè, un espectacle que combina les coreografies de la font amb pirotècnia i que omple l’avinguda Maria Cristina de barcelonins i barcelonines i gent d'arreu del món.\nQuan els treballs per a la gran Exposició Universal de 1929 estaven ja molt avançats, els seus organitzadors van considerar que faltava "alguna cosa" especial que la fes diferent. Va ser llavors quan Carles Buïgas va presentar el seu projecte per a una "obra colossal, atrevida i costosa", que esdevindria en La Font Màgica de Montjuïc.\nEn menys d'un any, més de 3.000 obrers van convertir en realitat aquell somni del jove Buïgas i van omplir de llum, aigua i color la gran avinguda que havia de ser la via principal de l'Exposició.\n1929: creació de la Font Màgica.\n1954-55: Buïgas realitza la primera restauració de la font per tal de reconstruir els elements danyats o desapareguts durant la Guerra Civil i la postguerra, així com substituir el sistema d'accionament hidràulic de les vàlvules per un de tipus electropneumàtic.\nAnys 70: renovació d'alguns elements de control, de part de la il·luminació per reguladors electrònics i del telecomandament de control remot per un nou sistema electromecànic amb control analògic automàtic, mitjançant una cinta magnètica, i afegint-hi el so.\nEls anys 1972 i 1975 deixen de funcionar les cascades 4 i 3, respectivament.\nJocs Olímpics de Barcelona 92: rehabilitació total de les quatre cascades i condicionament provisional de la Font Màgica, amb vista a utilitzar-la durant el període olímpic.\n1993: es decideix aturar la Font Màgica, i se substitueix per un espectacle de raigs làser projectats sobre el Palau Nacional i pantalla d'aigua.\n1994: es presenta un projecte de reparació general.\n1996-1998: els treballs de reparació es realitzen entre octubre de 1996 i juny de 1997 en una primera fase, i entre octubre de 1997 i juny de 1998 en una segona fase.\n23 de juny de 1998: inauguració de la Font Màgica restaurada.\n2010: la Font Màgica comença a utilitzar aigua freàtica per al seu funcionament, en el marc del compromís de Barcelona amb valors sostenibilistes. Un compromís que s'ha traduït en l'impuls de nombroses mesures per reduir el consum d'aigua, actuacions que han estat especialment significatives en el sector dels equipaments i serveis municipals, com per exemple, l’ús d’aigua freàtica en les fonts ornamentals.\nSetembre de 2011: la Font Màgica estrena un generador, editor i simulador de coreografies en 3D que permet crear nous espectacles de llum, aigua i música en només tres minuts. També permet veure l'espectacle sense necessitat d'engegar la font, la qual cosa suposa un gran estalvi econòmic i energètic.\n2014: s’inicia el canvi del sistema d’il·luminació, passant a utilitzar tecnologia RGB LED, que permet un control independent de cada focus i tira de leds, i que suposa realitzar el màxim joc i gradació de colors i intensitats. També s’incorporen equips per al control de consums que permeten un funcionament sostenible i un considerable estalvi energètic.\nEls anys 2014, 2015 i 2016 es recupera el funcionament de les cascades 4, 2 i 1, respectivament.


BERTRAN 146 – NomenArq\nEs tracta d’un projecte de nova construcció d’un edifici plurifamiliar amb 18 habitatges, un local i aparcament, situat al carrer Bertran, núm. 76-78, districte de Sarrià- Sant Gervasi de Barcelona, per al promotor 501 SITU ARQUITECTURA BCN S.L.\nEs projecta un edifici a tres vents amb façana als carrer Bertran, Joan Ferrándiz i Musitu, format per una planta soterrani, una semisoterrani parcial, planta baixa amb altell, dues plantes pis i coberta plana transitable.\nEl projecte desenvolupa un edifici en forma de U seguint l’alineació dels vials amb la fondària edificable de 11m.\nDegut al fort desnivell dels carrers adjacents, (8,5m. entre els punts de major i menor cota), l’edifici es va esglaonant per adaptar-se a la topografia.\nMalgrat els desnivells d’alçades, s’ha aconseguit una continuïtat en els nivells dels forjats, fet que confereix un ritme i ordre a les façanes.\nTots els habitatges tenen ventilació creuada i garanteixen a la sala l’assolellament directe entre les 10 i les 12 hores solars en el solstici d’hivern.\nL’edifici es resol amb dos nuclis d’escala, c/ Joan Ferrandiz 1 que dona accés a 7 habitatges i c/ Joan Ferrandiz 3 que dona accés als 9 habitatges restants, mentre que els habitatges de planta més extrems del C/ Musitu i del c/Bertran, disposen d’accés directe Els vestíbuls, situats al carrer Joan Ferrándiz 1 i 3, disposen dels espais necessaris per a la ubicació de les diferents centralitzacions de comptadors , el nucli de comunicació vertical i l’accés de vianants a l’aparcament constituint la via d’evacuació del mateix.\nLa zona del solar que sobrepassa la profunditat edificable es destina a pati d’ús exclusiu dels habitatges de planta baixa.\nA la coberta, plana i accessible, s’hi troben els elements necessaris per a les instal·lacions de telecomunicacions i xemeneies, així com els col·lectors solars per a la producció d’aigua calenta sanitària i la sala tècnica per l’acumulador i les bombes. També es situen en aquesta planta els comptadors de gas centralitzats. L’accés a la mateixa es garantirà a través de l’escala comunitària i l’ascensor.\nLa resta de la coberta es deixarà lliure per ser utilitzada com a estenedor.\nS:Projectes en Xarxa�0_NAA�0_7_WEB193- Bertrán 76-78empla\nZ:Projectes en Xarxa236_BERTRAN 146�2-PROJECTE�3.2-bàsicBA\nServerdatosProjectes en Xarxa236 – BERTRAN 146�4-COMERCIAL


