Entra en funcionament l’skatepark de Molins de Rei - Impulsa, la plataforma que connecta fabricants i administració local\nEntra en funcionament l’skatepark de Molins de Rei\nJa s’ha posat a disposició dels usuaris l’skatepark de Molins de Rei. La instal·lació, situada al costat de la nova zona esportiva Ricard Ginebreda, compta amb 7 mòduls de diferent dificultat per practicar esports urbans fets amb patins o amb bicicletes. Just al costat també s’ha instal·lat una estació de workout per fer gimnàstica urbana.\nUn cop consolidat el formigó de les rampes i els mòduls de patinatge, s’ha obert definitivament al públic l’skatepark de Molins de Rei, una vella reivindicació del col·lectiu de patinadors de la zona. Concretament es tracta d’una instal·lació de 585 m2 situada entre la renovada zona esportiva Ricard Ginebreda i el Parc del Llobregat. L’actuació ha tingut un cost de 60.000 euros procedents de les baixes en les licitacions d’altres obres executades a la vila i, per tant, no ha tingut cap impacte sobre el pressupost municipal. El projecte de skatepark s’ha dissenyat preveient una possible futura ampliació si es demostra que hi ha un ús intensiu. L’Ajuntament recomana a tots els usuaris i usuàries de la instal·lació que utilitzin el casc i les mesures de protecció habituals per la pràctica d’aquests esports.\nJust al costat de la zona de patinatge s’ha ubicat una estació d’street workout, una disciplina similar a la gimnàstica que es fa a l’aire lliure i que es basa en exercicis de potència i pes corporal. Tot plegat permetrà complementar l’oferta d’activitat física i de lleure a l’entorn de la nova zona esportiva Ricard Ginebreda.


Llibertat provisional per a Enric Duran | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans\n>> El Grup de Suport va pagar els 50.000 euros de fiança que s’exigien\nEnric Duran va sortir dijous a la tarda de la presó de Brians I després que el dimecres el Jutjat d’Instrucció número 29 de Barcelona li decretés la llibertat previ pagament d’una fiança de 50.000 euros. Duran feia dos mesos que havia entrat a la presó acusat de delicte d’estafa i falsedat documental per haver expropiat 492.000 euros de 39 entitats bancàries.\nDijous al vespre, va tenir lloc un acte de celebració a l’Infoespai de Gràcia per rebre Duran. El Grup de Suport a l’Enric Duran finalment va decidir dipositar la fiança demanada seguint una estratègia coherent amb l’acció d’insubmissió a la banca.\nLa fiança de 50.000 que es va imposar a Duran respon al risc de fuga que l’Audiència Provincial de Barcelona diu que hi ha en el cas de Duran. Per això, es va estimar el recurs d’apel·lació presentat per la defensa d’Enric Duran de manera parcial posant com a condició a la llibertat el pagament de 50.000. “Aquest és un pas endavant per la meva llibertat però alhora em sembla encara una mesura injusta i insuficient, ja que manté el supòsit de risc de fuga quan des de la defensa s’ha demostrat amb diversos textos i documents que ja havia tornat per quedar-me”, considera Enric Duran, que creu que s’ha posat preu a la seva llibertat.\nEl Grup de Suport seguirà treballant perquè els jutges reconsiderin les seves decisions i finalment sigui atorgada a Enric Duran la llibertat provisional sense fiança.\nCategoria: Repressió i DDHH Visualitzacions: 1273


Tous regala la seva col·lecció al Macba | Maria Palau | barcelona | Art | El Punt Avui\nTous regala la seva col·lecció al Macba Tous regala la seva col·lecció al Macba Tous regala la seva col·lecció al Macba Tous regala la seva col·lecció al Macba + Tous regala la seva col·lecció al Macba E-mail\nUn miler d’obres conceptuals reunides al llarg de 50 anys pel col·leccionista seran, per fi, patrimoni públic\nObra de Francesc Abad. MACBA.\nTous regala la seva col·lecció al Macba.\nObres històriques de Francesc Abad i de Jordi Benito. El director del Macba, Ferran Barenblit, i el col·leccionista Rafael Tous, ahir al Macba MACBA / MIQUEL COLL.\nTous regala la seva col·lecció al Macba Tous regala la seva col·lecció al Macba Tous regala la seva col·lecció al Macba Tous regala la seva col·lecció al Macba Tous regala la seva col·lecció al Macba E-mail\nAls setanta, va ser el principal mecenes dels artistes que van apostar per l’art de les idees\n“Que serveixi perquè altres col·leccionistes s’animin a fer el mateix que he fet jo”\nHi ha col·leccions privades que semblen predestinades a acabar en un museu públic. Una altra cosa és que hagin de desafiar obstacles en el camí que les hi conduirà i hi arribin més tard del que hauria estat desitjable. És exactament el cas del fons d’art conceptual que va començar a reunir fa mig segle l’empresari tèxtil Rafael Tous (Barcelona, 1940) i que ahir es va anunciar que s’ha incorporat al Museu d’Art Contemporani de Barcelona (Macba), “la seva casa natural”. És, sens dubte, una de les notícies en positiu més transcendents dels últims temps en el món de l’art.\nPoc abans de les festes de Nadal, Tous va expressar als responsables del museu la seva voluntat de donar un conjunt artístic que supera el miler d’obres de 26 artistes fonamentals de l’art català que va emergir a finals dels anys seixanta i amb intensitat als anys setanta. Les negociacions van ser “molt fàcils”. En quinze dies es van rubricar per una raó que no acostuma a ser habitual: el col·leccionista no exigia res a canvi.\nÉs per això que ahir el director del Macba, Ferran Barenblit, va posar tant èmfasi en la seva “extrema generositat”. “És una donació que enalteix la paraula donació, pura, irrevocable i sense cap contraprestació.” Les úniques condicions que ha posat són de lògica bàsica: que el museu cuidi i doni a conèixer les obres. Ahir Tous ho va remarcar en la presentació de l’acord a la premsa: no vol que quedin amagades en un magatzem, vol que s’ensenyin perquè tothom les gaudeixi i les valori com les ha gaudit i les ha valorat ell.\nLa primera operació per donar-los visibilitat serà una exposició temporal que s’obrirà al novembre centrada en quatre artistes emblemàtics de la seva trajectòria col·leccionista, els noms dels quals no han transcendit de moment. Quan es tanqui aquesta mostra, la Col·lecció Tous s’integrarà plenament en els fons permanents del museu.\nFa 50 anys, la generositat també va ser la pulsió que va portar Tous a col·leccionar aquestes obres menystingudes per les galeries i pels museus (llavors el Macba encara no era ni un projecte que es veiés en l’horitzó). L’art conceptual català es va gestar des de la precarietat més absoluta, i Tous va ser, abans que res, amic, confident i còmplice d’aquests artistes que van trencar tan radicalment amb el cànon. Conscient de les seves penúries, els va socórrer fins al punt que en va ser el principal, si no l’únic, mecenes.\nEl més curiós és que Tous havia crescut amb la mirada del col·leccionisme convencional burgès de tota la vida. Quan tenia 25 anys, es va iniciar amb el que tocava: art català de finals del XIX i principis del XX. Fins que un dia es va adonar que no s’hi reconeixia i s’ho va revendre tot per començar des de zero. “Em sentia més identificat amb els artistes de la meva generació”, i, entre aquests, especialment amb els que estaven experimentant unes pràctiques que prioritzaven la idea abans que l’objecte. Eren artistes sensibles amb les preocupacions socials, ecològiques i intel·lectuals i alhora molt crítics amb la mercantilització de l’art.\nEl primer que va conèixer d’aquest moviment va ser Pere Noguera, l’obra del qual li va fer obrir els ulls sobre el potencial d’aquest nou art: la manera de relacionar-s’hi i d’interpretar-lo era lliure i oberta. Noguera li va recomanar altres autors que es movien dins d’aquests paràmetres: Francesc Abad, Jordi Pablo, Jordi Benito i Carlos Pazos. Tous va continuar indagant talents i es va acabar erigint en el protector de tots, tant dels que havien optat per lluitar en el desert català com dels que havien escollit com a residència les ciutats on es tallava el bacallà de l’art, ja fos París o Nova York. Joan Rabascall, Benet Rossell, Eugènia Balcells, Àngels Ribé, Francesc Torres, Antoni Muntadas, Jaume Xifra, Eulàlia Grau, Antoni Miralda, Ferran Garcia Sevilla, Jordi Cerdà, Àngel Jové, Antoni Llena, Fina Miralles... Noms avui del tot consagrats d’aquesta generació irrepetible.\nEl 1980 va fer un pas més, perquè no en tenia prou només posseint les seves obres. Va decidir obrir un espai on poder-les mostrar públicament. Metrònom va ser, fins a principis del segle XXI, un centre d’art incondicional de la creació d’avantguarda més arriscada. Com ahir recordava Tous, va ser una de les institucions pioneres en la reivindicació de l’art de les dones. Va tancar el 2006 per dificultats econòmiques, però fins a l’últim moment Tous va intentar evitar-ho amb un pacte amb les administracions: els oferia la seva col·lecció per una quantitat de diners que necessitava per poder mantenir el projecte Metrònom.\nAquesta compra fallida és el que va condemnar la sala que tanta vitalitat cultural va aportar al Born durant tres dècades. Però també és la que ara ha acabat desencadenant la donació que confirma que Tous mai va tenir cap intenció d’especular amb la seva col·lecció. “Mai vaig comprar res pensant que feia una inversió econòmica per obtenir-ne un benefici venent-les a posteriori, sinó que era més aviat perquè així ajudava els artistes a continuar produint i exhibint les seves obres.”\nLa d’art conceptual és només una de les seves col·leccions. En té d’altres que estan especialitzades en fotografia contemporània, art africà i còmic. Sense passar per alt una biblioteca amb 200.000 títols. Ahir es va limitar a dir que té “pensaments” sobre el destí, o els destins, d’aquests altres fons. A més, va subratllar que el fons d’art conceptual no està tancat: “Continuarà augmentant i tot vindrà cap aquí”, al Macba. Tous confia que el seu gest “serveixi perquè altres col·leccionistes s’animin a fer el mateix” que ha fet ell.\nDe moment, el Macba celebra la donació més important que ha rebut en el seu mig segle d’existència. Un trajecte que, per dotar-se d’una col·lecció d’obres, ha fet amb una fundació privada que s’ocupa de les adquisicions. La Col·lecció Tous serà de propietat pública, tot i que encara no s’ha decidit l’administració del consorci del museu (Ajuntament o Generalitat) que n’assumirà la titularitat. Segons fonts de la gerència, el Macba no té la consideració legal de museu d’utilitat pública, que sí que té, per exemple, el MNAC (i el Prado i el Reina Sofía), un requisit imprescindible per quedar exempt d’impostos en les donacions.\nEl Punt Avui. Girona 25-02-2020, Pàgina 36\nEl Punt Avui. Nacional 25-02-2020, Pàgina 24


Beques de Col·laboració de l'EPS. Curs 2013-14\n/Beques de Col·laboració de l'EPS. Curs 2013-14\nConvocatòria de 1 beca de col·laboració específica per la jornada World Wide Polytechnic School Meeting.\nConvocatòria de 8 beques de col·laboració específica per a la Jornada de Campus Oberts curs 2013-2014 de l'EPS.\nConvocatòria beca per a les activitats acadèmiques dirigides de suport al professorat de l'Escola Politècnica Superior UdL. Curs 2013-2014\nConvocatòria beca de col·laboració del projecte suport al programa de mobilitat IAESTE. Curs 2013-2014\nConvocatòria de beca de col·laboració específica: suport personal a persones amb necessitats especials de l'EPS 2013-2014\nConvocatòria de beca de col·laboració específica "Sistema automático de verificación de soluciones de programas informáticos como soporte al aprendizaje y autoevaluación"\nConvocatòria de 4 beques de col·laboració d'Assessorament i d'Informació per a la matriculació del curs 2013/2014 a l'Escola Politècnica Superior


