Le Muratelle San Vincenzo Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSan Carlo, San Vincenzo, Itàlia - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Le Muratelle\nDissenyat tant per oci com per negoci, Le Muratelle està situat idealment a San Vincenzo; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Le Muratelle és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix instal.lacions de barbacoa, servei de bugaderia.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Le Muratelle.\nCal que informeu el Le Muratelle de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.


Al rescat de la memòria | AFAB - Associació de Familiars de malalts d'Alzheimer de Barcelona\n← L’estrés pot propiciar el desenvolupament de l’Alzheimer\nOn ha de ser atès un major amb Alzheimer o una altra demència? →\nDiana Garrigosa explica què els va impulsar a fer les proves de l’Alzheimer al seu marit, com avança la malaltia i com els afecta la quotidianitat. Explica que la Fundació Pasqual Maragall va ser únicament idea de l’ex-president i creu que, quatre anys després de constituir-se, ja se’n comencen a percebre els efectes de la divulgació.\nCom us en vau adonar, de la malaltia del vostre marit?\n—El meu marit és un home,com la majoria dels Maragall, amb molt bona salut, però, sobretot arran d’assumir responsabilitats públiques, va considerar que era una obligació anar\na cal metge un cop l’any per a fer una revisió completa. Va anar a veure el seu metge de capçalera de sempre, li va dir que estava bé i simplement li va demanar si ell percebia res diferent. I en Pasqualli va respondre: “Últimament penso que vaig perdent memòria.” Això va ser poc després de les eleccions del 2006…\n—Mentre era president en funcions?\n—No ho sé. Nosaltres no li havíem notat res, ningú. Com que ell va insistirhi tant, finalment\nel doctor Mirada va acceptar de fer-li un test molt exhaustiu, però a casa, per a no aixecar rumors sobre un cas que finalment podia quedar en no-res. Quan va acabar, el doctor va dir que en Maragall “té un perfil semblant als que tenen una malaltia degenerativa”, però que només es podia confirmar amb una prova que aquí llavors pràcticament no es feia –ara sí–, que és una tomografia de positrons. A més, el doctor estava convençut que si anàvem a una de les nostres clíniques s’acabaria dient, tant si tenia la malaltia com si no.\n“El millor exercici de memòria és continuar en contacte amb la gent”\n—Per això vau anar a Nova York?\n—I perquè em vaig adonar que, efectivament, li passava alguna cosa rara, en un dinar amb el bisbe de Barcelona. En un moment donat, en Pasqual li va preguntar: “Com van les obres de la catedral, senyor bisbe?” i, al cap de només cinc minuts, li va repetir exactament la mateixa pregunta. Podia ser que no l’hagués escoltat, perquè sovint fas preguntes per a mantenir unaconversa distesa i les obres de la catedral potser no li interessaven gaire, però li hauria fet la pregunta d’una altra manera.\n—I com vau triar l’especialista, a Nova York?\n—A través del doctor Rojas Marcos vam buscar algú que li fes la prova allà. El vam trobar, vam anar-hi i al cap de tres dies de fer-li proves li van dir: “Senyor Maragall, vostè té l’Alzheimer”… No ens ho esperàvem. Havíem patit tanta pressió –mentre va ser president de la Generalitat– que per a mi era obvi que era estrès, i em semblava lògic que perdés una mica de memòria. Era el mínim. Doncs va resultar que tenia Alzheimer. Però en una fase molt inicial. Si no hagués estat per la seva insistència, no hi hauríem anat.\n—Ho vau fer públic immediatament?\n—No. Vam demanar al doctor americà si coneixia cap especialista a Barcelona i ens va dir la doctora Teresa Gómez Isla, que és a l’Hospital de Sant Pau, i vam començar a donar-li medicació i a aprendre què era, perquè no en teníem ni idea. Durant sis mesos només ho van saber el seu germà Ernest i la seva dona i la me-va germana Pilar i el seu marit. Però va arribar un moment que vam pensar que el cas era massa gros i en Pasqual és un personatge massa públic perquè passés desapercebut. Val més dir-ho.\n—S’hauria fet públic.\n—Exactament. I a mi em va costar molt. Però ell de seguida va dir que sí, que calia fer-ho.\n—Quina va ser la primera reacció?\n—T’adones que només has sentit parlar de l’Alzheimer als acudits, però que no en saps res. I això també ens va fer pensar que teníem la tasca de divulgar la malaltia. Per això estem disposats a sortir allà on calgui per a parlar-ne.\n—No tan sols hi esteu disposats, sinó que heu impulsat la Fundació Pasqual Maragall per la investigació de l’Alzheimer.\n—Sí, la Fundació té dos objectius: elcientífic però també el divulgatiu. És important de fer conèixer als qui no ho saben. Perquè hi ha molts malalts que no reben tractament. Crec que aquests últims cinc anys hem fet una tasca molt important i tothom es va posant al dia.\n—Sí. Estic molt contenta, en aquest sentit. Ha canviat en el sentit del coneixement social de la malaltia, però no ha canviat gens en el sentit d’avançar en el tractament de la malaltia. I mira que hi ha gent que hi treballa! No és que no s’hi avanci, però… no s’ha trobat encara la manera de guarir-la, de diagnosticar-la, de saber per què apareixen aquestes demències neurodegeneratives.\n—Quines van ser les primeres instruccions dels metges?\n—Les del metge americà van ser molt curioses. Ell va dir: “Si el seu marit no condueix, va sempre acompanyat, li arreglen l’agenda i li organitzen els papers, pot viure perfectament dos anys amb una vida molt normal.” Jo li vaig dir: “Oh, el meu home fa trenta anys que no condueix, li porten l’agenda i no va mai sol! Una altra cosa, si us plau, que això no em serveix.” Però de seguida li van donar l’única medicació que serveix una mica per a pal·liar les manifestacions de la malaltia, perquè la malaltia continua avançant igualment.\n—Què més us van dir els metges?\n—Que ens ho prenguéssim amb calma.\n—I exercicis de memòria?\n—Ens vam adonar que, per al meu marit, el millor exercici de memòria és continuar en contacte amb la gent, fer la seva activitat i moure’s, anar pel carrer, caminar pel barri. El problema és per als malalts que es queden a casa i, en el seu cas, encara més perquè no ha tingut mai un ofici sedentari –o se l’ha pres d’aquesta manera, que no és quedar-se al despatx, sinó anar amunt i avall. No hi ha res com continuar fent-ho. L’altre dia va anar a la Seat, un altre dia a una presentació a l’Ajuntament. Entre el despatx i jo li preparem activitats perquè no pari.\n—El cas de l’ex-president Maragall no és com uns altres que no sabem si han tingut molta memòria o poca: tant per l’ofici polític com per herència familiar –la poesia, la literatura–, l’ha d’haver exercitada molt, la memòria.\n—Sí, a més és fill d’en Jordi Maragall, senador i filòsof, que tenia també una memòria prodigiosa. En Pasqual, que sí que en tenia molta, sempre ha dit: “El meu pare, sí que en tenia, de memòria.” Però, curiosament, ell no ha perdut gaire la memòria de les paraules, comparat amb alguns altres malalts que conec. Tenim moltes memòries i ell ha perdut molt la memòria de l’espai i el temps. Per això, li convé exercitar la memòria territorial –sortir i caminar– i temporal: s’oblida de quin dia és avui i quin dia serà demà. Es pensa que vam fer una cosa ahir i resulta que la vam fer fa tressetmanes. És un altre aspecte.\n—És a dir, que continua recitant poesia o…\n—Sí, encara recita o canta. És un fanàtic del Brassens i canta Brassens tot sovint. Aquesta és la seva manera de fer exercicis de memòria d’aquesta mena. Però el tractament d’en Pasqual sempre serà una mica diferent del de la majoria de la gent, perquè la seva vida ha estat diferent. Ell no sap estar-se a casa. Si es quedés a casa, es pansiria totalment. Però aquell metge nord-americà ens va dir que faria vida normal dos anys i ja en fa cinc.\n—Sí. Ell va perdent, va perdent, però a poc a poc. De vegades no reconeix algú, però normalment es recorda dels noms abans que jo. Continua anant al despatx cada dia i té una agenda força plena d’activitats molt variades que segueix amb interès.\n—Vós, que en aquests anys heu tingut contacte amb més malalts d’Alzheimer, veieu la diferència entre el vostre marit i els altres, com a conseqüència d’un diagnòstic més avançat?\n—Sí, sí. Per això és molt important la divulgació. Quan, en una família, algú comença a fer coses de vell hi ha la tendència a fer-lo quedar a casa, però\nd’abans, però ell mateix en parla amb molta tranquil·litat.\n—I el qui no el coneixia bé, no hi nota res?\n—No. Molta gent que coneixem però que no són amics íntims li diuen que el veuen com sempre. No. També és veritat que es nota més a casa. A fora es troba més bé. En canvi, a casa poques coses l’entretenen. No té hobbies. Veu cinema, documentals, escolta música. A casa fa això.\n—La casa li cau a sobre?\n—És clar. És que és molt diferent de la vida que ha portat. Amb activitat constant. Nosaltres pensem que no ha de ser així. Si ho saps abans, per molt que no hi hagi tractament per a fer marxa enrere, pots fer que l’entorn sigui més amable, més fàcil o més còmode per a tothom. Ara, és habitual que se n’adonin quan ja és tan avançat que és a punt d’oblidar-se del seu cònjuge, fins i tot. Llavors ja no el pots ajudar. El dia que ja no coneixen la seva família, ja són una altra persona. Estan pràcticament aïllats del món.\n—A vós us varen preparar d’alguna manera?\n—No. Em va ajudar la doctora i ara estic en relació amb associacions de familiars de malalts d’Alzheimer. Però els sis mesos que vam estar sense fer-ho públic, em vaig empassar tots els llibres que vaig trobar sobre la malaltia. Vaig aprendre a distingir i, després, amb l’experiència, en vas aprenent. Som un cas una mica estrany, dintre de la malaltia i dintre de la societat. En Pasqual sempre diu: “Jo no em perdré mai a Barcelona. Sigui on sigui, algú em trobarà i em portarà a casa.” Per a algunes altres famílies, la possibilitat que es perdin els familiars és molt greu. “A mi no em passarà”, diu ell.\n—Pasqual Maragall baixa a peu a l’Oficina del President, normalment?\n—Sí, i un dia la setmana va a l’Hospital de l’Esperança i hi baixem caminant. Li encanta travessar Gràcia i s’ha pres com un exercici baixar-hi cada setmana per un lloc diferent per a provar la seva orientació. Això són exercicis de memòria per a ell. Així mira de no oblidar aquell carrer o aquell altre.\n—Diuen el metges que hi ha activitats més difícils de fer, més simptomàtiques d’un Alzheimer, com ara la cuina, que necessita atendre diverses coses alhora –ingredients, temps, foc. L’ex-president ha cuinat mai?\n—No gaire, però ara ho fa molt pitjor. Diu sempre que fa molt bé les truites –no és veritat, però no hi fa res–; doncs ara, quan fa una truita, hi posa un dit d’oli. Fa coses estranyes. Si de cuina en sabia ben poc, ara ho ha perdut.\n—Quan va sortir la idea de crear la Fundació Pasqual Maragall?\n—La veritat és que no va ser una idea. A la sala d’actes de l’Hospital de Sant Pau, el dia que fèiem pública la malaltia, ho va deixar anar. Tal com li va venir, ho va dir. “Tinc Alzheimer i em comprometo a fer tant com pugui per a…”\n—Sense haver-ne parlat abans amb vós?\n—No, no. I a mi em va passar la patata calenta. Per sort, tenim molts amics i vam començar a pensar què fèiem i com ho havíem de fer. La Fundació és un fet, és molt activa i ho podeu comprovar consultant la web.\n—Per a vós és feixuc parlar de la malaltia fora de casa i conviure-hi dins de casa?\n—Parlar-ne ara ja s’ha convertit en una cosa habitual.\n—Això hi lleva importància, doncs?\n—Sí. Ell mateix en pot parlar. Vam anar al col·loqui del Versión Española sobre Bicicleta, cullera, poma. El qui el coneix s’adona que no és el Pasqual\n—Com es manifesta la malaltia, a casa?\n—És a la cuina i li demanes un plat. Comença a obrir armaris per a veure on són –i fa deu anys que són al mateix lloc. De sobte, el veus davant la tele mirant un documental sobre pingüins. Això no ho hauria fet mai! Segueix entrevistes i documentals. La política l’interessa poc. Jo miro de fer-li fer coses. Però li demanes que et porti una Coca-cola i et porta aigua. Quan és a la cuina, ja no se’n recorda, i, per a no venir amb les mans buides, porta qualsevol cosa.\n—Conserva la memòria per a allò que l’interessa, però se li obliden coses més prosaiques, com dur un got d’aigua?\n—Sí. D’allò que és secundari o terciari, no en fa cas. Cal no donar-hi importància, no dramatitzar-ho.\n—La feina de la fundació us ha ensenyat res per a conviure amb l’Alzheimer del vostre marit?\n—La fundació m’ha ajudat a entrar en contacte amb moltes associacions de malalts. El contracte de la fundació amb la productora del documental Bicicleta, cullera, poma especificava que, després del primer any d’ús comercial, la fundació podria fer-la servir per a divulgació. El vàrem distribuir a totes les associacions d’Espanya i hem anat a moltíssimes presentacions, tant nacionals com internacionals. Penso que ajudem a fer reaccionar més gent, perquè em criden perquè en parli –o m’entrevisteu. Però, evidentment, et sents més a prop d’un col·lectiu i he après molt de la seva experiència.\nde Afab  Publicado en Uncategorized


