UNA CAIXA D´EINES PER PENSAR: FILOSOFIA DE LA CULTURA\nUna de les qüestions que sorgeix amb el llenguatge es saber si la llengua condiciona el nostre pensament o viceversa. El llenguatge es convencional, ja que es producte d'un acord. Tot i aixi podem comprovar com els significants son arbitraris, no hi ha cap justificació per a que la idea de taula en català sigui d´aquesta manera i no d´un altre. Els nominalistes van defensar la idea que els significats no son arbitraris, sinó únicament convencionals i han de ser sempre pràctics. Els realistes, en canvi, sostenien la idea platònica que darrera de cada concepte sempre ha d'haver-hi una realitat. Aquesta discussió no ha estat resolta i encara ens movem en la discussió de si cada llengua es una forma diferent de veure el mon o si totes les llengües expressen el mateix mon. Alguns sostenen que allò mes important en el llenguatge es que la diferencia real entre les llengües no es de sons, sinó una perspectiva còsmica diferent. Tanmateix el cas de la Índia i Regne Unit ens desmenteix clarament aquesta teoria: tots dos països parlen angles (la Índia per efectes de la colonització), i Tenen dues visions del mon absolutament diferent. A Europa existeixen moltes llengües però entre Espanya, Itàlia i Grècia no hi ha enormes diferencies cosmològiques (diferents formes d'entendre el mon). El que si que podem afirmar es que el llenguatge no es un simple agregat de termes.\nPer tant, la unitat del llenguatge (si existeix) no es de tipus substancial, sinó que es tracta d'una unitat funcional. I aixi doncs, ens hem de situar al mig de les dues teories (nominalistes i realistes) si volem comprendre fenòmens com “les diferents tonalitats del blanc per als esquimals” o “la\ninexistència de formes verbals per als xinesos”. Aixo demostra que els noms tenen una funció: subratllar un aspecte particular d'una cosa. Aquesta funció l'aprenem inconscientment. Per a un adult el mon objectiu te una forma definida. Les percepcions, intuïcions i conceptes s'han format amb els termes i formes lingüístiques de la llengua materna. Quan l'adult intenta aprendre una llengua estrangera, ha de trencar el vincle entre les paraules i les coses, cosa molt difícil a determinada edat. Una societat oberta canviara mes sovint els significats, que no pas una societat tradicional que tindrà significats méss rígids i inamovibles.\nL'ésser humà es un animal inacabat, ja que els seus instints son insuficients per a poder sobreviure al món. Es la cultura la que li atorga un món simbòlic i una consciencia. Els elements de la cultura, les practiques o hàbits. No hem de confondre la societat amb la cultura. Tradicionalment s'ha acceptat que una societat es un conjunt de persones que conformen una comunitat territorial (concepte d'estat), els membres de la qual compartien característiques culturals comunes. Ara be, el proces de globalització ha proliferat l'aparició de societats multiculturals. El desenvolupament i consolidació del capitalisme al món, ha fet que l'economia (formes de producció i distribució més la tecnologia) esdevingui un element important de la societat. La política també es pot considerar un element social, entenent-la com a relacions de poder i govern. Aixi doncs, podríem dir que la societat es: cultura, economia i política.\nTenim dues corrents de pensament: l'essencialista i el constructivista. L'essencialista sosté que la identitat es una cosa ja donada des que naixem; el constructivista es aquell que afirma que la identitat no se'ns dona d'una vegada per totes, no es unitària i inamovible, sinó que la identitat es va construint i transformant. Totes dues teories han tingut critiques. Segons els sociòlegs Berger i Luckman, la identitat es un fenomen que sorgeix de la dialèctica entre l'individu i la societat. Alguns elements de la nostra identitat els tenim al néixer: com les característiques físiques, el sexe, el color de la nostra pell i del nostre cabell, etc. Aquests elements però no ens classifiquen en un grup social identitari. La societat s'encarrega de donar-li un sentit diferent a aquestes característiques físiques; es a dir, no es el mateix ser dona a Noruega que ser dona a Iraq. La pertinença a un grup (a un poble, a una religió, a una tribu urbana, a una tendència política, etc.) envaeix la identitat. Aquelles persones que la comparteixen es senten solidaris entre ells, s'agrupen i fins i tot es poden mobilitzar; però sobretot allò que fan es diferenciar-se dels que no comparteixen les mateixes característiques, idees, voluntats. La identitat per tant inclou i exclou. En numeroses ocasions s'ha afirmat que moltes guerres han estat causades per problemes identitaris. Per exemple, la guerra de Iugoslàvia i Rwanda. Peró la veritat es una altre, les causes d'una guerra son múltiples (geoestratègiques, polítiques) i la qüestió identitària sovint s'utilitza per a separar comunitats i donar legitimació a un enfrontament.\nPublicado por Luis Roca Jusmet: La actualidad de la filosofia en 2:27


Formació de treballadors de menjador escolar: IN-FORM@'T - Blog 7 i tria\nviagra use before intercourse zithromax sinus infection dosage taking viagra with celexa fluoxetine therapeutic dose liquid viagra alcohol drink viagra 100mg walgreens lekarna viagra Skip to main content\nFormació de treballadors de menjador escolar: IN-FORM@’T\nabril 29, 2014Escrit per Mar Cots\nDes de 7 i TRIA volem compartir amb vosaltres l’experiència del que han estat les trobades de formació de l’IN-FORM@’T, en el marc del pla de formació de treballadors de menjador escolar de 7 i TRIA, que han tingut lloc del 8 al 29 de març de 2014.\nQuatre dissabtes on hem treballat en horari de 9 a 15 h temàtiques com Cançons i danses, Resolució de conflictes, Dinamització de grups d’infants i joves, Primers Auxilis, Jocs tradicionals i Manual d’APPCC.\nEn aquest curs, a més, hem pogut gaudir de la companyonia de personal de cuina i pedagògic treballant simultàniament en alguna sessió, reforçant així el treball en equip i la convicció que, al menjador escolar, projecte de cuina i projecte educatiu van plegats.\nValorem aquesta formació molt positivament, on la participació ha quedat palesa de manera evident gràcies a la motivació i l’esforç per part de tots els participants.\nUn ventall de recursos per facilitar la tasca diària als menjadors escolars on hem rigut, jugat, compartit coneixements, dialogat, escoltat, empatitzat i après molt.\nGràcies per la vostra col·laboració, no perdeu mai la il·lusió i les ganes d’aprendre cada dia, perquè la formació contínua és essencial en la tasca educativa que desenvolupem.\nProposta per Sant Jordi: un sopar diferent\nsilvia sanz arumi\nabril 29, 2014 - 22:15\nFan molt bona pinta aquest cursos. Agrairia poder ser informada de pròxims cursos que feu, crec que la formació es molt important


Les Illes de Calvino | Emporion\nFoto Daniel Casanovas\nper Daniel Casanovas\t el febr. 18, 2020\nEra un hivern gris, com solen ser els hiverns en ciutats allunyades i fredes. En aquella època, no tenia massa temps lliure. Els matins treballava, o ho feia veure, en un centre científic de recerca i a la tarda, anava a cases de barris populars a fer classes particulars per menys de deu euros l’hora. Del primer, no cobrava ni un cèntim i del segon, a penes em donava per viure. Per tant, el meu entreteniment es reduïa a la nit dels dimecres -el dia de l’espectador al cinema del centre- i el dijous a la tarda, quan l’aula de cine universitària projectava rareses per només dos euros i mig. La resta d’estones lliures, que no eren massa, passejava i visitava les diferents biblioteques de la ciutat. En una d’aquestes, la més allunyada d’on vivia, hi vaig descobrir una nota penjada del taulell d’anuncis. Resava, més o menys, així: “Busco gent que li agradi la poesia”. Estava escrita amb un retolador verd i hi tenia un cor dibuixat, juntament amb un telèfon i un correu. No sé per quin estrany motiu, em vaig sentir cridat per aquella enigmàtica invitació.\nVaig decidir escriure-hi un correu. Per telèfon em semblava agosarat. Vaig intuir, pel tipus de lletra i el cor, que es tractava d’una dona i no volia semblar-li el tipus d’home que buscava qui sap què. A més, per aquella època, no tenia cap ganes de lligar amb ningú. L’anònim va acabar sent, efectivament, una dona. Em va escriure el dia després. Em va dir que hi havia un altre noi que li havia escrit, un estudiant. Ens va proposar quedar en un bar cèntric, però apartat. El típic bar on hi sona música clàssica i que, per res del món, se m’ hagués acudit entrar-hi abans. Primer va arribar ell. Després ella. Va ser estrany, però agradable. No ens coneixíem, però per una estranya raó érem allà, reunits en un mateix lloc, per pròpia voluntat. Vam parlar, precisament d’això. Ella acabava d’arribar a la ciutat i no coneixia ningú. Ell tenia ganes de provar coses noves i la poesia no l’havia tastat mai. I Jo… Bé, jo no vaig saber què respondre. Vam seguir quedant tots tres, cada dimarts, fins que el noi va desaparèixer. Ens vam fer amics. Ella i jo. I vam seguir quedant en aquell bar. Poc a poc, ens vam conèixer bé. Un dia, mentre ens llegíem fragments de poesia pròpia i d’altri, ella va dir:\n«Hi ha un infern pels vius, existeix ja aquí, l’habitem cada dia. Dues maneres hi ha de no patir-lo. La primera és acceptar l’infern i convertir-te en part d’aquest. Això ho fa la majoria de persones. La segona és perillosa i exigeix un aprenentatge continuat: buscar i reconèixer, qui i què, no és infern, fer-lo durar i donar-li espai».\nEra una frase d’un tal Italo Calvino, em va dir. Jo li vaig dir que, de ser certa aquella frase, creia que ella i aquelles trobades em salvaven de l’infern. Com si fos una illa, enmig d’un naufragi. Ella va somriure, com afalagada, i em va tornar l’afalac. Acte seguit vam passar a parlar dels nostres inferns particulars. Ella d’un passat del qual fugia i jo, d’un present del qual no m’atrevia a fugir. I és que la recerca científica, de prop, és precària, i fa proliferar, entorn seu, un estol d’individus capaços de tot, ja siguin amenaces o tripijocs que els serveixin per prosperar entre tanta immundícia.\n«Així és la vida», em va dir el meu pare. «És matar o morir». «O mates o et maten». Tot això també m’ho va dir, un cop, un vell que se’m va asseure al costat, quan m’explicava com va sobreviure a la guerra d’Ifni. Però el meu pare no n’havia patit cap guerra, ni falta que feia. M’ho va dir un dia, anant en cotxe, quan feia poc que havia hagut d’abandonar aquella ciutat on vaig conèixer la noia, fastiguejat d’estar sense diners ni futur. «Tu creus -va insistir- que la gent és bona». «I la gent ho és, en certa manera», va afegir. «Però, probablement, només podràs confiar en la teva mare i en mi», va concloure. Per posar un exemple de tot això, va posar el meu, i els dos anys que m’havia passat treballant gratis per un centre de recerca científica, sense ni tan sols un agraïment, martiritzat per becaris sense escrúpols i uns tutors que, com fan Gigí i Gogó a tot esperant Godot, em donaven esperances per una beca que sabien que no arribaria mai.\nLa veritat sempre sembla més crua en la boca d’un altre, però no vaig saber donar-li la raó. De seguida vaig entendre que acceptar allò era una invitació a l’infern del qual parlava la meva amiga, a través de Calvino. «Sí, hi ha gent que s’ha portat malament amb mi», li vaig dir. I sí, era un infern, però no podia acceptar que tothom fos igual. Ell, en comptes d’enfadar-se per portar-li la contrària, com sovint passava, va somriure i va callar, com si en el fons sabés que jo tenia raó. Una veritat que, per alguna raó, era millor no confessar. I és que el meu pare ja ho tenia això. Mai explicava el que pensava, sinó el que ell creia que havia de pensar o dir-me.\nAra ja han passat quasi tres anys de tot això i el meu pare va morir de càncer. La veritat és que no sé per què estic escrivint aquestes coses. De fet, les coses han canviat molt. La meva amiga també va deixar la ciutat i se’n va anar a viure en un poblet reconstruït del Pirineu navarrès, on creia que hi havia una illa gegant. Fa poc la vaig visitar i em va semblar que allà dalt també hi havia tant d’infern com aquí baix. Però ella és feliç i jo me n’ alegro. En canvi, jo encara estic al poble. Aquí, a Torroella. He passat feines i feinetes. Estic bé. I aquella vida que portava en aquella ciutat és un mal record del passat. Però, inevitablement, quan conec algú no puc deixar de pensar en la noia i el meu pare. En Calvino i el vell d’Ifni. En com alguns busquen mossegar i d’altres, evitar que els mosseguin. O, potser, tots fem les dues coses al mateix temps.\nI tanmateix, entremig d’aquest mar de boques i dents, hi resisteixen illes. Les illes de Calvino. N’hi ha poques, però arreu. Persones que fan del món un lloc menys agressiu. Més senzill. No es tracta d’una bondat perfecta, sinó d’una bondat contradictòria, erràtica o, fins i tot, inevitable. N’hi pot haver allà on treballes, sobre un escenari o, fins i tot, en els llocs més desagradables del món. S’ha d’estar atent. I és que, com li passa a la meva amiga, no sembla que els trobis allà on esperes. En ocasions, els camins que ens condueixen a aquestes persones són rocambolescos, com la manera com vaig conèixer la meva amiga. Però també la manera com vaig redescobrir el meu pare. Una illa on, sense saber-ho, desembarcava més sovint del que pensava.\nEra un hivern gris, com solen ser els hiverns al poble. En aquella època no tenia massa temps lliure, però l’havia de buscar, per visitar el meu pare a l’hospital. Quan arribava somreia i jo també, de veure’l somrient a pesar de tot. Un pare que, com jo, es mirava aquell braç seu, botit i gotejant, com si procurés entendre què tenia a veure un càncer d’esòfag amb tot allò. Amb tot això. Amb aquest relat. Amb una de les illes de Calvino, que avui enyoro.