La Tecnologia i Barcelona\nBlog q anirà comentant temes d'actualitat tecnològica desde una prespectiva catalana.\nPC9: Serveis informàtics a casa nostra!\nRecentment he tingut una molt bona experiència. Vaig entrar a Google i buscava serveis informàtics aprop de casa. Surfejant una mica vaig trobar PC9.cat (http://www.pc9.cat/) que al meu entendre ofereixen tot tipus de serveis tecnològics i perifèrics punters a uns preus molt bons. Són de Barcelona, i com abans de marxar de vacances necessitava un quants items tecnològics, vaig trobar molt còmode la idea de comprar a una botiga especialitzada sense sortir de casa. Les meves experiències anteriors comprant per internet em portaven a webs de dubtosa confiança, amb seu a la Xina o altres països poc coneguts per mi, sense algú més proper que em pogués assessorar.Així que després de remenar la seva web vaig encarregar-los un Tom Tom i una iPod Nano via email. Ràpidament em van confirmar la meva comanda i en pocs dies ja disfrutava dels dos productes. M'han semblat molt eficients i treballen amb tecnologia punta: Prova d'això és que seran dels primers de distribuir el iPhone d'Apple a Espanya. També toquen temes especialitzats com GPS o PC's especials per vaixells!La web encara està creixent però el negoci sembla cubrir un nou segment de mercat: Serveis Informàtics i productes tecnològics punters desde una prespectiva local. Us recomano pc9.cat! www.pc9.cat Publicat per\nbarcelona informatica serveis a domicili gps pda ipod apple samsung hp sony\nL'iPhone s'estrena amb èxit de vendes als Estats Units\nLa febre que ha desvetllat l'iPhone s'ha confirmat amb les primeres xifres de vendes als Estats Units. Tot i que ni les botigues ni la mateixa Apple han volgut aclarir quants terminals s'han ofert al públic, tot apunta que les vendes han estat espectaculars. La companyia nord-americana de telefonia AT&T ha explicat que el revolucionari mòbil es va esgotar en poques hores a les 162 botigues dels Estats Units que el van posar a la venda.Mark Siegel, un portaveu de AT&T, no ha especificat la quantitat inicial que va sortir a la venda, tot i que ha assegurat que "pràcticament totes les botigues en van esgotar les existències".L’iPhone és un revolucionari terminal intel·ligent que combina un iPod, navegador d'internet, pantalla tàctil, agenda i aplicacions mòbils. El producte es ven en dos models de 499 i 599 dòlars, que permeten emmagatzemar 4 i 8 gigabites de contingut, respectivament. La companyia telefònica que té els drets exclusius durant els pròxims cinc anys disposa de plans que oscil·len entre els 60 i 100 dòlars mensuals.Es desconeix quan el tindrem a Europa pero es calcula que serà entre la tardor i el Nadal.\nLa ciutat alemanya digitalitza 150.000 edificis en tres dimensionsNi Nova York, ni Washington ni cap de les principals ciutats nord-americanes; la reina del Google Earth, ara, és Dresden. Hi ha moltes altres ciutats en què, a través del Google Earth, és possible de veure reproduccions tridimensionals d'alguns dels edificis més emblemàtics i passejar-hi com si s'hi fes turisme, però el cas de Dresden, amb més de 150.000 edificis, és el més espectacular. Per gaudir-ne, només cal que us descarregueu aquest arxiu.Això sí, cal que tingueu el Google Earth instal·lat (és gratuït) però si encara no el teniu o no el voleu instal·lar, també podeu veure la reproducció de la ciutat en tres dimensions a través d'aquests vídeos. Entre els monuments o edificis emblemàtics que podreu veure hi ha el palau Zwinger o la Rathaus. (Font: Vilaweb)\nL'iPhone s'estrena amb èxit de vendes als Estats U...


El celler Can Descregut s’incorpora a CORPINNAT\nEl celler Can Descregut de Vilobí del Penedès és des d’aquest dimarts nou soci de CORPINNAT. Amb aquesta incorporació, ja són deu els cellers que integren la marca col·lectiva de vins escumosos des de la seva presentació, l’abril de 2018. La marca la integren actualment Gramona, Llopart, Nadal, Recaredo, Sabaté i Coca, Torelló, Huguet-Can Feixes, Júlia Bernet, Mas Candí i, des d’avui, Can Descregut. L’assemblea de socis de l’Associació de Viticultors i Elaboradors CORPINNAT-AVEC, titular la marca, va aprovar dilluns l’ingrés de Can Descregut i el celler de Vilobí ha registrat avui mateix la seva baixa del Consell Regulador de la DO Cava.\nDe fet, el celler va ser pioner en la recuperació d’una varietat històrica com és el xarel·lo vermell. Tota la producció del celler és 100% ecològica certificada i els vins tranquils, a més, s’elaboren seguint les tècniques de l’agricultura biodinàmica. Tant els seus vins tranquils com escumosos responen a criteris de mínima intervenció (llevats propis de la vinya, lleugera filtració, baixes dosis de sulfits…) “buscant expressar el caràcter dels sòls de Vilobí que aporten mineralitat per la presència rica en guixos”, ha assenyalat Arantxa de Cara.\nCan Descregut té avui al mercat dos vins escumosos que des d’avui són CORPINNAT: el Descregut Reserva 2017 i el Memòria 2012, un llarga criança de més de 70 mesos. A més, elabora diverses referències de vi tranquil amb les varietats xarel·lo, xarel·lo vermell, macabeu, sumoll i merlot. Marc Milà ha argumentat que la decisió d’entrar a CORPINNAT respon “a la voluntat de posar en valor l’esforç del procés d’elaboració, des de la vinya a l’ampolla, vinificant el 100% dels vins a la propietat”.


Unitat pel Canvi i Guanyem, contra la retirada de banderes a l'Ajuntament - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nDues de les quatre formacions que donen suport al govern local, Unitat pel Canvi i Guanyem, s’han mostrat contràries en les darreres hores a la retirada de les banderes espanyola i europea de l’Ajuntament.\nEn un missatge a Twitter, Unitat pel Canvi, referent dels comuns a Sabadell, es mostra en contra de la retirada de les banderes espanyoles i europea a l’edifici consistorial. Una decisió que “exclou” sensibilitats legítimes.\nEstem totalment en contra de treure la bandera espanyola i europea de l’Ajuntament de #Sabadell, un acció que exclou sensibilitats legítimes pic.twitter.com/8ytAbZUsrN\n— Unitat pel Canvi SBD (@UnitatxSBD) 27 de octubre de 2017\nUpC forma govern amb ERC i la Crida, a més de Guanyem, qui també s’ha manifestat sobre els fets.\nAquest govern de #Sabadell ni avui ni mai no ha decidit baixar cap bandera. I aquesta és la que ens importa més que mai #NiDUIni155 pic.twitter.com/kCAYmp9W6b — Guanyem Sabadell (@GuanyemSbd) 27 de octubre de 2017\nTant UpC com Guanyem per tant donen l’esquena a la decisió que s’ha pres aquest divendres a la tarda. En el cas de Guanyem, a més, s’explicita que la decisió no s’ha consensuat dins del govern.\nExigeixen que torni\nD’altra banda, les formacions constitucionalistes, PSC, Ciutadans i PP han exigit que les banderes tornin a onejar a Sabadell (més info: ‘Retirada la bandera espanyola‘).\nFoto portada: retirada de banderes, aquest divendres. Autor: David B.


Ens plagué de presentar un llibre extraordinàriament femení, si hi ha coses que ho siguin. ‘Brusquina d’instants’ és una obra poètica feta a tres (o a sis, com vulgueu) mans per Anna Rispau i Falgàs, Sílvia Romero i Olea, ambdues poetes, i Pilar Campmany i Piqué, pintora. Editorial Fonoll la publicà ara fa res, el maig de 2017, amb un pròleg de Carles Duarte i Montserrat, dins de la col·lecció de poesia Joan Duch. Les poetes «entreteixeixen els seus poemes en una conversa on apareix nítidament distingida la veu de cadascuna. Mentre els textos, més extensos, de Sílvia Romero ens expliquen històries, defineixen situacions i expressen sentiments que remeten a moments concrets, els d’Anna Rispau, més abstractes, sempre en forma de tankes, impulsats per la contenció formal, tenen una notòria vocació simbolista. » | Aparador de poesia\n← Aparador de poesia. Ricard Mirabete i Yscla, poeta santsenc pel qual sentim una gran predilecció, tornà al programa per a presentar ‘Esdeveniment’, el seu darrer llibre, que ara fa res, a les acaballes del 2017, publicà Tres i Quatre amb un pròleg de Vicenç Altaió. « (…) es tracta, encara més, de reactivar una provatura nova ―explicita el prologuista ― i de retornar la realitat a la ment». Que no se’ns faci escàpol el fet que el títol és el contenidor d’un altre títol: ‘Esdevenir ment’, tal com Altaió fa palès. Vol ser eixut i a fe de món que ho és.\nVIII Dia Mundial de la Poesia a Sant Vicenç de Montalt. Dotze poetes, una cantant i un músic per acordar música i poesia. Organitzat per la Biblioteca La Muntala i la Regidoria de Cultura. Diumenge dia 18 de març de 2018 al Teatre del Centre Cívic El Gorg a les 7 de la tarda. Es repartirà un llibret amb tots els poemes i cançons. Hi haurà cava per brindar per la poesia. →\nAbans d’ahir, dimecres dia 28 de febrer de 2018, férem el dos cents cinquanta-unè programa, el dissetè de la setena temporada. L’emetérem en directe, com sempre.\nAnna Rispau i Falgàs nasqué a Camallera el 5 d’agost de 1970, però ara mateix viu a L’Escala. Es llicencià en Medicina i Cirurgia i publicà diversos articles mèdics i exercí com a metgessa de família fins a l’any 2004, quan una malaltia renal la va fer fora. De llavors ençà s’aboca a la poesia, art que sempre l’havia atret. Va pel món amb aquest mocador de fer farcells. Un cas especial, és la col·laboració a quatre mans amb Montserrat Assens i Borda, amb qui ha obtingut diversos premis, com ara el Festa d’Elx 2016 de Poesia, gràcies al poemari El bes de la nit ―Bromera el publicà el març de 2017―. El 2013 obtingueren ambdues el Premi de Poesia Foment Martinenc pel poema Eròtica del tast. Entre l’obra publicada conjuntament posem de relleu 7 de versos, publicat per Editorial Verònica Cartonera, A l’altre costat de la pell, publicat per ARC, i Glops de nit, publicat el 2012 per Germania. A banda dels premis citats n’obtingué d’altres. El 2010 l’atorgat per l’Associació Cultural L’Aljama per Haikus, el 2011 el Grau Miró de tanka per Nafres de llum, i l’Homilies d’Organyà per El silenci de l’aigua. El 2012 obté el Premi Antoni Ferrer, d’Alcúdia de Crespins per Aiguamolls i Meteora publicà Ventall d’haikus, amb un pròleg de Carles Duarte i Montserrat. «Anna Rispau és una poeta d’una sensibilitat exquisida ―llegim―, una aquarel·lista del llenguatge que en treballa minuciosament, amb un detallisme delicat, la textura sonora, la capacitat d’evocació plàstica. A la seva paleta de paraules, hi llisquen els colors del mar, els volums del vent, les dimensions infinites i tanmateix efímeres del ponent.» L’any 2010 entra a formar part de l’Associació de Relataires en Català, on participa activament i aconsegueix que diversos contes i poemes seus siguin seleccionats per publicar-se en els reculls d’autoria compartida d’aquest entitat: Garbuix de contes, Tensant el vers i Criatures fantàstiques, tots ells editats per Meteora. L’any 1996, amb Maria Freixes, publica un conte solidari per a la Marató de TV3, dedicada, aquell any, al dolor crònic: Per què tenim dolor? Les plantes ens ajuden a entendre-ho.\nSílvia Romero i Olea és àries. Nasqué el 3 d’abril de 1962. neix a Barcelona el 1962. Llicenciada en Filologia Catalana. Narradora, sobretot autora de novel·les, però també poeta. També ha fet crítica literària. Va començar publicant contes infantils a la revista Tretzevents. Ha guanyat diversos premis literaris, entre els quals destaquen el Premi de Narrativa Sebastià Juan Arbó per Ànima Mesquina el 2004, que Columna publicà el 2006, el Premi Ramon Roca Boncompte per la novel·la Julia M el 2008, que Pagès publicà un any després, i, recentment, el 2013, el XVÈ Premi El Lector de l’Odissea per la novel·la El Plagi. El 2003 Cossetània publicà la novel·la negra Amor a sang freda. El 1986 fou guardonada amb el Marcel Sentís als Jocs Florals de Torroja del Priorat pel relat Lluny de mi. El 2005 obtingué el Joan Arús de novel·la de Castellar del Vallès per Taller literari. El 2006 fou premiat un projecte seu de novel·la a Lleida que Pagès publicà el 2008 amb el títol Isklander, la màgia dels llibres. El mateix any, el 2006, fou premiada amb el Grau Miró de relats hiperbreus per Turment i el Ramon Planes de narrativa breu de Sitges per Verbes. El 2007 l’Editorial Pati Blau la hi i obtingué per Vida social el premi al Concurs de narrativa de l’Associació de Veïns de Canyet de Badalona i per Emancipació el Premi Paraula de Narrativa Breu. El 2009 tornà a guanyar aquest últim premi amb el relat La juguesca. El 2010 obtingué, amb Alícia Gili, el Columna Jove per El camí del Bandama Vermell. El 2013 obté el XIXÈ Premi de Narrativa Ciutat de Manlleu per Foc grec, que publicà Tèmenos. El 2014 Proa publicà El Plagi. Amb A la colònia hidràulica i altres contes obtingué el 2016 el XXIVÈ Premi de Narrativa Vila de L’Ametlla de Mar, que fou publicat per Pagès. El 2018 publicarà L’esborrany i El jurament, amb què obtingué el Premi de Narrativa Blai Bellver. Quant a la poesia, el 2006 obtingué el Francisca Adrover de Poesia pel poema Renéixer. Col·laborà en el llibre solidari al voltant de la problemàtica dels nens soldat amb la publicació de Jocs de guerra. Cosa d’instants. Obtingué el Premi Francesc Badenes Dalmau de Poesia amb ABCdari poètic, que publicà Perifèric el 2016. Ha fet una incursió en el camp de la dramatúrgia amb l’obra de teatre Verí, obra finalista en el 8È Concurs literari Vila de Gràcia de Textos teatrals.\nPilar Campmany i Piqué, la il·lustradora del llibre, viu a Barcelona. Estudià Llengua Catalana a la Universitat de Barcelona i treballà al Consorci de Normalització Lingüística. Docent ara jubilada. No recorda, tot i que mira de fer-ho, l’instant en què va començar a seduir-li el dibuix i la pintura. Però sí que sap que no fou perquè assistís a l’Escola Massana o a tallers d’art. «Ve de molt més lluny, dels primers anys de la meva infantesa. » Es pregunta si va aparèixer o créixer la tarda en què al col·legi una monja li digués: «Pilar, deixa el ganxet i els brodats i posa’t a dibuixar; això és el que t’agrada.». Va fer-li cas: «Vaig començar a robar colors a l’arc de Sant Martí i a mirar amb els ulls del cor els traços, les textures i els colors; vaig permetre que els magentes m’incendiessin el cor, els maragdes m’oferissin paradisos gemats, i els canyelles i torrats em duguessin l’olor de la terra mullada…» Se sent cofoia que una passió esdevingués la seva professió i de dedicar-se a la docència més endavant. «Els llapis i els pinzells van ser el meu mitjà de vida durant molts anys», conclou.


