LITERATURA DEL MAÑANA: La cuina catalana d'autor segons Montse Estruch\nLa cuina catalana d'autor segons Montse Estruch\nEn la fotografia: Una escena del sopar en què Montse Estruch dialogava amb els assistents.\nAhir, Divendres 26 de Febrer de 2010, se celebrà un sopar en el restaurant Cal Gendre, carrer de Baix Plaça, 10 (Terrassa). La convidada d'honor: la xef del Restaurant “El Cingle” de Vacarisses.\nGairebé tots els que van assistir al ja habitual i més que famós sopar-tertúlia que organitza l'Ateneu Terrassenc cada mes, varen quedar meravellats amb les senzilles i colpidores paraules d'una dona que, després d'una llarga trajectòria en el món de la restauració, aconseguí fer-se un nom en un espai selecte reservat al llarg dels anys a un públic masculí.\nTenir èxit en aquest món engelosit, on la hipocresia neix amb la mateixa absència d'allò que precisament els que ho són defugen, és molt complicat; la fama és efímera, estèril i alhora, una càrrega molt difícil de suportar.\nPer a Estruch, la combinació de feines que envolten un restaurant d'alta cuina, o com més en els nostres dies hem conegut amb el nom de cuina d'autor, comporta -com diu Estruch- “tota una sèrie de sacrificis que et du, inevitablement, a un treball esgotador.”\nTrobar-te en un estatus de gran nivell com és governar un dels restaurants més prestigiosos de Catalunya, mereixedor fa uns anys enrere d'una estrella Michelín o el guardó a la millor carta de vins de Catalunya (Premi Cartaví, 2009), comprèn estar al dia en moltes qüestions. Una d'elles és viatjar. Estruch, parlà sobre alguns dels darrers viatges que ha fet, passant per un llarg i ample recorregut que l'han portada des de Suïssa, passant per Alemanya fins als Estats Units, entre molts d'altres països.\n“En els llocs que m'he trobat -argumentà Estruch- he procurat d'aprendre tot el què podia, de la mateixa manera que aquells altres xefs que coneixia allí, també ho aprenien de mi.”\nActualment, alguns dels restaurants de més relleu a Catalunya, com ara Liventia, Saük, Iko, El Blanc o Petit Comité, de Fermí Puig, s'han adherit a una proposta que vol incentivar menús a preus més assequibles per al client. Coneixedor dels perills que envolten la crisi actual, el Restaurant “El Cingle” ja inicià un mètode similar, comptant en l'actualitat amb una carta que pretén satisfer els gustos dels més exigents però també les butxaques dels que no en són menys.\nTanmateix, i encara que l'every meal is possible to pay americà ha funcionat molt bé fins ara, els adeptes que han seguit i continuen seguint la cuina de xefs com Ferran Adrià, Carme Ruscalleda o Montse Estruch, és més viva que mai, configurant per això una nova modalitat o variant, en la seva base i continguts, del que fins ara havíem conegut amb la pintura, la música o la literatura.\nEn la imatge: La xef Montse Estruch amb l'escriptor i membre de la Junta de l'Ateneu Terrassenc, Àngel Brichs\nPer a Estruch, crear un plat és un miracle, produït, certament per mitjà de la fusió entre l'experiència i l'equilibri del sabor, però també és una obra, més subjecte a l'art en sí, aquí identificat com una poesia; un poema visual que, malgrat tot, i per benefici i plaer de l'ésser humà, és comestible.\nFont de l'article i les imatges:\nVocalia d'acció literària i filològica de l'Ateneu Terrassenc\nPublicado por ZENIUS en 14:13\nEtiquetas: angel brichs, Ateneu Terrassenc, Carme Ruscalleda, Cuina d'autor, Ferran Adrià, Hoffmann, Montse Estruch, POESIES, Vacarisses\nSOPAR TERTÚLIA A TERRASSA:\nPIELES DE GOMA (prosa breve)\nJuegos oscuros (microrrelato)\nLos leones blancos (cuento)\nÀngel Brichs en El Corte Inglés d'El Portal de l'À...\nLa agenda cultural de las próximas semanas...\nPEQUEÑAS HISTORIAS (Seis microrrelatos)\nUn helado para comer (cuento corto)\nMás allá de las pútridas aguas (relato)\nLa prosa breve de Jordi Leal Espuny\nLos versos sentidos de Juan Antonio González Molin...\nMaría de los A. Sánchez: el posexistencialismo de ...\nEl EXTRAÑO (microrrelato)\n"O HOMEM CONSUMIDO" (relato en portugués)\nLA MALA TERRA (Poema)\nEls secrets dels símbols (II)\nA buen hablador, pocas palabras bastan. (Microrre...