Els alumnes d’FP mostren suport a la candidatura d’Andorra Reserva de la Biosfera - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEls alumnes d’FP mostren suport a la candidatura d’Andorra Reserva de la Biosfera\nEl centre d’Aixovall és Escola Verda i forma part de la Xarxa d’Escoles associades a la UNESCO\n11/05/2022 (20:25 CET)\nEls joves de l'FP d'Aixovall al cartell de la Vall del Madriu.\nEls alumnes del Centre de Formació Professional d’Aixovall han organitzat diversos actes aquest dimecres per mostrar el seu suport al projecte de candidatura per esdevenir el primer país íntegrament Reserva de la Biosfera. El centre, que és Escola Verda i forma part de la Xarxa d’Escoles associades a la Unesco, va fer extensiu la proposta a diferents actors i tant l’Escola Andorrana de Primera Ensenyança de Sant Julià de Lòria com la Llar de Lòria, es van sumar a la iniciativa.\nAixí, aquest migdia representants dels diferents grups s’han desplaçat al cartell d’entrada a la Vall del Madriu-Perafita-Claror, que va ser declarada patrimoni de la humanitat per la Unesco el 2004, per cobrir-lo amb una bufanda gegant que s’ha teixit al centre i feta amb plàstics reciclats, i d’aquesta manera protegir simbòlicament un espai natural del país. La proposta, a més, té la voluntat de crear consciència sobre l’economia circular i com es poden reaprofitar matèries per crear nous elements.\nDesprés, la bufanda es tornarà a reciclar per poder-ne aprofitar de nou el plàstic. Seguidament, els representants s’han dirigit al Consell General, on han entregat a la síndica general, Roser Suñé, una llibreta amb diferents desigs i suggeriments. Els joves han demanat a Suñé que els faci extensius al conjunt dels consellers generals, perquè puguin servir per inspirar al Parlament a l’hora de legislar per protegir el patrimoni natural i cultural del país.


L'IPC es dispara i hi haurà 'pagueta' per a pensionistes de fins a 200 €\nLa inflació puja al 5,6% al novembre i marca un altre màxim des del 1992 || Les persones grans tindran una pujada del 2,5% l'any que ve, uns 25 € al mes a Lleida\nEl preu de la llum està colpejant en les economies domèstiques des de fa mesos.\n© El preu de la llum està colpejant en les economies domèstiques des de fa mesos.\nLa inflació segueix disparada, en especial pels preus de la llum i de l’energia en general. Així ho demostra la dada avançada ahir per l’Institut Nacional d’Estadística de l’Índex de Preus de Consum (IPC), que al novembre se situa en el 5,6 per cent, un nou màxim històric des del setembre del 1992. Davant de la diferència entre la pujada de les pensions aplicada aquest any per l’Executiu i l’espiral d’inflació, els pensionistes hauran de ser compensats al gener amb una pagueta.\nEncara que caldrà esperar a mitjans del mes vinent per conèixer la dada definitiva de l’IPC del novembre, el ministre d’Inclusió, Seguretat Social i Migracions, José Luis Escrivá, calcula que tindrà un import de 2.000 milions d’euros. Tanmateix, des de la Fundació de Caixes d’Estalvis (Funcas) estimen que la pagueta s’elevarà fins als 2.300 milions. Tenint en compte aquestes dades, per a una pensió mitjana a Lleida de 968 euros podria oscil·lar entre els 180 euros, seguint les previsions del ministres, o fins i tot superar lleugerament els 200, si qui acaba tenint la raó és Funcas.\nPerò, a més, aquesta compensació quedarà assumida a la pensió de cara a la revalorització de les prestacions l’any que ve.Les pensions pujaran un 2,5% a partir de l’1 de gener del 2022, d’acord amb la mitjana de l’IPC dels últims dotze mesos si es confirma la dada avançada de la inflació del novembre del 5,6%. Per a una pensió mesurada a Lleida parlem d’uns 25 euros mensuals\nEls sindicats reclamen pujades salarials “tant sí com no” i la patronal demana prudència\nL’augment dels preus de l’alimentació i, en menor mesura, el dels carburants i lubricants per a vehicles personals són darrere d’aquesta l’evolució a l’alça, ja que el novembre del 2020 les dos categories descendien.L’avanç de l’INE també assenyala que la inflació subjacent –que no inclou el preu dels aliments ni de l’energia– es va situar en l’1,7 per cent aquest mes, tres dècimes més que a l’octubre i gairebé quatre punts per sota de l’IPC general.La pujada dels preus s’ha anat accelerant a mesura que avançava l’any i els experts alerten de la seua evolució en els pròxims mesos, tenint en compte que tot apunta a tensions en els preus de l’energia fins a la pròxima primavera. El fort increment dels preus aquest 2021 amenaça de provocar una pèrdua de poder adquisitiu als assalariats, la qual cosa comença a obrir un debat sobre com pal·liar aquest efecte sense afectar la competitivitat de les empreses.Des de la patronal, el president, Antonio Garamendi, reclama en aquest sentit “prudència” i incideix que per elevar sous és necessari que les empreses augmentin les vendes i generin més ocupació.Per la seua banda, tant CCOO com UGT advoquen per pujades salarials “tant sí com no” amb independència de la dada d’inflació o l’evolució del PIB, i rebutgen que sigui un factor que alimenti la inflació.\nSegon màxim històric avui del preu de la llum\nEl preu de l’electricitat al mercat a l’engròs (pool) se situa avui dimarts en 274,56 euros el megawatt hora (MWh), xifra que suposa el segon màxim històric. Serà gairebé 60 euros més car que el que es va fixar per ahir (215 euros), un 27% superior, i es mantindrà per sobre de la barrera dels 200 euros/MWh per tretzè dia consecutiu, segons les dades de l’Operador del Mercat Ibèric de l’Electricitat (OMIE). Aquest novembre és el mes més car de la història fins a la data.\nEl preu de la llum d’avui superarà per més de quatre vegades el del mateix dia de l’any passat, quan es pagava a 52,23 euros/MWh (el 30 de novembre del 2020 va ser dilluns). Segons assenyalen les dades de l’OMIE, el preu màxim avui es registrarà entre les 18.00 i les 19.00 hores, quan es pagarà a 309,31 euros/MWh, i el mínim marcarà 220,12 euros/MWh a les 04.00.Els preus registrats al mercat a l’engròs repercuteixen directament en la tarifa regulada o PVPC, a la qual estan acollits gairebé 11 milions de consumidors a Espanya, i serveix de referència per als altres 17 milions que contracten el subministrament al mercat lliure. Després de l’encariment en els últims mesos es troben els alts preus del gas a nivell internacional i dels drets d’emissió de diòxid de carboni.La rebaixa de l’IVA de l’electricitat i la retallada del tipus de l’impost especial sobre l’electricitat per pal·liar l’encariment de la factura de la llum han suposat un impacte per a la recaptació tributària de 334 milions d’euros fins al mes d’octubre.\nAixí es desprèn de l’informe mensual de recaptació tributària corresponent al mes d’octubre i publicat ahir.


Espanyolitzar-nos? (II) | Esteve Roure\n← L’escàndol de la corrupció.\nEl “Monument als caiguts” al cementiri d’Olot →\nPublicat el 7 març, 2013 per esteve\n“M’estimo més el centralisme de Madriz que el de Barcelona”, em va dir fa uns pocs anys un amic de tota la vida; em va sorprendre molt; fins i tot penso que vaig escriure que havia quedat favagirat, perquè no és una persona que tingui interessos al que en diuen Espanya, que jo sàpiga; més aviat és un gran activista en les coses culturals del nostra país, Catalunya. Aquest amic de tota la vida, sempre ha estat una persona compromesa en fer coses pels altres desinteressadament, ocupant llocs importants en associacions de tipus cultural. Fa uns quants dies que ens vàrem trobar al carrer Major i vam parlar una bona estona, entre altres coses, del tema del centralisme i ell està convençut del que pensa; no suporta els nostres polítics i diu que no serien capaços de gestionar la independència. Li dono la raó, si hem de jutjar pels polítics i “tècnics” que tenim més a la vora.\n.No va valer que jo li digués al meu amic que quan vingui el cas ja sortiran gent prou vàlida, i em va posar un exemple. L’altra dia, em va dir, el conseller de Cultura en un acte públic va dir sardina quan havia de dir sardana – més tard se’n va disculpar –; Com vols anar bé? va reblar, sempre somrient. Mira, li vaig dir, fa més de seixanta anys, quan als Catòlics no podíem representar obres de teatre en català, en una obra de l’edat mitjana, tu havies de dir: . . .desde que vas con sabiadores . . . i vas dir: desde que vas con aviadores . . vam riure i vam continuar sense que cap dels dos canvies de posició; sempre és difícil i poc usual fer-ho. Pel que em va explicar sobre temps passats, vaig deduir que, sense arribar a finals irreparables, la seva família també va patir el que en podríem dir cas Carrasco i Formiguera, que com a catòlic va haver de fugir de la zona republicana per salvar la vida; i capturat pels franquistes el varen afusellar – 09-03-1938 — per catalanista i per rebelion, deien a tots els que executaven els militars que s’havien revoltat contra el govern legal de la República; la seva partida de defunció diu; “Fallecido en despoblado (…) a consecuencia de heridas por arma de fuego”\nVam acabar la llarga i casual conversa tot preguntant-li: quan vingui l’hora de votar, què votaràs: independència o no? No ho sé, em va contestar. He fet un repàs a la molta informació que rebem sobre estatuir Catalunya i s’està treballant molt en el projecte per part de la societat civil. Tots els convençuts hi hem de posar el coll i fer tot el possible per convèncer els indecisos, els que encara pensen que aniríem millor continuant sota la bota de Castella, perquè Espanya és només això, una prolongació del regne de Castella, tot i que la independència de Catalunya penso que els faria bé; ells s’haurien de replantejar moltes coses; penso que a la llarga Castella es tornarà a quedar sola, lògic. Com més ens endinsem en la nostra història, més ens adonem de la necessitat de tornar a ser amos de les nostres decisions; no es pot entendre el present si es desconeix el passat, i el passat pesa molt, en som una conseqüència; com en Raimon Pàniquer que quan li preguntaven els anys que tenia deia: quatre mil cinc cents.


Xocolata i joc brut\nUna nova aventura d’en Benet Tallaferro fins ara inèdit en català!\nThierry Culliford (Uccle, 29 desembre de 1955) és un belga escriptor de còmics, el qual actualment porta el pseudònim que ja havia portat el seu pare: Peyo. En l'actualitat Thierry continua el treball del seu pare Pierre Culliford en els Barrufets. Des de 1983 participa en la producció de tires còmiques, sobretot en les aventures dels Barrufets. Des de la mort de Pierre (24 de desembre de 1992) Thierry Culliford assegura la continuïtat de tota l'obra del seu pare com a col·laborador i coordinador de la representació gràfica de les tires dels Barrufets.\nTornar a Benet Tallaferro / Còmics


Quadern didàctic commemoratiu Abril, mes del llibre 2014\nDes de la Fundació Bromera per al Foment de la Lectura, també volem sumar-nos a les commemoracions literàries del 2 d’abril, Dia Internacional del Llibre Infantil i Juvenil i del 23 d’abril, Dia Internacional del Llibre i dels Drets d’autor.\nÉs per això que, sota el lema «Els clàssics, herència de futur» hem editat la guia didàctica «Abril, mes del llibre i la lectura». La guia inclou fragments de textos teatrals, activitats didàctiques sobre els textos, informació de per què se celebra el Dia del Llibre, notes biogràfiques sobre autors teatrals i recomanacions de títols de teatre per edats amb detall de l’autor, l’editorial i l’any d’edició, que ajudaran els lectors a trobar els llibres en les biblioteques i les llibreries del nostre país.\nEdita: Fundació Bromera, 2014\nCartell commemoratiu Abril, mes del llibre 2014\nTítol: Els clàssics, herència de futur\ni te'l farem arribar.També tens opció a descarregar-te'l com a fons d'escriptori. Ací et deixem l'enllaç a les imatges.\ni te'l farem arribar.