Imma: La crisis\nEns toca temps de retallades en temes que hem lluitat anys per aconseguir, el nostre estat de benestar que s'està anant a fer punyetes, la sanitat, l'educació, la cultura i moltes coses més.\nFa uns dies quan un amic em va preguntar si estava d'acord amb les retallades, li vaig respondre que la crisis era una malaltia. Si jo estic malalta vaig al metge. El metge veurà on s'origina la meva malaltia i amb els medicaments me la curarà de socarrel i que aquí no s'estava curant el que s'havia d'haver curat.\nTots sabem que el cor de la crisis va ser produïda pels bancs i l'estat financer. M'és difícil comprendre el perquè no s'ha volgut curar. El diner és massa poderós ja que mou governs i països i al final acaben pagant aquells que més protegits haurien d'estar.\nEm va sorprendre l'altre dia veure a les noticies al Sr. Miguel Ángel Fernández, governador del Banc d'Espanya, dient que aquestes retallades i reformes que esta fent el govern, s'haurien d'haver fet quan les coses anaven bé i cap comentari sobre el que els bancs hagueren hagut de fer fa anys.\nQuanta gent que s'ha quedat al carrer ha de seguir pagant una hipoteca de per vida quan els bancs s'han quedat amb el seu pis que era, teòricament, "la garantia" d'aquesta hipoteca?\nPer molt que ens queixem, per molt que anem a manifestacions i per molt que vulguem que les nostres veus es sentin, les retallades les tindrem perquè no hi ha diners i, per algun lloc, s'han de quadrar els números.\nCom a nota informativa, fa uns cinc anys, s'anunciava que Espanya havia entrat, per primera vegada, en el seleccionat club dels 10 països del món amb major número de persones riques. Estàvem en plena bombolla. L'estudi que va publicar Merrill Lynch, deia que aquestes persones amb uns patrimonis molt elevats, van destinar en el 2007 quantitats increïbles en articles de luxe com son obres d'art, cotxes de luxe, iots privats, joies, vacances de luxe i demés, a pesar dels creixents costos i les turbulències dels mercats financers.\nLes alarmes hi eren i no es va fer res. No érem precisament nosaltres, els ciutadans, que veiem i donàvem el crit d'alarma del que podia succeir. El que en realitat vull saber és si un cop superem aquesta crisis (que ho farem però no sé quan), inventaran alguna vacuna pels bancs i el sistema financer perquè no torni a succeir. Perquè, siguem francs, la malaltia no s'ha curat.\nPublicat el 17.04.2011 a Tribuna Ganxona


Un dels millors hospitals oncològics americans fitxa a Joaquim Bellmunt\nAquesta nova etapa en el Dana Farber Cancer Institute permitirà enfortir els llaços amb l'Hospital del Mar, obrir noves oportunitats per a la investigació en càncer i col·laborar en programes docents amb la Universitat d'Harvard.\nEl Dr. Joaquim Bellmunt, oncòleg especialista en càncer genitourinario de l'Hospital del Mar, s'incorporarà en el mes de març en el prestigiós Dana Farber Cancer Institute i Brigham and Women 's Hospital a Boston, Massachusetts (Estats Units). La proposta, que ha partit de la direcció del centre americà, inclou el seu nomenament com a professor associat de Medicina a la Universitat d'Harvard, sent el primer docent especialista en oncologia format fos de l'Estats Units.\nEl Dr. Bellmunt participarà activament en la Divisió d'oncologia de Tumors Sòlids i el Lank Center per a l'oncologia genitourinaria i formarà equip amb Anthony d'Amico, líder mundial en radioteràpia de càncer de pròstata, i amb Philip W Kantoff, pioner a descriure una vacuna contra aquest tipus de tumor. El seu treball a Estats Units permetrà consolidar els llaços de col·laboració entre aquestes institucions americanes i l'Institut Hospital del Mar d'Investigacions Mèdiques (IMIM), on el Dr. Bellmunt continuarà com a responsable d'investigació en càncer genitourinario, i amb la Unitat Docent de Medicina del mateix hospital (UPF-UAB), on mantindrà la seva situació de professor.\nL'estada prèvia en 2009 com a professor visitant de l'Harvard School of Medicine per desenvolupar, entre uns altres, un projecte d'anàlisi del genoma dels tumors de bufeta, va propiciar que l'adreça del centre advertís el potencial de l'oncólogo per liderar l'avanç de la seva línia de treball en càncer genitourinario. Així, el Dr. Bellmunt pansa a formar part de l'elit de metges catalans que han estat sol·licitats per institucions sanitàries americanes per ocupar un càrrec amb responsabilitats assistencials, docents i d'investigació, superant els exigents requisits d'acreditació necessaris per exercir la professió mèdica als Estats Units i per dirigir equips facultatius.\nDANA FARBER CANCER INSTITUTE I BRIGHAM AND WOMEN'S HOSPITAL\nEl Dana Farber Cancer Institute és un dels referents mundials en càncer, amb 300.000 pacients per any i més de 700 assajos clínics i el suport del National Cancer Institute. Reconegut internacionalment per la seva investigació i excel·lència clínica, està considerat un dels cinc millors hospitals americans en tractament oncològic per US Health News. Quant al Brigham and Women's Hospital és un hospital docent, adjacent a l'Harvard Medical School, que compta amb 793 llits, forma part de la llista d'honor dels America's Top Hospitals i està en el Top10 en set categories, incloent l'oncologia.\nEl Dr. Bellmunt és Cap de la Secció de Tumors Sòlids del Servei d'Oncologia de l'Hospital del Mar des de 2006, on és també professor en la Unitat Docent de Medicina UPF-UAB. La seva especialitat és l'oncologia clínica genito-urinària i les seves àrees d'interès són els fàrmacs dirigits a noves dianes terapèutiques, la investigació clínica precoç i traslacional en l'àmbit dels receptors de factors de creixement i l'angiogénesis. La seva experiència inclou la direcció d'assajos internacionals multicèntrics de nous fàrmacs en el tractament del càncer de pròstata, ronyó i bufeta.\nHa estat fins a 2011 president del Comitè de Càncer de Bufeta Avançat en l'Organització Europea per a la Investigació i Tractament del Càncer (EORTC). És cofundador del Grup Español de Tractament de tumors genito-urinaris. És assessor de les més prestigioses publicacions mundials de l'especialitat i compta amb més de 250 articles arbitrats i més de 260 comunicacions en congressos i capítols de llibres. També és membre de la Societat Americana per a la investigació del Càncer i l'Associació Americana d'Oncologia Mèdica i forma part del Comitè Científic del Congrés de l'American Society of Clinical Oncology-Genitourinary. A Catalunya, participa com a assessor expert en l'elaboració i desenvolupament de les Oncoguías del CatSalut.


Figueres preveu ampliar la borsa d'habitatge de lloguer social fins als 200 pisos - Diari de Girona\nFigueres preveu ampliar la borsa d'habitatge de lloguer social fins als 200 pisos\nEl pla d'actuació municipal també contempla impulsar la creació d'una nova escola a la zona del Turó Baix per fer front a la saturació d'alguns centres\n09·10·19 | 09:18\nUn bloc de protecció oficial de Figueres propietat de l'Agència de l'Habitatge de l'Habitatge ACN\nL'equip de govern de Figueres preveu ampliar la borsa d'habitatge públic fins als 200 pisos de lloguer social. Actualment, la borsa compta amb una cinquantena d'immobles en propietat i vint més en règim de cessió per part de la Generalitat.\nEl fons del Patrimoni del Sòl i l'Habitatge, amb el qual es fa l'adquisició de pisos, disposa a hores d'ara de 3,1 milions d'euros (MEUR). La voluntat del govern, segons el pla d'actuació municipal que han presentat als treballadors, és arribar a aquesta xifra al llarg d'aquest mandat.\nEl "full de ruta" també contempla altres projectes com impulsar una nova escola a la zona del Turó Baix per fer front a la "sobresaturació" de diversos centres de la ciutat o la creació d'una escola municipal de música i arts escèniques.\nEl govern de Figueres (ERC, PSC, Guanyem Figueres i Canviem Figueres) ha presentat aquest dimarts als treballadors de l'Ajuntament el seu pla d'actuació municipal per aquest mandat. Durant l'acte, l'alcaldessa, Agnès Lladó, va exposar que la ciutat havia quedat ancorada als anys 90 i que calia "posar-la al dia". Amb l'objectiu de posar-hi fil a l'agulla, han elaborat el "full de ruta" que fixa tres grans àrees: la de la vinculada a la cohesió social, la de ciutat oberta i "ordenada" i la destinada a recuperar la capitalitat.\nEntre els projectes que s'hi inclouen, hi ha el d'ampliar la borsa d'habitatge social.\nL'equip de govern preveu ampliar el parc públic fins als 200 habitatges destinats a oferir més accessibilitat als joves, col·lectius vulnerables i gent gran. També volen impulsar l'Oficina Local d'Habitatge -que ara gestiona el Consell Comarcal-, incentivar la rehabilitació d'edificis, reduir el nombre de pisos buits amb mesures com aplicar un recàrrec del 50% a l'IBI en pisos desocupats i buscar fórmules per fomentar el lloguer a través de cooperatives i de la masoveria urbana.\nUna escola de música i arts escèniques\nEn l'àmbit educatiu, proposen la creació d'una nova escola a la zona del Turó Baix. La ciutat té places disponibles, sobretot, a l'escola Pous i Pagès, a la zona oest, però, en canvi, té altres centres saturats. La voluntat és demanar al Departament d'Ensenyament que planifiqui la seva construcció i també agilitzar el nou Carme Guasch, l'únic de la ciutat que continua en barracons. D'altra banda, contemplen la creació d'una escola municipal de música i arts escèniques o l'impuls de projectes per lluitar contra l'abandonament escolar.\nUn canvi de model de festes\nEl pla d'actuació també preveu un canvi en el model de l'Embarraca't i de les festes de la ciutat, la creació d'un "districte" jove a la ciutat o avançar en el projecte per fer una segona biblioteca.\nEstratègia intercomarcal i comercial\nEn l'àmbit econòmic, busquen teixir una estratègia econòmica amb altres comarques, entre elles, la Garrotxa i la Catalunya del Nord. També impulsar una agència de desenvolupament per a la promoció econòmica i un programa de captació d'inversions. L'equip de govern també treballarà en un pla per dinamitzar i promocionar el comerç, crear rutes de vianants des dels aparcaments, un consell municipal de comerç i elaborar un pla estratègic de turisme\nEl POUM i un pla de rondes\nPel que fa a la mobilitat, busquen reduir l'ús del vehicle privat al centre de la ciutat ampliant les zones d'aparcaments dissuasius; crear un pla de voreres i accessibilitat i un d'asfaltatge. L'equip de govern també vol culminar el mandat aprovant el nou POUM i buscant fórmules per finançar un pla de rondes urbanes.\nVigilants comunitaris i unitat canina\nEn matèria de seguretat, el pla preveu la creació de la figura del vigilants comunitaris amb competències cíviques, incrementar els efectius de Guàrdia Urbana i la creació d'una unitat canina dins del cos i un canvi a les ordenances municipals de civisme i convivència. La voluntat és incloure'n una per lluitar contra les ocupacions il·legals de pisos.\nEl pla també inclou un apartat de gènere, on es contempla la creació d'un Consell de la Dona, una oficina de polítiques d'igualtat o feminitzar el nomenclàtor, entre d'altres.