IRENE MOLLÁ - 27/08/2020 | Fotograf: Jesús Jiménez\nEl club Tripuçol s'havia fixat a principis d'esta temporada un objectiu clar: guanyar la lliga autonòmica. La pandèmia, el confinament i la incertesa davant cada competició han entorpit este objectiu, encara que pel que sembla els triatletes estan fets d'una altra pasta... I encara no s'han donat per vençut.\nDe fet, el passat cap de setmana varis tripus es van desplaçar fins a Pontevedra per a disputar el Campionat d'Espanya: una prova condicionada per les noves mesures sanitàries per a minimitzar el risc de contagi.\nI van haver de fer front al format contrarellotge: un tipus de prova en la qual els esportistes van eixint de manera escalonada cada pocs segons per a garantir la distància de seguretat entre ells. «En cap moment pots estar prop d'una altra persona», explica Carlos Boví, entrenador del club que també va competir a Pontevedra: «i res més arribar a meta et donen la màscara».\nEls triatletes asseguren que aquest format incrementa la duresa de la prova, i fins i tot l'aclaparament, «però sabem que perquè l'esport ara mateix siga possible, les mesures han de ser així de dràstiques», afig l'entrenador, molt satisfet amb la participació dels triatletes, que «malgrat la situació han continuat entrenant molt motivats».\nI tant d'entrenament ha donat els seus fruits, perquè alguns van obtindre molt bons resultats en la competició: per grups d'edat, José Luis García es va fer amb el tercer lloc en la seua categoria, així com el veterà Jesús Jiménez, que va obtindre una quarta posició en el seu grup «amb molt poca diferència respecte al tercer», apunta Boví.\nSense oblidar l'excel·lent participació de José Oriola, Marta Gassó i de Pablo Jiménez, que es va quedar a les portes de poder participar en la categoria elit: «va ser una pena perquè era el primer en la llista d'espera».\nEn la categoria d'elit, per part seua, Alex Vanaclocha va obtindre una 47a posició «en un campionat on hi havia moltíssim nivell», destaca Boví.\nRes que impedira al supertripu Jesús Jiménez fer-se amb la medalla de plata i demostrar, una vegada més, estar a l'altura dels millors triatletes júnior d'Espanya… I d'Europa. «Estic molt content amb la carrera, encara que va ser molt dura i vam haver de fer-ho tot sols sense saber qui anava davant de qui fins a arribar a la meta».\nEl fet d'haver de nadar amb neopré degut a la temperatura de l'aigua també va ser un factor perjudicial per al triatleta, que lamenta a més haver comés alguns errors durant les transicions.\n«Però són coses que passen… Al final mai acabem d'estar a gust amb la carrera que fem», fa broma, molt agraït amb els qui estan en cada competició al peu del canó donant-li suport: «la meua mare, el meu germà, el meu pare i —alhora— entrenador… I per descomptat al meu club i a tots els patrocinadors».\nEn general, el club Tripuçol va emprendre el camí de tornada a casa amb molt bones sensacions i, a més, amb la satisfacció de tornar a despuntar en un campionat nacional, acostant-se així als nous objectius que es plantegen de cara a la pròxima temporada.


Invergarry Guest House Windermere Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n3 Thornbarrow Road, Centre de Windermere, Windermere, Regne Unit - Veure al mapa\nExcepcional 9,6 (290 comentaris)\nBarri Centre de Windermere Centre de Windermere Centre de Windermere Centre de Windermere Centre de Windermere Centre de Windermere Centre de Windermere Bowness-on-Windermere Centre de Windermere Centre de Windermere\nSituat a Centre de Windermere, Invergarry Guest House és el lloc perfecte per gaudir de Windermere i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per aquells de vosaltres que vulguin aventurar-se Biblioteca, Museu Vapor de Windermere, Món de Beatrix Potter són només algunes de les atraccions disponibles per als visitants.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Invergarry Guest House és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Invergarry Guest House es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, despertador, estació d'Ipod, ventilador són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com camp de golf (a 3 km), jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Invergarry Guest House.\nCal que informeu el Invergarry Guest House (Adults Only) de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (314) Parelles (244) Viatgers en solitari (18) Famílies amb infants petits (6) Famílies amb infants grans (10) Grups (34)\nYuhang, Hong Kong


Dilluns 3 de setembre: Coneixem la Margaret Hamilton | Escola Diputació\nDilluns 3 de setembre: Coneixem la Margaret Hamilton\nAvui, quan hem arribat al Casal, ens hem dividit per grups i hem començat el dia de la millor manera que sabem: amb els Jocs de Benvinguda! Els més petits del Casal han estat jugant al Pica Paret, han fet unes curses de cangurs i fins i tot han tingut temps de jugar al “Comecocos”…i és que han vingut amb moltíssima energia! Per la seva banda, els de P4 i P5 han estat fent jocs amb mocadors: l’arrencacues (individual i per parelles), el joc del mocador, etc. I els més Grans del Casal? Doncs també han vingut amb molta energia! Ells han estat jugant a la Muralla i al Gusanito, entre d’altres jocs…\nUn cop acabats els jocs, hem anat a esmorzar, ja que havíem de recuperar energies! Quan estàvem esmorzant, ha començat a sonar una cançó…això només podia dir una cosa…teníem visita!!! Així que hem anat a buscar un bon lloc i hem esperat a veure qui venia…seria la Cleta? Però no ha estat aixi, per la porta ha entrat una noia que no coneixíem…qui devia ser? Però hem sortit del dubte bastant ràpid, ja que se’ns ha presentat com a Margaret Hamilton…però…tot i que ara sabem el seu nom, qui era aquesta noia?