Eva Dénia i Merxe Martínez, el 2 de juny a les 22:00 - Festival Música i Lletra, Xàtiva.\nEva Dénia amb Merxe Martínez\nUna de les cantautores indispensables del País Valencià presentarà a el MiL 2018 el seu darrer treball “Quan abril era abril”, interpretat de la mà de la violencelista de folk, Merxe Martínez. Un tàndem potent i íntim per al disc més personal de la gandiana on s’atreveix amb composicions pròpies, escrites i arranjades per ella. Lloc, però, pels boleros o les cançons de bressol valencianes. “Quan abril era abril” ha comptat amb la direcció artística de Carles Dénia.\nCantant, guitarrista i compositora valenciana, formada en el jazz i amb una dilatada carrera musical, Eva Dénia ha dut a terme diferents projectes en l’àmbit de les músiques populars: el jazz, la bossa, la chanson i la música tradicional valenciana.


La desigualtat amenaça l’economia – INTERSINDICAL – CONFEDERACIÓ SINDICAL CATALANA\nLa crisi i la resposta que han donat les administracions ha accelerat el creixement de la desigualtat | Foto: agències\nLa bretxa social s’ha incrementat des dels vuitanta, però la crisi ha aguditzat el fenomen a països com l’Estat espanyol. Els experts avisen que pot afectar el creixement, el benestar i la cohesió social\nMolts estudis han posat de manifest l’augment de la desigualtat a dintre dels països. Es tracta d’una tendència global que va arrencar els anys vuitanta i que té a veure amb les polítiques econòmiques que es van aplicar a partir d’aquells anys. Més recentment, la crisi ha esdevingut un catalitzador d’aquest fenomen, sobretot a alguns països occidentals. L’Estat espanyol n’és un cas paradigmàtic. Més enllà d’assenyalar la realitat, els informes han advertit de les conseqüències que pot tenir l’eixamplament de l’esquerda social, tant sobre el benestar com sobre la cohesió social. Alguns -fets per institucions tan poc sospitoses d’anar contra el sistema com l’FMI o l’OCDE-, fins i tot han apuntat que es pot convertir en un fre per a la recuperació.\nEl germen d’aquest augment de la desigualtat cal buscar-lo, segons la majoria d’economistes que han estudiat el tema, en l’ascens de Margaret Thatcher i Ronald Reagan. Tots dos van abraçar les polítiques neoliberals i la desregulació dels mercats, que es van anar estenent pel món. A això s’ha de sumar el canvi que ha suposat la globalització i la revolució tecnològica sobre el mercat de treball. La demanda de cert tipus de força laboral molt formada en competències relacionades amb aquesta nova realitat econòmica ha crescut i se’ls paga millor. En canvi, ha caigut la necessitat de les empreses de treballadors poc qualificats. Aquests dos factors combinats han fet pujar la distància entre els salaris. Per últim, també hi influeix el fet que el pes de les rendes de capital hagin augmentat significativament respecte a les del treball.\nPartint d’aquest context internacional, l’Estat espanyol té particularitats que han fet que ja abans de la crisi tingués uns nivells de desigualtat superiors als de països de l’entorn. “El sistema fiscal espanyol és molt poc redistributiu, deixa poc alterada la distribució de la renda després dels impostos”, afirma el professor d’Economia Aplicada de la UAB Albert Recio, que argumenta que es graven poc sobre les rendes de capital i més els salaris. Recio també en culpa l’estructura salarial, molt determinada per l’elevada temporalitat i el pes “escàs” del sector públic. “Si mirem els països amb menys desigualtats, els del nord d’Europa, tenen una estructura salarial molt estreta lligada a la força dels sindicats i la negociació col·lectiva, i més pes del sector públic”, diu.\nA més, el director del gabinet tècnic del CTESC, Xavier Ruidor, assegura que l’Estat espanyol té un estat del benestar “molt poc eficient”. Segons diu, hi ha dos problemes: un dèficit de cobertura -els ajuts no arriben a alguns col·lectius- i una baixa intensitat -sovint la protecció és insuficient per sortir de la pobresa.\nPer tot això, la desigualtat no es va reduir ens els anys previs a la crisi, malgrat l’expansió econòmica. Potser la facilitat d’accés al crèdit va matisar el fenomen i va crear la il·lusió que les distàncies no eren tan grans.\nEls indicadors de la desigualtat (pica damunt imatge per ampliar)\nLa crisi i la resposta que han donat les administracions ha accelerat el creixement de la desigualtat. Els experts consideren que l’esquerdament que s’ha produït a l’Estat espanyol en els primers cinc anys de la crisi és superior al que es va produir al Regne Unit i als EUA en els primers cinc anys de mandat de Thatcher i Reagan respectivament.\nL’Organització Internacional del Treball (OIT) assenyala l’atur com a principal causa. I, en menor mesura, la baixada generalitzada de salaris. Cal tenir en compte també que els nivells de temporalitat i parcialitat han anat a l’alça i això té un efecte directe sobre les remuneracions. El director d’Oxfam Intermón a Catalunya, Francesc Mateu, remarca que les mesures que les administracions han pres per fer front a la situació econòmica -bàsicament, consolidació fiscal i retallades en polítiques públiques- han repercutit directament sobre una capa molt concreta de la població, la més desafavorida. “De manera que les diferències s’accentuen”, conclou. El professor d’ESADE Teodor Mellén afegeix un altre motiu. S’ha tendit, diu, a augmentar els impostos indirectes més que no els directes, cosa que no grava la renda sinó el consum i és “tremendament desigual”.\nDe fet, les dades confirmen que els ciutadans que han sortit més mal parats de la crisi són els que ja estaven en situacions delicades abans. Xavier Ruidor explica que els informes sobre la qüestió detecten que els pobres s’han empobrit encara més del que ho estaven. Cal recordar que els ajuts públics a aquests col·lectius, com ara la renda mínima d’inserció, han patit retallades. Però no només ha passat això. El director del gabinet tècnic del CTESC assegura que també hi ha més pobres o persones en risc de pobresa. Com es pot veure al gràfic, el risc de pobresa i exclusió social ha pujat diversos punts en els anys de la crisi i ja afecta el 27,3% de la població espanyola i el 20,1% de la catalana. Aquest fet està estretament relacionat amb la destrucció de llocs de treball manuals qualificats a la industria. Allò que el sociòleg i professor de la UPF Sebastià Sarasa identifica amb l’“aristocràcia de la classe obrera” i el nombre cada cop més important de treballadors pobres.\nEl professor de sociologia de la Universitat de Saragossa Pau Mari-Klose deixa clar, però, que a l’Estat espanyol no ha desaparegut la classe mitjana. “S’ha importat el discurs dels EUA acríticament, però jo no he vist encara cap evidència empírica. La participació de la classe mitjana en els ingressos totals està estancada, no ha variat”, clama.\nUn cop constatat el fenomen, la pregunta que és planteja és quines conseqüències econòmiques i socials té. Segons l’OCDE, la desigualtat té un impacte negatiu sobre el creixement a mitjà termini. L’organisme xifra la pèrdua en 25 anys en el 8,5% si no es reverteix la situació. En la mateixa línia, la directora gerent de l’FMI, Christine Lagarde, creu que l’excessiva desigualtat no propicia un creixement sostingut. I un estudi de dos economistes de la institució conclou que els països desiguals tenen cicles expansius més curts.\nLa desigualtat pot afectar negativament el creixement econòmic per diversos mecanismes. Oxfam denuncia que la concentració de riquesa propicia l’existència i l’enfortiment de grups de pressió que poden arribar a influir sobre els polítics i aconseguir l’aprovació de mesures que els afavoreixen. Mari-Klose assenyala que, als països més desiguals, les classes més desafavorides progressen menys en el sistema educatiu i, per tant, es deixen enrere joves que podrien ser adults productius i contribuir al desenvolupament.\nPerò segurament el que es notarà abans a l’Estat espanyol és la influència sobre el consum. L’OCDE considera que el més rellevant per al creixement és que les famílies amb menys ingressos es quedin enrere. S’entén que la concentració de riquesa arriba un moment que no es tradueix en més compres o inversions productives, sinó en estalvi. En canvi, la major part dels recursos de les persones amb menys recursos van destinades al consum.\nNo obstant això, hi ha alguns economistes que no comparteixen la tesi. Albert Recio, per exemple, recorda que alguns països han crescut molt tot i tenir alts nivells de desigualtat i ho han fet gràcies a les exportacions. És el cas de la Xina. Per tant, diu, tot depèn del model pel qual s’opti. “Si et dediques a exportar a preus molt baixos, encara que aquí la gent estigui malament, pots créixer”, afirma. El pitjor, segons ell, són les conseqüències que aquesta desigualtat té sobre el benestar dels ciutadans i la cohesió social.\nDavant el problema, economistes i sociòlegs plantegen com a solucions una política fiscal més redistributiva que gravi més les rendes del capital, un reforçament de les polítiques públiques, sobretot les que reverteixen sobre els més desprotegits -per exemple, l’establiment d’una renda garantida- i un increment dels salaris. A nivell més estructural, apunten que cal un canvi en el mercat de treball que trenqui la segmentació existent. En el fons, perquè aquestes solucions fossin possibles, tots tenen clar que Catalunya i l’Estat espanyol haurien de buscar un model productiu nou, més basat en la indústria.\nJordi Teixidó, del Seminari Taifa, adverteix, però, que aquestes solucions es queden en l’epidermis del problema. “La qüestió no és tant com es reparteix la riquesa, sinó com es produeix”, afirma. Segons ell, la causa última de la desigualtat és el fet que uns tinguin mitjans de producció i altres -la majoria-, no. A partir d’aquí, “com més beneficis guanyen les empreses, hi ha menys part del pastís per als treballadors i, per tant, tenim desigualtat social”. Al seu parer, calen canvis més profunds i noves maneres de produir.\nLa gran epidèmia sanitària mundial\n“Les desigualtats socials produeixen desigualtats en la salut. I això s’expressa en indicadors com l’esperança de vida, el risc de mortalitat, la mortalitat infantil, les causes de mort, i en indicadors de malalties, de salut mental i de qualitat de vida.” Joan Benach, professor de la UPF i director del Grup de Recerca en Desigualtats en Salut, deixa clar que l’increment de la bretxa social dels darrers anys ha tingut una translació directa a la salut. Segons diu, una persona que es queda a l’atur, que perd l’habitatge o que no té ingressos suficients, menja més malament i té problemes d’estrès. “Tot això acaba afectant la salut”, diu Benach, que recorda que sovint, entre aquests col·lectius, hi ha més problemes de salut mental, de consum de drogues i més intents de suïcidi. És el que es coneix com a determinants socials de la salut.\nL’acadèmic remarca que el sistema sanitari no ha donat resposta a l’increment derivat del creixement de la desigualtat. “La sanitat pública, de qualitat i universal està en risc”, diu Benach, que ho atribueix a la pressió dels governs i de la indústria farmacèutica i sanitària “que vol fer negoci amb això”.\nAmb tot, Benach considera la desigualtat com la pitjor epidèmia sanitària que hi ha al món.\nUn estudi de la Fundació Bofill constata que ha augmentat la desigualtat en els resultats educatius a Catalunya. Segons un dels autors de l’informe, Xavier Bonal, s’han comparat les dades de Pisa de 2003 i de 2012 i han conclòs que els resultats depenen més de l’origen socioeconòmic. Aquest “determina més el resultat educatiu”. L’estudi també indica que quanta més concentració d’alumnes desafavorits hi ha en una escola, pitjors són les competències, i que els països on més han millorat els rendiments són els que han reduït més les desigualtats. Bonal adverteix, a més, que l’efecte és bidireccional, és a dir, que la desigualtat repercuteix negativament en el rendiment i la manca de competències fomenta la desigualtat. “L’educació és condició necessària per sortir de la pobresa, però ara ja no és suficient”, afirma.\nArticle de Paula Mateu publicat a L’econòmic\nhttps://www.intersindical-csc.cat/2015/03/16/la-desigualtat-amenaca-leconomia/ 2015-03-16T14:16:42+01:00 @cscEconomiacapitalisme,desigualtat,economia,pobresa,riquesaLa bretxa social s'ha incrementat des dels vuitanta, però la crisi ha aguditzat el fenomen a països com l'Estat espanyol. Els experts avisen que pot afectar el creixement, el benestar i la cohesió social Molts estudis han posat de manifest l'augment de la desigualtat a dintre dels països. Es tracta...@csc jesus.palomar@intersindical-csc.catAdministratorINTERSINDICAL - CONFEDERACIÓ SINDICAL CATALANA\ncapitalisme, desigualtat, economia, pobresa, riquesa\n« Eleccions sindicals ICS 2015: les nostres propostes\nNaomi Klein: ‘El sistema econòmic que hem creat és responsable del canvi climàtic’ »