Catalunya i Madrid ingressen gairebé el mateix per successions\nDÈFICIT EL PLA D'AJUST DEL GOVERN\nEls hereus de tercer grau paguen menys aquí\nSense la reforma prevista, els ingressos de Catalunya per successions i donacions serien de 413 milions el 2011. La xifra és un 9% més elevada que la de Madrid tot i que aquí hi ha un 17% més de població.\nÀLEX FONT MANTÉ Barcelona. Actualitzada el 23/03/2011 00:00\n260x366 Mas va prometre que l'impost de successions seria "igual o millor" que a Madrid. / PERE TORDERA Mas va prometre que l'impost de successions seria "igual o millor" que a Madrid. / PERE TORDERA\nEls ingressos de Catalunya i Madrid pels impostos de successions i donacions són molt similars tot i que existeix el mite que a la comunitat presidida per Esperanza Aguirre no es paga res per aquests tributs.\nDesprés de la reducció aplicada pel tripartit ara fa un any, la Generalitat de Catalunya preveia ingressar 413 milions d'euros per aquests dos impostos el 2011 (xifra que serà inferior després de la reforma anunciada per Artur Mas). Això representa només un 9% més que els 379 milions d'euros que preveu recaptar la Comunitat de Madrid aquest any, segons els pressupostos elaborats per Antonio Beteta, conseller d'Economia madrileny. Si aquestes dades es confirmen, els ingressos de Madrid per successions i donacions hauran augmentat un 16% entre 2010 i 2011, mentre que els de Catalunya hauran baixat un 32%.\nEn definitiva, si Catalunya no toqués els impostos de successions i donacions, els ingressos que recaptaria aquest any serien només un 9% superiors als de Madrid, tot i que la població catalana -amb 7,5 milions de persones- és un 17% més elevada.\nDes del departament d'Economia català argumenten que la clau d'aquesta similitud d'ingressos recau en els familiars de tercer i quart grau, protagonistes de la disputa entre CDC i Unió durant els últims dies. Mentre que Unió defensa que la supressió de l'impost de successions i donacions (tal com apareixia en l'últim programa electoral de CiU), Convergència és partidària de mantenir successions per a familiars de tercer grau o superior i de no tocar tampoc el de donacions.\nLes herències dels nebots\nLa clau és que a Catalunya els familiars de tercer grau (nebots) o superior no paguen l'impost de successions fins que els diners que rep cada hereu no supera els 50.000 euros. En canvi, a Madrid es paga a partir dels 8.000 euros heretats. Segons el Departament d'Economia, el més possible és que la majoria dels ingressos de Madrid per aquest tribut provinguin d'aquesta partida.\nÉs per aquest motiu, segurament, que Artur Mas deia abans-d'ahir que Catalunya tractarà "igual o millor que Madrid o el País Valencià" els contribuents de l'impost de successions. Si Catalunya elimina aquest tribut per als familiars de primer i segon grau (pares-fills i avis-néts) i manté les condicions actuals per als familiars de tercer i quart grau, serà veritat que les condicions aquí seran més beneficioses. Però no serà així en l'impost de donacions, que continuarà sent més baix a Madrid i al País Valencià.\nEn qualsevol cas, l'impost de donacions és molt menys important econòmicament que el de successions. El 2010, Catalunya va ingressar 609 milions d'euros entre els dos tributs. La gran majoria (552 milions, un 90%) correspon al de successions mentre que la resta (57 milions, un 10%) prové de l'impost de donacions.\nParal·lelament, segons alguns experts consultats, és possible que les condicions favorables de Madrid hagin atret alguns contribuents d'altres comunitats. A Madrid, l'impost de donacions -igual que el de successions- se situa a un nivell simbòlic de l'1%, però l'acumulació de persones que hi han comprat un pis per donar-lo al seus hereus sense haver de pagar gairebé impostos pot haver contribuït també a engreixar els ingressos de la Comunitat de Madrid.\nDe fet, la fuga de capitals ha estat un dels arguments més repetits per CiU darrerament a l'hora de justificar la supressió de l'impost de successions i donacions. El de donacions, però, s'ha quedat pel camí i, malgrat que era una promesa electoral, ara segurament s'acabarà mantenint.


CURS PASTIS UNICORN | Escribà Academy\nCURS PASTIS UNICORN\nAprèn a elaborar el pastís que està més de moda; el PASTÍS UNICORN! Prepara el pa de pessic i anivella, elabora tu mateix la crema amb la qual recobriràs el teu pastís amb un acabat perfecte i treballa en profunditat la decoració amb màniga pastissera a més d’elaborar les decoracions en pasta de sucre.\nUn curs 100% pràctic.\nCURS DE FLORS DE SUCRE II\nTaller de Flors en pasta de sucre\nAmb aquest curs descobriràs el sorprenent món de les flors de sucre de manera senzilla i efectiva.\nRealitzaràs un bouquet de flors precioses totalment personalitzat amb els colors que tu triïs.\nEl curs és totalment pràctic, on aprendràs a realitzar les següents flors, utilitzant pasta de flors: ROSES, FREESIAS, HORTENSIAS I CALA\n• Coneixerem els diferents calibres de filferros florals per a saber com utilitzar en relació de la flor a t...\nCURS AMERICAN BAKING (REPOSTERIA AMERICANA)\nAmb el curs AMERICAN BAKING de Mary-Rose Sánchez aprendràs cinc sorprenents receptes nord-americanes, adaptades al nostre paladar, ideals per a les teves taules dolces o celebracions.\nGaletes de pa de pessic de molla suau i lleugera, farcides d’una crema de formatge.\nDeliciosos rollitos de canyella amb un frosting de crema de formatge\nUn clàssic nord americà, la base que en anglès-americà es denomina peu crust porta un ingredient que no...\nTALLER DE FOTOGRAFIA GASTRONÒMICA I D’ESTIL\nAquest curs d’Ingrid Blacha, és el primer pas per a aprendre a crear escenes gastronòmiques i plasmar-les en una fotografia. Exercitar la mirada creativa, descobrir la bellesa en tot el que ens envolta i transmetre personalitat en totes les imatges que creem.\nUna jornada en la qual aprendrem a crear espais bonics a l’una que ben equilibrats estèticament, per a aconseguir unes fotografies plenes de vida, personalitat i que transmetin els valors que volem plasmar. Imatges perfectes, per a R...\nCURS DE PIRULETES EN CARAMEL ISOMALT\nVols donar aquest toc màgic a les teves taules dolces o pastissos? amb aquest curs de Mayte Rodríguez descobriràs el món del isomalt, en forma de piruleta.\n• Com aplicar color perquè quedi d’allò més espectacular.\n• A donar-li sabor perquè no sigui simplement sucre.\n• Utilitzaràs diversos colors en una mateixa decoració.\n• Diferents forma de decoració en una piruleta.\n• Realitzaràs piruletas amb i sense motlle.\n• Aplicacions de paper de sucr...\nCURS DE QUADRE DE FLORS EN CARAMEL ISOMALT\nT’agradaria fer decoracions artístiques en caramel? Aquest curs està basat en la tècnica del caramel tractat, específicament centrat en la tècnica d’estiratge.\nDeixa anar la teva creativitat de la mà de Mayte Rodríguez muntant el bouquet de flors de la manera o disposició que més t’agradi.\nAprendràs a fer flors, no flors específiques, si no a treballar el caramel de manera que es pugui utilitzar en qualsevol decoració.\nConeixeràs la matèria amb la qual t...


Cuatro aposta per omplir els dimecres d'intriga amb les sèries «Tyrant» i «Homeland» - Diari de Girona\nCuatro aposta per omplir els dimecres d'intriga amb les sèries «Tyrant» i «Homeland»\nAdam Ryner interpreta Barry Al-Fayeed en la sèrie «Tyrant». mediaset españa\nLes conspiracions, la tensió encoberta i els conflictes internacionals seran els protagonistes, durant aquest estiu, de la graella nocturna dels dimecres a Cuatro amb l'estrena de la sèrie Tyrant (22.35 h) i de la quarta temporada de Homeland (00.20 h). Creades i produïdes per Gideon Raff i Howard Gordon, dos dels noms més destacats de la ficció actual als Estats Units, ambdues sèries centren la seva trama en el Pròxim?Orient, tot i que des de dues perspectives clarament diferenciades.\nTyrant és l'última de les produccions d'aquesta dupla de ?guionistes de provada solvència en el gènere de l'espionatge i les intrigues polítiques de tall internacional. La ficció narra la història de Barry Al-Fayeed (Adam Ryner), un home de negocis fet a si mateix i hereu d'un fictici estat àrab emigrat als Estats Units des de la seva més tendra infància, i allunyat del seu país natal. Quan un esdeveniment familiar l'obliga a tornar al seu país, es deslliguen les conjures internes, d'acord amb les externes que han pres els carrers i les ciutats.\nTot seguit, els espectadors podran veure l'esperada quarta temporada de Homeland, amb una arrencada que tornarà a sumir l'audiència en la tensió i bogeria amb la qual sembla conviure en estranya harmonia l'agent especial de la CIA Carrie Mathison (Claire Danes). La seva recent maternitat s'ha convertit en el gran obstacle que la manté allunyada de la primera línia de combat, una situació desesperant per a una dona necessitada de l'acció cos a cos. Per a la seva desgràcia, una sèrie d'operacions encobertes sobre el Pakistan, destinades a afeblir el cap regional d'Estat Islàmic, han acabat amb desastrosos resultats per al seu equip. En aquests nous lliurament, l'ombra d'un traïdor tornar a sobrevolar els pensament de l'agent.