Protecció Civil provarà dijous 19 de novembre el funcionament de les sirenes que alerten d'un accident químic\nEn aquest exercici, i per primera vegada, es practicarà el confinament dels veïns de la zona de l’Estruch-Llevant del Prat de Llobregat , organitzat conjuntament amb l’Ajuntament pratenc\nAquest any s’han instal·lat 20 noves estacions meteorològiques per obtenir dades en temps real de la direcció i força del vent. En total hi ha 40 estacions\nDurant la prova, es farà enviament de missatges a través de l’aplicació per a mòbils gencat.mobi/pcivil quan s’activin les sirenes de cada zona, tal com es faria en una emergència real\nEl twitter de Protecció Civil de la Generalitat @emergenciescat també informarà de l’activació i desactivació de les sirenes en temps real i dels consells davant el risc químic\nEs demana a la ciutadania dels municipis participants que informin a través de twitter de si senten o no la sirena i a quin barri es troben amb l’etiqueta #provasirenes2015\nProtecció Civil de la Generalitat del Departament d’Interior provarà aquest dijous, 19 de novembre, a partir de les 10.00 hores, les sirenes de la xarxa d’alarmes adscrites al Pla d’Emergència Exterior del Sector Químic de Catalunya PLASEQCAT. Al llarg del matí s’activaran les sirenes d’avís de risc químic ubicades en 37 municipis.\nAquests exercicis es realitzen dos cops l’any i serveixen per comprovar el seu funcionament i alhora familiaritzar a la ciutadania amb el so d’avís de risc químic.\nBarcelona: Olesa de Montserrat, Esparreguera, Abrera, Martorell, Sant Andreu de la Barca, Castellbisbal, l’Hospitalet de Llobregat, Sant Feliu de Llobregat, el Prat de Llobregat, Sant Joan Despí, Cornellà de Llobregat, Sant Boi de Llobregat, Santa Coloma de Cervelló, Viladecans, Granollers, Canovelles, Montornès del Vallès, Sant Celoni, Gualba, Riells i Viabrea i Barcelona\nTarragona: Constantí, Perafort, la Pobla de Mafumet, el Morell, el Catllar, Vilallonga del Camp, els Garidells, els Pallaresos, Tarragona, la Canonja, Vila-seca i Salou\nCatalunya Central: Castellgalí\nSimulacre de confinament al Prat de Llobregat\nAprofitant aquest exercici de sirenes, Protecció Civil de la Generalitat i l’Ajuntament del Prat han organitzat un simulacre de confinament a la zona de l’Estruch-Llevant del Prat de Llobregat.\nEl simulacre és un exercici per posar en pràctica les accions que caldria fer en cas real d'accident. Amb el simulacre es vol practicar i comprovar que tothom sap què hauria de fer en un cas real. Això és: tancar-se a casa o l’edifici més proper, tancant portes i finestres i desconnectant qualsevol aparell de ventilació exterior.\nLes sirenes d’activació del Prat de Llobregat sonaran a les 10.00 hores i les sirenes de desactivació a les 10.15 hores; i des de Protecció Civil de la Generalitat i l’Ajuntament del Prat de Llobregat es demanarà a la gent que estigui en aquesta zona, que es tanqui a casa o a l'edifici més proper: en una botiga, en un restaurant o en un equipament públic.\nDes de la Direcció General de Protecció Civil s’han fet accions prèvies i xerrades tant a les escoles com als veïns, responsables d’equipaments i serveis municipals, per tal de convidar-los a participar en el simulacre de confinament quan sonin les sirenes al seu municipi. L’Ajuntament del Prat també ha format a 18 persones que els dies anteriors a la prova han fet un porta a porta pel barri informant del simulacre; i que el mateix 19 de novembre faran d’observadors i informadors.\nPer donar a conèixer la prova al Prat, s’han editat 200 exemplars d’un cartell específic distribuït a botigues, restaurants, equipaments, escoles i zones de pública concurrència; i 1.500 exemplars d’un díptic informatiu en català i castellà distribuïts a totes les cases de la zona del simulacre.\nEn el darrer exercici de sirenes, al mes d’abril, la prova de confinament es va fer per primer cop en un centre comercial Corte Inglés a Cornellà de Llobregat, i aquesta vegada s’ha volgut estendre a gairebé tot un barri.\nInstal·lació estacions meteorològiques\nCom a novetat en aquest exercici de novembre s’han instal·lat 20 noves estacions meteorològiques a les sirenes distribuïdes pel territori amb l’objectiu d’obtenir dades en temps real de la direcció i força del vent, pressió atmosfèrica i altres paràmetres, que puguin ajudar en la presa de decisions en cas d’accident químic real en aquesta zona. En total hi ha 40 estacions meteorològiques repartides a tot el territori.\nAquestes noves estacions s’han instal·lat a Perafort, Els Garidells, Vila-seca (2), Tarragona (6), Constantí, Castellgalí, Olesa de Montserrat (2), Abrera, Martorell (2), Sant Joan Despí, L’Hospitalet de Llobregat i Granollers.