Tots els regidors socialistes i populars del País Basc tindran protecció abans de dissabte - CCMA\nTots els regidors socialistes i populars del País Basc tindran protecció abans de dissabte\nEl ministre de l'Interior espanyol, Alfredo Pérez Rubalcaba, s'ha reunit a Vitòria amb els màxims responsables estatals i autonòmics en la lluita antiterrorista al País Basc per analitzar el nou escenari després de la ruptura de la treva d'ETA. Amb el conseller d'Interior, Xabier Balza, han anunciat "un màxim nivell de seguretat per als amenaçats", la qual cosa vol dir que els regidors del PSE i del PP tindran actiu el servei de seguretat abans de dissabte.\n11/06/2007 - 20.03 Actualitzat 11/06/2007 - 22.08\nRubalcaba s’ha trobat amb el delegat del govern espanyol a Euskadi, Paulino Luesma, i amb els comandaments policials d'Euskadi. A la reunió també hi han estat el secretari d'estat de Seguretat, Antonio Camacho, i el director general de la Policia Nacional i la Guàrdia Civil, Joan Mesquida. A la tarda, Rubalcaba s’ha reunit amb el conseller d'Interior basc, Xabier Balza; el viceconseller de Seguretat, Mikel Legarda, i el director de l'Ertzaintza, Jon Uriarte.\nEn aquestes trobades a Vitòria han analitzat l'escenari obert arran del trencament de la treva d'ETA i la necessitat de millorar la coordinació i l'intercanvi d'informació davant el que s'anuncia com una escalada de la violència.\nEl ministre Alfredo Pérez Rubalcaba i el conseller Xabier Balza han llançat un missatge d'unitat en la lluita antiterrorista. Tots dos han insistit que garantir la seguretat serà una prioritat davant de qualsevol possible diferència política i han avançat un calendari de futures reunions de treball.


Biblioteca Joan Pelegrí: de maig 2013\nLa biblioteca al programa Ràdio Escola de Sants 3 Ràdio\nEl proper diumenge 2 de juny de 11,30 a 12 h. podreu escoltar a Sants 3 Ràdio (103.2 FM) una entrevista sobre el Bibliopati de la nostra Escola i el funcionament general de la biblioteca de secundària.\nEl programa, Ràdio Escola, recull les iniciatives i projectes d'interès que es duen a terme a les escoles del barri de Sants-Montjuïc i en fa difusió a les ones, una oportunitat fantàstica per donar a conèixer el treball diari que és fa als nostres centres educatius.\nAquesta setmana, en Kike Fernàndez, responsable del programa, ens han demanat que els fem cinc cèntims sobre la nostra biblioteca. Ja us explicarem que tal ha estat l'experiència.\nAlumnes premiats al Jocs Florals del Districte\nAquest matí s'ha celebrat a la Seu del Districte de Sants-Montjuïc, l'entrega dels premis Jocs Florals Escolars als alumnes de les diferents escoles del districte que hi han participat.\nTenim el goig de notificar-vos que tres alumnes de l'Escola:\nMar Robert de 4t de Primària,\nNerea Romero de 3r d'ESO i\nLeón Fuertes de 1r de Batxillerat han guanyat el primer premi de les seves respectives categories.\nEl bibliopati arriba a l'escola el proper dilluns 27 de maig\nNomés queda un dia, la setmana que ve arriba el bibliopati!\nPer dur a terme aquest projecte i mantenir un bon clima de treball a la Sala Reguant ens cal l’ajuda de tot l’alumnat. A més a més, comptarem amb biblioajudants que seran alumnes que de manera voluntària vulguin ajudar-nos en la gestió de l’espai i el material del carro del bibliopati. En aquest espai, també hi haurà un monitor/a encarregat de vetllar perquè hi regni un ambient de tranquil·litat i relax.Si voleu formar part d’aquest projecte com a ajudants poseu-vos en contacte amb la biblioteca.\nAixí que ja ho sabeu, si durant el temps de pati voleu passar una estona divertida envoltats de lectura a partir d’ara només cal que us acosteu a la Sala Reguant. Allà, podreu descobrir-hi una amplia oferta de propostes que esperem que us ajudin a gaudir de l’hora del pati d’una manera diferent.\nCarro del bibliopati que es traslladarà a la Sala Reguant\nLlibres, còmics, revistes, àlbums i passatemps que formen part del bibliopati d'aquest mes\nVols saber com funcionarà el bibliopati?\nA partir de dilluns cada dia durant l’hora del pati un carro dotat de revistes, còmics, llibres i diaris es traslladarà a la Sala Reguant. Aquest espai a partir d’ara acollirà a tot l’alumnat que vulgui acabar deures, fer treballs de grup i fer lectura recreativa. L’oferta de lectures del carro anirà variant periòdicament i adaptant-se als gustos i necessitats dels usuaris.\nAquest projecte també ens permetrà donar a conèixer el nostre fons i recursos a tot aquell alumnat que habitualment no freqüenta la biblioteca. Tot l’alumnat podreu fullejar el material del carro i si hi trobeu res que us cridi l’atenció us podreu adreçar a la biblioteca per realitzar el préstec i endur-vos-ho a casa.\nEncara voleu saber més coses del nou projecte de la biblioteca? Doncs no us perdeu les pròximes entrades al bloc de la biblioteca.\nCartell del nou espai de treball i lectura durant les hores de pati a la Sala Reguant\nNormes d'ús del bibliopati\nArriba el bibliopati\nAquest tercer trimestre des de la biblioteca hem engegat un nou projecte: el bibliopati. Fa temps que a l’hora del pati una gran part de l’alumnat del nostre centre gaudeix de l’espai de la biblioteca per llegir, fer treballs i realitzar consultes i a poc a poc la biblioteca se’ns queda petita. Amb la idea d’oferir altres opcions per passar-ho bé al pati i deixar la biblioteca per la recerca i l’estudi individualitzat hem creat el bibliopati.\nVols saber més coses d’aquest nou espai? Doncs llegeix les properes entrades del blog de la biblioteca explicant el seu funcionament.\nLa biblioteca a ple rendiment durant l'estona del pati\nAquest serà el logo que identificarà l'espai del bibliopati\nAquest dimecres dia 15 a les 10:30 ens visita Encarnació Martorell i Gil, autora del llibre Amb ulls de nena.\nAquesta obra és el dietari realitzat per una adolescent de dotze anys durant la Guerra Civil, en el període que va del 19 de juliol de 1936 fins a començaments del gener de 1939, pocs dies abans de l’entrada de les tropes feixistes a Barcelona. Un dietari escrit com una fugida dels sentiments i la necessitat de donar sortida als seus pensaments. Així, hi trobem recollides les seves vivències personals i ens ofereix una visió de com es va patir el període de la Guerra per part de la població civil. Durant tot el llibre, a gairebé totes les anotacions, es fa difícil no patir per les penúries de tota mena que hi havia. De com era la vida quotidiana durant la Guerra.\nEls alumnes de 4rt d'ESO podran gaudir de la presencia de l'autora a la sala d'actes. Durant la visita Encarnació Martorell ens explicarà d'on ha sorgit el llibre, quines experiències van inspirar la seva creació i també podrem compartir amb ella una estona de debat sobre el que ens ha aportat la seva lectura.\nUs deixem aquí l'enllaç d'una entrevista realitzada a l'autora arran de la presentació del llibre\nEls millors treballs de poemes de Sant Jordi al canal Youtube de l'Escola\nRecordeu que us vàrem informar que els alumnes farien per Sant Jordi treballs a l'aula sobre les poesies de Salvador Espriu?\nDoncs, ja hem començat a rebre i penjar en el canal Youtube de l'Escola, les dues primeres feines que han estat triades i consensuades entre tots els membres de la cada classe.\nMoltes felicitats per la feina feta !\nA la biblioteca recordem com era el nostre barri\nSi vols conèixer la història del nostre barri vine a descobrir la nova adquisició de la biblioteca. Un llibre ple de fotografies que ens mostren els canvis del nostre barri des del temps dels horts fins a l'actualitat passant per les fàbriques i el creixement del sistema ferroviari. A través de les pàgines del llibre podràs descobrir racons ben familiars i fins i tot sorprendre't amb l'evolució de la nostra escola!\nReconeixes l' església de Santa Maria de Sants ?\nI la Plaça de Sants? Quin canvi,oi?\nTORRAS, Albert. L'Abans. Barcelona : Sants. Hostafrancs i la Bordeta: recull gràfic 1855-1975. Barcelona : Ed. Efadós : Ajuntament de Barcelona, 2012\nLa biblioteca al programa Ràdio Escola de Sants 3 ...\nEl bibliopati arriba a l'escola el proper dilluns ...\nEls millors treballs de poemes de Sant Jordi al ca...


Informacions Associatives n.40- juliol#13 - Consell d'Associacions de Barcelona\nInformacions Associatives n.40- juliol#13\nn.40 - juliol#13\nS’inicia el procés d’al•legacions a les propostes de reglament d’organització i funcionament de districtes i de participació ciutadana\nEl passat 17 de juliol, la Comissió de Govern de l’Ajuntament de Barcelona va aprovar la proposta de Reglament de Participació Ciutadana i la proposta de Reglament General d'Organització i Funcionament dels Districtes. Ara se n'ha obert el període de presentació d'al·legacions. Primer per als grups municipals per, al setembre, obrir-ne el procés públic.\nDes del CAB entenem que ambdues propostes són estratègiques per promocionar la participació a la nostra ciutat. Per aquest motiu, en tant que plataforma interassociativa de la ciutat, fem una crida a les associacions barcelonines a valorar ambdós documents un cop estigui obert el procés públic, al setembre, i a fer-hi les aportacions oportunes. Cal aprofitar aquestes ocasions per incidir. Són temes importants de participació i ciutat i hi tenim moltes coses a dir.\nD'altra banda, afegim que tot i que ara només s'ha obert el procés d'al·legacions per als grups municipals, considerem que l'agost no és el millor moment per obrir processos d'aquest tipus i confiem que el termini d'exposició i al·legacions públic ofereixi prou oportunitats per garantir el dret a la participació.\nEl termini per examinar l'Avantprojecte de llei i formular les al·legacions i observacions que es considerin oportunes és del 17 de juliol al 2 d'agost de 2013, ambdós inclosos. Tothom pot presentar al·legacions a la proposta de llei i un cop acabat el termini i estudiades les al·legacions passarà la seva tramitació al Parlament. En aquesta fase parlamentària també s'hi podrà incidir però a partir dels grups parlamentaris.\nEl Mercat Social és una iniciativa de la FCVS que fomenta el comerç just i els criteris socials a l’hora de fer la compra, així com promou les empreses d’inserció i els centres especials de treball.\nEl Consell d'Associacions de Barcelona romandrà tancat per vacances des del 31 de juliol fins al 2 de setembre.\nEls dies 29, 30 i 31 de juliol ens trobareu de 9h a 13h. Disculpeu les molèsties.