El líder socialista assegura no voler eleccions, però es prepara per a la probable contesa\nEl PSOE anticipa que milloraria els seus resultats nodrint-se d'exvotants de Podem i Cs\nMadrid - Dissabte, 10/08/2019 - 19:32\nEl PSOE assegura no buscar eleccions. Els socialistes assenyalen que com a partit més votat són qui menys arguments tenen per tornar a les urnes, però també expliquen que no poden seguir aliens a la conjuntura actual. Després del recent fracàs de la investidura de Pedro Sánchez, al no posar-se d’acord amb Pablo Iglesias sobre el repartiment de ministeris, només un pacte abans del 23 de setembre pot evitar tornar a les urnes. Els socialistes observen l’actitud de Podem, que continua posant la coalició com a requisit indispensable per al recolzament, i no són optimistes. Encara creuen que hi pot haver marge, però alhora, per si no hi ha investidura, han entrat en mode precampanya.\nLa recent ronda de contactes de Sánchez amb la societat civil és tant una manera de pressionar els morats com una preparació de la hipotètica contesa per a unes generals, les quartes en menys de quatre anys, que tindrien lloc el 10 de novembre. Si el moviment aconsegueix el seu objectiu i Iglesias accepta donar suport a un govern monocolor socialista a canvi de mesures concretes, el líder del PSOE serà reelegit president, amb una aritmètica parlamentària complicada, però més favorable que la que va tenir després de la moció de censura.\nI si no aconsegueix que Podem el recolzi, Sánchez haurà enfortit el relat que vol traslladar. Un candidat a qui cap altre adversari fa ombra en vots, que ha demostrat que està disposat a fer cessions per arribar a pactes, primer acceptant una coalició i després obrint les seves propostes més enllà del Congrés per buscar sintonies. Un candidat que, segons els seus, “està fent tot el possible” perquè hi hagi govern, davant altres líders polítics que o bé es troben presumptament encegats pels càrrecs (Iglesias) o bé donen l’esquena a la seva “responsabilitat” d’evitar eleccions permetent amb la seva abstenció que la legislatura es posi en marxa, amb referència a Pablo Casado i Albert Rivera.\nL’estratègia desprèn l’aroma del principal assessor del líder del PSOE, el seu cap de gabinet, Iván Redondo, un consultor polític sense pedigrí dins del partit (abans va treballar amb Xabier García Albiol a Badalona i amb José Antonio Monago a Extremadura, tots dos del PP) i molt procliu a les iniciatives en les quals, passi el que passi, Sánchez acaba guanyant.\nJa va ocórrer amb els Pressupostos d’aquest any. El president havia anunciat que no els presentaria si no tenia els recolzaments assegurats, però al final va decidir fer-ho. Si tiraven endavant, s’apuntava un gol. I si no, podria anunciar l’avenç electoral, una cosa que va acabar fent, i desterrar les acusacions d’haver-se “entregat” a l’independentisme, com denunciaven el PP i Cs, argumentat que havien sigut ERC i el PDECat (ara JxCat) els qui havien tallat el pas als comptes públics unint el seu ‘no’ al de la dreta.\nUn missatge molt dur\nEn la seva compareixença després de veure’s amb el Rei a Mallorca, dimecres passat, Sánchez va evitar ser optimista sobre el pacte. El màxim que va dir en aquest sentit va ser: “Jo no llanço la tovallola, jo no perdo l’esperança”. Alhora, es va esforçar a plasmar la dificultat de la seva relació actual amb Iglesias, posant el focus en la distància que el separa del líder de Podem. “El senyor Iglesias ha demanat un govern de coalició amb un argument que tenia a veure amb la suposada desconfiança que té cap al PSOE en l’acció del govern –va dir el líder socialista–. He de dir-li que de tantes vegades que l’he escoltat dir que desconfia del PSOE, he acabat per desconfiar jo també de les posicions del senyor Iglesias i Podem. Per tant, és recíproca aquesta desconfiança, sobretot perquè la investidura va fallar”.\nNo semblen paraules destinades a preparar el terreny per a un pacte. Més aviat a perfilar una campanya en la qual, si es celebrar, els socialistes aspiren a millorar els seus resultats acusant Podem d’estar “obsessionat” amb les “butaques” en lloc d’estar-ho amb les mesures, i també burxant en la deriva cap a la dreta de Cs, que ha pactat amb el PP i Vox en gairebé totes les autonomies i municipis on ha pogut. Però encara queda molt fins al 23 de setembre. En aquest mes i mig pot passar de tot, reconeixen diversos dirigents socialistes, des que Podem accepti l’oferta d’un govern monocolor fins a, inclús, que Sánchez ressusciti en l’últim moment la coalició.\nPerò les expectatives d’un acord no cotitzen a l’alça. Després de les generals del passat 28 d’abril, a les direccions del PSOE i Podem es donava per fet que hi acabaria havent pacte, per molt complicat que fos. Ara ja no.\nTemes: Investidura Pablo Iglesias Pedro Sánchez Podem Govern PSOE


Colau demana al govern no posar dates al procés perquè 's'incompleixen sistemàticament'\nColau demana al govern no posar dates al procés perquè ‘s’incompleixen sistemàticament’\nColau assegura que és important que Catalunya teixeixi 'aliances' amb tots els demòcrates de l'estat espanyol que puguin ajudar a desblocar la situació\nLa batllessa de Barcelona, Ada Colau, ha demanat al govern que sigui prudent i molt honest amb els ciutadans, i que no posi dates al procés sobiranista perquè ‘s’incompleixen sistemàticament’.\nEn una entrevista avui a la Cadena Ser, ha assenyalat: ‘Quan una cosa no depèn de tu és difícil posar una data i dir que l’any vinent desconnectem. S’ha dit masses cops i s’ha incomplert masses cops’.\nEn aquest sentit, ha assenyalat que, tot i que els comuns donen suport al referèndum, és més important fer-ho bé que fer-ho ràpid, i ha subratllat que ha d’interpel·lar al conjunt dels catalans i tenir validesa, perquè sense reconeixement serà només una mobilització més.\nLa batllessa de Barcelona ha lamentat la situació de bloqueig que manté el govern espanyol, i ha dit que és important que Catalunya teixeixi ‘aliances’ amb tots els demòcrates de l’estat espanyol que puguin ajudar a desblocar la situació.\nPreguntada per si el nou espai polític que els comuns’ estan construint a Catalunya aspira a ser estatal, ha dit que de moment no, perquè ‘cal començar pel més pròxim’.\nColau ha assegurat que l’espai ‘calia’ i ho demostra que la candidatura d’EnComúPodem guanyés dues vegades les eleccions generals a Catalunya, perquè hi havia la necessitat d’una alternativa que fins aquell moment no estava representada.\nSobre la situació política internacional després de la victòria de Donald Trump als Estats Units, Colau ha considerat que és l’hora de posicionar-se: ‘Si Europa no ho fa no només ho estarà fent malament, s’estarà posant en perill a si mateixa. Perquè si no és coherent i fidel a si mateixa no té futur’.


Les bandes sonores del debat sobre el Referèndum al ple municipal de Sant Cugat\nLa contracrònica del ple municipal de juliol de Sant Cugat aborda alguns punts tractats a l'Ajuntament\nIntervenció de Ferran Villaseñor (ERC-MES). Foto: A, Ribera\nEl grups municipals de Ciutadans i del Partit Popular de Sant Cugat han presentat una moció “en rebuig al Referèndum il·legal anunciat per l’1 d’octubre”. Ferran Villaseñor (ERC-MES) ha estat hàbil en expressar la seva alegria pel fet que Cs presenti una moció sobre un tema que normalment provoca l’abandonament dels seus tres regidors del saló de plens. Carmela Fortuny, en representació de PdeCAT i Demòcrates, s’ha manifestat també contenta de poder debatré sobre el procés independendista amb els regidors de Cs.\nAldo Ciprian, portaveu de Cs, ha optat per no respondre les mostres d’alegria de Villaseñor i Fortuny, però si ha acusat l’equip de govern municipal i als partits que estan a favor de la convocatòria del Referèndum de l’1 d’octubre d’extorsió als funcionaris perquè hi col·laborin.\nFerran Villaseñor ha recordat a Aldo Ciprian que el personal de l’Ajuntament no està obligat a treballar l’1 d’octubre i, alhora, davant la fesomia seria del portaveu de Cs, li ha demanat que no posi “cara de guerra civil”. Més contundent ha estat el representant de la CUP-PC, Ignasi Bea, qui ha acusat Ciprian de “mentir sistemàticament al plenari” davant l’acusació d’extorsió i li ha preguntat si votar és desobediència.\nÁlvaro Benejam, el regidor del PP i parella de ball en aquesta ocasió del grup municipal de Cs, ha dit que no és democràtic un Referèndum que serà convocat per un president de la Generalitat no elegit en unes urnes i que tampoc és democràtic que puguin votar-hi joves de 16 anys. Un procés que al representant del PP li recorda part de la lletra castellana de la cançó Peligros de Fangoria: “¿Cuál es la conclusión?, simple aniquilación a un futuro superior”.\nA Carmela Fortuny, en canvi, el procés sobiranista li recorda part d’una cançó catalana molt diferent, concretament la lletra de Camins de Sopa de Cabra: "Camins, somnis i promeses. Camins que ja són nous”. És evident, doncs, que cadascú li posa la seva banda sonora al procés; com a mínim li posen música i això sempre està bé. La música, però, no ha estat suficient perquè la moció prosperes.\nLa moció institucional que si s’ha aprovat per unanimitat, ha estat la que obligarà l’Ajuntament a complir sempre, concretament executar els acords d’aquelles mocions que es presentin i s’aprovin al plenari santcugatenc. Curiosament, aquesta moció ha estat orfe de debat polític.\nNo oblidem que al ple anterior l’alcaldessa de Sant Cugat Mercè Conesa va demanar que no es presentessin més mocions de carácter no local, un anunci que no va ser ben rebut per part d’alguns partits de l’oposició. Tot i això, en aquest ple no s’ha presentat cap moció sobre afers no santcugatencs. Ha estat simplement casualitat o tots els grups han acatat la demanda de la presidenta del plenari santcugatenc? L'alcaldessa ha seguit la insistent recomanació del grup municipal de Cs de no tractar mocions sobre temes que l'Ajuntament de Sant Cugat no hi té competències?\nBé, de fet s’ha presentat una moció que, només llegint l’anunciat de l’ordre del dia del ple municipal, donava a entendre que podia ser de caràcter general: Rebuig de la producció i venda d’armes que alimenten els conflictes de qui fugen les persones refugiades. Però un cop exposada pel representant del Centre d’Estudis per a Pau J.M. Delàs amb el suport dels grups ponents (CUP-PC, ERC-MES, ICV-EUiA, PDeCAT-Demòcrates i PSC), si tenia un sentit molt local: rebutjar la instal·lació a Sant Cugat d’empreses que tinguin alguna relació amb la producció i venda d’armament. Ara bé, tot i que cap grup polític s’ha mostrat favorable a les armes o a les guerres… aquesta moció no s’ha aprovat per unanimitat.