\nMÉS ACCIONS EN TEMPS REAL DURANT LA #PROVASIRENES2015\nDurant la prova, s’informarà en temps real a través del compte de twitter de Protecció Civil de la Generalitat @emergenciescat que té més de 83.000 seguidors. Es demanarà la participació als veïns dels municipis on se sentirà la sirena i que utilitzin twitter que informin si escolten el so de l’alerta, indicant la seva ubicació exacta, i adjuntant l’etiqueta #provasirenes2015. El Centre de Coordinació Operativa de Catalunya CECAT de Protecció Civil de la Generalitat, s’ha coordinat amb el telèfon d’emergències 112 de forma que les trucades que es rebin de ciutadans que han escoltat les sirenes es passaran al telèfon d’informació 012 per tal de conèixer des on s’escolten, si el so se sent correctament, etc.\nConfinaments d’alumnes als centres escolars i altres accions de sensibilització\nCom ja és habitual en els exercicis de sirenes, Protecció Civil de la Generalitat i els ajuntaments participants han informat a les escoles i centres educatius perquè l’aprofitin per fer un exercici de confinament, que és la mesura més segura en cas de risc químic, sempre que les autoritats no indiquin l’evacuació o una altra mesura.\nProtecció Civil de la Generalitat ha distribuït 60.930 flyers i 5.000 cartells de la prova entre tots els ajuntaments i municipis afectats. També s’han fet piulades amb el coixinet #provasirenes2015 a través dels canals de twitter @emergenciescat i @112 en català, castellà, anglès, francès i alemany; així com a través del facebook de Protecció Civil www.facebook.com/emergenciescat\nL’activació de les sirenes és farà per sectors de risc i en diferents fases:\n10.40 h Activació en alerta de les sirenes del Sector químic Vallès Oriental – Vallès Occidental\nData de modificació: 18/11/2015 13:35:02


Un passaport ple de contes | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nEl Centre de Lectura de Reus realitza aquest estiu un taller de contes infantils a través dels cinc continents\n08 d'Agost de 2018, per Text i fotografies: Isabel Martínez\nGaleria d'imatges de la canalla al taller del Centre de Lectura\n“Qui ha estat a Amèrica?” pregunta, per trencar el gel, la bibliotecària Marta Vidal a la desena de nens que assisteixen al taller 'La volta al món a través dels contes', una iniciativa organitzada pel Centre de Lectura de Reus aquest estiu. Malgrat que les edats dels assistents es mouen entre els 6 i els 10 anys, més d’una mà s’aixeca per explicar que ja ha viatjat a aquest continent o que ho han fet els seus familiars. Després de les sessions d’Europa i Àsia celebrades al mes de juliol, la canalla “viatjarà”, aquest dijous a la tarda, a territori americà a través de tres relats audiovisuals sobre Estats Units, el Carib i el Canadà. Damunt la taula, alguns passaports segellats demostren que la majoria de participants del taller ja han pogut escoltar les narracions sobre França, Grècia, Noruega, Mongòlia, Índia i Japó realitzades en sessions anteriors. Tot plegat, milers de quilòmetres amb l’únic transport de les orelles i els ulls que contemplen les narracions televisives escollides.\nEn una de les sessions dutes a terme, la solidaritat i la voluntat d’un dels treballadors del ferrocarril americà, l’ambició d’un llunàtic governador caribeny per tocar la lluna o el desig de llibertat d’una dona inuit il·lustren tres històries que representen els tres països americans escollits i tracten valors universals compartits per tothom. Després de veure la primera història, Vidal remarca que “les persones tenen més voluntat que una màquina” en relació al protagonista, John Henry, que va derrotar una perforadora de vapor durant la mítica construcció del ferrocarril americà. “La lluna brilla igual pel governador que pel fuster” li diu un savi al governador d’una illa caribenya i en lloc d’extreure les lliçons d’aquesta veritat inalterable aconsegueix que el dirigent emprengui una boja (i impossible) carrera per tocar el satèl·lit.\nUn somni que, de passada, acaba amb quasi tots els arbres de la illa i converteix aquell petit paradís en una àrea sense recursos. Per últim, el desig de llibertat d’una dona diferent a les gèlides terres del Canadà mostra com els humans estan ben a prop d’animals tan excepcionals com els narvals.\nManualitats, el complement del viatge\nUn cop les tres narracions s’han acabat, Vidal introdueix unes senzilles dades sobre els països “visitats”. En inuit, “hola” es diu “aluu” explica al petit públic, mentre també assenyala les banderes i la seva ubicació geogràfica. Acabat el moment de la narració, és temps de treballar alguns dels conceptes presents a les històries. La realització d’un origami d’un narval i la pintura d’un esquimal és la proposta de manualitat que Vidal ha preparat aquesta tarda, una tasca en què alguns assistents excel·leixen mentre que altres necessiten un cop de mà.\nFinalment, la majoria d’infants aconsegueixen un petit record d’aquesta visita llampec a les terres americanes en què el viatge no ha estat pendent ni d’horaris, ni transports ni passaports reals. Tan sols ha calgut una mica d’imaginació per sentir-se com els herois d’aquestes terres llunyanes.\nAmb aturada a terres africanes, el 16 d’agost, i a Oceania, el 30 del mateix mes, la volta al món endegada pels petits viatgers s’acabarà en les properes setmanes.