Probabilitat i Estadística I | Facultat d'Informàtica de Barcelona\nInici » Estudis » Graus » Grau en Ciència i Enginyeria de Dades » Pla d'estudis » Assignatures » Probabilitat i Estadística I\nL'assignatura presenta els conceptes bàsics de probabilitat i estadística que són necessaris per al desenvolupament d'aplicacions en enginyeria i ciència de dades. Es proporciona el marc conceptual i les habilitats instrumentals bàsiques en teoria de la probabilitat i inferència estadística.\nAl finalitzar el curs els estudiants coneixeran la definició de probabilitat i les seves propietats, i les aplicaran per a resoldre problemes de càlcul de probabilitats.\nCompetències relacionades: CE3, CG1, CB5,\nAl finalitzar el curs els estudiants sabran fer servir el concepte de variable aleatòria per a formalitzar i resoldre problemes de càlcul de probabilitats.\nAl finalitzar el curs els estudiants sabran simular fenòmens aleatoris complexos amb l'ordinador i deduir-ne valors aproximats de quantitats d'interès (probabilitats, característiques de variables aleatòries) difícilment calculables de forma analítica.\nCompetències relacionades: CE3, CT5, CT6, CG1, CG2, CB1, CB3, CB5,\nAl finalitzar el curs els estudiants coneixeran les distribucions probabilístiques més usuals i sabran reconèixer situacions on es fan servir per modelitzar fenòmens reals.\nAl finalitzar el curs els estudiants sabran calcular distribucions i esperances condicionades i fer-les servir en predicció.\nCompetències relacionades: CE3, CT6, CG1, CB5,\nAl finalitzar el curs els estudiants sabran determinar si dues variables aleatòries són independents, i en cas de no ser-ho en sabran mesurar el coeficient de correlació lineal.\nAl finalitzar el curs els estudiants coneixeran la Llei dels Grans Nombres i el Teorema del Límit Central.\nCompetències relacionades: CE3, CG1, CB1, CB5,\nAl finalitzar el curs els estudiants coneixeran els conceptes de població, mostra, paràmetre i estimador, i en sabran les propietats bàsiques.\nAl finalitzar el curs els estudiants coneixeran les eines bàsiques d'estadística descriptiva i sabran aplicar-les.\nCompetències relacionades: CE3, CT5, CG1, CG2, CB3, CB5,\nAl finalitzar el curs els estudiants coneixeran els conceptes bàsics d'inferència estadística (estimació puntual, intervals de confiança i proves d'hipòtesis) i sabran calcular-los en situacions reals.\nCompetències relacionades: CE3, CT5, CT6, CG1, CB3, CB5,\nEspais de probabilitat i variables aleatòries\nFenòmens aleatoris. Àlgebra d'esdeveniments. Espai de probabilitat. Probabilitat condicionada. Independència d'esdeveniments. Teorema de Bayes. Simulació d'experiments aleatoris.\nDefinició de variable aleatòria. Funció de distribució de probabilitat. Variables aleatòries discretes (funció de probabilitat) i contínues (funció de densitat de probabilitat). Esperança i moments. Models de distribucions usuals. Simulació de variables aleatòries.\nDistribucions multidimensionals. Independència. Distribucions condicionades. Covariància i correlació. Esperança i matriu de covariàncies. Esperança condicionada. Distribució multinomial. Distribució normal multivariant.\nSumes de variables aleatòries\nDistribució de la suma. Desigualtats de Markov, Chebyshev i Chernoff. Llei dels Grans Nombres. Teorema del Límit Central.\nMostra aleatòria. Funció de distribució empírica. Models estadístics paramètrics. Paràmetres i estimadors. Estadística descriptiva.\nMètode dels moments. Màxima versemblança. Propietats dels estimadors (biaix, variància, error quadràtic mitjà, consistència, suficiència, eficiència).\nErrors tipus I i tipus II. Potència. Relació amb els intervals de confiança. La prova de la raó de la versemblança.\nDesenvolupament del Tema "Espais de probabilitat i variables aleatòries"\n1 . Espais de probabilitat i variables aleatòries\nDesenvolupament del Tema "Variables aleatòries"\nObjectius: 2 3 4 9\nDesenvolupament del Tema "Vectors aleatoris"\nObjectius: 3 5 6 9\n3 . Vectors aleatoris\nDesenvolupament del Tema "Sumes de variables aleatòries"\n4 . Sumes de variables aleatòries\nDesenvolupament del Tema "Població i mostra"\nObjectius: 3 8 9\n5 . Població i mostra\nDesenvolupament del Tema "Estimació puntual"\n6 . Estimació puntual\nDesenvolupament del Tema "Intervals de confiança"\n7 . Intervals de confiança\nDesenvolupament del Tema "Proves d'hipòtesis"\n8 . Proves d'hipòtesis\nObjectius: 1 2 4 5 6 7 8 10\nObjectius: 1 2 4 5 6\nExamen parcial de laboratori\nObjectius: 3 9 10\nClasses magistrals que desenvolupen la teoria i inclouen exemples ilustratius.\nEls alumnes disposen amb antelació de la llista de problemes corresponent al tema que estan desenvolupant a Teoria. Han tingut la oportunitat d'intentar resoldre els problems abans de la classe de problemes. Si han trobat dificultats les plantegen al professor de ploblemes. El professor resol a la pissarra els dubtes i desenvolupa les solucions completes d'alguns problemes de la llista que considera especialment formatius.\nEl professor va introduint al llarg del curs el llengutage R, amb especial atenció a les eines de simulació de variables a leatòries, estadística descriptiva i inferència estadística univariant.\nUn examen parcial (EP) i un examen final (EF).\nL'Examen Final pot contenir una part relacionada amb les pràctiques de laboratori.\nAl llarg del curs (amb periodicitat bisetmanal, aproximadament) es proposaran activitats (ACT) curtes (un problema a resoldre analíticament o amb l'ordinador).\nLa nota final (NF) es calcula com\nNF = 0.60 * EF + 0.30* EP + 0.10*ACT\nLa nota de l'examen de reavaluació (ER) substitueix el 100% de la nota dels exàmens final i parcial. Per tant, la nota final després de la reavaluació (NFreav) serà\nEls coneixements adquirits a les assignatures del Grau del quadrimestre anterior.


Nova oferta de màsters i postgraus per al curs 2021-2022 | Tecnocampus\nEl TecnoCampus continua ampliant i consolidant l'oferta de màsters i postgraus de cara al curs 2021-2022, amb l’objectiu de donar continuïtat a la formació dels seus graduats i l’especialització o bé reorientació i especialització dels professionals.\nL’oferta està formada per quatre màsters universitaris, un màster propi, onze postgraus i tres cursos de postgrau en l’àmbit de l’empresa, la tecnologia i la salut.\nCom a novetats d’aquest any, destaquen el Postgrau en Gestió d'Organitzacions Esportives, que té com a objectiu formar i entrenar professionals per accedir a posicions de responsabilitat en la gestió, direcció i planificació d’organitzacions esportives, oferint una visió completa de la gestió esportiva.\nEn l’àrea d’empresa, s’han programat tres cursos al voltant de la sostenibilitat i l’economia circular aplicades a la gestió del sector turístic. El Postgrau en Turisme Circular i Sostenible neix amb l’objectiu de dotar els professionals actuals i futurs del sector turístic del coneixement i de les eines per poder planificar i gestionar sota els principis de l’economia circular i sostenible els nous escenaris post-pandèmia. Formen part d’aquest programa el Curs de Postgrau en Estratègia i Gestió Pública per al Turisme Circular i el Curs de Postgrau en Hotels Circulars i Sostenibles. Aquests cursos s’han organitzat amb el suport de la Càtedra Unesco de Sostenibilitat de la UPC i la Càtedra d’Economia Circular del TecnoCampus.\nUna altra novetat, en l’àmbit de la salut, és el Curs de Postgrau en Fisioteràpia en els Trastorns Vestibulars i Craniocervicomandibulars, una formació adreçada a fisioterapeutes. L'objectiu principal del programa consisteix a adquirir les competències clíniques necessàries perquè el fisioterapeuta pugui realitzar una avaluació funcional basada en el procés de raonament clínic i la planificació-execució adequada del tractament seguint els criteris basats en l’ evidència científica més actual, en el context clínic de les patologies que afecten al sistema vestibular i craniomandibular.\nCal destacar que en el proper curs acadèmic s’arribarà a la 12ª edició del Màster Universitari en Emprenedoria i Innovació, la 3a edició del Màster Universitari en Logística, Cadena de Subministrament i Negocis Marítims, la 2a edició del Màster Universitari en Entrenament Personal i Readaptació Fisicoesportiva i la 3a edició del Màster Universitari en Atenció Integrada en la Cronicitat i l’Envelliment, tot ells títols oficials de la Universitat Pompeu Fabra.\nQuant als estudis que són títols propis, se celebrarà 5a edició del Màster en Indústria 4.0, organitzat amb l’Escola Estudis Informàtica, Multimèdia i Telecomunicacions de la UOC, 100% online; la 8a edició del Postgrau en Social Media i Màrqueting Digital (amb dues modalitats, presencial i online); la 5a edició del Postgrau en Gestió de Cooperatives i Empreses d’Economia Social, subvencionat pel Ministerio de Trabajo, Migraciones y Seguridad Social, i el suport del Departament de Treball, Afers Social i Famílies de la Generalitat de Catalunya;  i la 3a edició del Postgrau en Gestió i Direcció Públiques organitzat amb l’Escola d’Administració Pública de Catalunya.\nEn l’àmbit de la salut, es programa la 6ª del Postgrau en Atenció al Pacient en el Procés Quirúrgic, organitzat amb la col·laboració de l’Hospital Universitari Germans Trias i Pujol; la 6ª edició del Postgrau d'Especialització en el Pacient amb Ferida de Cicatrització Complexa. Ferida crònica i la 8a edició del Postgrau en Seguretat del Pacient amb la Col·laboració de la Fundación para la Investigación, Formación y Consultoría en Seguridad del Paciente (FIDISP).\nTots els màsters i postgraus són títols oficials o bé propis de la Universitat Pompeu Fabra.\nJa està obert el període de preinscripció amb descomptes per avançament de pagament.\nConsulta els horaris de les sessions informatives aquí.\nConsulta tota l'oferta aquí.\nPer a més informació podeu adreçar-vos a formaciopermanent@tecnocampus.cat.\nFòrums Talent del tercer (...) Siguiente\nProva pilot del programa (...) Anterior


La Fiscalia no avala la inhabilitació de Torra sense sentència ferma - El triangle\nLa Fiscalia no avala la inhabilitació de Torra sense sentència ferma\nEl fiscal Pedro Crespo no s'oposa a la mesura cautelar demanada pel president de la Generalitat\nL'eventual suspensió de l'acord de la Junta Electoral Central (JEC) que acordava retirar la condició de diputat al president català, Quim Torra, no trobarà l'oposició de la Fiscalia del Tribunal Suprem.\nLa Fiscalia, per tant, no s'oposa a la suspensió de la inhabilitació de Torra mentre el Suprem decideix si ratifica en sentència ferma la condemna per desobediència. Abans, aquest tribunal ha de decidir si frena la inhabilitació acordada per la JEC contra Torra, a qui avalen, d'altra banda, els lletrats del Parlament de Catalunya.\nEn un escrit remès aquest divendres al Tribunal Suprem, el fiscal Pedro Crespo argumenta que existeix d'un debat jurídic sobre si la JEC pot inhabilitar Torra que considera prou complex i no s'alinea, d'entrada, contra el recurs del president.\nAquest informe, que pondera interessos com el dret de representació política, addueix que el Tribunal Constitucional va indicar que les incompatibilitats parlamentàries com la que sosté la JEC són competència de les Comunitats Autònomes.\nPrevAval de la justícia europea a la multa contra Iberpotash pels ajuts il·legals


L'Ajuntament de Tortosa adquirirà el Mas del Bisbe de Bítem\nL'Ajuntament de Tortosa pagarà 137.400 euros pel Mas del Bisbe.\nActualitzada 21/01/2019 a les 14:34\nL'Ajuntament i el Bisbat de Tortosa han arribat a un acord per a la compra del conegut com a Mas del Bisbe, a Bítem. L’espai és un element patrimonial d'alt valor que conté una capella romànica del segle XII -que els experts defineixen com un referent únic al territori d'aquest estil- i una sala capitular que ja va ser objecte de restauració fa dècades per part de la Diputació de Tarragona. L'acord ha sigut possible després de mesos de converses entre ambdues institucions. L'Ajuntament pagarà 137.400 euros, repartits en quatre anualitats, a canvi d’una hectàrea de terreny on estan incloses les edificacions.\nL’alcaldessa de Tortosa, Meritxell Roigé, ha subratllat la importància de l'adquisició des del punt de vista patrimonial i, sobretot, perquè el Mas del Bisbe va suposar l'origen del poble de Bítem com a tal. Els primers treballs que es faran a l’espai seran de consolidació de les estructures, ja que actualment presenten un estat precari.\nLa voluntat de l’Ajuntament és que la rehabilitació dels diferents espais es faci de forma esglaonada, atès que previsiblement suposaran una gran inversió. L'objectiu és que el Mas acabi sent visitable, que pugui acollir activitats i que quedi connectat directament amb el poble amb un nou passeig.\nEl Mas del Bisbe havia servit com a residència d'estiu dels bisbes de la diòcesi, els quals hi arribaven directament per via fluvial. L'origen d'aquesta construcció es remunta al segle XI i, posteriorment, va anar incorporant altres edificacions com una capella d'estil romànic dels segles XII i XIII -amb un rosetó molt rellevant a la façana- i una sala capitular d’època medieval.\nComenta el contingut : L'Ajuntament de Tortosa adquirirà el Mas del Bisbe de Bítem


Paterna obri el termini perquè empreses i pimes puguen sol·licitar les ajudes del Pla Resistir dotat de 2,2 milions d'euros | Valencia Extra\nL’Ajuntament de Paterna obri demà el termini perquè els autònoms i micropimes de la ciutat més afectats per la crisi econòmica derivada de la COVID-19 puguen començar a sol·licitar les Ajudes Parèntesis incloses en el Pla Resistir, dotat de 2.193.916 euros.\nAixí ho acaba d’anunciar l’alcalde de Paterna, Juan Antonio Sagredo després de signar l’edicte que recull les bases que regulen la concessió d’aquesta convocatòria d’ajudes i que estan publicades en la web municipal.\nEn aquest sentit, el primer edil ha explicat que el Servei d’Indústria, Empresa i Universitat del consistori ja el té tot preparat per a començar a tramitar, gestionar i abonar aquestes subvencions directes dirigides als negocis d’hostaleria, turisme, espectacles, esport i oci nocturn.\nAixí mateix, ha assegurat que “es destinaran tots els esforços i recursos municipals necessaris per a anar resolent d’una manera ràpida i eficaç totes les sol·licituds de manera que els diners arriben com més prompte millor als beneficiaris”.\nPer al primer edil “aquesta línia d’ajudes immediates suposarà un impuls important al nostre teixit empresarial i a la nostra economia local gràcies al suport econòmic a aquells sectors més afectats per la pandèmia, ajudant-los a mantenir l’activitat i a conservar ocupacions”.\nEls interessats en aquestes ajudes, poden presentar la sol·licitud i tota la documentació per via telemàtica a través de la Seu Electrònica (https://sede.paterna.es) des del 10 de febrer fins a l’11 de març. De la mateixa manera, pot realitzar consultes i resoldre dubtes dirigint-se a través de l’email martinez.jm@ayto-paterna.es.\nPer a poder començar a concedir aquestes ajudes, l’Ajuntament va aprovar la setmana passada, en ple extraordinari i urgent, la modificació de crèdit del pressupost municipal per la qual el consistori aporta 329.000 euros a aquestes Ajudes Parèntesis del Pla Resistir que està cofinançat per la Generalitat, les diputacions i els ajuntaments.