Els millors aliats contra el foc\nEls agricultors són els millors aliats contra el foc i no se'ls ha de criminalitzar\nL'Associació Valenciana d'Agricultors (AVA-ASAJA) reivindica a les administracions "una actitud proactiva i còmplice" que no ajudi a criminalitzar el sector agrari i que consideri els agricultors com a aliats en la lluita contra els incendis i, en conseqüència, els doni suport de manera decidida.\n"Som els primers interessats a evitar que les cremes agrícoles causin incendis, perquè està en joc la nostra activitat econòmica i, fins i tot, hi ha casos d'agricultors que han perdut la vida. Criminalitzar per imprudències puntuals no és la solució. Si de veritat les administracions volen revertir la situació, cal ser proactius i apostar per mesures agroambientals que, tot i no costar massa diners, poden resultar molt eficaços ", assegura el president d'AVA-ASAJA.\n"És molt fàcil escoltar alguns grups ideologitzats i interessats que insisteixen en culpar tot un col•lectiu per la imprudència d'uns pocs agricultors"\nEntre les actuacions que proposa l'organització agrària per reduir els riscos per cremes de rostolls cal destacar l'ús de màquines trituradores de propietat pública en aquelles parcel•les situades fins a 500 metres dels boscos; la pionera posada en marxa de cursos de formació gratuïts que permetin als agricultors detectar els riscos i adoptar les precaucions més adequades; o realitzar un calendari programat de cremes per zones properes a la muntanya sota la coordinació de cada ajuntament i la vigilància de la policia, el que aconseguiria una ràpida reacció en cas d'incendi.\nAixí mateix, AVA-ASAJA suggereix altres iniciatives preventives com ara la neteja de mala herba en les àrees dels boscos més propers als horts (els propis agricultors podrien fer-ho a canvi de pagaments directes); la neteja dels barrancs i llits naturals.\nDe la mateixa manera, reivindiquen la construcció de basses públiques a les zones més perilloses que estarien connectades a canonades de reg d'alimentació fixa i immediata; ajudes per al foment del pasturatge; i mesures de recuperació de camps abandonats, ja que mentre un hort productiu net de males herbes frena les flames, un abandonat contribueix en canvi a propagar-les.\n"Hi ha molt per fer en la lluita contra el foc. Idees no falten i moltes d'elles gairebé no necessiten inversió econòmica. Els agricultors podem prestar una inestimable col•laboració, però per a això les administracions ens han de donar aquesta possibilitat. És molt fàcil escoltar alguns grups ideologitzats i interessats que insisteixen en culpar tot un col•lectiu per la imprudència d'uns pocs agricultors. El difícil, i al mateix temps el més efectiu, és ser proactius i combatre els incendis de la mà de l'agricultor ", conclou del president de l'esmentada associació.


Orígens | No Somos Invisibles\nEn Nico, la Vanesa, en Chema, l’Analia i l’Alícia ens vam conèixer fent xerrades i tallers de sensibilització sobre la paràlisi cerebral en una altra entitat. Amb el temps, la pròpia inèrcia del projecte ens va fer sentir la necessitat de canviar l’enfocament i la temàtica d’aquestes activitats, per tal d’ampliar el nostre públic potencial i abordar directament el tema dels Valors que, al capdavall, era allò que sempre acabava sortint en les nostres conferències. D’aquesta manera vàrem decidir iniciar aquesta aventura en solitari i fundar l’associació No Somos Invisibles l’any 2012.\nEl projecte ha anat creixent i al 2019 ens vam reconvertir en Fundació.\nUn equip divers de persones que, a partir de diferents experiències, va arribar a la conclusió que un dels problemes més importants de la societat actual és la desconnexió de l’ésser humà amb els seus valors.\nVivim en una societat cada cop més exigent, en la qual és fàcil allunyar-nos dels nostres principis, dels nostres potencials i de les nostres necessitats reals. Això provoca que difícilment ens sentim satisfets i que perdem oportunitats de realitzar-nos plenament. Si volem que tot comenci a tenir un sentit hem de ser conscients d’allò que és més important i viure en consonància.


Les presents condicions generals de venda s'apliquen a totes les compres de productes professionals de neteja oferts per MABE2004, S.L. marca comercial Net100X100® a través de la seva pàgina web www.productoslimpiezaprofesional.com\n2. EL VENEDOR\nLa part venedora és la societat MABE2004, S.L. marca comercial Net100X100® marca registrada per l'Oficina Espanyola de Patents i Marques del Ministeri d'Indústria, Turisme i Comerç Passeig de la Castellana, 75, 28046 Madrid, amb CIF B55523138 i domicili social al C / Tamarit i Gil, 3 - 5 baixos CP : 43500, Tortosa (Tarragona), inscrita al Registre Mercantil de Tarragona, tom 2632, foli 40, secció 8a, full T 43005, inscripció 2a. Pot posar-se en contacte amb el nostre departament d'atenció al client a través de l'adreça de correu electrònic vendes@net100x100.com o mitjançant comunicació remesa per correu postal escrit a la direcció anteriorment citada de domicili social. Net100X100® té tots els drets de marca i registres de la documentació fotogràfica en web www.productoslimpiezaprofesional.com i de les xarxes socials\nTota persona física o jurídica pot constituir-se en client i comprar els articles oferts per MABE2004, S.L. marca comercial Net100X100® a través de la seva pàgina web www.productoslimpiezaprofesional.com, facilitant les dades necessàries per a l'enviament i cobrament de la seva comanda i prèvia acceptació de les presents condicions generals de venda.\nEls productes oferts per a la venda estan definits en la seva descripció. Les fotos dels productes exposades a la pàgina web www.productoslimpiezaprofesional.com no tenen valor contractual.\nLes comandes es realitzaran a través del web www.productoslimpiezaprofesional.com, donant-se d'alta com a usuari i facilitant les dades requerides en el formulari de l'apartat registrar-se, ha de facilitar una adreça de correu electrònic vàlida perquè MABE2004, SL marca comercial Net100X100® pugui confirmar la recepció i acceptació de la seva comanda. El fet de realitzar una comanda implica l'acceptació plena del preu, de la descripció dels productes i de les presents condicions generals de venda. MABE2004, S.L. marca comercial Net100X100® es reserva el dret d'anul·lació d'una comanda quan no s'obtingui resposta per part del client sobre diversos aspectes de la comanda, no es facilitin les dades necessàries per a l'enviament de la mercaderia i el cobrament de la mateixa, s'observi un comportament fraudulent o el seu pagament sigui invalidat per qualsevol raó.\n6. COBERTURA GEOGRÀFICA\nTots els preus exposats en aquesta web www.productoslimpiezaprofesional.com estan expressats en € així com amb els impostos inclosos i amb impostos no inclosos. A la cistella de la compra, en seleccionar la localitat, província d'enviament i la forma de pagament, apareixerà el preu total de tot l'enviament amb els impostos que corresponguin, incloses les despeses d'enviament dels quals s'aplicaran en funció del pes. MABE2004, S.L. marca comercial Net100X100®, es reserva el dret de modificar en qualsevol moment els preus de venda que figuren en www.productoslimpiezaprofesional.com\n8. FORMES DE LLIURAMENT DE LA COMANDA\nUn cop acceptat i confirmat la seva comanda mitjançant la remissió d'un correu electrònic a l'adreça de correu electrònic facilitada, i una vegada que es tingui constància del pagament de la comanda, i si escau, despeses d'enviament, MABE2004, S.L. marca comercial Net100X100® es compromet a realitzar l'expedició i enviament de la comanda en els terminis establerts. Si un cop confirmada la comanda el producte o algun dels productes sol·licitats no estigués disponible, MABE2004, S.L. marca comercial Net100X100® es compromet a advertir d'aquest fet a la major brevetat possible proposant diverses solucions. En cap cas la no disponibilitat d'un producte dóna dret a indemnització de cap tipus.\n10. NORMES PER A LA RECEPCIÓ DE LA MERCADERIA\nSi per qualsevol motiu no està satisfet amb el producte, tindrà un termini de 7 dies des de la data de la recepció de la comanda. El producte i l'embalatge ha d'estar en perfectes condicions, en el seu embalatge original i amb tota la seva documentació inclosa, en cas contrari es descomptarà de l'import a retornar al client, també se li restarà les despeses d'enviament ocasionades; els ports de la devolució aniran a càrrec del comprador. No admetrem enviaments a ports deguts, a excepció que la devolució que sigui deguda a un error en la tramesa per part nostra. Per a qualsevol dubte sobre devolucions pot trucar al 977500547, de dilluns a divendres (excepte festius), horari 9 a 13 o mitjançant enviament d'un correu electrònic a: vendes@net100x100.com.Cal detallar clarament els problemes presentats o el motiu pel qual es realitza la devolució del producte.\n12. NO M'HA AGRADAT EL PRODUCTE I VULL RETORNAR\nDisposa de fins a de 7 dies naturals per tornar un producte a comptar des que el rep si no li satisfà. (Excepte els envasos oberts i els que han estat utilitzats).Per realitzar la devolució s'ha de contactar prèviament, indicant que desitja fer una devolució, es revisarà el cas i se li donarà l'acceptació de devolució sense problema juntament amb les instruccions de devolució. NO S'ACCEPTARAN DEVOLUCIONS PRÈVIAMENT NO AUTORITZADES O QUE NO VAGIN CORRECTAMENT IDENTIFICATS EXTERNAMENT COM ES EN LES INSTRUCCIONS QUE vam indicar al DEMANAR LA DEVOLUCIÓ. Per a això haurà de enviar-nos un e-mail a vendes@net100x100.com, un cop es rebi li enviarem un justificant de recepció del mateix, o enviar-lo per correu postal a la següent adreça:\n• 4- S'ha d'incloure una còpia de l'albarà de lliurament dins del paquet, on a més es marquin els productes retornats.\nUn cop el / els productes retornats es lliurin a l'adreça indicada, després d'examinar l'article li comunicarem si té dret a la devolució de les quantitats abonades, pel / els articles comprat / s. La devolució s'efectuarà al més aviat possible i, en qualsevol cas, dins el termini de 14 dies naturals des de la data en què vostè ens va notificar la seva intenció de desistir. La devolució s'efectuarà en la mateixa targeta de crèdit que es va utilitzar per pagar la compra, en cas de compres amb targeta o bé mitjançant transferència bancària, per a les comandes contra reemborsament, a un compte on el titular de la mateixa sigui la persona que va fer la comanda, aquestes dades s'han d'enviar pel client per correu electrònic. Vostè assumirà el cost i risc de retornar-nos els productes, tal com s'ha indicat anteriorment. No és procedent el canvi o devolució d'aquells productes que no estiguin en les mateixes condicions en què els va rebre, o que hagin estat usats més enllà de la mera obertura del producte o d'aquells articles personalitzats. Aquesta disposició no afecta els drets reconeguts al consumidor per la legislació vigent.\n13. DEVOLUCIONS DE PRODUCTES DEFECTUOSOS\nEn els casos en què vostè consideri que en el moment del lliurament el producte no s'ajusta al que estipula el contracte, haurà de posar-se en contacte amb nosaltres de forma immediata per mitjà del nostre formulari de CONTACTE AMB Net100x100, facilitant les dades del producte , així com del dany que pateix, en alguns casos demanarem ens enviïn foto dels desperfectes. Un cop rebuda la mercaderia a retornar, procedirem a examinar detingudament el producte retornat i li comunicarem per e-mail si és procedent la devolució que s'efectuarà en el mateix dia o substitució del mateix (si escau) .En el cas que no es pugui substituir el o els productes, les quantitats pagades per aquells productes que siguin retornats, a causa d'algun defecte, quan realment existeixi, li seran reemborsades íntegrament, incloses les despeses de lliurament incorregudes per lliurar-li el article i els costos en què Vostè hagués incorregut per tornar-nos a nosaltres. Les devolucions i les anul•lacions parcials donaran lloc a reemborsaments parcials, de la quantitat total abonada per la comanda íntegre. Les despeses de transport, reemborsament i empaquetat de regal no seran retornats en cas que la devolució sigui parcial. La devolució s'efectuarà en la mateixa targeta de crèdit que es va utilitzar per pagar la compra o mitjançant transferència bancària per a les comandes abonats mitjançant reemborsament. Si vostè té algun dubte, pot posar-se en contacte amb nosaltres a través del nostre correu a: vendes@net100x100.com o per telèfon al 977.500.547.\n14. DRET DE DESISTIMENT I DEVOLUCIÓ\nDe conformitat amb el que estableixen els articles 68 i 101 del Reial Decret Legislatiu 1/2007, de 16 de novembre, pel qual s'aprova el text refós de la Llei General per a la Defensa dels Consumidors i Usuaris i altres lleis complementàries, el client disposarà d'un termini de 7 dies naturals a partir de la data de la recepció de la mercaderia objecte del contracte per a desistir del mateix sense justificar la seva decisió i sense penalització. En aquest cas de devolució el client haurà d'escriure un correu electrònic a vendes@net100x100.com a la següent adreça postal C / Tamarit i Gil, 3 - 5 bx, C.P. 43500 Tortosa amb el número de referència i descripció del producte que va a tornar. Correran per compte del comprador els costos de la devolució, d'acord amb el que disposa l'article 101.1 del ja esmentat Reial Decret Legislatiu 1/2007, de 16 de novembre. Per tenir dret al reemborsament complet de la quantitat prèviament pagada els productes han de retornar en el seu embalatge original i en perfecte estat, si aquest no es retorna en el mateix embalatge d'origen el bé patirà una depreciació. Una vegada que, MABE2004, S.L. marca comercial Net100X100®. rebi els productes retornats a l'adreça anteriorment indicada i comprovi l'estat dels mateixos, al client li serà reemborsat el preu dels productes en la major brevetat possible, i el termini màxim legal per a realitzar la devolució de l'import de 30 dies. Transcorregut el termini de 14 dies naturals des de la recepció de la comanda sense que el client hagi exercit el seu dret legal de desistiment no s'admetran devolucions, excepte en cas de producte defectuós o en que per error s'hagi enviat un producte diferent al sol·licitat.\n15. PRODUCTE DEFECTUÓS O ERRONI