\nLa Margaret ens ha explicat que treballava a la NASA, i s’encarregava dels ordinadors que allà hi ha! Però a més, té una afició que guarda en secret: Observar la Lluna! Sembla que ahir, en una de les seves observacions d’aquest satèl·lit, va observar que a la superfície lunar hi havia una persona! Si, si! Una persona que li estava fent senyals! Com el telescopi de la Margaret és molt potent, va poder veure com la noia que hi havia a la lluna li estava fent unes indicacions…eren una sèrie de números…Així que ella els va anotar i va veure que eren unes coordenades que conduïen directament a l’Escola! D’aquesta manera, la Margaret va fer les seves maletes i ha vingut a l’escola per veure si nosaltres sabíem alguna cosa d’aquesta misteriosa noia que està a la lluna. Nosaltres ens hem quedat molt parats, ja que no coneixem ningú que visqui a la lluna…tot i que…si que coneixem a una persona que li agrada molt viatjar…no seria la Cleta que ha anat a parar a la lluna?!? Així que, parlant amb la Margaret hem arribat a la conclusió que és molt possible que sigui la Cleta que està allà dalt..a més…com ja la coneixem una mica, segur que té algun problema i és més que evident que li podem demanar un cop de mà!\nPerò…com ens ho podem fer per arribar fins a la lluna? La Margaret ens ha dit que començarà a treballar amb els seus ordinadors per preparar un viatge a la lluna, però que li fan falta unes quantes dades que l’ajudaran a fer-ho bé: per una banda ha de saber com és ben bé la superfície lunar i per l’altra banda, hem d’aconseguir informació sobre com poden actuar els nostres cossos sense gravetat…déu n’hi do la feinada que ens ha encarregat la Margaret!\nAixí que entre tots, ens hem dividit la feina que havíem de fer i hem decidit que els més petits del Casal, per saber ben bé com és la lluna, han anat cap al Menjador on han fet una màscara ben especial! i els més grans? Doncs ells han decidit veure què passa quan no hi ha gravetat…i quina millor manera que a través d’uns quants jocs d’aigua?\nPer la tarda, els més petits del Casal han anat a fer jocs d’aigua, i els més grans han pujat al menjador a fer un petit taller en grup.\nEns veiem demà amb més activitats i aventures! Penseu que demà marxem d’excursió i anem al Cim d’àligues!\nDIJOUS A P5\nTreball Cooperatiu 6è\nProjecte Comunitats Autònomes 6è\nLaia (mama Martí) en ELS DIVENDRES SÓN ESPECIALS A P5!!\nMontse (mare del Pep) en ELS P5 SOM……\n4t 5è AMPA anglès aprenentatge cooperatiu Audiovisuals biblioteca Bilbioteca carnestoltes Casal Casal d'Estiu Casals cicle mitjà Cleta Educació física 5èc english Excursions festa festes gegantona Horts infantil Irlanda Jocs llibres de text Màquina del temps Nadal Nom de la classe P3 p5 PATI patinatge Plàstica PRIMER DIA primària projectes Psicomotricitat quart Sortides Tallers tardor Temps de Migdia tercer Xocolatada àlbums


Obtingui un lloc Web impressionant, i fàcilment personalitzable\nDissenyi el seu lloc web introduint blocs pre-definits.\nEls blocs de construcció web d’Odoo permeten dissenyar llocs web moderns de forma molt més avançada que en la majoria d’editors Web WYSIWYG (What You See Is What You Get – El que es veu és el resultat final).\nJa sigui per a descripcions de productes, blogs, o bé pàgines estàtiques, ja no necessitarà ser dissenyador per a poder crear continguts amb aparença clara i professionals. Tan fàcil com arrossegar i soltar (drag & drop) cada bloc on el desitja , i personalitzar-los, escollint l’estil que més li agradi.\nContingut adaptable a tots els dispositius\nDissenyar un lloc web compatible amb tots els dispositius mòbils existents és senzill, gràcies al disseny responsiu basat en la tecnologia Bootstrap. Totes les seves pàgines s’adaptaran automàticament a la mida i resolució de la pantalla del dispositiu (telèfons, tauletes, portàtils, sobretaula). Despreocupi’s del contingut de la seva pàgina en dispositius mòbils.\nConegui més sobre el Constructor web d’Odoo Llegir més\nConegui més sobre el Constructor web\nOptimitzi les vendes amb una tenda en línia impressionant\nL’aplicació e-Commerce d’Odoo no s’assembla a res que hagi pogut veure anteriorment. en gestió de negocis en línia. Permet donar d’alta ràpidament un immens catàleg de productes, i dissenyar potents pàgines descriptives del producte, fins i tot a nivell individual.\nTotes les eines vénen incorporades, i, conjuntament amb la integració amb el software de gestió, totalment personalitzables i fàcils d’utilitzar.\nAmb magatzem, facturació, comptabilitat, gestió de productes, etc.\nEls beneficis de tenir el seu comerç en línia integrat amb Odoo: un potent motor de de càlcul d’impostos, estructures de preus flexibles, una solució de gestió d’inventaris de béns, una interfície de distribuïdor, suport per a productes amb diferents comportaments; béns físics, esdeveniments, serveis, variants i opcions de producte, etc.\nNo serà necessari cap software addicional de gestió de magatzems, vendes, compres, o software de comptabilitat. Tot està integrat amb Odoo.