About: Midye dolma\nMidye dolma o midye dolması (en idioma turc, corresponen a "cholgas farcides" en català) és un plat pertanyent a la cuina turca. Midye dolma són musclos farcides amb "iç pilavı" un tipus de pilav fet amb arròs, panses de cassís, pinyons i diverses espècies. Juntament amb altres plats de cholgas i musclos, a la cuina turca es categoritzen entre els plats d'entrants o meze. A part de ser un variant de dolma, també se'l considera un plat de menjar de carrer.\nMidye dolma o midye dolması (en idioma turc, corresponen a "cholgas farcides" en català) és un plat pertanyent a la cuina turca. Midye dolma són musclos farcides amb "iç pilavı" un tipus de pilav fet amb arròs, panses de cassís, pinyons i diverses espècies. Juntament amb altres plats de cholgas i musclos, a la cuina turca es categoritzen entre els plats d'entrants o meze. A part de ser un variant de dolma, també se'l considera un plat de menjar de carrer. (ca)\nMidye dolma (ca)


TELEVISIÓ DE CATALUNYA, LA TELE DE QUI ? – LLUIS FUENTES\nTELEVISIÓ DE CATALUNYA, LA TELE DE QUI ?\nDate: Abril 19, 2012Author: lluisfa 0 Comentaris\nTV3, la teva. La tele de tots fòren dos dels eslogans més aclamats que difiniren en un moment molt assenyalat, un dels vaixells insígnies de tota una època a la nostra “santa terra pujoliana”.\nI és que l’aparició d’un mitjà de comunicació propi, autòcton, fet i creat a imatge i semblança d’una societat que clamava pel fet diferèncial, va significar la clau per obrir i implantar a foc, un sentiment i uns valors molt ben expressats des dels diferents àmbits de comunicació de l’esmentada corporació.\nEls i les catalanes vàrem compartir taula durant anys amb tota normalitat amb una manera de fer les notícies, d’exaltar les heroiques gestes pàtries, i d’anunciar els resultats electorals, des d’una nova vessant si més no curiosa.\nVet aquí però, que amb l’estratègia d’amor condicional que el President de la Generalitat ha signat amb el Partit Popular a Catalunya i més enllà, -aquella terra que des de fa molts anys no es menciona a la cadena-, ha significat la caiguda en desgràcia d’un model i un símbol, que semblava inquebrantable.\nElements tan intocables des del naixement de la cadena com parlar dels Paisos Catalans, mostrar el mapa únicament dels territoris de parla catalana obviant la resta del país, o el protagonisme televisiu de la tele de tots respecte la competència televisiva privada, semblan haver entrat en una profunda crisi, i son posats en dubte.\nL’últim d’aquests episodis, la notícia del cessament de la gran gurú mediàtica de l’expressió més catalanopatriòtica de la Catalunya audiovisual, Mònica Terribas, com a Directora de TV3 ha fet trontollar les bases socials, i els capitells de més d’un afamat personatge de la cultura catalana.\nEn temps de retallades socials, increments salarials, atacas als drets i deures socials de la ciutadania, imposició de contrareformes laborals agressives i salvatges i on ni la protesta pacífica ja hi te cabuda, els Lluís Llach de torn, perdin el temps clamant al cel per la injustícia comesa.\nM’agradaria veure persones tan rellavants com ell jutjant la nefasta política conservadora de banda i banda de la Plaça Sant Jaume i les seves accions que atempten contra tota responsabilitat social amb els seus ciutadans i ciutadanes.\nNo m’agrada el teu silenci…\nAnterior Previous post: PRESSUPOSTOS ESTIL EUROVEGAS\nSegüent Next post: HOMES IGUALITARIS


Els clàssics d’una clàssica que compleix 30 anys – El blog de l'Ajuntament de Tarragona\nParlem amb els atletes que han disputat totes les proves de la Mitja Marató Ciutat de Tarragona, que el 28 de novembre arribarà a la trentena edició\nTenen ganes de tornar a trepitjar l’asfalt a la seva ciutat. Són els corredors i corredores que, amb la seva implicació any rere any, han posat el seu gra de sorra per fer créixer la Mitja Marató + 10K “Ciutat de Tarragona”. Tots es coneixen entre ells; fins i tot alguns han forjat una amistat. No n’hi ha per a menys. Deu noms propis que marquen la història de la cursa: Quim Cardona, Marc Alemany, Jordi Ortega, Pere Ribas, Rubén Saiz, Rafael Sarrià, José Luis Sarrià, Joan Solé, Juana Adán i Paquita Giménez. Gairebé tots han competit en les 29 edicions que s’han disputat fins ara. La del pròxim 28 de novembre serà una cita especial per doble motiu: retorna al carrer després que el passat any no se celebrés a causa de la COVID-19 i, a la vegada, compleix trenta anys. A pocs dies de la data esperada, el blog de l’Ajuntament de Tarragona reuneix aquests protagonistes a l’estadi d’atletisme Natalia Rodríguez per a una sessió de fotografies i una conversa distesa —només no hi va poder assistir en Quim Cardona, resident a Barcelona, amb qui s’ha parlat telefònicament—.\nTots ells tenen clar que la seva participació en la Mitja de Tarragona és una cita gairebé obligada en el calendari. La implicació vers la seva ciutat i l’esdeveniment és total. A això cal afegir el seu esperit de constància i superació. El Joan té 73 anys i disputar la prova ho considera “quasi un deure”, mentre que el Rubén rememora que “amb 26 anys ni em passava pel cap fer quilòmetres només amb l’ajuda del meu cos i dedicar una gran part de la meva vida a l’esport”. El Jordi valora que “córrer totes les edicions és molt complicat d’aconseguir per les casuístiques que poden ocórrer en el teu dia a dia”. Per la seva banda, la Juana ha participat en catorze curses consecutives i enguany serà la quinzena. La Paquita hi corre des de 1998.\nRafael Sarrià rememora els inicis de la cursa com una prova “molt ben organitzada i més dura que la mitja actual”. Tot i això, es mostra orgullós d’aquella època, ja que va aconseguir la marca d’1 hora 17 segons i 35 centèsimes a la prova. “Em motiva sumar cada any una mitja més. De fet, és la meva meta anual per ajudar-me a mantenir la il·lusió de seguir corrent”, esplaia.\nD’esquerra a dreta, Paquita Giménez, Juana Adán, Rafael Sarrià, Pere Ribas, José Luis Sarrià, Marc Alemany, Joan Solé, Rubén Saiz i Jordi Ortega\n“Recordo la meva primera Mitja de Tarragona amb por”, explica la Paquita Giménez. Tot i això, a cap els faltava un ingredient comú: la il·lusió. El Joan Solé referma que “per fi vam poder córrer una mitja a la nostra ciutat, després d’anys demanant-ho” i que “tot i que el circuit no era massa bo, la il·lusió de l’organització era la mateixa que la nostra”.\nCoincidència amb els Jocs Olímpics de Barcelona\nL’estrena de la competició va coincidir amb els Jocs Olímpics de Barcelona de 1992. Un fet que encara els va convidar més a participar. “Amb 22 anys vaig considerar que tenia l’edat ideal per fer un tastet en mitges maratons” i va ser clau “que se’n celebrés una a Tarragona”. Molt ha plogut des d’aquella data, en un circuit que, segons Alemany, “ha canviat molt”, ja que “fins i tot corríem per la plaça de la Font i l’arribada va ser a la Rambla Nova”.\nPer Solé, la Mitja de Tarragona es va guanyar “el reconeixement dels corredors d’arreu de Catalunya”. Malgrat això, argumenta que “amb el trasllat de la sortida i l’arribada a Campclar s’ha perdut bona part dels atractius i existeix, al meu entendre, un perill que perdi l’interès de molts corredors i davalli la participació”. “Les primeres tenien un recorregut més bonic”, reitera Pere Ribas. Coincidint amb aquest sentiment, el Patronat Municipal d’Esports ja planteja per al 2022 un recorregut més proper a la costa.\nLa Mitja torna a ser aquest 2021 presencial, seguint totes les mesures sanitàries establertes, amb els dorsals exhaurits i la participació de prop de 1.500 atletes sumant els corredors dels 21 quilòmetres 97 metres i els de la prova dels 10 quilòmetres, estrenada l’any 2013. Després de l’experiència en format virtual de l’any passat, Tarragona s’omplirà novament de corredors i corredores. “Tinc ganes d’aconseguir el repte de les 30 edicions”, comenta José Luis Sarrià, qui afegeix que, als seus 66 anys, “ja no busco aconseguir una marca, sinó gaudir de cada moment del recorregut”. El fet de tornar a la rutina d’entrenaments per preparar la cursa també ha estat un valor positiu per molts d’ells. Una situació que, com al Marc, li ha jugat una mala passada i ha patit una lesió al bessó que “m’ha deixat dotze dies fora de joc”. “Arribo justet, però intentaré acabar la cursa com sigui, ni que tardi 2 hores o hagi d’arribar caminant”, diu. La Paquita reitera “les ganes” de Mitja, ja que “és com tornar a la normalitat”. A més, enguany acompanyarà el guia de dues hores.\nPaquita Giménez i Juana Adán\nA tots ells els encanta l’esport i el running en concret. Són amants de l’asfalt i alguns d’ells, també de la muntanya. La de Tarragona no és l’única mitja en la qual han competit, i, en molts casos, se’ls ha de sumar maratons i altres modalitats atlètiques. És el cas, per exemple, de Quim Cardona, qui ha fet disset maratons en diversos països i 70 mitges. “Ja he perdut el compte”, bromeja. Així mateix, Marc Alemany ha participat en curses emblemàtiques com les de Barcelona, París o Nova York, entre d’altres. En aquest sentit, José Luis Sarrià suma més de 150 mitges maratons durant aquests 30 anys. La Francisca Giménez tampoc es queda enrere, amb curses arreu d’Espanya i Europa i maratons com les de Vitòria, Sevilla o Hèlsinki.\nEl ‘running’, una moda?\n“M’agrada sortir en bicicleta i nedar, però si no surto a córrer és com si no entrenés del tot. Se m’ha convertit en una acció quotidiana”, comenta Rubén Saiz sobre el significat del running en la seva vida. Es tracta, tal com detalla Pere Ribas, “d’una forma de vida”. Per la Juana, “és la millor forma de desconnectar i estar en forma a la vegada”. De fet, té un “petit grup que sortim de forma habitual tots junts”. Quim Cardona afegeix el vessant social que comporta, ja que “he conegut molta gent i he fet amics amb què compartim aquesta afició”.\nMolts d’ells, titllen el running de “moda”. Tot i això, per Rubén Saiz, “fa anys que ha deixat de ser-ho” i argumenta que “amb la quantitat de propostes existents, hi ha espai per a tothom”. “Quan vam participar en la primera Mitja de Tarragona érem poques persones les que teníem aquesta afició”, rememora Marc Alemany. El tarragoní, però, pensa que “tant de bo totes les modes siguin tan positives i saludables com aquesta”. “La gent ha descobert els beneficis mentals i físics de fer esport”, afegeix Jordi Ortega. Una moda que, segons la Francisca, “si t’enganxa, t’hi quedes”.\nQuim Cardona finalitzant una edició recent de la Mitja Marató Ciutat de Tarragona.\nImatges: Josep Gallofré i cedida.\nEtiquetes: Joan Solé, Jordi Ortega, José Luis Sarrià, Juana Adán, Marc Alemany, Mitja Marató, Mitja Marató de Tarragona, Mitja de Tarragona, Paquita Giménez, Pere Ribas, Quim Cardona, Rafael Sarrià, Rubén Saiz, Running, Tarragona