Alumnes premiats i els actors de la llegenda de Sant Jordi, després del lliurament de premis.\nAquest divendres s'han lliurat els premis literaris dels alumnes de l'Arrabassada del certamen 'Lletres encantades'\nL'escriptor Joan Cavallé explica als joves escolars com els contes sempre saben com convertir-se en el millor que ha llegit cada nen\nActualitzada 21/04/2017 a les 16:52\nA l'escola de l'Arrabassada, cada Sant Jordi les lletres estan encantades. Aquest divendres prèvia la jornada del llibre i la rosa el centre escolar ha fet el lliurament del concurs literari que des de fa alguns anys organitza entre els alumnes.\nLes 'Lletres Encantades' premien les millors creacions literàries preparades pels escolars. Els més petits s'apunten al dibuix, i els més grans amb redaccions més elaborades. La cerimònia de lliurament de guardons (llibres i contes) compta, a més, amb l'al·licient de la representació de la llegenda de Sant Jordi que alguns pares 'perpetren' sobre l'escenari habilitat a la pista del centre.\nCada any, a més, es demana a un escriptor la seva participació, escrivint una mena de pròleg per al llibre digital que recopila tots els treballs dels alumnes presentats al concurs i que es distribueix entre els pares. El certamen l'organitzen el claustre de professors, el voluntariat de la biblioteca de l'escola i l'AMPA.\nAquest any l'escriptor que ha posat la seva imaginació al servei dels treballs dels nens ha estat Joan Cavallé, que ha preparat una història sota el nom d''El conte més bonic del món'\nAixò va de lletres. Tothom sap què són les lletres, no? Tu també. Des de P3 entrem en contacte amb les lletres. Les primeres que ens aprenem són aquelles que formen part del nostre nom. Així, JOAN té quatre lletres diferents. En canvi, MARIA en té cinc, però una és repetida. I també la té JOAN. Són ben curioses, les lletres, perquè, combinant-les, podem construir tota mena de paraules. Amb poques lletres podem fer totes les paraules que puguis imaginar-te. Amb tres, per exemple, fem la paraula ARC. I amb les tres mateixes lletres podem escriure CAR. Fixeu-vos com s’escriu la paraula CASA. Tothom sap què és, una CASA. Doncs, canviant-li només una lletra podem dir CAMA, CAPA, CARA, GASA, RASA, COSA i moltes més. ¿Com pot ser que amb tan poques lletres puguem dir coses tan diferents? La raó és ben clara. Les lletres són màgiques i tenen un poder que no té cap altra cosa al món. I si combinant lletres podem fer totes les paraules, combinant paraules podem escriure cartes, poesies, cançons, contes, novel·les, obres de teatre… Tota mena de coses. És com si algú hagués encantat les lletres perquè segons com les agafem, segons com les posem dins d’una paraula, adquireixin un sentit diferent i així puguem dir-nos totes les coses que ens volem dir i explicar-nos totes les històries que ens volguem inventar.\nJo n’he explicat moltes, d’aquestes històries. I he fet servir moltes paraules. Però només he tingut al meu servei les mateixes lletres que teniu tots vosaltres. Amb aquestes lletres es poden escriure històries extraordinàries. Més d’una i més de quatre vegades se m’ha atansat un xiquet o una xiqueta com ara tu i m’ha preguntat: “Quin és el conte més bonic que existeix?” Sempre he quedat parat, davant d’aquesta pregunta, com si estigués a punt de llepar un gelat i, en atansar-hi la llengua, algú em donés un cop de colze i el gelat em caigués a terra. Plaf! Tot escarxat. I què faig ara, jo? No puc llepar un gelat tot aixafat, desfet i escampat, i ara també brut!\nUn dia que una nena morena de sis anys amb dues trenes llargues com una conferència em va fer aquella pregunta, em vaig quedar pensarós provant de respondre. I pensant pensant em va venir al cap aquell conte de l’emperador xinès que volia tenir el dibuix més bonic del món. El sabeu, aquest? Va, que us l’explico.\nDoncs resulta que aquell emperador, que em sembla que li dien Xu-La-Po… no, es deia La-Pu-Xí… O era Xi-La-Po? És igual com es digués, ara no ho recordo, però el conte és el mateix es digui com es digui. Aquell emperador tenia moltes ganes de posseir el dibuix més bonic del món. Per això va fer pregonar pertot arreu que pagaria el que fos a qui li portés aquell dibuix. Els seus consellers i ministres es van posar a buscar i rebuscar entre els millors pintors, dibuixants i artistes de l’imperi per satisfer el desig del seu senyor. Després de molt de buscar i demanar opinió a experts en la matèria, van decidir que el millor dibuixant del món era un vell que vivia en una ciutat molt llunyana, vora la frontera. El van visitar i van demanar-li que els acompanyés davant l’emperador. Quan aquest el va veure va demanar-li que li fes el millor dibuix que mai li hagués passat pel cap. El dibuixant va contestar-li que li semblava bé, però que li costaria molt. “Demana’m el que vulguis”, va dir l’emperador. “Doncs jo sols vull –va contestar el dibuixant– una casa molt gran per poder treballar amb tranquil·litat, amb sis ajudants perquè col·laborin en tota les feines convenients, sis mil bitllets dels més grossos i tot això durant sis mesos”. “D’acord”, contestava de seguida l’emperador. I aquí comença la feina del vellet dibuixant.\nNo m’allargaré ara explicant tot el procés de confecció del dibuix, les visites de l’emperador que volia veure com l’anava fent, les respostes que li donava el dibuixant dient-li “Encara no. Torneu més endavant”. Si expliqués tot això, aquest conte seria més llarg que un dia sense pa i us avorriríeu. Al cap del sis mesos, l’emperador va tornar a vistar el dibuixant per poder veure el dibuix, tal com havien pactat. Però el dibuixat, tot humil i somrient, va dir-li que encara no estava acabat; que necessitava tres mesos més. I que tornés al cap d’aquests tres mesos. L’emperador, no cal dir-ho, es va enfadar molt. Perquè ell estava acostumat a manar molt i a ser obeït a l’instant. Com podia aquell dibuixant tan vell atrevir-se a demanar-li tres mesos més! Però llavors va pensar que si li demanava tant de temps devia ser perquè el dibuix realment fos el millor. Així, l’emperador va anar cap a palau i no va tornar fins al cap dels tres mesos. Ara no diré que al cap d’aquest temps el dibuixant va demanar-li encara una mica més de temps. No ho diré… perquè ja ho he dit! I segur que us imagineu la resposta. L’emperador va acceptar sisplau per força esperar encara un altre mes. Tota aquesta història ja semblava més llarga que la Guerra de les Galàxies.\nAl final d’aquest nou mes, és a dir, els sis primers, els tres de després i encara un altre, per tant, en total, deu mesos, l’emperador va tornar a la casa del dibuixant. El vellet el va convidar a passar i el va conduir cap al seu estudi. Davant l’emperador hi havia un gran full en blanc clavat amb tatxes a la paret. “¿Però què és això? Aquest full està en blanc! No hi ha res dibuixat!”, es va queixar. En aquell moment, el vellet va agafar un llapis i va començar a dibuixar, a dibuixar, a dibuixar… Una línia contínua que s’allargava, es cargolava enrere, amunt i avall. Així va estar-se uns quants minuts, no gaires. Després es va apartar i va mirar de lluny allò que havia dibuixat. Encara va afegir-hi una petita ratlla. Llavors, adreçant-se a l’emperador, va fer un gest amb el cap com preguntant-li què li semblava. L’emperador havia canviat de color. Primer blanc, després groc, blau i vermell. Estava immòbil i com si se li hagués acabat l’aire. I així, una bona estona. Quan per fi va poder parlar, només va dir dues paraules: “Quina meravella!” Al seu davant tenia el dibuix d’una posta de sol com no n’havia vist mai cap a la vida.\nAquest conte, com us deia, jo l’explicava a la nena de les trenes llargues que m’havia demanat quin era el conte més bonic del món. Igual que el dibuixant del conte, en acabar, jo vaig fer un gest amb el cap a la nena. “Què t’ha semblat?”, li deia. Però ella em va fer una ganya. “La meva àvia n’explica de millors”. Jo li vaig demanar que m’expliqués un dels contes de la seva àvia. I ella em va explicar un conte que es deia “La camisa de l’home feliç”. El sabeu, aquest? Tampoc?\nDoncs resulta que era un rei o alguna cosa semblant a un rei, que estava molt malalt i no parava de visitar metges perquè el curessin. Però no hi havia manera. Es prenia totes les coses que li receptaven i res no li feia efecte. Ben al contrari, les medecines encara el feien estar més malalt. Fins que un dia un dels metges que el visiten li diu: “A vostè el que li passa és que com que ja ho té tot i per tant no pot desitjar res més ha perdut la felicitat. Li cal retrobar-la i l’única manera de fer-ho serà posant-se una camisa que hagi estat portada per un home que sigui feliç. Així, la felicitat se li encomanarà”. Ja em teniu els cavallers i homes de confiança del rei regirant el regne de dalt a baix, mirant per tots els racons, per veure si trobaven un home feliç. Però no se’n sortien. Qui no tenia un nap, tenia una col. L’un es queixava de mal d’esquena; l’altre, que la seva estimada no li feia cas; un tercer, que tenia un fill malalt i li faltaven diners per poder curar-lo. Ara us podria detallar totes les respostes que es van donar a totes les preguntes que van fer aquells comissionats del rei. Però si ho fes, aquest conte seria més llarg que la processó del Divendres Sant. Per això, anirem directe al final, quan un dels enviats del rei va sentir com un home li deia a un altre, al darrere d’una porta: “Doncs, sí, jo sóc realment feliç; no desitjo res més que el que tinc. La vida és perfecta”. Ràpid, el cavaller va obrir la porta mentre deia: “Bon home, aquí teniu una bossa de monedes d’or. Doneu-me la vostra camisa!” Però de seguida va adonar-se que aquell home no tenia camisa. Era un pobre descamisat, però en canvi tenia una encantador somriure.\nA mi, aquest conte que va explicar-me la nena de les trenes llargues, que a ella l’hi havia contat la seva àvia, va agradar-me força. I quan, al cap d’uns dies un nen rosset i de pell pigada em va fer la mateixa pregunta, “Quin és el conte més bonic del món?”, jo li vaig explicar el de la camisa de l’home feliç. El nen va escoltar-me amb atenció, encara que de tant en tant es posava el dit al nas i després se’l xuclava. Quan vaig acabar vaig fer aquell gest amb el cap mentre li preguntava: “Què? T’ha agradat? És bonic, no?” Ell va estar una bona estona pensant. Al cap d’un minut va dir: “La senyoreta Consol n’explica de millors”.\n¿Sabeu que això que us explico m’ha passat moltes i moltes vegades? Un conte que agrada molt a algú i pensa que és el millor que hi ha, una altra persona troba que n’hi ha un altre de millor. Com pot ser, això? Potser és que jo no sé explicar-los? Potser és que l’àvia, la senyoreta Consol, la tia Maria o aquell contacontes que es diu Leandre i sempre fa unes cares molt estranyes en saben molt més que jo i per això, quan els expliquen ells, els contes semblen més bonics.\nUn dia, que passejava per un carrer, vaig sentir un conte que una nena li llegia a sa mare. Com que el conte ja estava començat, no vaig entendre ben bé què deia. Quan la nena va dir allò de “I conte contat, conte acabat”, la mare va posar-se a aplaudir d’una manera entusiasta. La nena va preguntar-li: “Que t’ha agradat, mama?”, encara que no calia que l’hi preguntés. Es veia prou clar que li havia agradat. Quan es van acabar els aplaudiments, la mare va abraçar la filla i va dir-li: “És el conte més bonic del món!” Llavors ho vaig veure clar.\nLa mare trobava que el conte que li explicava la seva filla era el conte més bonic del món perquè estimava la seva filla. I aquella nena de les trenes llargues, perquè estimava la seva àvia. I el nen de la cara pigallada, perquè estimava la seva senyoreta que ara no recordo com es deia.\nEls contes estan fets de paraules. Les paraules, una després de l’altra, expliquen coses, vides de persones, casos estraordinaris, fets normals dels que passen cada dia o, fins i tot, esdeveniments que només són possibles en la nostra imaginació. Però a través dels contes també expressem una màgia que ens fa viure altres vides, la de l’emperador, o la del vell dibuixant, o la de l’home feliç que no tenia camisa. I amb la màgia, quan expliquem un conte, també transmetem sentiments. Per això aquella mare trobava que el conte de la seva filla era tan i tan bonic. I per això és tan bonic explicar i escoltar històries. Perquè quan expliquem i quan escoltem sentim aquelles pessigolletes de quan notem que ens estimen.\nJa veieu on ens ha portat el que dèiem de les lletres encantades. Amb unes quantes lletres podem explicar contes, però també somiar, viure altres vides i estimar. A l’escola l’Arrabassada ho sabeu prou bé, perquè fa deu anys que us hi dediqueu amb ganes.\nI au, que això ja és prou llarg. Més que aquella serp que quan es girava enrere no podia veure’s el final de la cua de tan i tan llarga que era.