\nConegui més sobre el Comerç electrònic d’Odoo Llegir més\nConegui més sobre l’e-commerce\nPlataforma per a Blogs\nEscriure, dissenyar, fomentar\nEscrigui entrades al Blog fàcilment\nEls vells editors WYSIWYG són cosa del passat\nBlocs ‘Drag & Drop’ ben dissenyats per tal de crear entrades de blog atractives, en les que podrà integrar perfectament imatges, vídeos, botons de crida a acció, compartir en xarxes socials, cites, banners, etc.\nAmb el disseny enfocat a l’edició en línia, no es necessari ser un dissenyador per a poder crear continguts impressionants, professionals, i visualment agradables. Cada article que realitzi al blog es veurà como si hagués estat dissenyat per un professional de disseny web.\nIntegri opcions de subscripció, i per a compartir en xarxes socials\nEl botó “Subscripció en un sol click” permetrà als visitants rebre les notificacions i les entrades del blog por correu electrònic, sense cap esforç, i sense necessitat de registrar-se prèviament.\nLes icones de xarxes socials permeten als visitants compartir els millors articles del seu blog fàcilment, atraient més visites.\nConegui més sobre el mòdul Blogs d’Odoo Llegir més\nConegui més sobre l’eina Blogs\nEines de fòrum\nConnecti amb la seva comunitat\nProporcioni satisfacció extra al client.\nMillori el suport al producte, i redueixi la càrrega de treball\nMillor que una línia d’ajuda, o que una secció de preguntes freqüents, un fòrum permetrà als seus clients realitzar preguntes i trobar respostes ràpidament, sense perdre el temps en consultes telefòniques, estalviant així recursos humans i econòmics. Es la base de dades més potent que podrà trobar. Els seus treballadors, i, en general, tota la seva comunitat, hi podrà participar.\n¿Què més podrà fer amb l’aplicació de Fòrums d’Odoo?\nAtregui més tràfic al seu web\nLes converses seran indexades i es podran trobar mitjançant els principals cercadors\nAnticipi's a les necessitats dels seus clients\nFocalitzi i aprofiti els temes d’actualitat per guanyar visibilitat mentre es resolen incidències.\nConstrueixi la seva pròpia biblioteca de documentació\nConsulti i re-utilitzi respostes de la comunitat.\nConegui més sobre l’eina de Fòrums d’Odoo Llegir més


La Gata i el Belitre presenta les tendències de tèxtil per a la tardor i l'hivern – 772.cat\nLa Gata i el Belitre presenta les tendències de tèxtil per a la tardor i l’hivern\n27/10/2012 31/10/2012 Laura Grau VilaNo comments\nEl passat divendres 19 d’octubre, la botiga de roba i complements “La Gata i el Belitre”, va presentar a mode de desfilada les propostes per a la temporada d’hivern 2012/2013.\nL’acte, va tenir lloc a les 17h de la tarda al recinte de l’Esbarjo i va comptar, per primera vegada, amb la col·laboració de la Sabateria DAES.\nRepetint l’experiència de la temporada anterior, el comerç ha exposat les novetats amb les models que millor coneixen les tendències de la botiga: Les seves pròpies clientes.\nAquestes, van desfilar amb les principals marques de moda que ja oferia l’establiment, Surkana, Fete i Xantic, i enguany ho van fer també amb Nice Things.\nL’aposta per la nova marca és oferir tèxtil d’estil més retro i sobretot, complir amb la demanda de les clientes. Les propietàries afirmen que moltes d’elles són seguidores de la marca, i que els mancava un comerç de proximitat per no haver de desplaçar-se, per exemple, fins a Barcelona.\nTot i la incorporació, només han portat una petita part de la col·lecció i “en principi volem seguir només amb les marques que ja tenim, tot i que són les mateixes clientes les que ens fan propostes si creuen que encaixen amb l’estil de la botiga i aleshores, ho provem”, comenta una de les propietàries de la tenda.\nAmb la desfilada s’inicia també una temporada per a tots els comerços de Castellbisbal, recolzats la majoria d’ells, per l’Associació de Comerciants que va col·laborar durant l’acte.\nLa Sabateria DAES va acompanyar el tèxtil mostrant les tendències en calçat per la tardor i l’hivern, en el que va ser un dia plujós que no va ajudar a igualar la gran assistència rebuda l’edició anterior.\nTot i així, una setmana més tard el balanç és bo, i Nice Things ha complert amb l’objectiu ja que molta part de la nova col·lecció ha estat venuda. A més, apropant-se les dates de Nadal, les propietàries es mostren optimistes i convençudes que propostes com aquestes, ajuden a fer que el comerç local sigui encara més de proximitat.\nPublicat el 27 d’octubre de 2012 a les 19:20 per Laura Grau.\nTagged: comerços moda


Mals records d’una cesària – FISIOMUM Per a la dona / Judit Capa\nLa veritat és que una cesària era la última cosa que em podia imaginar que passaria en el meu primer part i no era conscient de que la possibilitat existia com pot existir per qualsevol dona que ha de parir.\nAvui sóc capaç de parlar-ne i d’ajudar amb la meva experiència algunes dones que han passat per situacions semblants i que a vegades no són del tot compreses.\nVaig viure un bon embaràs i vaig fer tot allò que recomano NO fer a les mamis que em venen a buscar perquè les acompanyi a la preparació del naixement.\nVaig ser innocent al creure’m i escoltar allò que volien explicar-me la majoria de dones que m’anava trobant durant les setmanes finals de la gestació. Em deien: “tranquila que tu, segur que pariràs com si res, estàs molt en forma”. I ara els diria… : “i tu què saps!!!” i em quedaria tant ample.\nQuan hi penso encara puc notar l’angoixa del moment\nHi havia molts professionals sanitaris però estava sola\nNO ÉS UNA EXPERIÈNCIA GENS RECOMENABLE\nA dia d’avui (i crec que sempre serà així), no puc entendre que una dona sigui capaç de programar-se una cesària quan no existeix cap mena de risc ni per la criatura ni per la mare.