La japonesa Osaka s'imposa a l'Open dels EUA\nOsaka conquereix el seu primer gran davant d'una lamentable Serena Williams\nLa japonesa de 20 anys, primera tennista nipona amb un Grand Slam, s'emporta 6-2 i 6-4\nLa nord-americana es va anar enfonsant en un enfrontament amb el jutge de cadira i parla de «sexisme»\nNueva York - Diumenge, 09/09/2018 - 14:15\nNEW YORK, NY - SEPTEMBER 08: Serena Williams of the United States argues with referee Brian Earley during her Women’s Singles finals match against Naomi Osaka of Japan on Day Thirteen of the 2018 US Open at the USTA Billie Jean King National Tennis Center on September 8, 2018 in the Flushing neighborhood of the Queens borough of New York City. Sarah Stier/Getty Images/AFP / Sarah Stier (AFP)\nEra el segle XX, el 1999 per ser més exactes, quan una jove jugadora negra de 18 anys va guanyar l’Open dels EUA. Era Serena Williams, la dona que en les gairebé dues dècades següents seria la força dominant del tennis. Ahir, als 36 anys, Williams es disposava a engrandir encara més la seva llegenda, a igualar amb el seu 24è gran el rècord de Margaret Court i segellar un retorn a la glòria un any després d’haver vorejat la mort per complicacions després de la seva maternitat. Molt al contrari, ha empetitit , aquesta llegenda.\nAixí que a la pista Arthur Ashe explotaven la força i el talent de Naomi Osaka, la tennista japonesa de 20 anys que fins dissabte era la jugadora número 20 del món, Williams ha ofert un lamentable espectacle de desesperació i falta de respecte a la seva jove i brillant rival, escalant fins al ridícul un enfrontament amb el jutge de cadira Carlos Ramos, devaluant el partit i deslluint la victòria inapel·lable per 6-2, 6-4 d’Osaka, campiona a la seva primera final de Grand Slam.\nPer a Osaka el somni de lluitar amb el seu ídol a Nova York es va tornar realitat i, tot i que educadament no vulgui parlar-ne públicament, també va ser un malson. I la japonesa (primera representant del país amb un gran, tant en tennis masculí com a femení) va arrencar de forma meravellosa. Va trencar dues vegades el servei a Serena i va salvar les dues boles de ‘break’ que va tenir en contra. I amb gran tennis i maduresa i fredor mental va arribar al 6-2.\nLa derrota de Serena\nEn el segon set va començar a escalar la derrota de Serena. En el segon joc, després d’una advertència per haver rebut missatges del seu entrenador, prohibits, Williams es va apropar al jutge de cadira, el portuguès Ramos. Ho va negar i li va dir: “Prefereixo perdre que fer trampes”. En el descans després del tercer joc, va tornar a conversar des de la cadira amb Ramos, insistint-li: “Mai he rebut una sanció per ‘coaching’. No ho faig”.\nDesprés de trencar en el quart joc a Osaka, Williams va perdre el servei següent, en quèl va cometre dues dobles faltes, i va estavellar furiosa la raqueta, cosa que li va valer una segona advertència i, amb això, la multa d’un punt. I quan ha vist el 0-15 al marcador, Williams ha tornat a incendiar-se. S’ha acostat a Ramos i ha insistit: “No he fet trampes en la meva vida”, “em deus una disculpa”, “tinc una filla i defenso el que és correcte. Tu no arbitraràs més quan jo sigui a la pista”.\nRes tenia ja marxa enrere. En un altre moment, Williams va anomenar “lladre i mentider” al jutge Ramos, que li va donar la tercera amonestació, aquesta vegada per “abús verbal”, que li va costar un joc de penalització a la nord-americana i va posar el marcador a 3-5. Quan Serena se’n va adonar va tornar cap a Ramos i va demanar parlar amb el responsable arbitral del torneig, que va sortir a la pista amb la supervisora del Grand Slam. “Això no és just”, va clamar, just abans de llançar l’acusació de sexisme. “Hi ha molts homes que han dit coses molt pitjors i no els sancionen perquè són homes. Això m’ho fan perquè soc dona”.\nEs va tornar a jugar, com en pràcticament tot el segon set en un Arthur Ashe on les esbroncades es van fer constants, amb molts dels 24.000 espectadors perdent-se els detalls del que estava passant però entregats a una eixordadora queixa sonora. I, tot i que va aconseguir mantenir el seu servei, aviat Osaka va segellar el 6-4 definitiu. En una hora i 19 minuts havia tocat el cel però les llàgrimes no van deixar de rodar per les seves galtes, ni tan sols quan va arribar la cerimònia d’entrega de premis. Va ser allà on Serena va tenir el primer gest generós amb ella, demanant el públic que deixés d’esbroncar i abraçant-la. Però la jove Osaka, que durant el partit havia demostrat la seva fortalesa mental, i havia aconseguit aïllar-se al tumultuós ambient i a la tensió entre Williams i Ramos i mantenir la concentració fins a guanyar, continuava plorant. Va refugiar la cara sota una visera. I el primer que va fer a l’adreçar-se al públic va ser demanar disculpes.\nEl que es va veure a Arthur Ashe va fer la llegenda de Williams petita i la seva actitud va deslluir el triomf d’una rival que havia sigut superior. Osaka, amb un brillant futur per davant i un xec de 3,8 milions de dòlars, es mereixia més, especialment d’una dona que idolatrava. I tot i que ara la jove que escalarà fins al lloc 7 en el rànquing ja és la seva pròpia estrella, amb un gran, la seva brillantor en el seu gran dia ha sigut eclipsada.\nA la roda de premsa Serena va insistir en les seves acusacions de sexisme, que han calat entre molts als EUA, com van demostrar missatges a les xarxes socials donant validesa a aquests arguments (tot i que Ramos no va haver de sancionar l’altra dona que jugava el partit). Hi ha hagut mitjans que han assenyalat al jutge de cadira com a responsable del trist espectacle. I també ho ha fet l’entrenador de Williams, Pat Mouratoglou. Aquest, contrari al que va dir i va reiterar Serena, va reconèixer que sí que li havia donat indicacions, però també va argumentar que tothom ho fa i va dir que no feia falta la sanció.


Projectes Contract - Espaicarre\nEn un projecte innovador i exigent, es requereix una gran capacitat tècnica per resoldre els detalls constructius de l’encàrrec, gran capacitat industrial per fabricar-lo amb la qualitat i agilitat necessàries i una instal·lació ràpida que no malmeti la qualitat produïda, coordinada amb anterioritat al projecte.\nCARRÉ facilita solucions pròpies de disseny, qualitatives i funcionals, o bé les necessitats concretes de la propietat, a través d’una estreta col·laboració amb l’arquitecte, constructor o interiorista. L’experiència adquirida en la realització de projectes complets ha desenvolupat la seva eficiència de producció i servei, que aporta una alta percepció de la imatge de les instal·lacions finals.\nPROJECTES CONTRACT REALITZATS PER CARRÉ\nDissenyat per l’internacionalment reconegut arquitecte Ricardo Bofill, l’Hotel W és un dels hotels més espectaculars de la ciutat de Barcelona. Situat a primera línia de mar, és popularment conegut com a Hotel Vela per la seva singular silueta.\nTreball realitzat: portes i armaris model Flat, acabats en lacat blanc. Tapetes enrasades amb el mur, entrega per mitjà de perfil metàl·lic. Numeració de les habitacions retroil·luminada encastada en la tapeta lateral.\nInteriorista: Marta Vilallonga i Bofill.\nTreball realitzat: portes i armaris.\nHOTEL PULLMAN SKYPPER\nDe disseny lleuger i contemporani, l’Hotel Pullman Skipper se situa al bell mig del Port Olímpic de la ciutat de Barcelona. Amb les seves 230 luxoses habitacions, equipades a la recerca del màxim comfort, i els seus amplis espais comuns, l’hotel s’emmarca en un meravellós entorn mediterrani.\nArquitectes: Edgar Ferusic i Antoni Giralt.\nInteriorista: Lidia Manuseva.\nTreball realitzat: portes, armaris, revestiments i mobiliari.\nL’edifici ME Barcelona forma ja part de l’skyline d’aquesta ciutat d’avantguarda. Presenta 30 plantes i 259 habitacions i suites, totes elles amb magnífiques vistes. L’enfoc minimalista del disseny Perrault i l’ús de tecnologies netes i de línies fines és quelcom que distingueix aquest hotel dels edificis moderns i voluminosos més típics de Barcelona.\nHOTEL GRAN DÓMINE\nEl Gran Hotel Dómine BIlbao, situat davant del Museu Guggenheim, expressa un concepte contemporani que evita l’ostentació i convida a gaudir. El projecte ofereix un espai que conté una selecció de mobiliari que representa allò més emblemàtic del disseny del segle XX. La seva singularitat rau en l’aplicació d’un concepte de disseny integral, de gran coherència formal, dut a terme per Xavier Mariscal i Fernando Salas. Un projecte concebut com a un tot harmònic, fabricat i instal·lat de manera global i homogènia.\nArquitecte: Iñaki Aurrekoetxea.\nInterioristes: Xavier Mariscal i Fernando Salas.\nArquitectes: Dominique Perrault.


XAREL·10: 110.- La fitxa del video-club\nsi el que volia la propietaria era escriure el nom, i ja havia entés que era una n, no li calia saber res mes no?\nKIKA: Exactament, si ja havia entés la N no necessitava preguntar res.\nPer cert us ofereixo un apunt de cultura general, que mai no fa nosa: Que surti en Charles Ginsberg en un enigma de vídeo-clubs no és casual, aquest senyor junt a en Ray Dolby inventaren l'any 1956 la cinta de vídeo.\nCas real: a mi una vegada una persona em va dir: "Q" de Formatge.\nSuposo que pel costum de dir Q de Queso.


Cicle de Jornades Perspectives Crítiques i Feministes en la Investigació i Intervenció Psicosocial - Ca la Dona, un espai de dones i per a dones\n25N Manifest “Contra la Violència i la Indiferència: Subversió i Autodefensa Feminista”\nMANIFESTACIÓ 25 DE NOVEMBRE DEL 2014: TROBADA A RAMBLA CANALETES 19H 25 de Novembre 2014 Dia internacional de la No...\n21/09::. Curs: Violències masclistes en espais públics, oci i lúdics\nComença el nou curs amb aquesta formació gratuïta que impartiran les companyes de la Comissió de Violència: Carla Vall,...\n29/11 Marxa Mundial de la Dignitat: totes les lluites al carrer!\nDes de la Marxa Mundial de Dones us convoquem a la Marxa Mundial de la Dignitat que tindrà lloc...\nManifest 8M 2013 bcn: Contra l’ofensiva Patriarcal i Capitalista, Desobediència feminista!!\nCONTRA L'OFENSIVA PATRIARCAL I CAPITALISTA Desobediència feminista!! Nosaltres, dones diverses i compromeses, ocupem juntes novament els carrers en aquest dia tant...\nComunicat de la Marxa Mundial de les Dones12/01:: Xerrada Acció Ecològica a Barcelona


El Llista té acord total amb Oruste i Creus per la pròxima temporada | Lleida.com\nAmb l’OK Lliga arribant al final, l’ICG Software Lleida, que avui visita la pista del Liceo (12.30), va planificant la plantilla 2018-2019, que podria estar tancada fins i tot abans d’acabar la temporada. El tècnic Albert Folguera ha apostat per la continuïtat de tots els seus integrants, amb l’única novetat del fitxatge de Maximiliano Oruste, que arribarà per suplir la marxa ja coneguda de Darío Giménez. El club té un acord tancat amb l’argentí de l’Alcoi, actualment el tercer màxim golejador de l’OK Lliga, només pendent de la firma del contracte.\nEl club ja ha arribat a un acord per renovar Joan Cañellas, César Candanedo i els germans Lluís i Andreu Tomàs, i quedava pendent la continuïtat de Jordi Creus. El reusenc vol continuar i Folguera el vol a la seua plantilla. “Si depèn de mi, Xixi continuarà, però no crec que hi hagi cap problema perquè segueixi un any més amb nosaltres”, va apuntar el tècnic, que seguirà comptant amb els serveis del jugador del planter Albert Mola i dels francesos Roberto i Bruno di Benedetto, que tenen un any més de contracte.\nFolguera, en canvi, va obrir la porta a la cessió de Deri Mataix, que aquest any no ha tingut gaire protagonisme. “Necessita jugar minuts i gairebé segur que anirà cedit”, va apuntar el tècnic. El jugador ja ha rebut ofertes d’equips de l’OK Lliga i de Primera Nacional, encara que no es descarta que continuï si el Juneda-Lleida aconsegueix l’ascens a l’avantsala de la màxima categoria.\nPel que fa al partit d’avui a la pista del Liceo, en el qual cap dels dos s’hi juga res, els llistats intentaran defensar la cinquena posició, encara que Folguera reconeix que arriben amb el dipòsit en reserva. “Ens està costant molt entrenar-nos. Després de tot el que hem viscut estem una mica saturats i amb ganes que acabi la temporada, però partits com els de demà – per avui– motiven per estar davant de grans rivals”, va assegurar el tècnic llistat.\nL’ICG fa història en ser el primer club de Lleida que guanya una competició europea\nAlbert Folguera: “Per estar a dalt s’ha de guanyar els de baix”\nL'ICG signa una golejada per a la història i vol jugar a Europa


El Palau Baró de Quadras obre les seves portes per la Mercè - Actualitat - Institut Ramon Llull – Llengua i cultura catalanes\nEl Palau Baró de Quadras obre les seves portes per la Mercè\nArquit. i disseny. Barcelona, 24/09/2016\nLa seu de l'Institut Ramon Llull obrirà un dissabte al mes a partir del dissabte 24 de setembre. Situat a mig camí entre la Pedrera i la Casa de les Punxes, el Palau Baró de Quadras és una de les joies del modernisme de la ciutat de Barcelona, està catalogat com a Monument Històric Artístic d’Interès Nacional des de l’any 1976 i és un referent del modernisme barceloní.\nEl Palau Baró de Quadras, seu de l'Institut Ramon Llull\nPer a celebrar les Festes de la Mercè, el dimecres 21 de setembre (a les 11h, 12h, 13h i 18h) i el dissabte 24 de setembre (a les 10 h, 11 h, 12 h i a les 13 h) s'obriran les portes del Palau Baró de Quadras per al públic general en visita guiada.\nAmb l'objectiu de fer més accesible aquesta joia modernista, la seu de l'IRL començarà a obrir un dissabte al mes. Durant el proper trimestre, l'edifici de Puig i Cadafalch es podrà visitar els dissabtes 24 setembre, 15 octubre i 19 novembre. El públic podrà triar fer les visites en català (a les 10 h i les 12 h) o en castellà (a les 11 h i les 13 h).\nSota la gestió de l’empresa Cases Singulars, el Palau Baró de Quadras també es pot conèixer cada dimecres al matí per a visites individuals i qualsevol dia de dilluns a divendres amb reserva prèvia.\nDurant el recorregut, qui s'apropi podrà conèixer el vestíbul, les dues façanes i la planta noble. La visita, realitzada per guies especialitzades, té una durada de 45 minuts i està disponible en 3 idiomes: anglès a les 11h, català a les 12h i castellà a les 13 hores.