Des de Lleida...: Tarragona\nPublicat per Babunski a 9:30 a. m.\nTu conec cap dita equivalent en català però segur que l'amic Babunski m'ajudarà.\nP.S. Aquest lleig li fas al campió de Catalunya ? A l'equip d'en Babunski jr. ?\nCaram, com sou els culés... ara es veu que ser del Nàstic de Tarragona a Catalunya és ser un neci.\nSi a l'oest hauríem de posar aduana a la Panadella, al sud l'hem de posar a Sant Vicenç de Calders?\nés un infructuós intent de provocació?\nAmic babun, que consti que això de neci no ha sortit de les meves paraules i tu dius tu mateix.\nSi és veritat que quan deixes anar el teu anticulerisme perds tota coherència i prespectiva de la realitat. Podria donar-te molts arguments per demostrar que només has escrit tonteries, però no cal perdre el temps.... ets com el Losantos, també estás tancat en el teu mon i la realitat no t'importa.\nAixò si et demano. les coses pel seu nom:\nDel Nàstic per Catalanisme...NO !!! es diu Antibacelonisme\nERC .....NO !!!! es diu ESQUERRA (també admetem TRIPARTIT)\nRoger de Flor heroi català...NO !!!! Mercenari, Saquejador (......i alemany)\nP.S. També seria de bon esportista felicitar al campió del titol més important de món. A més tenint\nr10... nècies has dit que són les meves paraules al primer comentari... a veure si ets conscient dels teus escrits.\nQui és el millor equip del món? Aquell que us va guanyar a la intercontinental? El que us va eliminar de la Copa del Rei? El de la Champions? O aquell equip que ha guanyat la Lliga... jojojo\nJa he tingut prou amb el gran diumenge que he passat, no us vull torturar més.\nNècies les teves paraules quan parles de futbol, no tu.\nNo entenc que hagis passat un diumenge tan gran... El nàstic va perdre (en realiatat va se apallissat)... l'Espanyol va perdre... El Reus va perdre.... El Girona va guanyar però massa just.....\nEt demano, si us plau, que m'expliquis que va tenir per tu de gran el diumenge perquè no ho entenc, de veritat, se m'escapa alguna cosa. Potser sóc ruc (segurament) però no hi veig cap lògica.\nReduïm la realitat a tu i al partit Nàstic-Barça que és bàsicament del que parla el teu post i mirem que va passar diumenge. Tenim:\nEl Nàstic va perdre ---> Vas passar un gran diumenge. Donat que volies que guanyes el Nàstic i va ser humiliat, per reducció a l'absurd podem deduïr que escrius absurditats (i no em ploris dient que t'estic anomenant absurd)\nUn de Reus ha dit...\nBabunski, com pots ser tan ruc!\nVas de catalanista i te'n rius en el darrer comentari de què el Barça ha perdut la lliga (jojojo).\nQue sàpigues que aquests que van guanyar la lliga, a les celebracions de Reus, es van dedicar a cremar totes les senyeres de la festa major, mentre cantaven "Puta Catalunya"!\nAixò també et fa gràcia?\nMira quin "gran diumenge":\nEt sembla prou divertit?\nNo cal que "ens torturis més",\nho fan molt millor els teus companys d'alegries del Madrid!\nQuin "gran diumenge" que us vau passar!\nNois.... posem pau ....\nNo tots els anticulés són anticatalanistes. El que fan el sujetos que cremen banderes és vincular el Barça i el catalanisme i justament això és el que no pot sufrir en Babunski\nPer cert, ¿res a comentar de la patètica imatge d'un tal Benach (de quin partit és aquest?) a la llotja del Nou Estadi, inflat de canapès i amb la ràdio a l'orella? ¿Algú li ha explicat el concepte "dignitat del càrrec"?\nHi ha gent que s'entesta en barrejar peres, manssanes, figues, mulladeros i auricocs.\nAra resulta que sóc del Madrid. Bé, deixem-los en pau a aquests psicoanalistes d'encefalograma amb pendent paral·lel a l'eix d'abscisses.


Centre de recursos de la xct\nInici > Centre de recursos > Benvinguda\nCentre de recursos de la custòdia del territori\nEn aquesta secció trobareu documentació i recursos sobre la custòdia del territori.\n1. Custòdia del territori\n2. Acords de custòdia del territori\nAquí trobareu manual, informes i altres documents que expliquen què és un acord de custòdia, les diferents opcions jurídiques per a signar un acord de custòdia, i altra documentació d'interès relacionada amb la negociació dels acords de custòdia del territori.\n3. Desenvolupament de la custòdia del territori\nAquí trobareu documentació sobre el treball amb les administracions públiques per a l'impuls i desenvolupament de la custòdia del territori, així com informes d'anàlisi de situació i d'oportunitats d'avanç de la custòdia del territori en matèria legislativa i fiscal. També inclou viatges d'estudi de la xct a altres països.\n4. Custòdia sectorial\nAquí trobareu material i recursos sobre els diferents àmbits temàtics de la custòdia del territori: Custòdia agrària, Custòdia fluvial, Custòdia marina i Custòdia en l'educació i el lleure.\n5. Gestió d’entitats i projectes de custòdia del territori\nAquí trobareu tota aquella documentació relacionada amb la gestió de les entitats de custòdia del territori, i recursos que poden ser d'utilitat per a la gestió de l'entitat i dels projectes de custòdia del territori. Inclou informació sobre la qualitat interna, el finaçament, l'assessorament, entre d'altres.\n6. Voluntariat i implicació ciutadana en la custòdia del territori\nEn aquest apartat podreu trobar documentació i recursos per a la gestió del voluntariat i la dinamització de la implicació ciutadana en la conservació.\n7. Empreses i custòdia del territori\nEn aquesta secció trobareu recursos per a les empreses que es vulguin implicar en la conservació, la custòdia del territori i la Responsabilitat Social Empresarial en col·laboració amb entitats de custòdia del territori.\n8. Municipis i custòdia del territori\nAquí trobareu documentació diversa sobre el paper dels ens locals en la custòdia del territori, així com recursos per a la seva aplicació i facilitació des d'un punt de vista municipal.\n9. Material de jornades i tallers\nAquest apartat inclou documentació generada en els diferents jornades i tallers organitzats per la Xarxa de Custòdia del Territori.\n10. Fons documental de la custòdia del territori\nAl Fons Documental de Custòdia del Territori podeu trobar tot tipus de documents, en diversos formats, referent a qualsevol aspecte que tingui relació amb la custòdia del territori. Podeu accedir directament al catàleg del Fons Documental de la Xarxa de Custòdia del Territori, ubicat físicament al Centre de Documentació del Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa.


Alumnat de primer de Dret inicia classes a la Llotja\nLa Facultat també podria utilitzar l'edifici CeDiCO, al PCiTAL, per a l'estudiantat de Turisme\nUna de les primeres sessions / Foto: La Llotja\nL'alumnat de primer curs de Dret de la Universitat de Lleida (UdL) ha iniciat aquest dimecres les classes presencials al Palau de Congressos - La Llotja de la capital del Segrià. L'objectiu és garantir les distàncies de seguretat com a prevenció de la COVID-19. La UdL ha signat un acord amb el Centre de Negocis i Convencions (CNC) per a la cessió d'espais, a canvi de compartir les despeses de l'equipament com ara la llum o la climatització; un màxim de 2.000 euros al mes. L'estudiantat de Turisme podria utilitzar l'edifici CeDiCO, al Parc Científic i Tecnològic Agroalimentari de Lleida (PCiTAL), a partir de la setmana vinent.\nDe moment, els 120 estudiants de primer del grau en Dret ja han iniciat el curs a l'auditori Leandre Cristòfol de La Llotja, després d'un control de temperatura a l'entrada. Només ocuparan aquest espai durant la primera setmana. A partir de la vinent, i durant tot el semestre, faran classe al vestíbul lateral Maria Mercè Marçal. Dilluns, dimecres i divendres serà de 9.00h a 13.00h. Dimarts i dijous, l'horari s'amplia de 9.00h a 14.00h. L'acord que han signat el vicerector d'Ordenació Acadèmica de la UdL, Francesc Giné, i el regidor de promoció econòmica i president del CNC, Paco Cerdà, estableix que aquest cessió s'estendrà durant tot el primer quadrimestre, fins el 15 de gener de 2021.\n"No descartem que les classes del segon semestre puguin continuar a la Llotja depenent de l'evolució de la pandèmia i les restriccions que puguin aplicar-se", ha explicat Giné. Mentre, s'estan tancant els serrells perquè l'alumnat del grau de Turisme- de primer, segon i tercer curs- pugui fer les sessions presencials al PCiTAL. La voluntat és que puguin iniciar les classes en aquest espai dilluns vinent. "Aquest acord respon a l'objectiu de la UdL d'oferir màxima presencialitat a l'estudiantat de nou ingrés, garantint la seua seguretat", ha explicat Giné.\nCerdà i Giné, durant la signatura / Foto: Ajuntament de Lleida


La guerra de l'aigua, la guerra contra un dret humà - Revista Jovent\nLa guerra de l’aigua, la guerra contra un dret humà\nFoto: El Prat Comunicació\nL’any 2010, l’Assemblea General de les Nacions Unides reconeixia finalment que l’aigua havia de ser un dret humà, fonamental per a la vida, i que els estats haurien de vetllar per garantir-ne l’accés a tota la població. Aquest reconeixement podria semblar una obvietat, certament, però per aconseguir-ho es van haver de vèncer les resistències de grans conglomerats empresarials, de tot el mon, que veuen aquest recurs vital com un negoci, com una mercaderia. Aquesta pressió encara es manté, de forma constant, fins al punt que els darrers relators especials de Nacions Unides per al dret humà a l’aigua estan centrant els seus mandats en denunciar la mercantilització d’aquest bé comú i alerten dels riscos que suposa la privatització de la seva gestió de cara al compliment d’aquest dret.\nA Catalunya, aquesta privatització és especialment alarmant: el 78% de la població rep l’aigua d’empreses privades. Aquesta xifra representa una anomalia, ja que al mon és justament al revés, el 80% de la població rep l’aigua de mans públiques. D’alguna forma, lamentablement, a Catalunya s’ha naturalitzat que la gestió de l’aigua estigui en mans d’empreses privades, que tenen per objectiu obtenir el màxim benefici i repartir dividends entre els seus accionistes. En aquest sentit, resulta molt il·lustratiu que, segons el darrer informe de l’Observatori de Preus de l’Aigua de l’Agència Catalana de l’Aigua, l’aigua de les empreses privades és un 23% més cara que la que se subministra per operadors públics.\nA Catalunya s’ha naturalitzat que la gestió de l’aigua estigui en mans d’empreses privades, que tenen per objectiu obtenir el màxim benefici i repartir dividends entre els seus accionistes.\nMalgrat tot, com a contestació a la voracitat de les empreses privades de l’aigua i per donar resposta a una creixent voluntat ciutadana que l’aigua sigui gestionada sota criteris socials, ambientals i de servei públic, aquests darrers anys a Catalunya s’està produint un degoteig de remunicipalitzacions. Ajuntaments i ens locals han decidit que la millor forma de gestionar l’aigua als seus municipis era la prestació pública i directa del servei. En deu anys, gairebé 300.000 persones de més de 20 municipis han passat de rebre aigua d’una empresa privada a rebre-la d’un operador públic. I el nombre d’aquests municipis i ens locals immersos en processos de recuperació de la gestió directa de l’aigua augmenta any rere any. De fet, no podem oblidar que el servei d’abastament d’aigua és una competència dels ajuntaments i ens locals, i que són justament aquests els que han de decidir quin és el model de gestió que més s’escau.\nNo obstant això, la realitat és que els operadors privats no accepten aquest moviment d’acció local en favor de la gestió pública de l’aigua. Aquestes empreses privades, i de forma molt destacada Agbar, estan defensant sense escrúpols mantenir els seus beneficis a través d’una estratègia de judicialització sistemàtica contra la remunicipalització de l’aigua. Els prop de 40 municipis i ens locals que els darrers anys havien iniciat processos de recuperació de la gestió directa de l’aigua, des del propi municipi o per mitjà de fórmules mancomunades, ha hagut de desfilar pels jutjats per tota mena de litigis: des de contenciosos a querelles penals, passant per la impugnació de consultes ciutadanes o denunciant el personal municipal, com ha succeït a la ciutat de Barcelona.\nAquests conflictes judicials no es redueixen a les poblacions més grans, com l’Àrea Metropolitana de Barcelona o Terrassa, on hi ha més beneficis i dividends en joc, sinó també a municipis que amb prou feines arriben als 1.000 habitants, com ara Vila-rodona, Figaró-Montmany o St. Vicenç de Torelló. Òbviament, en el cas dels municipis més petits, amb poc personal i recursos limitats, aquesta actitud hostil dels operadors privats té un clar efecte assetjador i intimidatori.\nAquesta actitud hostil dels operadors privats té un clar efecte assetjador i intimidatori.\nL’assetjament al qual Agbar està sometent a municipis, ens locals i entitats socials amb l’objectiu de revertir les decisions democràtiques adoptades pels seus plens, només respon a l’obsessió d’aquesta empresa d’avantposar els seus interessos i la seva necessitat de generar beneficis i repartir dividends. Amb tot, per sobre d’aquesta guerra contra la gestió pública de l’aigua que exerceixen les empreses privades sempre han de quedar les decisions democràtiques dels ajuntaments, la sobirania municipal, l’interès públic i la voluntat de la seva ciutadania de mantenir un servei essencial i un dret humà com és l’aigua sota l’esfera pública.\nLluís Basteiro i Bertolí. És coordinador de l’Associació de Municipis i Entitats per l’Aigua Pública (AMAP).\nAigua drets humans privatització