La protagonista de Sala és subversiva i combativa; és una protagonista que no s'adapta al model de bon comportament, passivitat i innocència que s'espera de personatges com el seu – Fernanda Solórzano\nGuie’dani, una nena indígena zapoteca, i la seva mare, entren a treballar com a empleades domèstiques per a una família de classe mitjana acomodada de la Ciutat de Mèxic. Allà els senyors els acullen a la seva casa, però per a la Guie’dani no sembla el lloc més acollidor del món.\nDe gran impacte a Mèxic on ha estat una de les pel·lícules ‘indies’ de l'any, i ha rebut diversos premis i reconeixements. Segons mitjans mexicans, «l'extrem oposat a Roma», El Ombligo de Guie’dani és un relat sobre identitat, creixement personal, classisme i racisme, i sobre una persona que es nega a complir amb el seu destí social mostrant que on sembla que hi ha bondat, a vegades, hi ha una altra cosa.\nTítol original: Xquipi' Guie'dani\nIdioma: VO Espanyol / Zapoteco\nFestival de Morelia: Menció especial – Sótera Cruz (actriu)\nFestival de Cine Iberoamericano de Huelva: Premi Radio Exterior de España


Convertir Dòlar neozelandès (NZD) i Dòlar dels Estats Units (USD) - Calculadora de conversió de tipus de canvi de divises\nDòlar neozelandès per USD\nNZD per USD - Dòlar neozelandès to Dòlar dels Estats Units convertidor de divises\nEl nostre Dòlar neozelandès a Dòlar dels Estats Units convertidor està actualitzat amb els tipus de canvi de 25.01.2021. Introduïu qualsevol quantitat que vulgueu convertir a la casella a l'esquerra de Dòlar neozelandès. Utilitzeu les "Monedes d'intercanvi" -Button per fer Dòlar dels Estats Units la moneda predeterminada. Feu clic a Dòlar dels Estats Units o Dòlar neozelandès per convertir entre aquesta moneda i totes les altres monedes.\nDòlar neozelandès to Dòlar dels Estats Units calculadora de tipus de canvi\nTipus de canvi actualitzat: 25.01.2021 09:30\n0,72063 USD ($)\n1 NZD = 0,720626 USD\n1,387682 NZD = 1 USD\nQuin és el tipus de canvi actual de Dòlar neozelandès per Dòlar dels Estats Units?\nDòlar neozelandès curs per Dòlar dels Estats Units = 0,72\nConversió NZD a Dòlar dels Estats Units\nHeu seleccionat la moneda font NZD i la moneda objectiu Dòlar dels Estats Units amb un import de 1 NZD. Podeu triar els tipus de canvi de les dues llistes per a més de 160 monedes internacionals. Els tipus de canvi s’actualitzen a intervals regulars i es presenten en forma tabular per a quantitats habituals. També podeu veure els tipus de canvi històrics d’altres visitants.\nNZD to USD calculadora de tipus de canvi\nLa Dòlar neozelandès és la moneda en Nova Zelanda. La Dòlar dels Estats Units és la moneda en Timor Oriental, Equador, el Salvador, Illes Marshall, Micronèsia, Palau, Estats Units, Zimbabwe. El símbol per NZD és $. El símbol per USD és $. El tipus de canvi del Dòlar neozelandès es va actualitzar per última vegada el Januar 25, 2021. El tipus de canvi de la Dòlar dels Estats Units es va actualitzar per última vegada a Januar 25, 2021. El factor de conversió NZD té 5 dígits significatius. El factor de conversió USD té 5 dígits significatius.\ntipus de canvi Dòlar neozelandès per Dòlar dels Estats Units = 0,72.\n$ 100 $ 72.06\n$ 250 $ 180.16\n$ 500 $ 360.31\n$ 1000 $ 720.63\n$ 50 $ 69.38\n$ 100 $ 138.77\n$ 250 $ 346.92\n$ 500 $ 693.84\n$ 1000 $ 1,387.68\nNZD per BRLNZD per CADNZD per CNYNZD per GBPNZD per HKDNZD per IDRNZD per KRWNZD per RUBNZD per SGDNZD per VND


Molta astúcia i molt poca estratègia, per Luis Mauri\nMas, Puigdemont i Junqueras deuen tenir virtuts, però entre elles no sembla que hi hagi la de visió estratègica\nDijous, 11/01/2018 | Actualitzat el 12/01/2018 a les 17:08 CET\nAquella tarda de novembre del 2003 ja s’havia fet fosc. Assegut a la taula de la cuina del seu pis del carrer de Tuset, avui embargat per ordre del Tribunal de Comptes, Artur Mas assegurava que succeir el «mite patriòtic i històric» de Jordi Pujol no li produïa vertigen. «Ni vertigen ni angoixa ni temor». L’hereu de Pujol era conscient que l’omnímode lideratge del patriarca nacionalista l’obligava a treure pit, a no empetitir-se, a no mostrar símptomes de dubte o debilitat. En cas contrari, no trigarien a ressonar a la seva pròpia casa les veus que li neguessin la talla necessària per merèixer-se el llegat. Per això, potser calia sobreactuar. «Permetin-me dir-ho: un punt de valentia sí que s’ha de tenir per fer això. S’hi ha de posar molt de coratge i convicció. Si hagués dubtat, no seria aquí. No, no sento gens de vertigen.»