\nDesprés del que vaig viure en primera persona seria incapaç de recomenar una cesària d’aquest tipus (i sols em refereixo a les que són cesàries totalment innecessàries i potser inconscients).\nVa ser terrible notar el buit quan em van treure la Queralt de dins\nEncara noto com em van arrencar la placenta\nNo hi ha dolor però l’angúnia és terrible\nEl cor de la Queralt (és la meva filla gran nascuda d’aquesta cesària traumàtica) ja portava unes hores fent bradicàrdia. El ginecòleg va començar a preocupar-se i va manifestar que no sabia si la nena estava bé.\nEm demanàven que intentés estar relaxada per no tenir tantes contraccions. Com et pots relaxar després d’escoltar un professional a dir que no saben com està la nena??? Ja us ho dic jo, no pots relaxar-te i encara menys evitar tenir contraccions.\nDues proves amb 10 minuts de diferència vàren donar la informació que no desitjavem. Hi havia patiment i calia una cesària d’urgència després de 18 hores de treball de part.\nELS PROFESSIONALS NO EM TRANQUILITZAVEN, M’ANGOIXAVEN MÉS\nHaver d’entrar sola a patir una cesària no desitjada no és plat de bon gust (suposu que per ningú). Per sort, a dia d’avui això ja està canviant (ja era hora), com també està canviant l’humanització de la cesària.\nTot i haver-ho viscut d’questa manera puc acabar donant gràcies de l’existència de la cesària i perquè tot i estar sense la meva parella durant l’operació la vaig viure amb les mirades còmplices de l’anestesista (que tenia la sort de conèixer).\nM’agrada haver pogut arribar a trobar una part positiva a la situació viscuda perquè m’ha fet acabar creixent com a persona i com a professional.\nEm va costar adonar-me de la ferida que m’havia deixat la cesària però un cop vaig ser-ne conscient em vaig deixar ajudar. Vaig escriure moltes vegades totes les sensacions viscudes, tot allò que m’havia fet mal i vaig llegir casos semblants al meu.\nNO ESTAVA SOLA, NO VA SER CULPA MEVA\nJudit Capa\t2018-05-04T14:43:58+00:00


Enric I. Canela » Blog Archive » Les penúries dels joves investigadors\nLes penúries dels joves investigadors\nFa uns dies el ministre Bernat Soria va presentar el fitxatge de l’investigador biomèdic Erwin Wagner. Avui El Mundo publica un article en el que parlen alguns joves investigadors que expliquen llurs penúries. També José Díez, vicepresident de la Federació de Joves Investigadors, que li diu al govern espanyol que per millorar la situació espanyola cal invertir més i gastar millor.\n4 respostes a “Les penúries dels joves investigadors”\na 10 febr. 2008 a les 10:19 David\nTot i que s’ha millorat molt en els darrers anys, la política científica d’aquest país continua sent bastant patètica, sobretot per les condicions laborals que s’ofereixen a tots els que no són els “científics-estrella”.\nAra fa una estona la meva germana m’ha comentat que li han ofert una feina de tècnica en un prestigiós centre de recerca consorciat amb l’Estat. Resulta ser que les fabuloses condicions salarials que li ofereixen són de 15.000 euros bruts anuals, o sigui, el mateix que cobra un dependent de comerç o un que serveix copes, oficis molt dignes però pels quals no es necessita cap tipus de formació ni qualificació.\nDesprés es queixen de la fugida de cervells. Sort del penós nivell d’idiomes d’aquest país. D’una altra manera l’emigració de gent qualificada hauria estat massiva.\na 10 febr. 2008 a les 10:44 enriccanela\nAquests són els salaris oficials de l’Estat per al CIBER, suposo que són els del CSIC i de tots els centres que s’acullen a a quest conveni.\nDOCTOR: titulació: DOCTOR; COST PER A L’EMPRESA; 33.725,53 €/ANY; Salari Brut ( a percebre pel treballador): 25.242,04 €/any.\nTITULAT SUPERIOR: titulació: LLICENCIATURA; COST PER A L’EMPRESA: 28.675,87 €; Salari Brut (a percebre pel treballador): 21.420,00. €\nTITULAT MIG: titulació: DIPLOMATURA; COST PER A L’EMPRESA: 23.505,70 €; Salari Brut (a percebre pel treballador): 17.592,96. €\nTÈCNIC DE FP: titulació: FPII, COST PER A L’EMPRESA: 19.148,64 €; Salari Brut (a percebre pel treballador): 14.390,99 €\nUna vergonya, no? Els que porten els paquets a la universitat cobren com un doctor. Ni una cosa ni l’altra.\na 10 febr. 2008 a les 11:50 David\nEfectivament: es vergonyós. Els sous al CSIC són sensiblement més alts. Un titulat superior amb contracte laboral cobra uns 27.000 euros bruts anuals, ja que es guien pel “Convenio Único”. Tampoc es tracta de cap gran sou, tenint en compte que la majoria d’aquestes places solen ser de doctors en espera per una plaça de Científic Titular.\na 10 febr. 2008 a les 11:57 enriccanela\nEm sembla que aquests són els salaris de conveni de CSIC, el que passa que alguns sumen diferents complements. Quan ho vaig mirar, farà uns sis mesos. Els d’FP coincidien.\nAra bé, sigui el que sigui, díficilment es pot parlar de millorar la ciència a Espanya. Són sous de vergonya. Quin atractiu té venir aquí? El sol i la platja..


Tarjeta de débito Ayuda en Acción\nTarjeta ONG Ayuda en Acción\nCol·labora amb Ayuda en Acción. Cada targeta compte. Només has de pagar amb la teva targeta en comerços.\nD'aquesta manera, Bankia cedeix un import fix cada any a l'ONG escollida per cada targeta contractada. Es tracta d'una targeta personalitzada amb la imatge i el logotip d'Ayuda en Acción.\nPer saber més sobre els objectius i accions que duu a terme Ayuda en Acción visita el web http://www.ayudaenaccion.org/ on trobaràs més informació i altres formes de col·laborar.