Vallabús - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCtra. a Vic, km 28 camí a mà esquerra, a 500 m.\nVallabús és una masia situada en el terme municipal de Moià, a la comarca catalana del Moianès. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nEstà situada a prop i a llevant de Moià, al nord de la carretera N-141c i de l'extrem de ponent del Polígon industrial Pla Romaní. És a la dreta del torrent de les Graus, a prop i a llevant del Pont de les Graus.\nÉs una casa quadrada, de dimensions reduïdes, amb teulada de dos vents, asimètrics, amb el carener perpendicular a la façana principal. Consta de planta baixa i pis. Al cantó de tramuntana té coberts i annexos per arreus i bestiar. Les finestres són adovellades. La construcció és de pedra, amb arrebossat molt deteriorat.\nAquesta estructura és la de la típica masoveria de segon o tercer ordre. No és freqüent trobar cases tan petites a l'àrea del Moianès; més aviat es podria relacionar amb les cases de carboners de les Guilleries. Data del segle xviii, i no ha sofert transformacions que modifiquin la seva estructura.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Vallabús\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 «Vallabús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].\nVallabús en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Vallabús&oldid=28904446»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 des 2021 a les 00:35.


Veterans som tots!: Victòria amb patiment!\nEl Grup Excursionista i Esportiu de Girona, conegut popularment com el G.E.i E.G., no ha vingut, precisament, a passejar-se a Calafell aquesta nit. Ha estat un rival difícil de batre i el Vallès Calafell CP ha suat tinta per poder superar-lo. El resultat final de 3-2 demostra la igualtat que hi ha hagut sobre la pista.\nPel G.E.i E.G. han jugat David Tulsa (porter), Francesc Omedes, Lluís Rovira, Ramon Vila, Xavier Hugas, Joaquim Farro i Tomàs Sobrequés.\nPle Vallès Calafell CP David Tutusaus "Tutus" (porter), Eugeni Collado, J.A. Espinosa "Epi", Josep Rion, "Mc Gregor" Ponce (cinc inicial), "Pitu" Olaya, J.L. Cachinero "Cachi", Joan Tutusaus "Tutus", Ramon Ferré i Josep Maria Hernàndez (porter).\nAvui tornava el "Tutus" a la porteria, després de dos partits on havia sigut baixa. Ha encaixat un gol que se li ha colat, després de rebotar a l'stick, però ha parat molts xuts dels gironins. ha tingut un bon retorn, amb molta feina ben resolta. A més, estrenava proteccions!\nEl Vallès Calafell CP ha notat força les baixes per rotació de Javi Luna i Jordi Canyelles "Canyi". També s'ha notat que no hi era el Perín!\nI el Rivi també s'ha trobat a faltar sobre la pista... La mort de Whitney Houston ens havia deixat glaçats i hem arrencat el partit una mica freds i adormits.\nEl Vallès Calafell CP s'ha avançat amb un gol d'Eugeni Collado, al rematar una pilota a mitja alçada dins de l'àrea. després d'una passada de Josep Rion. El G.E.i E.G. no s'ha donat per vençut i ha tingut moltes ocasions, sobretot al contracop.\nEl "Cachi", darrer MVP, ho ha intentat força, especialment, a la segona part del partit, on ha estat a punt de marcar en dues ocasions. L'equip estava espès i no trobava el joc idoni en atac. En defensa es feia aigües per tot arreu. No ha estat un bon partit dels calafellencs, en general.\nEl G.E.i E.G. ha aconseguit empatar a un gol, deprés d'un xut que ha rebotat a l'stick del porter del Calafell, passant per sobre seu i colant-se dins la porteria. L'empat al marcador ha durat bastants minuts.\nPerò, un desajust de la defensa en quadre dels gironins, ha deixat sol al "Tutus", qui, després d'una passada de Ramon Ferré, completament sol, ha donat mitja volta i ha engaltat un xut per l'escaire, impressionant! Amb el 2-1 s'ha arribat al descans.\nDes de la banqueta s'ha patit força, tot i que han jugat molts minuts els jugadors no habituals. Avui era un partit per fer rotacions i, tot i el patiment, s'ha pogut guanyar. Hi havia molts davanters en l'alineació i s'ha perdut consistència defensiva, fruit d'això. Però som els què som i hem de jugar tots!\nEl "Pitu" ha fet un bon partit, tot i que no ha encertat en la rematada final. No li han arribat masses pilotes, per poder engaltar a l'àrea, tot i que els companys el buscaven.\nEl Ramon ha donat consistència defensiva a l'equip, amb pocs defenses, aguantant els contracops de l'equip rival. Dos xuts de Xavier Hugas li han fet dos morats, un a cada cama. Dormirà calent!\nEl porter del G.E.i E.G. ha parat molt, tot i que la major part dels xuts del Calafell eren de lluny. En els gols, no ha pogut fer res. Ha parat un penal a manca de segons per acabar, sense cap dubte, el millor de l'equip rival.\n"Mc Gregor" ha fet un partit de molta lluita, avui en tasques més defensives, on l'equip anava curt. Ha sortit al cinc inicial i ha causat bones sensacions. Josep Rion ha fallat una falta directa que podia haver donat tranquilitat a l'equip local.\nDarrera, tot sol en moltes ocasions, el Ramon repartint el joc. Amb l'stick trencat ha fet un bon partit i no ha perdut pilotes en les passades a companys.\nAbans de la mitja part, un temps mort demanat pel Vallès Calafell Cp per posar ordre. Feia falta molta aigua!\nJavi Luna, avui fora de la pista, donava instruccions en el temps mort. S'havia d'aprofitar la seva intel·ligència i visió de joc, avui que no estava en pista.\nJosep Maria Hernàndez, no estrenava res, encara, ha tingut una bona actuació. En molts cops, estava absolutament venut per la defensa i les seves intervencions brillants han evitat els gols dels visitants.\nRion i Epi en atac, els dos pichichis de l'equip, ho han provat de totes maneres, però no han aconseguit foradar el marc rival, ben defensat pel porter del G.E.i E.G.\nPerò, el Ramon, per fi!, ha fet un gol. És el segon que marca a la lliga, el primer va ser a Valldoreix i de rebot. Aquest cop, un contracop arrencant des de la seva pròpia àrea, l'ha culminat amb un fort xut creuat que ha superat el defensa i el porter gironins. Imparable! 3-1 al marcador i, semblava, que podrien arribar alguns més.\nNo obstant, el G.E.i E.G. no ha baixat els braços en cap moment i seguia fent perillosos contracops.\nEn un penal a l'àrea del Calafell ha aconseguit reduir el desavantatge en el marcador, posant el definitiu 3-2. Ha tingut, a més, una falta directa a tres minuts del final que li podia haver donat l'empat. Josep Maria Hernàndez ha salvat els tres punts pel Vallès Calafell CP, que ha patit molt en els últims minuts.\nLa diferència ha estat que l'equip local ha sabut jugar els minuts últims, aprofitant el temps corregut del marcador i demostrant que hem après a ser veterans! El CT Barcino i el CP Vilanova B ens n'han ensenyat força de com es fa!\nEl Vallès Calafell CP ha seguit intentant aconseguir el gol de la tranquilitat, però aquest no ha arribat.\nEn els últims cinc segons, Eugeni Collado ha fallat un penal. O, millor dit, l'ha aturat el porter del G.E.i E.G. que ha fet patir de valent el Vallès Calafell CP. Ja advertíem que seria un partit complicat, ja que els gironins no acostumen a encaixar gaires gols i mereixen estar més amunt a la classificació del què estan.\nAl final, satisfacció pels dos equips per haver disputat un partit renyit i interessant, amb emoció fins el final.\nEl més positiu... els tres punts al sarró!\nPublicado por Ramon Ferré en 3:40\nEtiquetas: a casa, GEiEG, partits


El ple declara Mataró ciutat lliure de paradisos fiscals | Mataró Ràdio\nEl ple declara Mataró ciutat lliure de paradisos fiscals\nDv, 04/03/2016 - 12:27\nMataró, primera ciutat en declarar-se ciutat lliure de paradisos fiscals. El ple va aprovar una moció presentada per ICV-EUiA amb el suport de tots els grups excepte Ciutadans perquè Mataró no contracti empreses que facin servir paradisos fiscals en la seva activitat. Aquesta proposta és una iniciativa de la Plataforma per una fiscalitat justa, ambiental i solidària i, amb la seva aprovació, la ciutat s’ha compromès a fer els passos necessaris per assegurar que els concursos públics afavoreixin les empreses que tenen conductes fiscals responsables.\nDes del govern, el regidor de Serveis Centrals, Juan Carlos Jerez, va mostrar el seu compromís a posar “granets de sorra” per lluitar contra el frau fiscal i contra les pràctiques contràries a la responsabilitat social. En aquest sentit, va dir que proposarien la introducció d’aquesta clàusula en el moment en que es debati el nou codi ètic que vol elaborar l’Ajuntament per garantir el bon govern i el seu compromís amb la transparència i la responsabilitat social.\nTots els partits excepte Ciutadans van votar a favor de la proposta d’ICV-EUiA. Juan Carlos Ferrando va justificar el seu vot contrari perquè entén que crear limitacions a l’accés a la licitació de les empreses no correspon a l’àmbit municipal.


Apartament luxós a cara sud amb vistes, INVICO Andorra\nApartament luxós de 3 habitacions amb jardí.\nDescriptionApartament luxós amb jardí, orientat cara sud i amb vistes exclusives de tota la vall de La Massana.\nAquesta propietat està situada en una zona molt tranquil·la i privada de La Massana. La seva bona orientació proporciona sol durant la major part del dia i unes vistes impressionants sobre la vall. Aquest luxós apartament consta de 3 habitacions dobles molt àmplies;té 3 banys, un dels quals amb molt d’espai; amb dutxa separada i banyera d’hidromassatge doble al costat d’una finestra privada, un lloc ideal per descansar durant les postes de sol.\nL’apartament està situat en una de les Urbanitzacions més exclusives d’Andorra, amb la millor orientació i privacitat.\nEl saló és molt ampli i rep la llum natural des de les finestres panoràmiques, les quals són portes corredisses que donen accés a una terrassa i un jardí amb protecció natural que ofereix privacitat, però no evita la claror ni les vistes a la Massana. El saló té una llar de foc tancada amb convertidor de calor i la seva il·luminació secundària crea un ambient molt íntim i càlid. La cuina és àmplia, amb un munt d’espai per treballar-hi així com molts armaris i rebost per emmagatzemar aliments.\nEl mercat immobiliari d’Andorra ofereix poques propietats d’aquest calibre, ja que són difícils de trobar. Aquesta propietat és per persones que busquen un estil de vida luxós, còmode i d’alta qualitat dins el país. Malauradament, hi ha pocs complexos moderns que poden oferir les comoditats que aquesta propietat té, per tant, sigui per a ús familiar o individual, o una mirada a les futures inversions al Principat d’Andorra, aquesta casa és la inversió ideal en el mercat actual, ja que ofereix comoditats de prestigi, seguretat i una inversió de futur assegurada.\nL’apartament es ven amb dues places d’aparcament, un dels quals és un box tancat i l’altra plaça és coberta però comunitària, supervisada per càmeres de seguretat.\nCaracterístiques Armaris encastatsBanyera d'hidromassatgeCalefacció centralCuina elèctricaGespaJardíLlar de focOrientació sudPàrquing cobertTerrassa llargaVeïnat tranquilVistes Compartir la propietat Share\nLeave a Reply Cancel reply\tYour email address will not be published. Required fields are marked *Comment Name * Email * Website Propietats similars Àtic dúplex orientat cara sud amb jardí privat\n€695.000 €En venda Area\n264 + 72m²\nModern i espaiós xalet amb acabats de disseny.\n€1.045.000En venda Area\n€220.000En venda Area


BarcelonaLa consellera de Justícia i exadvocada de l'Estat, Pilar Fernández Bozal, ha opinat aquest dimecres sobre la suposada il·legalitat d'un referèndum unilateral d'independència de Catalunya, i ha considerat que "és molt important demostrar 'auctoritas' més que 'potestas'", en referència al fet que a vegades ha de prevaldre l'autoritat moral per sobre de la legalitat pura i dura. Segons la consellera, no només es pot esgrimir "el pes de la llei", sinó també de "voluntats polítiques", ja que ara mateix "pesen més les obligacions morals que les legals, almenys d'entrada". "Moltes vegades l'aritmètica i la 'potestas' porten a unes conclusions, però és important tenir arguments que no siguin només la 'potestas'".\nBozal considera que ara no té sentit parlar de la legalitat del referèndum, perquè encara s'està debatent a nivell polític. El procés s'està iniciant, i, segons ella, les dues bandes l'han de gestionar de manera "raonable". Tot i així, ha demanat que s'escolti a les persones que consideren que tenen propostes autoritzades i fetes amb sentiment.\nD'altra banda, Bozal també ha considerat que el recàrrec de 24 milions d'euros que l'Estat vol cobrar a la Generalitat pel retard en el pagament de la Seguretat Social s'hauria de flexibilitzar, perquè aplicar estrictament la legalitat en temps complicats de crisi pot portar les administracions a tenir encara més dificultats. S'ha preguntat si una "aplicació quadriculada" de la normativa és raonable, i ha demanat que es tingui en compte els moments difícils actuals. Com a exemple d'algunes contradiccions ha explicat que l'augment de l'IVA farà reduir l'estalvi que ha fet la conselleria durant el 2012, perquè s'hauran de gastar més diners en alguns serveis.\nPilar Fernández Bozal justícia canvi de cicle