\nEncara que no sentir vertigen no li garanteix a ningú que no s’hagi d’acabar estimbant precipici avall.\nMas no va aconseguir la presidència de la Generalitat fins al cap de set anys, el 2010. Des d’aleshores, les seves decisions estratègiques l’han conduït a un fracàs rere un altre. I a Catalunya, a una indesitjable situació de fractura social, engarrotament polític i inseguretat econòmica.\nAixí que va arribar al Govern, va imposar amb el suport del PP unes retallades socials draconianes. Dos anys després, desgastat per la política austericida, alarmat per la contestació dels indignats, inquiet pels escàndols de corrupció que començaven a assetjar Convergència i recolzat en la negativa de Mariano Rajoy al pacte fiscal, va creure veure en l’onada sobiranista una finestra d’oportunitat. Es va posar al capdavant de la manifestació i va avançar les eleccions. Resultat: va perdre 12 diputats i va quedar en mans d’ERC, amb qui va iniciar una licitació sense fi pel trofeu a la radicalitat nacionalista.\nEn la seva carrera unilateral cap a la independència va rebentar la coalició CiU. El 2015, Mas va tornar a avançar les eleccions. Va aconseguir burlar l’anunciat sorpasso d’ERC coalitzant-se amb Oriol Junqueras. Però llavors va quedar atrapat per la CUP, que com a primera exigència en va demanar la defenestració. Ell mateix va escollir Carles Puigdemont com a successor, confiat que seria manejable i es limitaria a mantenir arreglat el piset fins al seu retorn. Tampoc va tenir encert en l’elecció. Puigdemont tenia vida pròpia.\nHi ha un oceà entre l’astúcia i l’audàcia, tan proclamades per les hosts nacionalistes els últims temps, i la clarividència estratègica. Els altres dos líders polítics de l’independentisme tampoc han demostrat tenir més dots estratègics. Junqueras va arruïnar les seves expectatives i les d’ERC al torpedinar la decisió de Puigdemont de renunciar a la DUI. Si li hagués permès convocar eleccions tal com havia resolt, amb tota probabilitat avui Puigdemont no seria rival (ni seu ni de ningú), ERC hauria conquistat l’hegemonia nacionalista i Junqueras estaria a punt de ser investit president. En lloc d’això, la Generalitat està intervinguda (sense que bullin el carrer ni les dependències oficials), ell és a la presó i el seu partit ha arruïnat un sorpasso que estava cantat i ha quedat penjat de Puigdemont.\nEl triomf relatiu de Puigdemont el 21-D és a punt d’esvair-se. És improbable que aconsegueixi ser investit president. Per als juristes, també els del Parlament, la investidura a distància ja no és una astúcia, sinó una al·lucinació. I fugint desesperadament cap endavant, va perdent oficials: Artur Mas, Carles Mundó, Carme Forcadell, Jordi Sànchez (número dos de JxCat), Joaquim Forn (número set) i Jordi Cuixart.\nPotser cap dels tres deu tenir vertigen, de visió estratègica sembla segur que no.\nTemes: Polítics catalans presos Joaquim Forn Jordi Cuixart Jordi Sànchez Carles Puigdemont Independència de Catalunya Artur Mas Oriol Junqueras Jordi Pujol


La Fira del Llibre, un univers de debat i actualitat literària - Fira Llibre de València\nLa Fira del Llibre, un univers de debat i actualitat literària\nLa Fira del Llibre es transforma anualment en un lloc de diàleg per a debatre sobre temes inclosos en les obres presentades i altres qüestions d’actualitat. El públic es converteix, així, en un agent actiu i essencial d’aquesta cita anual amb la literatura. Durant els seus onze dies de durada, la Fira ha organitzat 16 taules redones i debats que tindran lloc en diferents espais dels Jardins de Vivers.\nLes taules redones començaran el 25 d’abril a les 19.00h amb La veu de la memòria, trobada moderada per la periodista Lola Bañón, en la qual participaran persones expertes en la memòria històrica com Alberto Aznar (advocat), Manuel Polo (forense), Carmen Soto (Amnistía Internacional) i Santi Vallés (familiar de la Fossa 113 del cementeri de Paterna). L’acte comptarà també amb la lectura dramatitzada d’Antígona a càrrec de l’actriu Pilar Almeria i l’actuació musical del cantautor Pau Alabajos.