Ja no hi ha cap dubte sobre el greu problema que suposa l'escalfament climàtic que es registra al nostre planeta. Som davant un dels reptes més importants per a la humanitat en les properes dècades, que marcarà -així ha de ser- l'agenda política dels estats, especialment en els països desenvolupats. Són aquests països els que han de fer més esforços per reduir les seves emissions de gasos d'efecte hivernacle i adaptar les seves economies i els seus territoris als efectes previstos d'aquest escalfament.\nEl canvi climàtic és un risc silenciós però constant, tot i que comença a manifestar la seva cara menys amable en forma d'episodis atmosfèrics extrems més freqüents i alteracions en els elements climàtics principals -temperatures i precipitacions. Han passat gairebé trenta anys des de l'aparició del primer informe de canvi climàtic de l'IPCC. En aquest període ha millorat enormement la investigació científica d'aquest procés atmosfèric i modelització del futur climàtic del nostre planeta. Disposem del registre diari de dades de les últimes tres dècades, que ens estan permetent conèixer amb detall el comportament recent de les temperatures i les precipitacions.\nEls últims informes de l'IPCC a escala mundial o, a Espanya, d'Aemet i de diversos grups de recerca en universitats i centres oficials no presenten cap dubte. La pujada de temperatures és incontestable; la pèrdua de confort tèrmic nocturn, la prolongació dels trets d'estiu, la intensificació de les pluges i la pèrdua de la seva regularitat estacional, i el cridaner escalfament de l'aigua del mar Mediterrani a les costes espanyoles són efectes directes de l'escalfament global al nostre país.\nDavant d'això no hi ha cap més camí: o comencem a dissenyar a Espanya polítiques serioses i continuades d'adaptació al futur climàtic, o la nostra economia i el nostre territori començaran a patir els impactes d'aquest escalfament en els propers anys. No hi ha temps per perdre.


Federació Catalana de Societats Filatèliques: Nou segell personalitzat de la Penya Filatèlica de Vilanova i la Geltrú\nLa Penya Filatèlica ha demanat a Correus un nou segell personalitzat. En aquesta oportunitat el motiu és la commemoració del 150è aniversari del naixement de Joan Oliva Milà, reconegut per la seva tasca com a primer bibliotecari de la Biblioteca Víctor Balaguer i, per la seva activitat com impressor ja que fou el fundador de la prestigiosa impremta 'Oliva de Vilanova', establiment que elaborà bells llibres, revistes, i fins i tot segells de Correus.\nHome polifacètic va estudiar a França i Anglaterra els sistemes moderns de classificació i conservació de llibres, va assolir el domini de diferents idiomes, cosa que el portà a donar classes de francès al Ateneu Vilanoví i al Col·legi dels Escolapis.\nA més d'altres activitats, fou també un reconegut filatelista que va reuní una notable col·lecció de segells i de cartes pre-filatèliques, (col·lecció actualment en el fons de la Biblioteca Víctor Balaguer). Va néixer a Sant Pere de Ribes l'any 1858 i va morir a Vilanova el 1911.\nEl segell reprodueix una vinyeta dibuixada a l'època per l'artista barceloní Alexandre Cardumets Cazorla.\nEtiquetes de comentaris: entitats federades, segell personalitzat\nNecrològica: ha mort en Sebastià Sabaté i Culla\nNotícies sobre l'exposició filatèlica i numismàtic...\nV Memorial Joan Serra i Figueras a Vilanova i la G...\nEl blog de la FECAFIL número 3, de pròxima aparició\nDocuments i més informació sobre l'Exposició de Ri...\nFira del disc, col·leccionista i de brocanters a l...\nInauguració oficial de la XXXVII Exposició filatèl...\nButlletí núm. 37 de la Penya Filatèlica de Vilanov...\nXXXVII Exposició filatèlica a Ripoll (Girona)


JordiPino: «Volia trencar la por a allò desconegut, les persones cegues tenen molt a aportar-nos» - Empordà\nJordiPino: «Volia trencar la por a allò desconegut, les persones cegues tenen molt a aportar-nos»\nEl raper ha publicat la cançó «Ojos que no ven» amb l'objectiu de trencar barreres contra la discapacitat visual\nSÒNIA FUENTES 03.08.2020 | 19:35\nA l'esquerra, el raper JordiPino i, a la dreta, el figuerenc Fran Rodríguez.\nEl figuerenc JordiPino és psicòleg, treballa com a orientador educatiu en un institut i des de fa molts anys i es dedica a compondre rap reflexiu i carregat de valors lluitant contra els estereotips que té la societat sobre que el rap és un gènere musical de bandes i drogues.\nEl raper JordiPino publica el videoclip de la cançó Ojos que no ven, el seu darrer treball que pretén visualitzar les dificultats de les persones amb discapacitat visual i el seu coratge per lluitar contra els reptes del dia a dia. El tema es pot escoltar a totes les plataformes digitals.\nCom neix la cançó Ojos que no ven?\nDe tant en tant vaig publicant cançons que transmetin valors. Fa molts anys que treballo a Ensenyament i vaig estar nou anys treballant al servei CREDV-ONCE (Centres de recursos per a deficients visuals-ONCE) com a professor d'alumnes amb discapacitat visual. Quan vaig deixar aquesta feina, vaig decidir fer aquesta cançó que tot just ara he publicat. Un dels meus millors amics de tota la vida es va quedar cec quan tenia set anys. La sensació que tenia és que cal trencar aquesta imatge de pena que sovint es té cap a la gent amb discapacitat visual, no perquè no consideri que és una cosa greu, sinó perquè penso que ens oblidem d'un vessant important: la fortalesa mental que tenen, la superació de reptes que assumeixen diàriament i com a vegades nosaltres no ho valorem suficientment.