El pròxim 24 de juliol se celebra el Primer trofeu de pesca Vila de Puçol\nInici Notícies Hemeroteca El pròxim 24 de juliol se celebra el Primer trofeu de pesca Vila de Puçol\nEl pròxim 24 de juliol, a partir de les 21:30 hores, se celebra el Primer trofeu de pesca Vila de Puçol, en la platja de Puçol entre les piràmides i Bar Galli. El preu de les inscripcions és de 25 euros.<?xml:namespace prefix = o />\nDEPARTAMENT D'URBANISME DE L'AJUNTAMENT DE PUÇOL. Obertura d'oficines administratives per a consulta d'expedients:\nDimarts a Divendres (estos dos inclusivament): de 10'30 a 13:00 hores.\nConsultes als tècnics municipals:\nHorari d'estiu: Dimarts: de 10'30 a 13:00 hores. Dijous: de 10'30 a 13:00 hores.\nLa resta del temps romandran tancades al públic les dependències d'urbanisme.\nHui dilluns obri les seues portes el CENTRE D'INFORMACIÓ JUVENIL, situat en la tercera planta de la Casa de Cultura. L'horari d'atenció al públic és els dilluns, dimecres i divendres de 17 a 21 hores. Entre la seua oferta per als jóvens inclou l'assessorament, punt d'informació, connexió gratuïta a Internet i, si tens la ''Targeta Jove'', la possibilitat del préstec gratuït de CDs de música. Podeu realitzar consultes en el telèfon 961 424 038 i en l'e-mail: pucol_cij@gva.és.\nL'EDUCADORA DE SERVICIS SOCIALS de l'Ajuntament té el seu horari d'atenció al públic els dilluns i dimecres, de 8'30 a 14'00 hores en la planta baixa de l'Ajuntament.\nHui dilluns roman TANCAT L'ECOPARC de Puçol. Per a poder depositar qualsevol tipus de material reciclable o problemàtic, pots acostar-te de dimarts a divendres, tant en horari matinal com vespertí, a més dels dissabtes i diumenges al matí.\nAra és més fàcil realitzar qualsevol tràmit municipal en l'OFICINA D'ATENCIÓ AL CIUTADÀ, situada en la planta baixa de l'Ajuntament, gràcies al seu ampli horari d'atenció al públic. L'horari d'estiu de l'oficina és el següent: de dilluns a divendres, de 8 a 14:30 hores i dissabtes de 10 a 13 hores (els dissabtes només per a registre d'entrada.\n12 Juliol 2004


Finals de l’Individual d’escala i corda al 7 i mig al trinquet de Llíria - Periòdic del Camp de Túria\nEl trinquet municipal de Llíria acollirà les partides decisives del primer campionat autonòmic individual d’escala i corda individual al 7 i mig, trofeu Diputació de València amb les finals en totes les categories.\nLlíria i Museros es reparteixen les finals. Hui dimecres, 18 de maig, i el pròxim dissabte, 21 de maig, la seu estarà a Llíria, mentre que el divendres es traslladen a Museros.\nA Llíria, la final de Quarta B entre Rubén de Crevillent i Victor de la Pobla de Vallbona començarà a les 19 hores, i en acabar, al voltant de les 20 hores , serà la final de 3ªB entre Alberto de Pelayo i Alberto de Torrent.\nTambé a Lliria, però el dissabte, a les 18 hores es juga la final juvenil, amb Simon d’Ontinyent i Àngela de Faura, mentre que a les 18:45 hores es disputa la de 4ªA, entre Miguel de Llíria i Javi de Riba-roja.\nEl divendres, vesprada íntegra de finals al trinquet de Museros. A les 17:00h comença la primera final, la de Veterans, amb Chenoll de Manises i Pedro d’Onda. Després, a les 17:45 hores, la de 3ªA, entre Terio de L’Eliana i Carlos de Faura. La jornada es tancarà amb la final de 1ª, a les 18:450 hores entre Gabri de Museros i Àlex de Xúquer.\nMuseros 17h Veterans: Chenoll Manises – Pedro Onda\nMuseros 17:45h 3ªA: Terio L’Eliana – Carlos Faura\nMuseros 18:45h 1ª: Gabri Museros – Alex Xúquer\nLliria 18h Juv: Simon Ontinyent – Angela Faura\nLliria 18:45h 4ªA: Miguel Lliria – Javi Riba-roja\nTags: esport, Pilota, trinquet\nValència Negra: Graziella Moreno presenta 'Los animales de ciudad no lloran' en Llíria


26.8 °C - 36% Humitat\nTurisme Fira de Nadal Comunicació\nXixona es prepara per a la XI Fira de Nadal, que tindrà lloc del 5 al 8 de desembre\nEls organitzadors, Ajuntament de Xixona i l'Associació d'Empresaris, Comerciants i Professionals de Xixona (AEX) pretenen continuar afermant l'esperit familiar i proper d'este esdeveniment, al qual l'any passat van assistir 85.000 persones\nXixona celebrarà del 5 al 8 de desembre l'onzena edició de la Fira de Nadal de Xixona, el mercat de torrons i dolços més important del nostre país, que es consolida, a més, com la manera més dolça de passar el Pont de la Constitució. L'Ajuntament de Xixona i l'Associació d'Empresaris, Comerciants i Professionals de Xixona (AEX) han preparat un complet programa d'activitats pensades per a disfrutar en família, amb l'objectiu d'oferir la millor experiència possible als visitants.\n“L'any passat vam batre el nostre propi rècord amb el registre de més de 85.000 persones en quatre dies”, recorda l'alcaldessa Isabel López Galera que, no obstant això, insisteix que “el nostre propòsit no és superar el nombre de visitants cada any sinó que la gent que ve estiga a gust i es torne a casa amb la sensació d'haver viscut una jornada completa i inoblidable”.\nPer això, des del dia 5 de desembre a les 10.00 hores fins al diumenge 8 a les 20.00 hores, se succeïran multitud d'activitats per a tots els gustos i per a totes les edats. “Hem proposat opcions d'entreteniment a tota hora perquè puguen gaudir tant els que vénen a passar el dia sencer a Xixona com els que acudeixen només a comprar”, conta l'alcaldessa.\nTallers nadalencs per als més xicotets, contacontes, cercaviles, tastos, maridatges i demostracions culinàries, actuacions musicals i acrobàcies, exposicions, projeccions audiovisuals i visites guiades per la ciutat, són algunes de les propostes per als qui visiten Xixona estos dies.\nAixí mateix, per a facilitar l'estada en la Fira a les famílies amb xiquets xicotets, l'Ajuntament ha habilitat una zona de lactància, que romandrà oberta ininterrompudament durant els quatre dies. Estarà situada en el Teatret, on també es realitzaran tallers i exhibicions gastronòmiques, projeccions audiovisuals i recitals.\n“En estos quatre dies de fira concentrem la gran oferta de productes -fets ací o avalats per comerciants locals- que ofereix Xixona”, ha explicat Pascual Sanchis, president de l'AEX. “Totes les casetes són de gent del poble, la qual cosa fa que tot es prepare amb un gran afecte i amb molta voluntat que el client quede satisfet”.\nMés d'un centenar de casetes ompliran l'Avinguda de la Constitució amb les propostes dels principals fabricants de torrons, xocolates i dolços nadalencs, a més d'empreses i professionals d'altres sectors, com el gelat, juntament amb xicotets comerços, associacions i emprenedors.\nLes atraccions infantils i l'àrea gastronòmica basada en food trucks de menjar mediterrani, se situaran novament en l'aparcament annex al parc Barranc de la Font, pròxim al conegut betlemet, el pesebre de grandària natural que es col·loca cada any al carrer Francesc Nicolau Mira Miralles i que s'inaugurarà oficialment la vesprada del 4 de desembre a les 17.30 hores, amb un recital de nadales a càrrec dels escolars del municipi.\nA més, un tren turístic nadalenc recorrerà tot el perímetre de la Fira de Nadal per a millorar la mobilitat i el trànsit. El trenet tindrà una freqüència horària de passos cada 30 minuts i parades en diferents punts del poble.\nEn eixe sentit, cal recordar que durant els quatre dies de Fira s'intensifica el servei d'autobús urbà i que l'Ajuntament de Xixona habilita zones extra d'aparcament per a facilitar l'accés i l'estada. Així mateix, es produeixen alguns canvis en el trànsit, com és el cas de l'Avinguda Francesc Nicolau Mira Miralles, que serà de sentit únic, i l'aparcament en bateria, per a augmentar el nombre de places de pàrquing disponibles i facilitar la mobilitat.


Actualitzada 09/10/2021 a les 06:28\nAquí, al, que s'ha de fer fora rapit es al director del SAAS. Xupopter I troià.\ndavid va dir..Vacuna't\n# Per Tu Per Tothom\n# Junts Som Grans\n# Aneu a cagar\nDimissio d'una vegada !!!\nJordi va dir..De traca i mocador , una mes , ara sortira en Ministee Benazet amb les seves formes prepotens i ens tractara a tots d essers inferiors que no tenim la capacitat d entendre res. Ens dira que tot entra dins la normalitat i el Sr Cap de Govern al costat seu assentira tal com es beneix la decisio d una divinitat. Un cop mes el Govern fa un ridicul que traspassa fronteres. Males formes, mala educacio, mala imatge , Sr Benazet per dignitat seva personal , ja que per amor al pais no ho fara, dimiteixi d una vegada. Amb tota aquesta gent al cap devant estem negociant ves a saber el que amb la UE ...\nDimissió va dir..Un Govern de cadira que no serveix per a res i només funcionen a base d'assessors i tots del sud. Anem a la merda i DA i tot el seu clan en són culpables. A poc a poc el to de veu anirà pujant i us farem fora\nTotalment van de superiors i despres tenen algun problema i contracten a qualsevol Einstein de pacotilla de baix, com si aquell pais anes tan be !!!\nSon molt i molt dolents\nQue dimiteixin JA !!!\ncagada va dir..cagades i mes cagades\nNooooo, això està tot estudiat per pagar li a l'amic d'algú una bona pasterada, no saps que a Andorra la corrupció es legal?\nDe traca i mocador , una mes , ara sortira en Ministee Benazet amb les seves formes prepotens i ens tractara a tots d essers inferiors que no tenim la capacitat d entendre res. Ens dira que tot entra dins la normalitat i el Sr Cap de Govern al costat seu assentira tal com es beneix la decisio d una divinitat. Un cop mes el Govern fa un ridicul que traspassa fronteres. Males formes, mala educacio, mala imatge , Sr Benazet per dignitat seva personal , ja que per amor al pais no ho fara, dimiteixi d una vegada. Amb tota aquesta gent al cap devant estem negociant ves a saber el que amb la UE ...\nUn Govern de cadira que no serveix per a res i només funcionen a base d'assessors i tots del sud. Anem a la merda i DA i tot el seu clan en són culpables. A poc a poc el to de veu anirà pujant i us farem fora\ncagades i mes cagades\n#2 de poble\nUna altra sapastreria d'aquest govern de poble.