Programa d’activitats d’estiu a la Piscina de Roses – Guia de Roses\nHome ROSES ESPORTS Programa d’activitats d’estiu a la Piscina de Roses\nUn any més, la Piscina Municipal de Roses presenta el seu programa d’activitats d’estiu que tindran lloc entre l’1 de juliol i el 31 d’agost, que inclou 3 propostes diferents: els cursos intensius de natació per a totes les edats, el campus Summer Camp per a nens i nenes de P5 a 1r d’ESO i el pack fitness de condicionament físic i salut. Les inscripcions dels cursos de natació i del Summer Camp s’obriran per a abonats i participants de cursos actuals el 3 de maig i per al públic general el 6 de maig.\nEls cursos de natació estan pensats per a totes les edats i nivells, des dels programes de nadons fins als grups d’adults. Els cursos d’educació infantil i primària, i els de joves són intensius i es realitzaran de dilluns a divendres en franges de tarda. La periodicitat d’aquests cursos és mensual i cada participant es podrà inscriure el juliol i/o l’agost.\nEl Summer Camp és un campus d’estiu basat en cinc eixos: l’activitat esportiva (pàdel, tennis…), les activitats aquàtiques, l’anglès, la diversió i l’educació en valors. S’adreça a nens i nenes de P5 d’educació infantil a 1r d’ESO (curs 2020/2021). Es faran grups segons l’edat i es programa de dilluns a divendres i de 8.45 a 13.30 h, amb servei de menjador opcional. A més, els dimecres estaran plens de sorpreses amb sortides i activitats lúdiques. Tot plegat es realitzarà a les instal·lacions de la Piscina Municipal i del Club Tennis Roses, amb monitors qualificats i amb la coordinació acadèmica i el professorat de Prestige Idiomes per a les sessions d’anglès.\nEl Pack Fitness presentarà aquesta temporada d’estiu una seixantena de sessions a la setmana de condicionament físic i salut, com ara spinning, aiguagim, pilates, zumba, tonificació, strong, TRX… A començaments la Piscina presentarà la graella d’estiu amb totes les activitats programades a la seva web piscinaroses.cat.\nLes inscripcions generals per als cursos de natació i el Summer Camp s’inicien el dia 6 de maig, mentre que el dia 3 s’obriran per als abonats de la Piscina i participants actuals dels cursos. Els abonats podran gaudir també de descomptes d’un 30% de la tarifa dels cursos de natació i un 15% del Summer Camp, mentre que les persones participants als cursos 20/21, germans, famílies nombroses i monoparentals, disposaran d’un 15% de descompte en el preu del Summer Camp.\nPodeu consultar tota la informació d’aquestes activitats a la web www.piscinaroses.cat.\ntags: Piscina de Roses Piscina Municipal de ROses\nprevious La Piscina Municipal de Roses reobre el proper dilluns 8 de febrer\nnext Lliurament de diplomes als nens i nenes participants a les escoles esportives municipals\nNou canal de comunicació Piulapp de la Piscina de Roses


István Szabó - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n18 febrer 1938 (84 anys)\nUniversitat de Teatre i Cinematografia de Budapest (–1961)\ndirector de cinema, actor de cinema, guionista, escriptor, prosista\n(2007) Màster en cinema hongarès\n(2005) Medalla Puixkin\n(2001) Premi Hazám\n(1999) Premi del Cinema Europeu al millor guionista, per l'obra Sunshine\n(1998) Placa commemorativa Kölcsey\n(1994) Medalla Goethe\n(1992) Premi del Cinema Europeu al millor guionista, per l'obra Édes Emma, drága Böbe\n(1992) Gran Premi del Jurat de la Berlinale, per l'obra Édes Emma, drága Böbe\n(1986) BAFTA a la millor pel·lícula, per l'obra Oberst Redl\n(1985) Premi del Jurat del Festival de Cannes, per l'obra Oberst Redl\n(1985) Premi d'Hongria pels artistes excepcionals\n(1982) David di Donatello, per l'obra Mephisto\n(1982) Artista Meritori d'Hongria\n(1982) Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa, per l'obra Mephisto\n(1981) Premi al millor guió del Festival de Cannes, per l'obra Mephisto\n(1980) Os de Plata a la millor direcció, per l'obra Bizalom\n(1967) Premi Béla Balázs\nIstván Szabó [ˈiʃtvaːn 'sɒboː] (Budapest, 18 de febrer de 1938) és un director de cinema hongarès.\nIstván Szabó és fill d'un matrimoni jueu format pel metge István Szabó i la seva esposa Maria. La família va poder sobreviure l'holocaust gràcies a amics que els van saber mantenir ben amagats.\nDurant els anys 1960 i 1970 el peculiar cinema de Szabó va explorar en general les experiències de la seva pròpia generació i de la història recent d'Hongria, tot guanyant popularitat al seu país. Pertanyen a aquest període pel·lícules com per exemple Apa (El pare, 1966), Szerelmesfilm (Una pel·lícula d'amor, 1970) o Tűzoltó utca (El carrer dels bombers 25, 1973).\nNo és fins al 1980 quan Szabó va aconseguir el seu primer reconeixement internacional i, amb la seva pel·lícula Bizalom, va guanyar l'Os de Plata a la millor direcció de la 30a edició de la Berlinale. Al mateix any, amb la pel·lícula Der Grüne Vogel (L'ocell verd), protagonitzada per l'actriu alemanya Hannelore Elsner, Szabó aconseguia produir la seva primera pel·lícula amb capital estranger.\nEl providencial finançament alemany del seu cinema li aportaria més endavant èxits com la seva aclamada i premiada triologia Mephisto (1981), Oberst Redl (Coronel Redl, 1985) i Hanussen (1988), totes tres protagonitzades per l'actor austíac Klaus Maria Brandauer i amb les quals el cinema de Szabó va assolir una popularitat i un reconeixement internacional manifestat amb l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa i el premi al millor guió del Festival Internacional de Cinema de Canes per a Mephisto, els dos trofeus més destacats de la llarga sèrie de premis i nominacions amb les quals va comptar la triologia.\nA partir dels anys 1990 Szabó va donar un nou gir al seu cinema al començar a produir pel·lícules de parla anglesa amb les quals va obtenir un èxit que no obstant no va igualar el seu aclamat cinema alemany protagonitzat per Klaus Maria Brandauer. A la pel·lícula Meeting Venus (1991) la van seguir Sunshine (1999), Taking Sides (2001) i Coneixent la Julia (2004), amb la qual l'actriu Annette Bening va obtenir una nominació als oscars.\nEl 2006 la revista hongaresa Élet és irodalom (Vida i litaratura), mitjançant un article del periodista András Gervai, va tacar l'expedient del cineasta hongarès al destapar que Szabó, en la seva època d'estudiant als anys 1950, havia format part de la Államvédelmi Hatóság o AVH, la policia secreta del règim comunista hongarès. La seva tasca consistia a elaborar informes sobre els seus col·leges universitàris i de l'escola d'art i cinema.\n1963: Te, curtmetratge\n1964: Álmodozások kora, (L'edat de somniar)\n1966: Apa (El pare)\n1970: Szerelmesfilm (Una pel·lícula d'amor)\n1973: Tüzoltó utca 25 (El carrer dels bombers 25)\n1976: Budapesti mesék (Llegenda de Budapest)\n1980: Der grüne Vogel (L'ocell verd)\n1985: Colonel Redl (Coronel Redl)\n1991: Cita amb Venus (Meeting Venus)\n1992: Édes Emma, drága Böbe (dolça Edes, estimada Böbe)\n2001: Prendre partit (Taking Sides)\n1980: Os de Plata a la millor direcció per Bizalom.\n1981: Premi al millor guió (Festival de Canes) per Mephisto.\n1985: Premi del Jurat per Colonel Redl.\n1986: BAFTA a la millor pel·lícula de parla no anglesa per Colonel Redl.\n1992: Premi Especial del jurat per Édes Emma, drága Böbe - vázlatok, aktok\n1997: Premi Corvinus-Preis de l'Institut Europeu de Budapest\n2008: Premi Undine per la seva trajectòria cinematogràfica\nCarta oberta a Istvan Szabó sobre la pel·lícula Taking Sides - El cas Furtwängler (anglès) (alemany) (francès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=István_Szabó&oldid=29009191»\nAlumnes de la Universitat de Teatre i Cinematografia de Budapest\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 29 des 2021 a les 00:51.


IB3 | CAVALCADA: Enguany tots recuperam la il·lusió amb els Reis d’Orient\nEnguany tots recuperam la il·lusió amb els Reis d’Orient\nDimarts a les 18.30\nMalgrat que vivim un any diferent, des d’IB3 Televisió, no deixarem cap nin sense la màgia de cada any.\nEnguany, els carrers quedaran buits; però, des del mitjà de comunicació públic de les Illes Balears, farem feina de valent per arribar a ca vostra!\nDes de les 18.30 hores, les presentadores d’IB3 Televisió, Noemí Garcíes i Margalida Mateu seran les encarregades de narrar tots els detalls amb la connexió en directe de l’arribada de Ses Majestats d’Orient al Moll Vell de Palma, a bord de l’embarcació Rafel Verdera. A més, les companyes del programa ‘Cinc Dies’ Inés Mateu i Marina Simó no perdram cap detall de tot el que passi al llarg d’aquest horabaixa ple d’il·lusió.\nUn any més, la televisió pública balear oferirà per a tots els ciutadans de les Illes Balears la retransmissió de la Cavalcada dels Reis d’Orient, en una de les nits més màgiques, plena d’il·lusions i desitjos per als més petits.\nEnguany l’emoció de poder compartir-ho junts ens ha d’encoratjar. Moltes sorpreses, actuacions inoblidables, personatges màgics, i sense cap dubte els protagonistes, els Reis Mags, que malgrat la pandèmia vendran d’Orient per dur els regals a tots els infants de les Illes Balears.\nMalgrat la pandèmia que vivim, els Reis vendran d’Orient, i a IB3 ja preparam un desplegament especial tècnic i humà per a la que segur serà una de les produccions més esperades de l’any.\nRecordau que podreu seguir aquesta retransmissió a la televisió, a la página web i a la APP d’IB3.\nVos esperam a la que segur será una de les retransmissions més especials del 2021. Comparteix els teus comentaris a les xarxes socials amb l’etiqueta #ElsReisaIB3.