\nUna lletra impactant i reflexiva per conscienciar la gent.\nSempre intento que hi hagi un rerefons més reflexiu a les meves lletres, insistir en el tema dels valors, insistir en el fet que el rap sigui una cosa productiva. Soc professor, però la meva especialitat és la psicologia, així que componc cançons sobre temes que poden crear angoixa, parlo de gent que passa un mal moment i de com superar-ho. No parlo massa de política, no és el meu fort. Ara he publicat aquesta cançó Ojos que no ven i el videoclip on també apareix en Fran, el meu amic que va perdre la vista, perquè és molt important valorar l'esforç que fan i trencar la por a allò que no coneixem.\nCom a professor d'alumnes amb discapacitat visual, pot explicar com viuen l'etapa escolar?\nUna persona quan és cega o es queda cega va al centre que li tocaria per zona. Hi ha un professor itinerant que periòdicament va a aquest centre depenent de les necessitats de l'alumne i del seu grau de discapacitat. D'una banda, es treballa amb la família per l'acceptació de la discapacitat, es donen pautes de mobilitat, d'estimulació a l'alumne, li ensenyem braille, es treballa amb ordinadors, i aleshores també es coordina el treball amb el professorat. Sovint aquests alumnes tenen tants recursos que passen desapercebuts.\nAmb la lletra busca una integració més gran, un canvi de perspectiva.\nEn Fran i jo vivim al mateix carrer, hem anat a la mateixa llar d'infants, a la mateixa escola i institut. Vam fer la mateixa carrera i quan estàvem a la universitat, vam compartir pis. Però molta gent venia i em preguntava a mi coses sobre ell en comptes d'aprofitar l'oportunitat de parlar-hi directament i aprendre moltes coses. Quan treballava amb alumnes amb discapacitat visual, molta gent em deia que era una pena veure joves perdent la visió en plena adolescència. Però t'adones com aquesta gent se supera, com hi ha famílies que fan pinya...jo arribava a casa aprenent moltes coses de la vida i de la família. Cal trencar la por a allò desconegut, no parlar del factor de la pena perquè penses en tot el que aquella persona es perd, però té moltes coses per aportar, és molt positiu fomentar la relació i veure una altra perspectiva.\nQuina repercussió ha tingut aquest treball?\nEstem molt contents. No soc cantant, així que no m'interessa tant el tema de les reproduccions, sinó que el missatge estigui arribant a la gent. Ens han fet arribar moltes preguntes i per això hem fet un altre vídeo donant-li respostes a la gent.\nDifícil per a una persona amb discapacitat visual transitar per les ciutats?\nHi ha moltes dificultats. Jo també parlo de l'incivisme de la gent per exemple amb les caques de gos.\n«El més important és que els carrers, les ciutats,\nels pobles siguin accessibles»\nEl figuerenc Fran Rodríguez, director de l'agència de l'ONCE a Girona, és el protagonista del nou videoclip que el raper JordiPino ha fet de la cançó Ojos que no ven, «un tema amb una lletra impactant a escala emocional» assegura en Fran. L'objectiu és visualitzar les persones amb discapacitat visual i el missatge està calant entre la gent: «No soc un gran usuari de les xarxes socials, però sé que el videoclip ha tingut moltes visualitzacions i a escala personal hi ha gent de la família i també companys de feina que s'han fet ressò d'aquest treball que s'ha anat escampant molt».\nEn Fran va perdre la visió als set anys «llavors no tens tanta consciència i això em va facilitar acceptar-ho». Iniciatives com aquestes són molt positives per sensibilitzar la societat: «S'ha anat millorant, però una part de la societat encara ens veu com a bitxos rars, tenen aquesta por, aquest desconeixement, però som persones iguals». Sobretot el que és important,«és que els ajuntaments es moguin i aquest missatge no quedi en sac foradat: cal fer accessibles les ciutats, els pobles i els carrers per a les persones amb discapacitats».\n«El més important és que els carrers, les ciutats, els pobles siguin accessibles». Cultura


Bloc d'en Joan Mora: Trobada amb l'Associació de Veïns del Pla d'en Boet\nAquest vespre ens hem trobat amb l'Associació de veïns del Pla d'en Boet amb l'únic punt de debatre la situació creada amb la notícia de la llicència concedida a un megaprostíbul.\nDes del primer moment en que es va saber, a mitjans de febrer, ens vam posar a la seva disposició per a treballar conjuntament i després de diferents xerrades telefòniques, per fi ens hem pogut trobar.\nCrec que estem en el camí correcte però ens cal continuar treballant per aconseguir que l'Ajuntament anul·li la llicència concedida. La suspensió que va dictar només és això, una suspensió però no aturarà la obertura, en tot cas, la endarrerirà.\nEls veïns i veïnes ho tenen clar i no ho volen.\nLa resta, està tot dit. Cal mobilització social perquè els que han donat la llicència sense valorar-ne les conseqüències, ara, assumeixin la realitat i treballin efectivament en contra. Cal assumir els propis errors i anul·lar la llicència.