Tres Alumni de la Facultat imparteixen una conferència sobre els nous perfils periodístics - Facultat de Ciències de la Comunicació - UAB Barcelona\nTres Alumni de la Facultat imparteixen una conferència sobre els nous perfils periodístics\nEls Alumni Clara Soteras, SEO de Betevé (Promoció 2011 - 2015); Aiats Agustí, cap de redacció de ViaEmpresa (Promoció 2008 - 2011) i Jan Conesa (Promoció 2005 - 2009) periodista de l’empresa SEAT van insistir en els coneixements tecnològics i les habilitats bàsiques del periodisme, saber escriure i comunicar. L’acte presentat per la professora Carmina Crusafon va tenir lloc a la Sala de Graus de la Facultat el passat divendres 10 de gener dins del Màster en Periodisme i Continguts Digitals.\n“El SEO no és només un treball tècnic, venint del periodisme també es pot treballar de SEO.”\nAquest any Betevé compleix 25 anys i des de la seva creació ha patit molts canvis. El 2018, en concret, va significar l’inici d’una nova etapa amb l’aposta pel SEO que es va fer. Clara Soteras és la responsable de SEO de Betevé des de setembre de 2018, la seva funció és posicionar els continguts del mitjà a Google, cercador més usat a Espanya.\nUn bon SEO permet que la nostra pàgina es col·loqui al principi de les cerques de Google, com diu Soteras “treballo perquè quan busqueu una notícia ens trobeu i ens llegiu”. Des que el 2018 van apostar per millorar el seu posicionament en la web les seves impressions a Twitter s’han duplicat i això ha comportat una fidelització de l’audiència.\nSoteras va explicar que des de Betevé, ja treballen amb una ideologia de “mobile first”, és a dir, optimitzar les pàgines per poder consumir continguts amb el mòbil. Per acabar, Soteras va recalcar que “el SEO no és només un treball tècnic, venint del periodisme també es pot treballar de SEO.”\nEn la seva intervenció, Aiats Agustí va explicar que ViaEmpresa és un mitjà petit que parla sobre economia, un tema que a la majoria del públic li interessa poc. Al principi, només produien reportatges i articles d’opinió, ara han afegit altres seccions com cròniques, anàlisis i sobretot actualitat.\nAgustí és conscient que “no podem fer el que fan els grans mitjans, apostem per la diferenciació”, arribar on no arriben els altres mitjans i fer-ho amb un estil propi. No tenen un públic objectiu, les seves comunitats de lectors són locals, però els temes que tracten són globals, molt transversals.\nVa detallar que a ViaEmpresa tenen 100.000 usuaris únics al més, amb un temps de lectura de 3 minuts i la seva tassa de rebot és de menys del 50%. Aquestes xifres són molt poc comunes en els mitjans actuals, mostren que els lectors realment es paren a llegir els seus articles fins al final, el que és molt difícil d’aconseguir.\nAgustí va destacar que “si treballes en un mitjà digital, és clau tenir quatre coneixements bàsics de com pensa Google, al final tampoc és tan difícil.” Per això, és vital que els periodistes es formin en coneixements tecnològics.\nLa conferència va acabar amb la intervenció de Jan Conesa, que treballa en el departament de Comunicació de Productes i Esdeveniments a l’empresa SEAT. És des d’aquí on creen una cobertura positiva de l’empresa i preparen els esdeveniments per presentar nous vehicles.\nPer acabar, Jan Conesa va voler destacar que estar preparat en l’audiovisual, escriure de forma correcta i parlar en públic són aptituds molt importants per un periodista avui dia. Va concloure que la tecnologia juga un paper molt important en el nostre present i com a periodistes serà una eina clau en la professió.


22 de febrer de 2017 (16:30 CET)\nCEVISAMA és una de les fires internacionals que major impacte econòmic té en la ciutat de València. En la 35a edició participen 721 firmes, de les quals 210 són marques estrangeres procedents de 38 països diferents. A més, la seua previsió és superar enguany els 78.000 assistents de l'anterior edició, procedents tant de diferents punts d'Espanya com de l'estranger. "Es tracta, sens dubte, d'una oportunitat fabulosa per a projectar i valorar, en el mercat nacional i en l'internacional, les alternatives turístiques que València pot oferir als seus visitants."\nAixí mateix, la primera tinenta d'alcalde de l'Ajuntament de València, Sandra Gómez, i la fallera major de València, Raquel Alario, han acompanyat els periodistes de mitjans de comunicació internacionals, procedents de 15 països, a l'Exposició de Ninot en el Museu Príncep Felip, on han pogut contemplar els diferents ninots fallers que opten en 2017 a ser indultats.\nDonada la proximitat de les festes falleres i la recent declaració de les Falles com a Patrimoni Cultural Immaterial de la Humanitat per la UNESCO, s'ha instal·lat a Fira València el monument faller commemoratiu que Turisme València va exposar en FITUR.\nD'altra banda, s'ha situat un estand informatiu en Fira València, per a reforçar la promoció del tour faller que inclou la visita a alguns dels punts referents de les Falles, com el balcó de l'Ajuntament o la plaça de la Mare de Déu, entre altres. En aquest també es presenta informació sobre les diferents activitats i altres productes turístics com, per exemple, l'oferta gastronòmica valenciana, la Ruta de la Seda i la Ciutat de les Arts i les Ciències.


Batet crida a la "unitat de tota la societat" per la igualtat: "Sense l'avanç de les dones no hi ha futur"\nAixí ho assegura Batet en un vídeo que el Congrés ha penjat a les seves xarxes socials amb motiu del Dia Internacional de la Dona, una cita que la tercera autoritat de l'Estat ha convidat a celebrar des de l'hemicicle, concretament des del lloc reservat a la Presidència que ella ocupa.\nDesprés de la seva ronda de consultes, el Rei va comunicar aquest dimecres a Batet la seva decisió de designar Sánchez com a candidat a la investidura.\nLa socialista Meritxell Batet ha estat elegida presidenta de Congrés dels Diputats aquest dimarts 3 de desembre a segona volta amb un total de 166 vots a favor.\nBatet no participarà en la resta de la campanya per prescripció mèdica\nBatet no havia participat des de l'inici després de patir una síndrome vertiginós diumenge abans de la campanya --el 27 d'octubre--.\nLa presidenta del Congrés, Meritxell Batet, ha acabat expulsant a la diputada del partit conservador, Macarena Olona, després de telefonar-la a l'ordre per tres vegades consecutives.\nDesprés de la ronda de contactes, el Rei ha traslladat a la presidenta del Congrés que no hi ha cap candidat que compti amb els suports necessaris perquè la cambra baixa li doni el seu suport.\nLa sessió d'investidura, fixada per el 22 de juliol\nLa presidenta del Congrés dels Diputats, Meritxell Batet, ha anunciat que el debat d'investidura es eclebre el proper dilluns 22 de juliol.\nEl dia que Pedro Sánchez triï per celebrar la votació serà decisiu per determinar una hipotètica repetició de les eleccions generals.\nEl president del Govern en funcions no té garantits encara els suports necessaris per formar majoria.\n"Això és el que va fer ahir la Presidència: aplicar el Reglament i la sentència del Constitucional".\nRivera: "Si Batet fos una presidenta decent, hauria parat l'acatament dels diputats presos"\n"Era una vergonya l'actuació del PSOE i de Batet. Ha de protegir el decor de la Cambra".\nEl vot nul d'ERC i en blanc de JxCAT en la proclamació de Meritxell Batet com a presidenta del Congrés dels diputats anticipen que els dos grups s'abstindran en investidura de Pedro Sánchez.\nLa candidata pactada per PSOE i Unides Podem ha aconseguit un total de 175 vots, el que implica que va sumar també vots del PNB i de formacions minoritàries com Compromís, PRC i CC.


Ajuntament de Cardedeu - Actualitat - Notícies - L'Ajuntament impulsa 25 mesures per estimular l'economia local i fer front a la crisi\nL'Ajuntament impulsa 25 mesures per estimular l'economia local i fer front a la crisi\nLa crisi no ha esquivat Cardedeu i l'atur ha augmentat, en només un any, un 88'4% al nostre municipi. Això vol dir que hem passat de tenir 578 persones en situació d'atur al març de l'any 2008 a tenir-ne 1.089 a dia d'avui.\nDit d'una altra manera: cada dia que passa dues persones del nostre municipi es queden sense feina. Davant d'aquesta situació tan complicada, l'Ajuntament de Cardedeu ha decidit impulsar una primera bateria de 25 mesures per estimular l'economia local.\nEn els darrers mesos totes les àrees del govern han treballat conjuntament per dur a terme actuacions que permetin ampliar els ajuts i les facilitats per a les persones que més ho necessiten, incentivar i estimular l'aparició de nous negocis i, al mateix temps, retallar la despesa municipal.\nD'aquestes mesures, 14 ja s'estan duent a terme o estan a punt de ser aplicades, mentre que la resta s'executaran al llarg dels propers mesos. No seran, però, les últimes. El govern de Cardedeu continua treballant per impulsar noves iniciatives que permetin enfortir el teixit econòmic i comercial del municipi.


Els treballadors d’Eulen amenacen amb noves vagues després del laude forçós | betevé Web\nRedacció btvnotícies dissabte 2 de setembre, 2017 , 15.13\nEl comitè desconvocarà la vaga del 8 de setembre, però no descarta noves aturades i mantindrà la impugnació contra el laude forçós\nEls treballadors dels controls de seguretat de l'Aeroport de Barcelona-el Prat desconvocaran, amb tota probabilitat, la vaga prevista per al 8 de setembre. La decisió arriba després que l'empresa hagi readmès els treballadors acomiadats, com demanava el laude d'obligat compliment, i hagi retirat les sancions a altres empleats per no complir amb els serveis mínims durant les aturades anteriors. Malgrat que l'arbitratge forçós també dicta un increment salarial de 200 euros en dotze mesos, el comitè de vaga assegura que les condicions durant la jornada laboral continuen sent precàries i no descarten noves aturades.\nDilluns, els treballadors es reuniran en una nova assemblea per decidir si fan noves vagues o es prenen mesures, ja que hi ha reivindicacions que no es recullen al laude. "Encara hi ha companys que no poden anar al lavabo durant tota la jornada i que no tenen temps per dinar", ha denunciat l'assessor del comitè de vaga, Joan Carles Giménez. Les decisions que es prenguin a l'assemblea, ha explicat, tindran en compte el laude forçós ja que no complir-lo pot comportar conseqüències legals.\nSobre la vaga convocada per al 8 de setembre, el comitè de vaga ha explicat que es decidirà en els propers dies, en espera d'una reunió que hi haurà dimarts amb la Generalitat.\nMantindran la impugnació del laude forçós\nL'advocat del comitè de vaga, Leopoldo García, ha afirmat que mantindran la impugnació contra el laude forçós perquè el consideren "inconstitucional". En roda de premsa, ha explicat que el Consell de Ministres el va segons uns fets "ineficients" i "inexistents", i pretenen esgotar totes les vies legals possibles per declarar-lo nul. De moment, el Tribunal Suprem l'ha admès a tràmit i caldrà veure'n la resolució.\nEn aquest sentit, l'advocat també ha posat en dubte la imparcialitat de l'àrbitre, Marcos Peña, perquè assegura que amb el laude se'ls ha imposat "literalment" i "punt per punt" l'última proposta que va fer l'empresa durant la mediació amb la Generalitat.\naeroport de Barcelona-el Pratcuesreivindicacions


El Camí del Ferro https://www.ordino.ad/turisme/natura/Senderisme/camins-de-llarg-recorregut/el-cami-del-ferro https://www.ordino.ad/logo.png\nTemps estimat: 2h30 (anada i tornada)\nDesnivell: +/-238 m\nLa Ruta del Ferro a Andorra és un camí cultural que forma part de l'itinerari transfronterer Ruta del Ferro als Pirineus. La Ruta del Ferro convida el visitant a descobrir els recursos vinculats amb el procés de la obtenció, la transformació i la comercialització del ferro. La indústria siderúrgica es va situar com a primer motor econòmic des de principi del segle XVII fins mitjans del S. XIX.\nLa sortida es fa des de la mina de Llorts, seguint el camí dels traginers, en mig d’un itinerari escultòric que homenatja als homes que van treballar el ferro. Un dels llocs on es poden veure mostres d’aquest treball es l’església de Sant Martí de la Cortinada.\nLes visites de la mina de Llorts i la ruta del Ferro es poden fer guiades pels nostres guies culturals.