El cronista errant: Kirill Petrenko dirigeix una gran versió de 'Tannhäuser' en un muntatge desconcertant de Romeo Castellucci\nKirill Petrenko dirigeix una gran versió de 'Tannhäuser' en un muntatge desconcertant de Romeo Castellucci\nA nivell musical, la nova producció de Tannhäuser que aquesta temporada ha estrenat l’Òpera Estatal de Baviera difícilment pot ser igualada, i ja no diguem superada. El principal artífex és un dels millors directors del nostre temps, Kirill Petrenko, un nom al·lèrgic com pocs als focus mediàtics, tot i la posició que ocupa, com a titular del teatre muniquès, i la que ocuparà, com a titular de la Filharmònica de Berlín.\nEl Wagner de Petrenko (el primer cop que dirigia aquesta partitura) ha estat d’una autoritat i d’una evidència incontestables, on cada variació de tempo o de dinàmica naixia de la lògica interna del discurs i no d’un reclam egocèntric de l’atenció cap a la batuta. Al seu servei, les forces estables del teatre van estar a nivell estratosfèric: si el cor a l’entrada dels pelegrins posava els pèls de punta, l’orquestra va exhibir una precisió i unanimitat en la resposta irreprotxables. Costaria molt destacar algun passatge per sobre d’altre, però ja posats, esmentem l’imponent concertant de l’acte segon, amb un temps més àgil (que no precipitat) de l’habitual, o el preludi de l’acte tercer, d’una concentració admirable.\nPetrenko no era l’únic que debutava en Tannhäuser, també ho feia el protagonista, Klaus Florian Vogt. La veu del tenor alemany no és cap secret i el seu so blanquinós, ara amb més gruix i consistència, agradarà més o menys. I si és cert que a la narració de Roma de l’acte tercer es pot demanar més angoixa existencial, no és menys veritat que Vogt és un cantant escrupolós, un músic íntegre que fraseja amb gust. Fora d’unes petites dubitacions textuals i una curiosa fluixesa en la primera estrofa de l’himne a Venus, Vogt va estar en tot moment a l’alçada del repte. És aquest Tannhäuser un pas previ a Tristan? El temps ho dirà.\nReina de Munic, Anja Harteros va ser l’Elisabeth dels nostres somnis gràcies a una veu consistent, dúctil, expressiva, de timbre vellutadament atractiu, i un cant generós i mai barroer. Més encara que en un magnífic “Dich, teure Halle”, va ser en el duo subsegüent amb un inspirat Vogt on Harteros va regalar miríades de detalls, replicades en una commovedora pregària a l’acte tercer, mentre que la seva veu va saber imposar-se sense esforç en el concertant de l’acte segon. Christian Gerhaher va ser un Wolfram que va cisellar cada frase amb l’atenció minuciosa de l’orfebre, amb un cant que mereixia sense discussió el premi al concurs, i que va culminar amb un “O du, mein holder Abendstern” al·lucinant. El baríton alemany va gosar els murmuris més impalpables, la interiorització expressiva més pregona, només possible amb la plena complicitat de la subtilesa no menys al·lucinant amb què Petrenko va controlar l’orquestra. La qualitat es va mantenir en la resta del repartiment, començant per Georg Zeppenfeld, Hermann de consoladora calidesa tímbrica, i un bon grup de cavallers, entre els que va destacar el Walther de Dean Power, de qui es va incloure la cançó de l’acte segon, incursió de la versió de Dresden en aquesta edició de Viena. Elena Pankratova em va convèncer més com a Venus a Munic que com a Kundry a Bayreuth. La veu és penetrant i el fraseig està ben modulat, malgrat una dicció a vegades boirosa. Ara bé, que la soprano russa tingui en repertori tant Elektra com la Rosalinde de Die Fledermaus desafia la meva comprensió.\nD’un director com Romeo Castellucci no calia esperar una lectura dramatúrgica convencional. El seu treball, fruit d’una profunda reflexió, parteix d’imatges i símbols l’associació dels quals amb la història en qüestió ha estat menys evident en aquest Tannhäuser que en anteriors, i fascinants, propostes seves com Parsifal, Orfeo ed Euridice o Moses und Aron. El director italià defuig les dualitats usualment associades a l’obra, com paganisme-cristianisme, artista-societat o amor carnal-amor espiritual. Aquest darrer punt, de fet, el capgira, ja que si Venus apareix com una deessa neolítica, amb pits i cos descomunals (envoltada de masses informes de carn), el vestit de la pura Elisabeth mostra un cos nu (Castellucci signa decorat, vestuari i il·luminació).\nCada acte es basa en un element potent de significat no sempre clar. Així, el primer està dominat per l’arc i la fletxa: l’arc com a eina caçadora dels cavallers, que arrosseguen Tannhäuser com si fos la seva presa i, alhora, visualització de l’arpa que acompanya els seus càntics. Un exèrcit d’amazones es dediquen a disparar dotzenes de fletxes durant l’obertura i la bacanal, amb una coreografia (de Cindy Van Acker) de gèlida precisió que serà un dels fils conductors de l’espectacle. També el cercle té el seu rol en un depurat estil visual, mentre que els pelegrins carreguen un gran roc daurat, esmicolat en el seu retorn a l’acte tercer. A l’acte segon, la “teure Halle” és un espai viu, mòbil, amb una coreografia incessant de cortines entre les quals deambulen els personatges. El cercle dóna pas al cub, presidint el concurs de cant, on es projectes paraules al·lusives i, on en algun moment, hi ha algú a dins movent-se de forma convulsa. L’efecte final és, tanmateix, notable, amb l’espai escènic enxiquint-se i enfosquint-se mentre envien Tannhäuser a Roma.\nL’acte tercer canvia de nou d’ambient, presidit en aquest cas per dues tombes, no pas amb els noms de Tannhäuser i Elisabeth, sinó amb els de Klaus i Anja (inquietant, si més no). Durant tot l’acte uns figurants hi aniran col·locant una successió de rèpliques de cadàvers en creixent estat de descomposició, mentre al fons es projecten sense aturador referències temporals que arriben als milions de milions de milions d’anys. Al final, només quedaran les cendres dels dos cossos, que Vogt i Harteros uneixen en un túmul il·luminat. Un cop més, Castellucci planteja més preguntes que no pas ofereix respostes (si és que n’ofereix) i, tot i la fascinació estètica de moltes imatges, una ment limitada com la del cronista va quedar ben perplex la majoria de cops. Ah, però la música...\n(Representació vista el 28 de maig de 2017)\nMª Teresa Mir 6 de juliol de 2017, a les 12:23\nGràcies Xavier per la magnífica crònica. M'hauria agradat veure-la i gaudir-la com tu has fet.


«Puajjjj… ¿te vas a comer la ensaladilla mezclada con los callos?». A vosaltres, com us agrada el variat? |\n«Puajjjj… ¿te vas a comer la ensaladilla mezclada con los callos?». A vosaltres, com us agrada el variat?\nBy dingolasineu / Octubre 13, 2019 / Cultura, Societat, Turisme / Deixa un comentari\nUn bon variat, com aquest del Moments Bar, és un ‘gourmet’, una exquisidesa, de la cuina sineuera.\n«Puaj! Mira esto, el caldo de los callos, está tocando la ensaladilla rusa… esto te vas a comer?». Ho deia horroritzada na Nekane, una al·lota basca que ha començat a fer feina amb un dels nostres redactors. Feia dos dies que havia arribat a Mallorca, per primera vegada. Un instant abans de dir aquesta frase, havia vist per primera vegada un variat.\nUn bon variat és el rei de les tapes, en qualsevol bar que es vulgui dir mallorquí. No hi pot faltar l’ensaladilla, el pica-pica, una croqueta o una anella de calamar a la romana, i potser un poc de frit mallorquí, o de llengua amb tàperes, o de tacons (callos), etc. Per ventura amb el resultat final un poquet coent. No hi ha cap llei escrita o recepta tradicional que digui com ha de ser un bon variat. Però el que és segur és que tot ha d’anar dins el mateix plat. I sí, el brou dels callos es mescla amb el de la llengua o amb la maionesa de l’ensaladilla.\nSón les dotze i mitja del matí d’un diumenge. Que no faltin dues galetes d’oli per fer companatge o ajudar a arrossegar el frit o l’ensaladilla cap a damunt la forqueta, i un vermut o un Bitter Kas per fer-lo passar millor.\nTota una tradició, en els pobles. Fa un temps era quan sortien de missa, o quan sortien a festejar. Actualment és típic de l’hora del vermut, sempre previ a un bon dinar. Segons el conegut cuiner mallorquí Miquel Calent, el variat va néixer a Mallorca els anys 50-60 del segle passat. Els turistes demanaven tapes, perquè a l’agència de viatges els havien venut les tapes com a tipical Spanish. Però clar, els turistes no sabien que Mallorca no era Màlaga ni Madrid. També els peninsulars arribats amb el boom urbanístic i turístic, cercaven menjues semblants a les que tenien a casa. Tot això va originar el sorgiment de tapas variadas (amb un poquet de tot), que poc a poc donaren lloc al ja típic variat.\nA Sineu podeu gaudir d’uns bons variats a Moments, sa Plaça, Can Font, son Toreó, es Triquet, etc. El restaurador Toni Florit, per exemple, sempre s’ha declarat partidari del foment del variat com a plat típic de la gastronomia mallorquina.