Test llengua catalana. comunicació1\nLlengua Catalana. Comunicació1\nBatxillerat. El signe i la comunicació humana.\nA)\tLa COMUNICACIÓ I ELS SIGNES. En un procés de comunicació, un signe és... ...qualsevol entitat que és capaç d’evocar-nos-en una altra. ...qualsevol entitat creada amb la finalitat d’evocar-nos-en una altra. ...qualsevol entitat susceptible de ser utilitzada en un procés comunicatiu.\nDe les tres següents, marca l'afirmació que NO és vertadera. Ens comuniquem mitjançant "senyals" que ens transmeten un "missatge". En el semàfor de Berlín, el senyal de l'homenet vermell amb els braços estesos emet el missatge "atureu-vos!" Els senyals poden estar formats per un o més signes. El senyal del semàfor berlinès està format per dos signes, el color vermell i la forma amb els braços estesos de la figura. Per a la teoria de la comunicació, "senyal" i "signe" són sinònims.\nParlem de "triangle semiòtic" per explicar que en un signe s'estableix una relació tripartida entre un significant, un significat i un referent, és a dir, respectivament... ...una imatge acústica, una representació mental i una realitat extralingüística. ...unes lletres, uns sons i un objecte. ...una icona, un símbol i un índex.\nEls signes poden ser de tres classes: Símbols, icones i índexs (o indicis). Visuals, acústics i olfactius. Grans, petits i mitjans.\nEn les imatges del còmic que tens a continuació, la forma que hom dona a les expressions del legionari egipci pretenen ser similars a l’antiga escriptura jeroglífica d’aquest poble. Diries que són... ... índexs o indicis ... icones ...símbols.\nI el soroll del mastegot que propina Obèlix al romà? Un índex o indici Una icona Un símbol.\nEls signes utilitzats per expressar l’enuig del centurió en la vinyeta següent (i la traducció que en fa l'intèrpret) són.... ... índexs o indicis ... icones ... símbols.\nTornem a la bufetada de l’Obèlix. Aquí tens la versió anglesa de la mateixa vinyeta. Com pots veure, l’expressió del soroll del cop no coincideix, ja que... ...es tracta d’una onomatopeia i aquestes són tan arbitràries com la resta de paraules. ...es tracta d’una onomatopeia i, com a tal, té un component analògic (és una icona), però aquest s’adapta a les formes pròpies de cada llengua. ... es tracta d’una onomatopeia, sinó d’un mot de la llengua com qualsevol altre; per això varia d’idioma a idioma.\nEn realitat no estem treballant amb el soroll, ni amb l’onomatopeia del soroll, sinó amb la seva expressió escrita. L’escrit, en realitat, reflecteix el so amb què imitem el soroll produït de debò (escrit-so-soroll). Si ens ho mirem així, es tracta d’un cosa tan complicada com.... ...un indici d’una icona d'un índex ...una icona d’una icona d'una icona ...un símbol d’una icona d'un indici .\nDe les tres llistes següents, n’hi ha una que només conté mots d’origen onomatopeic. Assenyala-la: Bordar, renillar, raucar, miolar, bramar, cantar, parlar Grinyolar, raucar, miolar, belar, dringar, xerricar, xiuxiuejar Bel, miol, dring, repic, esclat, xoc, cop, shhhhh, psssst, ep, ah.\nB)\tEl Llenguatge Humà Natural (LHN) Malgrat els exemples anteriors, una característica del llenguatge humà natural és que està format essencialment per... ...índexs ... ícones ... símbols.\nLa qual cosa vol dir signes que tenen entre les seves característiques principals la de ser... ...arbitraris ...analògics ... motivats.\nQue un signe sigui arbitrari vol dir... ...que no manté cap relació amb el seu referent. ...que la relació amb el referent és convencional (establerta per convenció tàcita dels parlants). ... que algú (per exemple una Acadèmia de la Llengua) ha decidit arbitràriament quin és el seu significant i el seu significat.\nAltres característiques exclusives del LHN són les següents: El desplaçament, la doble articulació i la prevaricació (és a dir, que es pot utilitzar per mentir) La transmissió cultural, el desplaçament i la traïdoria (és a dir, que es pot utilitzar contra els altres) La nocturnitat, la naturalitat i la oposicionabilitat. .\nL'LHN també es diferencia de la comunicació d'altres espècies animals en el fet que... ... només els humans posseïm comunicació no verbal. ... només els humans podem transmetre a altres generacions coses apreses (transmissió cultural). ... només els humans podem referir-nos a realitats no presents (desplaçament). ... cap de les anteriors.\nC)\tELEMENTS DE LA COMUNICACIÓ L’oficina de propaganda d’un partit polític posa en circulació el rumor que la principal líder del partit rival és infidel a la seva parella i té una relació íntima amb un torero famós. Ignorant-ne la procedència, un diari recull el rumor i l’inclou com a notícia en la seva edició del dia següent. L'EMISSOR d’aquesta notícia és... ...l’oficina de propaganda del partit polític que l'ha posat en circulació. ...el redactor del diari que la recull i el diari mateix ...tots dos.\nI el RECEPTOR... ...els lectors ...els electors ...la líder del partit rival.\nLa distinció entre FONT i EMISSOR i entre RECEPTOR i DESTINATARI es basa en exemples com l’anterior. Si l’adoptéssim, la FONT seria... ...l’oficina de propaganda del partit polític que l'ha posat en circulació. ...el redactor del diari que la recull i el diari mateix ...tots dos.\nI el DESTINATARI... ...els lectors ...els electors ...la líder del partit rival.\nEn el mateix exemple, indica quin és el codi. Les normes deontològiques del periodista La llengua que el diari utilitza El llibre d’estil del diari.\nD)\tLes funcions del llenguatge Indica la funció del llenguatge predominant en el següent poema de Joan SALVAT PAPASSEIT. Poètica Emotiva o expressiva Referencial.\nFes el mateix amb aquest poema de Joan VINYOLI: Els dies em fugen com peixos de colors, alguns meravellosos i que semblaven no moure’s fascinadors, inimaginablement rars. Però m’adono que ja no són meus la major part, que els veig en l’aquàrium de la memòria. De memòries visc Poètica Emotiva o expressiva Referencial.\nDels globus que hi ha en el còmic següent, n'hi ha dos en què predomina la funció... Conativa Emotiva o expressiva Referencial.\nI en aquest anunci? Conativa Poètica Referencial.\nI encara un anunci més. Quina funció hi predomina? Conativa Poètica Referencial.\nQuina és la funció lingüística predominant en aquest text? -\tM’acabo de menjar un coc boníssim -\tQuè és un coc? -\tAl meu poble li diuen coc a una mena de pa de pessic Metalingüística Emotiva o expressiva Referencial.\nAcabem amb una difícil. Si has estat al MNAC (segur que sí) potser et deus haver fixat en els ulls a les ales dels àngels en l'absis de Santa Maria d'Àneu. Aquesta configuració és ... ... una icona ...un índex o indici ... un símbol.


L'Ajuntament reconeix el treball fet pel voluntariat ambiental d'estiu a la Devesa | L'Albufera de Valencia\nEls 349 voluntaris i voluntàries de la Creu Roja que han participat durant els 12 caps de setmana de juliol, agost i setembre en les tasques de sensibilització, informació i prevenció de risc d’incendis al bosc de la Devesa han rebut el reconeixement de l’Ajuntament. Han sigut els protagonistes d’un acte celebrat a l’Hemicicle municipal, on el regidor delegat de Conservació d’Àrees Naturals i Devesa-Albufera, Sergi Campillo, ha agraït públicament la dedicació d’estes persones “que, per segon any, han cuidat este tresor natural propietat de la ciutadania”.\nSergi Campillo ha recordat que la Regidoria de Conservació d’Àrees Naturals i Devesa-Albufera, a través del Servici Devesa-Albufera, “té com a objectiu primordial la conservació del llac de l´Albufera i la seua devesa”. Per això, ha explicat, “considere essencial la investigació amb la finalitat de conéixer l'estat dels espais i dels seus components com la flora, la fauna, els paisatges i els seus usos, així com la vigilància i control de la zona, els treballs de recuperació d'ecosistemes i manteniment, i l'educació i comunicació ambiental”.\nEn este marc, l’Ajuntament va signar l’any passat per primera vegada un conveni amb l'Oficina Local de València de la Creu Roja per a impulsar la conservació i recuperació de la Devesa, en el qual es va incloure un projecte de voluntariat socioambiental per a la sensibilització, informació i prevenció d'incendis forestals. “Va ser la primera vegada que es va posar en marxa este programa per a conéixer l'estat dels usos a la zona i informar les persones visitants del valor de la Devesa i la necessitat de la seua conservació, i a causa dels resultats tan positius que es van obtenir, l’Ajuntament ha realitzat un altre any més el programa, que esperem mantenir”, ha explicat Campillo.\n“Si en 2016 el programa es va desenvolupar com a experiència pilot, enguany l’activitat s’ha consolidat plenament. Durant els dos mesos i mig que ha estat en vigor, els voluntaris han detectat 728 incidències, la majoria per qüestions relacionades amb labors de manteniment”, ha afegit el regidor, qui en la seua al·locució ha fet “una menció especial al treball de coordinació i seguiment de les activitats fetes per Amparo Pérez i Alberto Doménech de la Creu Roja, així com de tot el personal del Servici de Devesa-Albufera per la seua implicació i dedicació”.


Penedesfera » L’agenda de ‘El llibre que llegies’\n« L’EFECTE GUARDIOLA\nExposició d’apunts de Montserrat Ribàs a Sant Pere de Ribes »\nL’agenda de ‘El llibre que llegies’\nAra que ja fa uns dies que el llibre corre i es pot trobar en algunes llibreries (i si no, sempre es pot encarregar), toca defensar-lo fent una feina que a mi em resulta molt agradable, que és anar a trobar els lectors per presentar-lo i parlar-ne. Convençut, doncs, que el cara a cara és una de les millors maneres d’escampar la llavor de la poesia, m’hi llenço. De moment aquesta és l’agenda de presentacions de El llibre que llegies:\n27 d’abril: Entrega del llibre als guanyadors dels Premis Vila de Martorell 2011 i signatura d’exemplars. El Progrés de Martorell a partir de les 9 del vespre.\n4 de maig: Presentació del llibre a càrrec de Josep Anton Lafuerza i lectura de poemes. Fundació Vallpalou de Lleida a les 6 de la tarda.\n25 de maig: Presentació del llibre a càrrec de Josep Maria Pinto. Biblioteca Jaume Vila i Pascual de Gelida a 2/4 de 8 del vespre.\n1 de juny: Presentació del llibre a càrrec de l’Anna Roig. Biblioteca Ramon Bosch de Noya de Sant Sadurní d’Anoia a les 8 del vespre,\n7 de juny: Presentació conjunta de Vetlla de Jordi Llavina i El llibre que llegies de Ricard Garcia a càrrec dels autors. Llibreria Aqualata d’Igualada a les 8 del vespre.\n8 de juny: Presentació del llibre a càrrec de Ferran Balanza. Espai Muxart de Martorell a les 8 del vespre.\n14 de juny: Presentació del llibre a càrrec de Vicenç Llorca. Vins i Divins de El Masnou a les 8 del vespre.\nA banda d’aquestes, s’estan programant dues presentacions i lectures més per aquest estiu. Una es farà a Sant Llorenç d’Hortons en una data encara sense determinar i l’altra a Castelló d’Empúries pels volts del dia de Sant Llorenç. Si algú altre estigués interessat en fer una presentació o una lectura, només cal que m’escrigui un correu o em deixi el seu en els comentaris i en parlem. Segur que ens posem d’acord de seguida.\nAquesta entrada ha estat escrita per Ricard Garcia i enviada el 26 abril 2012 at 6:33 pm classificada a Literatura. Aquí tens l'enllaç permanent. Comentaris i trackbacks deshabilitats.\n« Fitxa del maridatge amb el Celler Masroig\nMontbrió – Porrera – Montbrió »


Calendari: Festes de Tardor > Festes de Tots Sants > Llums de Tots Sants\nEl principal -i més estès- costum igni de la festa de Tots Sants és l'encesa d'una espelma, candela, canelobre, estadal, llàntia o llum d'oli, anomenada "llumeneta", "animeta", "palometa" o "nineta", que es deixa encesa tota la nit. La creença que hi ha darrera aquesta pràctica és que la petita llum farà de guia a les ànimes dels familiars difunts que aquesta nit visiten la casa. La flama es pot posar dins una carabassa buida (o algun altre fruit de temporada) situada en algun lloc visible des de l'exterior o bé a l'interior de la llar, just davant la fotografia del familiar difunt o a la que fou la seva habitació. Aquesta és una tradició íntima, familiar i domèstica, que no es vincula necessàriament a la vivència d'unes creences religioses.\nNit d'Ànimes i llums de les animetes a Oliva (la Safor) - A Oliva, algunes persones mantenen la tradició dels llums de les animetes. Era tradicional encendre, en un vaixell ple d'oli, les "palometes". Una per cada ànima d'un familiar perdut i que es mantenien des del dia de Tots Sants fins el migdia del dia de les Ànimes, el dia 2 de novembre. El primer dia tota la família es reunia al voltant d'aquell altaret per resar el "Rosari" en sufragi dels difunts que hi havia hagut entre ells, recordant-los amb les seues oracions i pregàries.\nLa llumeneta a Aielo de Malferit (la Vall d'Albaida) - en casa es posava la llumeneta o nineta, segons la creença popular, per a il·luminar el camí de l’animeta del difunt. La llumeneta era un gotet d’aigua amb oli i damunt una corda que es deia “torçuda”, fet amb fil de cotó ben rotllat. La “torçuda” es passava per un cartronet redonet. I es mantenia encesa durant uns dies, de vegades durant una setmana, setmana que es vivia com la setmana de la mort. També era costum reunir-se tots el membres de la família i resar pels difunts de la casa.\nCandeles enceses a les cases de Tortosa (el Baix Ebre) - Segons Violant i Simorra, en aquesta població les famílies encenen totes les candeles i llums d'oli que tenen a la casa i les deixen a la cuina en honor als familiars morts.\nCanelobres familiars a les esglésies del Pallars - al Pallars havia estat tradició que cada família fes cremar un canelobre (Pallars Sobirà) o estadal (Vall d'Àneu i Vallferrera) de cera enrotllada en honor i memòria dels seus avantpassats.