\nEl dissabte 27 d’abril es concentren tres taules redones: Llegim Ciència Ficció, moderada per Susana Alfonso (de Golem Fest) en la Sala Museu 1 a les 12.00h i en la qual intervendran Mariló Álvarez (La primera onada, Bromera), Guillem López (Lago negro de tus ojos, Alianza), Ana García Herráez (El sendero de la palabra, Apache Libros) i Sergi Llauger (Épsilon, Apache Libros); una altra, Llegim novel·la negra, a càrrec del festival Valencia Negra i en la qual participaran Juan Madrid (Adiós, princesa/Un beso de amigo, Alianza) i Jerónimo Tristante (Secretos, Alianza); la última taula redona del dia, Llegim novel·la negra en valencià, tindrà lloc a les 19.00h en la Sala Museu 1, també estarà dinamitzada per Valencia Negra i comptarà amb la presència de Juli Alandes (Caça major, crims.cat), Joan Carles Ventura (Camins dubtosos, crims.cat) i Vicent Borràs (Què saps de Vidal Palau?, Bromera).\nEl 29 d’abril al matí està programada la trobada Dones i literatura a les 12.00h en la Sala Museu 2. L’acte, presentat per Rosa Roig, comptarà amb la participació d’Anna Chover (Carn de ficcions, Onada), Anna Oliver (Parlem d’amor? Tu tries, Ediciones 96), Encarna Sant-Celoni (Adrienne Rich. 21 poemes d’amor, PUV), i les periodistes Violeta Tena i Emilia Bolinches. A les 19.00h de la vesprada d’aqueix mateix dia, la Fira acollirà dues taules redones: Som diversos i diverses, a l’Espai Obert 1, amb Carles Cano, Cristina Durán, Rubén Muñoz, César Martí, Toni Cabo i Josep Arrandis, i Llegim Poesia, en la Sala Museu 2, amb els poetes Ricardo Bellveser (El sueño del funambulista, OléLibros), Antonio Mayor (Polarois, OléLibros), Luis García Trapiello (Así es, OléLibros) i Vicente Barberá (Después del amor, OléLibros).\nEl 30 de maig, l’Espai Obert 1 acollirà la taula Rock- Rock per a llegir, moderat pel director de la revista Verlanga, Rafa Rodríguez, i amb la participació de Carlos Pérez de Ziriza (No olvides las canciones que te salvaron la vida, Efe Eme), Susana Monteagudo i Luis Demano (Historia ilustrada del Rock, Litera) i Juanjo Mestre (1050 discos cardinales, Makma).\nA les 12.00h del festiu 1 de maig tindrà lloc a la Sala Museu 2 la trobada Llegim novel·la histórica, amb la col·laboració de Torrent Històrica i la presència de María Costa (El secreto de los Sanjuan, OléLibros), Fernando Ugeda (Carta desde el acantilado, OléLibros) i Mar Busquets (La voz y el agua, OléLibros).\nAl dia següent, el 2 de maig, la Sala Museu 1 acollirà a les 19.00h una taula redona sobre Derechos humanos moderada per Vicent García Devis, en la qual intervendran Pau Bares (Amnistía Internacional), Esma Kucukalic (periodista) i Angela Nzambi (responsable de participació social de CEAR i escriptora).\nEl divendres 3 de maig, a les 18.00h a la Carpa Editors, Laura Huerga, Milthon Robles i Amparo Panadero participaran en l’acte programat amb motiu del Dia internacional de la llibertat de premsa. Més tard, a les 19.00h a la Sala Museu 1, les periodistes Leticia Álvarez, Ethel Bonet, Lola Bañón i Ana del Paso (Reporteras españolas, testigos de guerra, Debate) debatran sobre les Reporteres de guerra.\nEl cap de setmana de clausura de la Fira, el 4 i 5 de maig, presenta una agenda repleta de trobades que giren al voltant de la diversitat de gènere, el teatre i la literatura infantil. El 4 de maig se celebraran les taules redones La transexualitat als llibres i Llegim lectures LGTBi, ambdues a càrrec del col·lectiu Lambda. El primer col·loqui tindrà lloc a les 18.00h a la Sala Museu 1 i comptarà amb la participació de Fani Grande (Jo sóc així, i això no és un problema, Vincle), Guillem Montoro i Patricia Estellés (I si fores tu?, Vincle) i Valeria Vegas (Vestidas de azul, Dos Bigotes). Una hora més tard i en la mateixa sala, el segon debat del dia reunirà Mila Martínez (Regreso a eterna, Egales), Encarna Sant-Celoni (Adrienne Rich. 21 poemes d’amor, PUV), Anna Boluda (Res a amagar, Tabarca), Eley Grey (Todas están locas, La Calle), Clara Asunción García (Elisa frente al mar), Lupe Bohiques (Objetos perdidos, El Doctor Sax), Paloma Insa (Tres de abril), Óscar Hernández (El viaje de Marcos, Egales; El viatge de Marcos, Alupa) i Carlos Rodríguez (Comarcal 415, Angels Fortune Ediciones). Finalment, haurem d’esperar a la clausura de la Fira per a gaudir de Llegim Teatre, moderat per la gestora cultural Teresa De Juan, i Llegim relats, a càrrec de César Gavela (Los Astros, OléLibros), Jimmy Entreaigües (Cuentos, El búho de Minerva), Manuel González Busto (Cartas a Giselle, OléLibros) i Gustavo Zaragoza (Entre sueños y realidad, Balandra Ediciones).