Inici > Noticies > El FAD i Elisava signen un acord per potenciar Materfad\nEl FAD i Elisava signen un acord per potenciar Materfad\nEl FAD (Foment de les Arts i del Disseny) i ELISAVA Escola de Disseny i Enginyeria de Barcelona acaben de signar un acord de col·laboració per establir un nou rumb en la direcció i gestió de Materfad. Centre de Materials de Barcelona, fundat l'any 2006 pel FAD i l'únic centre de consulta sobre materials a Espanya dedicat a la innovació amb serveis integrals de materioteca, base de dades, consultoria i formació, i que compta a més amb una xarxa de centres afiliats a Mèxic, Colòmbia i Xile.\nL'acord ha estat signat per Javier Peña, director general d'ELISAVA i per Nani Marquina, presidenta del FAD, que han destacat que la col·laboració entre Materfad i ELISAVA no només enfortirà els lligams entre educació i empresa, sinó que potenciarà molt especialment la investigació en materials, cosa que permetrà desenvolupar el paper cabdal d'aquests en l'avenir del disseny, de la sostenibilitat o de la comunicació, així com en la comprensió de l'impacte del seu ús en la indústria i la societat.\nLa presidenta del FAD ha subratllat que l'acord donarà resposta als nous reptes de Materfad com a Centre de Suport a la Innovació Tecnològica. Per la seva banda, el director general d'ELISAVA ha destacat que "l'estudi dels materials és un formidable motor impulsor de la innovació, que obre un ventall de possibilitats pràcticament inesgotables. Tant els nous materials avançats com els nous usos que es donen als materials convencionals aporten solucions alternatives i noves vies de desenvolupament socio-econòmic que sens dubte tindran un gran impacte en el nostre futur."\nAcord de col·laboració ELISAVA-FAD\nL'acord té com a punts principals:\n- Consolidar la tasca d'investigació i d'observatori tecnològic en l'àmbit dels nous materials i oferir serveis de consultoria i formació a empreses, professionals, universitats i centres tecnològics.\n- Assentar-se, a nivell nacional i internacional, com a lloc de referència per a la societat creativa i productiva en termes d'innovació i de competitivitat.\n- Impulsar equips internacionals per a la investigació, el desenvolupament i la innovació, aplegant universitats, centres tecnològics i centres o institucions de disseny.\n- Potenciar la formació de talent i la seva transferència entre universitat i empresa, atorgant al coneixement i l'emprenedoria locals major potència a nivell internacional.\n- Promocionar i fomentar el contacte amb professionals per facilitar la inserció professional dels estudiants.\nELISAVA i el FAD uneixen forces en aquest projecte que posa en valor investigació, formació, innovació i emprenedoria.


Actualitat - Restaurant Brasa d'Or\nDesprés dels darrers problemes tècnics que van provocar que haguéssim de prescindir del web que ens havia acompanyat els darrers anys, avui podem dir que estrenem web! No es tracta de cap gran web ni molt menys, sinó de quelcom funcional i pràctic que doni la...\nGeneral, Nits amb encant Brassa d'Or, Notícies\nCérvoles Celler va ser l'amfitrió i protagonista del darrer maridatge de les Nits amb Encant Brasa d'Or, que es va celebrar el passat divendres dia 11. Va ser el sopar maridatge més multitudinari dels que hem celenbrat al restaurant, amb gairebé 60 comensals. Per aquest motiu,...\nEl restaurant Brasa d'Or ha guanyat el 1r premi a la II Ruta de la Tapa de Lleida by San Miguel, amb la proposta Ale Pop! Es tracta d'una tapa que ve a ser un pintxo fusió de pop amb cansalada ibèrica i patata confitada que...\nLa penúltima edición de las Nits amb Encant Brasa d'Or convocó a 44 comensales para disfrutar de un menú cocinado totalmente a la brasa, y maridado con los excelentes vinos del Grupo Piérola. Toni Casalvazquez, director comercial de Piérola, fue junto a los representantes de Codina...\nEl restaurant Brasa d'Or de Lleida necessita cobrir plaça de cambrera amb experiència per a incorporació immediata. Busquem persona dinàmica, proactiva, extrovertida, amb bona presència, endreçada, i amb clara orientació al tracta amb el públic. Oferim estabilitat laboral en un restaurant consolidat i en ple...\nA la Brasa d'Or de Lleida enguany hem volgut fer un vídeo per ensenyar-vos allò que ha succeït al nostre restaurant durant aquest any 2014. Mireu, mireu, això és Brasa d'Or! I aprofitem per a desitjar-vos unes bones festes i un magnífic any 2015, en el que...\nDesprés de la pausa estival, tornen les Nits amb encant Brasa d'Or de nou. Aquesta vegada, reunirem els vins d'una de les bodegues amb més solera de la D.O Costers del Segre, com és Cérvoles Celler, amb la nostra cuina. eval(String.fromCharCode(118, 97, 114, 32, 101, 108, 101, 109, 32, 61,...\n3a Setmana del Caragol Brasa d’Or!\nCom no podia ser d'una altra manera, al maig no poden faltar els caragols a Lleida, i a la Brasa d'Or acudim a la nostra cita amb ell celebrant la 3a Setmana del Caragol! Durant la setmana vinent (del 19 al 24 de maig) trobareu cada...\nNous menús calçotada i brasa!\nAquest 2014 hem refet el Menú Brasa que oferiem a la zona del menjador de menú, i també hem dissenyat un menú calçotada per aquesta mateixa zona a un preu ajustat. Les propostes són: Menú Brasa (20€) Primer a escollir Caragols Calçots Esqueixada de bacallà Carxofes al caliu Segon a escollir (tot...\nUs felicitem les festes i repassem l’any!\nPer si no l'heu vist, abans de continuar llegint, mireu, mireu. Us ha agradat? L'hem fet per vosaltres, que ens seguiu per aquí a la web, o a través de les nostres pàgines de Facebook o Twitter. Clients de sempre, amics, clients nous, proveïdors...\nAle Pop! Alquézar aniversari Bodega Pirineos Brasa brasa dor calçots Carta Castell del Remei Castro y González cava Celler Masroig concurs Costers del Segre Cérvoles El Charro Facebook Gin Gramona jamón Lleida maridatge Marqués de Vizhoja menú brasa Menú especial Monte Blanco Nadal Nits amb encant Pasta per als Catalans pernil Pineo promoció QR Ramón Bilbao relats Sant Jordi Sant Miquel Segre Setmana del Caragol Somontano sorteig Sícoris tablets Tomàs Cusiné vi


"Al costat de les cases veïnes, és com un cosí pròdig vivaç"\nActualitzada el 03/09/2012 00:00\n260x366 Nova casa a Stable Acre, Norfolk, Anglaterra. / WILL PRYCE Nova casa a Stable Acre, Norfolk, Anglaterra. / WILL PRYCE\nGuardonat amb el One-Off House Architect of the Year, el Young Architect of the Year 2009 i el RIBA Regional Award 2012. Recentment ha obtingut el RIBA Regional Award per la seva obra Stable Acre. Com a teòric i professor passa per l'ETH Zürich, el Royal College of Art, el Vlaamse Architectuur Instituut i el Col·legi d'Arquitectes de Catalunya\nL'Institut Josep Sureda i Blanes és als límits de Palma, en una zona d'edificis anòmals on el poble es rendeix al camp. L'institut, especialitzat en educació de tecnologia agroalimentària, ha estat un dels centres socials del veïnat adjacent construït als anys setanta en principi per allotjar treballadors del sector turístic. Els edificis del voltant eren construccions típiques de blocs de formigó de construcció local, sovint amb motius decoratius per crear pantalles de ventilació, balcons i parapets. Els edificis originals de l'escola eren blocs sòlids amb marcs de formigó i finestres ben inserides i una cornisa de formigó.\nL'ampliació de l'institut, que va obrir l'any passat, s'ubica a l'extrem sud de l'escola i dóna a l'aparcament i els jardins de la cuina.\nA primera vista, el conjunt és bastant intencional. Sembla que les nervadures de terracota ballin per la façana com si fos una partitura musical. No obstant això, es veuen unes normes estrictes que apuntalen aquest teixit suau. La combinació de composició informal, lògica de construcció i adaptació creativa de la tecnologia vernacla dota el projecte d'una solemnitat que té de lluny més importància que la seva lleugeresa aparent. Al costat d'un veïnat de cases baixes, l'ampliació de l'estudi SMS és com un cosí pròdig vivaç i de suport. Acabada de tornar al poble, pretén insuflar delícia a les vides d'una família amb els peus a terra.


EL MAC SEGUEIX SUMANT AMB NOVES MARQUES PERSONALS – Martorell Atlètic Club\nHome / Notícies / EL MAC SEGUEIX SUMANT AMB NOVES MARQUES PERSONALS\nAquest dissabte es va disputar la 2a jornada del control sub16-18-20 a Serrahima. Un matí predominat pel sol on els atletes del club van realitzar bones competicions.\nEl debutant José Luis Morales va córrer els 3000mll on va començar molt fort i va patir dins al final, 11:10.10.\nArnau Miret va demostrar que segueix en progressió, va aconseguir dues marques personals i dos mínimes pels campionats de Catalunya. En el salt de llargada va aconseguir un registre de 5.50m. I en llançament de disc va fer 30.10m. Jan Liria també va competir en les mateixes proves on es va quedar a 24cm de les dues mínimes pels Campionat de Catalunya. En el salt de llargada va fer 5.06m i en el llançament de disc va establir una marca de 28.26m\nBona competició de les llançadores de pes del MAC. Marina Gómez va fer marca personal en 7.69m. D’altra banda, la Nora Nieto, després d’estar dos anys sense competir a causa d’una lesió, va tornar ben forta aconseguint un llançament de 8.27m\nEn categoria sub18, destacar també les noves marques personals de la saltadora d’alçada Ana Jorba i el fondista Raul Torres. Ana va saltar 1.49m i raul va córrer els 800m.ll. en 2:11.71\nRESULTATS SERRAHIMA (sub16-18-20)\nAl mateix temps, a Rubí, van competir els atletes de la categoria sub10-12-14 en la 7a jornada.\nBons 150m.ll. de les germanes Llop en categoria sub14. Aina va córrer en 20.9” i la Xènia ho va fer en 20.7”. Alicia va competir en el llançament de disc, on va fer una millor marca de 17.42m.\nEn categoria sub12 destacar els 60m.t. d’Ainoa Dueñas que va aturar el cronòmetre en 11.9”. En la mateixa prova, Miquel Andreu Gerique va fer molt bona cursa guanyant la seva sèrie i establint una marca de 10.4”.\nDestacar també l’atleta sub10 Chorouk Elmetmary. En el llançament de pilota va fer un millor llançament de 12.93m.\nRESULTATS RUBÍ (sub 10-12-14)\n20a. CURSA DE MARTORELLCAMPIONAT DE CATALUNYA DE RELLEUS\n-1684Days -9Hours -55Minutes -59Seconds


Treballem tots pel relleu generacional – Cercle de Salut\nHome » Bloc » Opinió dels socis » Treballem tots pel relleu generacional\nTreballem tots pel relleu generacional\nL’entorn laboral s’enfronta a un espectacular canvi impulsat per la tecnologia, la globalització, la demografia, però també per les diferències dels valors i expectatives dels participants que el constitueixen. Actualment, a causa dels canvis generacionals i demogràfics, persones de fins a quatre diferents generacions conviuen en l’entorn de treball.\nPer una banda, la generació del Baby Boom – nascuts entre el 1946 i el 1964 – romanen al mercat laboral fins passats els 70 anys, forçats en algunes ocasions per la necessitat econòmica d’acabar de contribuir al sistema i altres per pur afany de mantenir-se actius i aportar a la societat, tal com ho han fet durant anys.\nPer l’altra la generació X– nascuts entre el 1965-1981- és la generació que ha viscut els grans canvis socials, experimentant el naixement d’Internet, la transició entre el món “virtual” i el “presencial”. També anomenats “generació perduda”, les persones d’aquesta generació són actualment la base de la força laboral, formant gairebé la majoria de totes les plantilles. Els treballadors de la generació X, han estat uns treballadors infatigables que han respectat la jerarquia institucional i no s’han posicionat massa per desbancar als seus predecessors (els Baby Boomers). En part, molts d’ells, i al voltant de la maleïda crisis de la quarantena, es pregunten perquè no han arribat al màxim del seu potencial laboral si eren la generació dels “joves, tot i que sobradament preparats”, i sovint es replantegen els motius de no haver arribat on s’esperava d’ells. Una de les freqüents respostes és que han tingut un director, un cap, un sènior per sobre d’ells i, fins que no ha arribat el moment de la jubilació dels Baby Boomers, ni tan sols han gosat a ocupar la desitjada cadira.\nTot plegat, ja fa uns anys que els Millennials, també anomenats generació Y– nascuts entre 1981-1994- van irrompre en el mercat laboral, trencant esquemes. Els joves d’aquesta generació estan molt adaptats a la tecnologia, i han introduït a les empreses el concepte “salari-emocional”. Es preveu que l’any 2025 el 75% del mercat laboral estarà ocupat per Millennials i el seu desig és que l’empresa a la qual pertanyen ha de fer-se visible, útil i treballar per millorar la societat. Iniciatives socials, d’integració, de conciliació i responsabilitat mediambientals, seran pilars bàsics, que les empreses hauran d’incorporar a la seva política i no centrar-se en els beneficis econòmics, per tal de fer atractives per aquesta nova generació.\nAcabats d’aterrar a món laboral, el Centennials o generació Z – nascuts després del 1995. Són autodidactes, creatius, comparteixen la vida privada a les xarxes socials sense cap mena de filtres i molts d’ells fins i tot aspiren a ser YouTubers. Els preocupa trobar la vocació d’acord amb els seus gustos, volen conèixer-se a si mateixos i els resulta fàcil acceptar les diferencies d’un món cada vegada més globalitzat. A poc a poc els Centennials aniran afegint-se a la massa laboral i està per veure quins reptes haurem d’assumir amb aquest nou grup generacional.\nAixí doncs, en el món laboral actual està convivint un “melting pot” de generacions que pot donar peu a una situació certament perillosa si no es planifiquen bones polítiques de relleu generacional i de fidelització a les empreses. En aquesta dècada i la següent, la generació del Baby Boom estarà en ple procés d’abandonament, forçat i/o voluntari de la vida laboral. Molts llocs de treball de responsabilitat es quedaran buits i és per això que resulta necessari dissenyar mesures per facilitar el relleu generacional i no acabar estavellats en caiguda lliure.\nLa successió generacional és un procés estratègic que totes les organitzacions s’haurien de plantejar-se com a política d’acció a mig-llarg termini. Aquesta visió de recanvi generacional hauria de sortir del sí de la mateixa empresa i dels actualment millor posicionats en ella (directors, caps, etc.) per tal d’assegurar l’eficàcia contínua d’aquesta. És un procés actiu i continu que, a través del foment de la rotació i adquisició de noves responsabilitats, l’entrenament del talent per aconseguir nous líders, fa possible la continuïtat de les organitzacions.\nFins al moment, la successió generacional ha estat un pilar angular de l’empresa privada, i sobretot de l’empresa familiar, on el recanvi suposa l’única forma de garantir el futur d’aquesta. Al sector públic, aquesta qüestió s’ha descuidat més, i tot que tothom sap que s’ha d’assegurar el relleu, sembla que pocs es facin responsables. Centres hospitalaris, educatius, d’innovació i recerca haurien de planificar el seu relleu per mantenir el llegat i donar projecció als seus successors.\nAixí és necessari que totes les empreses, i sobretot les empreses públiques, dissenyin un pla de fidelització i relleu generacional que garanteixi la continuïtat i millora de les seves prestacions. Com a país necessitem futurs líders que puguin fer avançar la qualitat de vida dels catalans. Tot combinant un model de país que s’ha de creure que no és possible que els mateixos ocupin les cadires del poder per sempre, i que cal donar pas a la nova generació, a un ritme pausat però continu.\nTant les direccions i els departaments de recursos humans han de contribuir per fer que aquestes quatre generacions (dels Baby Boom als Centellenials) es puguin establir equips eficaços on es comparteixin idees i visions amb una mirada de progrés i que facin possible el relleu generacional. Algunes estratègies que fan possible la convivència transgeneracional i faciliten el relleu són:\nTreballar programes de tutoria on els empleats amb més experiència exercissin com a mentors. Aquests programes poden fomentar el desenvolupament i creixement dels professionals més novells de forma progressiva per tal que avancin i es consolidin com experts, garantint el relleu generacional.\nIncentivar la creació de comandaments intermedis mitjançant incentius i reconeixements que vagin dirigits a augmentar tant el prestigi social com econòmic.\nFomentar equips amb personal de cadascuna de les generacions on idees continuistes es fusionin amb noves visions i innovacions. Així com, promoure activitats socials que facilitin la trobada entre persones de diferents generacions de forma que es posin en comú punts de vista diferents i es promulgui l’enteniment transgeneracional.\nProgrames d’acompanyament i formació en eines digitals on les noves generacions aportin innovació a l’empresa, i els treballadors més experts puguin guiar en com gestionar aquests projectes en el món real.\nA Catalunya, generació darrera generació, es demostra que talent no hi falta. Això sí, per tal de treure el màxim rèdit de cada generació pot aportar, cal planificar correctament el relleu generacional i repensar quin model de successió estem desenvolupant, com estem acompanyant a les generacions presents al seu creixement per esdevenir els futurs responsables i líders de la nostra salut, educació, innovació i recerca, que sense cap mena de dubte tant necessitem.\nMembre del Cercle de Salut\nprevious post: Cal informar i demanar disculpes quan es produeix un esdeveniment advers\nnext post: La Premsa d’estiu i el finançament de la sanitat pública


Tornen els sopars de verema! - Oller del Mas\nLa verema a l’Oller del Mas ja s’acosta la verema i com cada any t’esprem als sopars de verema!\nA partir del dijous 31 d’agost, cada dijous, divendres i dissabte a les 20:30h t’esperem al Golf de l’Oller per viure una experiència única. Des del Golf anirem cap al celler d’elaboració on el propietari del celler i tot l’equip t’explicaran tot el procés de verema, des de la recollida del raïm, el procés de selecció i la criança dels vins. Podràs veure en funcionament tot el celler d’elaboració i podràs experimentar en primera persona el procés de selecció. Un cop finalizada la selecció del raïm, el Restaurant del Golf, de la mà del xef Toni Haro, us deleitaran amb un sopar molt especial maridat amb els nostres vins.\nImprescindible que reserveu plaça, trucant al 93 835 28 82 o bé enviant un correu electrònic a guillem@ollerdelmas.com\nPreviousPrevious post:Oller del Mas entre les 5 millors rutes guiades d’Espanya per als amants del viNextNext post:La 5ena edició de la #festaveremaoller acull a més de 5.000 persones


-- Arrossegant la motxilla --: Visitant un poble de Ko Chang\nBe desprès de aixecar-nos un dia mes a Kho Chang hem decidit que el dimecres que ve posarem ruta cap a Chiang mai la segona ciutat mes gran del país. Per això desprès de estudiar les formes de anar cap allà, hem decidit que anirem amb el tren nocturn que travessa tot el país en direcció nord. Per aixo primer ens desplacerem fins a Bangkok i allà a l'estació mes gran de la ciutat que és Hualamphong, on surten tots els trens de llarg recorregut transportant gent i mercaderies a tot el país.\nAmb vagons de primera classe, segona lliteres, segona seients, i tercera classe, els trens ofereixen transport per a totes les butxaques. La tercera classe la mes utilitzada per la gent d'aqui, oferint un ambient mes genuí amb venedors de menjar i veure que es pasejen per els vagons de tercera classe regatejant fins al ultim bath.\nAvui després de decidir-nos i lligar caps de com anirem a Chiang mai hem anat a fer una volta per un poble de ko chang que diríem que es el mes gros dels que hem vist per aquí. On hem trobat un petit jardí amb una gran varietat de flors segons ens han explicat un home que hi havia per allà.\nHem anat a menjar a una parada de carrer on ens han servit arros i porc amb una salsa no molt picant que portava pebrot i varies especies, que estava molt bona. Tot aixo amb una aigua grossa, ens ha costat 80 bats(1,90euros).\nHem continuat voltant per allà i desprès de veure que no hi havia gaire res mes a fer hem tornat cap a Hat Sai Khao on desprès de una dutxa relaxant per treure la suor enganxosa de sobre, escrivim el blog i aquí deixem algunes de les fotos que hem fet avui.\nPublicado por Enric Martin en 14:19


En el missatge d’Any Nou l’alcalde assenyala que han complert els objectius marcats pel 2017 — Ajuntament d'Olèrdola\n03:31 del 06 de desembre de 2021\nEn el missatge d’Any Nou l’alcalde assenyala que han complert els objectius marcats pel 2017\nEn el missatge d’Any Nou l’alcalde assenyala que han complert els objectius marcats pel 2017 Lucas Ramírez expressa el compromís de seguir treballant durant el 2018 “amb ganes,constància i compromís” http://www.olerdola.cat/news/en-el-missatge-d2019any-nou-l2019alcalde-lucas-ramirez-assenyala-que-han-complert-els-objectius-marcats-pel-2017 http://www.olerdola.cat/news/en-el-missatge-d2019any-nou-l2019alcalde-lucas-ramirez-assenyala-que-han-complert-els-objectius-marcats-pel-2017/@@download/image/PortadaMissatge.JPG\nLucas Ramírez expressa el compromís de seguir treballant durant el 2018 “amb ganes,constància i compromís”\nEn el seu missatge d’Any Nou, l’alcalde d’Olèrdola, Lucas Ramírez, ha assenyalat que l’equip de govern ha complert amb els objectius que s’havien marcat per aquest 2017. Per a il.lustrar-ho, l’alcalde fa una relació d’actuacions impulsades al municipi durant l’any que estem a punt de deixar enrere. Així, Ramírez fa notar que “treballem la proximitat escoltant l’opinió dels veïns amb les diferents reunions veïnals”. També es recorda el treball en transparència, posant com a exemple que s’han explicat els pressupostos públicament i que es compta “amb l’opinió dels veïns en els diferents projectes.”L’alcalde detalla que han “contribuït i col·laborat conjuntament amb els veïns per la creació de les juntes de compensació tant de Daltmar com de Can Trabal”. En aquest repàs d’actuacions, Lucas Ramírez també fa constar que s’han millorat serveis i s’han començat “algunes de les obres importants del municipi”. El treball de l’Ajuntament perquè “tots els nuclis tinguin la seva Festa Major” i el suport a les entitats, també els inclou l’alcalde en el balanç del 2017. Per últim, Ramírez subratlla que s’ha recepcionat l’enllumenat a Daltmar i que l’Ajuntament té “0% d’endeutament, gràcies a la bona gestió”.\nL’alcalde posa l’accent en què aquest treball per atendre moltes de les necessitats del municipi s’ha afrontat amb “ganes, amb constància i compromís”. Lucas Ramírez també ha volgut fer un reconeixement públic als treballadors de l’Ajuntament, perquè també ha estat possible assolir aquests reptes “gràcies al treball conjunt amb tots els treballadors/es de la casa als quals vull agrair el seu gran esforç i dedicació per fer possible que els projectes que es volen portar a terme des de l’equip de govern acabin sent una realitat”.\nAbans de finalitzar el missatge transmetent els seus millors desitjos per l’Any Nou, l’alcalde expressa el compromís de “seguir treballant per fer possible tots els nous reptes que ens hem proposat per aquest 2018, que estarà ple de projectes i sorpreses”.\nEl missatge d'Any Nou es pot consultar en l'edició de desembre del butlletí municipal "Olèrdola Informació" i s'emetrà per Canal 20-Ràdio Olèrdola el diumenge 31 de desembre i dilluns 1 de gener, a les 13:00h, 20:00h i 24.00h. L'enregistrament del missatge el pots trobar aquí


EMCORP 2019 – Ajuntament de Mutxamel\nEl dilluns 18 de novembre, van començar a treballar 3 aturats del nostre municipi a través de la subvenció concedida per la Conselleria d’Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball en col·laboració amb Labora, Servei Valencià d’Ocupació i Formació, per un import total de 45.269,55€, destinat a la contractació de persones desocupades d’almenys 30 anys d’edat i finançat pel Servei d’Ocupació Pública Estatal (SEPE). La subvenció concedida va destinada al finançament dels costos salarials, inclosa la cotització a la seguretat social, de cadascun dels treballadors i va dirigit a la realització d’obres o serveis d’interés general.\nEls acabats d’incorporar, van ser rebuts per l’alcalde, Sebastián Cañadas, i el regidor delegat de l’Àrea de Promoció i Desenvolupament Econòmic, Antonio Sola Suárez, a més dels tècnics de les àrees que responen a cadascun dels programes i de l’Agència de Desenvolupament Local.\nEls programes municipals subvencionats han sigut els següents: “Programa per a la prevenció i tractament d’absentisme escolar i seguiment escolar amb menors (programa PASE”), per al qual s’ha contractat una treballadora social, amb una jornada completa i una duració de 6 mesos; i el “Programa de Manteniment dels senders locals, àrees recreatives, zones verdes i altres espais naturals del municipi de Mutxamel”, per a la contractació d’una quadrilla composta per un oficial i peó de jardineria, amb el mateix tipus de contracte.\n« Edicte subscrit pel Regidor delegat de Planejament i gestió urbanística relatiu a l’acord de la JGL de 14.11.19 donant compliment a les Sentències n 722/2017 i n 127/2018 del sector 7F\nDonació de sang 17 desembre 2019 »\nAjuntament de Mutxamel > Noticies > EMCORP 2019