LLIBRE. «El Pati Maleït» d’Ivo Andric (1954), subratllat a Cocentaina | HISTORIATA\n← MEMÒRIA HISTÒRICA. Ha faltat Paco Aura, supervivent de Mauthausen\nDEMOCRÀCIA. Hem fet vídeos per als Pressupostos Participatius de Cocentaina (2018) →\nAlgunes parts m’han agradat molt, per exemple quan Karadjoz, el director, diu: “Jo, la gent, la conec, tot són culpables, però no per a tothom està escrit de menjar el pa que es dona aquí.” Una visió encantadora de l’ésser humà i de la sort del destí.\nUna altra cita molt bona és quan explica com és la xerrameca insofrible de Haim: “El seu afany d’explicar-ho tot i clarificar-ho tot, de destapar tots els errors i les maldats humanes, de blasmar els malvats i exalçar els bons, anava més enllà del que pot arribar a veure i saber una persona sensata.” Però malgrat açò últim un poc més avant l’autor fa una intervenció molt curiosa al seu favor, entre parèntesis, defenent-lo i identificant-se un poc amb ell:\n“(Sempre tenim una certa tendència a reprovar aquells que parlen molt, sobretot de coses que no els incumbeixen; ens hi referim fins i tot amb rancúnia i els titllem de bocamolls o cotorres. Tanmateix, no recordem que aquest defecte humà -tan humà i freqüent- també té el seu costat positiu. Car, ¿què en sabríem de les ànimes i les cavil·lacions dels altres i per tant, de nosaltres mateixos, d’altres ambients i indrets que mai no hem vist ni tindrem l’oportunitat de conèixer, si no fos per aquesta gent que tenen la necessitat de relatar a través de la paraula -parlada o escrita- el que han vist o sentit, i el que van experimentar i pensar? Poc, ben poca cosa. Si bé les seves històries són imperfectes, acolorides per passions i necessitats personals, i fins i tot inexactes, tenim prou seny i experiència per valorar-los, per comparar-les les unes amb les altres, i acceptar-les o rebutjar-les, per parts o en la seva totalitat. D’aquesta manera quelcom de la veritat humana roman per sempre en aquells que saber escoltar-los i llegir-los amb paciència.)”\nPer últim, la figura de Camil és potser la més delicada. És un jove turc d’Esmirna, hereu d’una bona família, però sense ambicions, i que té autèntica passió per la història i els llibres antics. Pateix una fixació per la història dels germans Baiazet i Djem, fills del soldà Mehmet II, que van viure a finals del segle XV i van lluitar entre si pel tron. El capítol 5 amb la història d’aquests germans es llig en un sospir. Quan detenen el jove Camil, per les sospites infundades del governador d’Esmirna d’estar conspirant contra el govern, hi ha un dels moments més colpidors per a un historiador. El cadi (jutge islàmic) intenta defensar a Camil: “Ell es dedicava a la història, que era ciència, i de la ciència no en podia sortir cap mal”. El governador li respon:\n“Jo, d’història o com es digui, no en sé ni un borrall. I em fa l’efecte que també hauria estat millor per a ell tampoc no saber-ne i que no s’hagués preguntat mai què feia el soldà tal en sé quina època, sinó que hauria d’escoltar el que mana l’actual.”\nA fer punyetes la història, i especialment la memòria històrica.\nEl Pati Maleït està molt ben escrit i es llig molt bé. Tinc moltes ganes de llegir-me El pont sobre el Drina d’aquest mateix autor. Uns llibres ens porten a altres sense parar, encara que només tinga sentit per a nosaltres, igual que fa el “xicon” que corregeix llibres que després regala a la biblioteca del seu poble.


estem de pega: GN11 Aperitius\nAmb l’arribada de la primavera en Juli se sentia pletòric. Sortia a córrer per la Salut i els camps feien goig esquitxats de blanc, els ocells cantaven amb forces renovades i arreu s’aixecaven els aletejos de les papallones. Ara, estava tan en forma que fins i tot deixava enrere el seu germà Ritxi. Clar que el seu germanet sortia de nit i empalmava sovint, però el cas és que naixia un Juli nou.\nDe tornada a casa es va trobar amb la Mary Joe, la del bloc de davant de casa. Ell li va proposar de fer un suís en una grangeta però ella va refusar. Preferia fer un vermut en una terrassa. Per què no?\n“Estic deixant enrere una mala època”, li va explicar en Juli, “ara busco iniciar coses noves”.\nElla assentia comprensiva. Li va dir que estava en una situació similar. Es van mirar als ulls i d’alguna manera pressentien que volien compartir tantes coses...\n“Va, quedem un dia per fer alguna cosa diferent”, va dir ell. Per fer alguna excursioneta, descobrir la natura, canviar el món... Podien fer tantes coses...\nAra només tocava quadrar agendes.\n“Hola...? Juli?”, va interrompre’ls una veu. Era una noia primeta i de cabells brillants que li tustava l’esquena sense parar de somriure.\n“Ostres... ets la Judit!”\nLa Judit assentia rient. Es va asseure amb ells i els a estar explicant la seva vida, o si més no els últims sis anys de la seva vida. Li havien passat tantes coses... Havia treballat, havia plegat, havia canviat de feina... S’havia ajuntat, s’havia separat, s’havia tornat a ajuntar..., és que no parava quieta! Ara estava en un impàs, sense feina i sense nòvio però contenta. I és que estava igual!\n“Va, Juli, fem un sopar d’aquells, només tu i jo”, va proposar la Judit.\nEll ho va acceptar de seguida. “Aquesta nit mateix si vols”. Ja estava fet.\nQuan la Judit se’n va anar, en Juli no se’n podia estar de parlar d’ella.\n“La Judit... va ser el meu primer amor. Quina tia...”\nLa Mary Joe somreia. Li agradava escoltar les confessions dels altres, tot i que aquella pressentia que la posaria de mala llet.\n“La Judit...”, continuava en Juli, “és com si no passés el temps per a ella. No hi ha dia que no recordi aquells temps que estàvem junts. Eren bons temps, potser els millors”.\nLa Mary Joe s’estava posant de mala llet. Va desar l’agenda, que encara tenia a la mà, dins el bolso i es va acomiadar tot seguit amb qualsevol excusa.\n“Escolta, que tinc el cotxe mal aparcat. Ja quedarem.”\nUnes cantonades més enllà, la Judit anava pensava des de l’autobús en aquella trobada amb en Juli. Era un bon jan, en Juli, el millor amic que havia tingut mai. I la noia que l’acompanyava semblava simpàtica, i molt bufona. Potser eren parella i tot. A veure si li treia alguna cosa d’ella mentre sopaven.\nPerò no va tenir temps de pensar res més perquè quan baixava de l’autobús, una rata enorme va saltar d’un contenidor d’escombraries i li va clavar una mossegada al peu.\nPublicat per JMF a 19:46


Bon dia, al desembre em van drenar una fístula sobre un premolar endodonciat fa uns 10 anys, i al febrer em van començar reendondòncia. Després de 3 sessions i amb un abcès com una pilota entre mig, pel qual em van haver una incisió, em van dir, que el material que m\_'havien posat era molt dur i que no aconseguien arribar a l\_'arrel per netejar la infecció. Així em van derivar a extracció amb injert. Tinc diverses preguntes: - Si la peça es veu sana, perquè no creuen que es pugui salvar amb una apicectomia? - Des de desembre m\_'han fet 3 ortopantografies i 5 o 6 radiografies petites. Ara un altre dentista em demana una tomografia en 3D. Quin és el límit de radiació que pot suportar el meu cos? - Al centre on vaig em diuen de fer extracció, però amb injert el mateix dia, perquè em trauran tot l\_'os que diuen que està erosionat. És necessari? Es pot fer quan encara hi ha infecció? No sé si treballen amb mútues, però si poden valorar-me una alternativa eficaç a l\_'extracció, com l\_'apicectomia, demanaré hora. Em corre pressa, perquè ja porto tres setmanes des del darrer antibiòtic. Gràcies, Mercè\nCal valorar el seu cas clínicament per indicar-li el millor diagnòstic i tractament d\_'acord a la seva situació. El convidem a una primera visita de valoració gratuïta, que inclou una radiografia per realitzar un correcte diagnòstic i pla de tractament.\nPot sol·licitar visita a través del formulari on-line de la nostra pàgina web, trucar-nos al 934109189 o enviar un correu electrònic a [email protected]\nQualsevol altra consulta no dubti en preguntar-nos, estem encantats d\_'atendre\_'l.\nEquip Estudi Dental Barcelona


CineBaix - EMMA\nDirecció: Autumn de Wilde Guió: Eleanor Catton País: Regne Unit Durada: 124 min Any: 2020 Gènere: Comèdia Interpretació: Anya Taylor-Joy, Johnny Flynn, Bill Nighy, Miranda Hart, Mia Goth, Josh O'Connor, Callum Turner, Rupert Graves, Gemma Whelan, Amber Anderson, Tanya Reynolds, Chloe Pirrie Música: Isobel Waller-Bridge, David Schweitzer Fotografia: Christopher Blauvelt Distribuïdora: Universal Pictures International Estrena a Espanya: 30/10/2020\nEmma Woodhouse (Anya Taylor-Joy) és una jove maca, intel·ligent i adinerada a qui, a més, li encanta ficar-se en els assumptes amorosos del seu cercle social en el seu avorrit poble anglès. A punt d'afrontar els reptes de la vida adulta i deixar enrere l'adolescència, l’Emma haurà de bregar amb les conseqüències de diversos aparellaments poc afortunats, alhora que descobrirà l'amor romàntic.\nUna gran heroïna 'mil·lennial'\nAnya Taylor-Joy brilla en la pell del més vanitós i irresistible personatge de Jane Austen\nAquesta nova versió d'Emma, el clàssic de Jane Austen, amb el qual debuta en la direcció la fotògrafa Autumn de Wilde, és una d'aquelles delícies on tot s'assaboreix com si fos la primera vegada. Tant, que aquesta noia "maca, rica i intel·ligent" que resa el principi del film en referir-se a la vanitosa i una mica manipuladora Emma Woodhouse, podria ser la perfecta heroïna mil·lennial. La definició, per cert, també valdria per a la mateixa pel·lícula, el malbaratament estètic de la qual mai no resulta banal. Perquè tot, des de la fotografia, la direcció d'art, el vestuari o la música, que signa Isobel Waller-Bridge en una banda sonora en què el folk anglès es dona la mà amb Mozart, contribueix a gaudir de cada minut d'aquesta comèdia romàntica i d'aprenentatge tocada per l'eterna gràcia i saviesa de Jane Austen.\nDes que el 1995 Amy Heckerling va traslladar Emma a un institut de Beverly Hills a Clueless, amb Alicia Silverstone de protagonista, gairebé tots els intents d'adaptar la novel·la han resultat bastant decebedors. Això no passa amb aquesta versió de De Wilde, que s'amara de la lleugeresa de l'alta societat de poble i la bellesa del camp anglès fins a aconseguir la frescor atemporal de les comèdies clàssiques. En grandíssima mesura l'encert de la pel·lícula té a veure amb un repartiment que flueix de meravella entre petits i grans sentiments. Com no podia ser d'altra manera, destaca, en la pell d'Emma, l'actriu Anya Taylor-Joy. Entre una gustosa ornamentació d'arbres de glicines, camises de lli i arracades de coralls, radiant i adorable, l'actriu se les enginya perquè oblidem els comportaments més censurables del seu personatge.\nAmb la mirada posada al cim de les comèdies de Howard Hawks i en els seus enormes personatges femenins, l'actriu i la directora aconsegueixen portar el personatge a un terreny on el seu excés d'arrogància es troba amb una faceta més múrria, carnal i, en definitiva, vulnerable. Taylor-Joy (que va començar a ser coneguda gràcies a La bruja, de Robert Eggers, i ara està d'actualitat per la sèrie Gambito de reina) sembla destinada a convertir-se en una gran estrella i aquesta pel·lícula només demostra que hi ha motius de sobres perquè ho sigui. Però la seva presència no és l'única, i el músic Johnny Flynn en la pell del senyor Knightley és una inesperada sorpresa i un contrapunt perfecte per fer creïble que aquesta altiva i autosuficient heroïna es digni finalment a enamorar-se.\nElsa Fernández-Santos – elpais.com