Bernardino Gómez Miedes - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n4 desembre 1589 (73/74 anys)\n28 setembre 1586 –\nBishop of Albarracín (en)\nSegona edició dels Comentaris de la sal de Bernardino Gómez Miedes, publicats en cinc llibres (València, Pedro Huete, 1579)\nBernardino Gómez Miedes —en llatí, Bernardinus Gomesius Miedes— (Alcanyís, Terol, 1515 – Albarrasí, Terol, 4 de desembre de 1589) fou un historiador i humanista aragonès. És conegut fonamentalment per la seva obra miscel·lània Comentaris sobre la sal (1572 i 1579).\nRes no se sap del seu origen familiar, llevat que va tenir almenys dos germans: Miguel Gómez de Miedes, doctor, i Miguel Tomás Gómez de Miedes, que el va substituir en la canongia de València després de la seva mort. Es coneix també el nom d'un oncle seu, Miguel Pérez de Miedes capitular de València i ardiaca de Sagunt.\nDesprés d'uns primers anys d'estudi i formació al seu poble natal, entra a l'Estudi General de València (1532). Viatja després a París per completar els seus estudis filosòfics, però en surt fugint a Lovaina (1542) a causa del cèrcol de Perpinyà provocat pel futur rei Enric II de França i l'arribada de l'emperador Carles V amb l'exèrcit de socors. Després d'una breu estada a Antwerpen, torna a València. Freqüenta la cort local de la virreina Mencía de Mendoza, qui va crear un important focus cultural, que, sota el seu mecenatge i l'ègida de Miguel Jerónimo Ledesma, era vigilat a distància per la Inquisició per les idees renovadores que allà imperaven.\nProp de l'any 1548 realitza el seu primer viatge a Roma. La cultura i l'afany d'enriquir els seus estudis van ser els motius essencials del viatge, sense oblidar a més el preponderant paper i la vinculació històrica de la Corona d'Aragó amb la Itàlia d'aquells temps. A la Ciutat Santa comença la redacció de la seva obra més ambiciosa i personal, els Commentarii de sale, una història d'aquest condiment convertida en miscel·lània que incorpora esdeveniments històrics destacats del seu temps, anècdotes contemporànies contes, faules, proverbs i diversa erudició.\nAbandona Roma deu anys després i en el seu itinerari de tornada realitza algunes incursions per la resta d'Itàlia, Alemanya i França per tal de recollir tota mena de notícies sobre la sal. S'estableix a València en els primers anys de la dècada dels seixanta, ostentant els càrrecs d'ardiaca de Sagunt i canonge de València. El 1572, i després de gairebé vint-i-cinc anys de redacció, publica els seus enciclopèdics Commentarii de sale libri IV que molt aviat li van proporcionar fama i glòria.\nRealitza el 1575 un segon viatge a Roma, a la cort pontifícia de Gregori XIII, per resoldre algun assumpte important que afectava l'església valenciana. Allà contacta amb alts càrrecs eclesiàstics, com el papa Sixt V, llavors cardenal, o Antonio Perrenot, cardenal Granvela. A la tornada d'aquest viatge, perd en un quasi naufragi la seva obra D'apibus siue republica si bé no altres objectes sagrats regalats pel pontífex que es contenien al mateix bagul llançat al mar. Sa i estalvi ja a València, Gómez Miedes recupera l'esmentat bagul, que va arribar flotant a les costes valencianes i va ser lliurat a l'arquebisbe Joan de Ribera. Aquest esdeveniment «miraculós» va ser descrit pel mateix autor en una carta dirigida al Papa, publicada el 1576.\nEls anys finals de la seva vida, Gómez Miedes, estimulat per l'èxit del seu primer escrit (que va conèixer una segona edició molt ampliada a cinc llibres el 1579), es llança desenfrenadament a escriure i publicar: un epítom de les constitucions de l'església valenciana (1582), una obra històrica sobre el rei Jaume I el Conqueridor (1582 i 1584), un tractat filosòfic-teològic sobre la constància (1586) i un manual mèdic sobre la malaltia de la gota (1589), dirigit a Felip II. El 28 de setembre de 1586 és nomenat bisbe d'Albarrasí per Joan de Ribera, Joan Terès i Miguel Espinosa, amb l'aprovació del papa Sixt V i a petició de Felip II. El 1587-88 és un dels diputats del regne d'Aragó i com a tal intervé en l'anomenat "plet del virrei estranger". Mor a finals de 1589 a Albarrasí. La seva tomba es troba a la Capella Major de la Catedral d'aquesta ciutat.\nÉs un dels cinc components més destacats del «Cercle humanístic alcanyissà» -juntament amb Juan Sobrarias, Pedro Ruiz de Moros, Juan Lorenzo Palmireno i Domingo Andrés-, elogiat i que reconeixen la seva habilitat i fama com a predicador, els seus vastos coneixements i els seus èxits literaris, en especial, la seva biografia de Jaume I i la seva nova i enciclopèdica obra sobre la sal.\nCommentarii de sale libri IV (Comentaris de la sal en quatre llibres), 1572. Edició ampliada el 1579 amb el títol Commentariorum de sale libri quinque (Comentaris de la sal en cinc llibres)\nDe vita et rebus gestis Iacobi primi regis Aragonum cognomento «Expugnatoris» libri XX, 1582\nHistoria del muy alto e invencible rey don Jaime de Aragón, primero deste nombre, llamado «el Conquistador» (1584), versió en castellà de De vita et rebus gestis Iacobi primi regis Aragonum\nEnchiridion o manual instrumento de salud contra el morbo articular que llaman gota..., 1589\n↑ Bernardino Gómez Miedes a Catholic Hierarchy\nPÉREZ LASHERAS, Antonio, La literatura del reino de Aragón hasta el siglo XVI, Saragossa, Ibercaja-Institución «Fernando el Católico» (Biblioteca Aragonesa de Cultura), 2003, pàgs. 164-165. ISBN 84-8324-149-8\nBernardino Gómez Miedes, Commentariorum de sale libri quinque (Comentaris de la sal), 1579. Edició digital (castellà)\nISNI: 0000 0000 6630 2184\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Bernardino_Gómez_Miedes&oldid=21752722»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 19 ago 2019 a les 15:22.


EQT > EQC\nMartí Casadesús Fa - Director\nEl passat 15 de maig els ministres europeus d'Educació van aprovar a Erevan (Armènia) els nous ESG (Standards and Guidelines for Quality Assurance in the European Higher Education Area); dit col·loquialment, les directrius de com han de ser els sistemes interns d'assegurament de la qualitat de les universitats, de com hem de comprovar les agències que aquests sistemes són efectius i de com s'auditarà l'efectivitat del rol de les agències, és a dir, com "es vigila el vigilant".\nTot i que més endavant i amb més detall analitzarem aquests estàndards, crec que és important destacar en aquest editorial dos conceptes que sobresurten de la seva lectura: la necessitat d'implantar sistemes de gestió orientats a la millora continuada i la importància de considerar constantment les necessitats i expectatives de tots els implicats en l'educació superior, en especial dels estudiants.\nEn totes dues línies estem treballant, des de fa temps, a AQU Catalunya. Així, per exemple, pel que fa a la millora continuada, aquest mes d'abril hem aprovat una guia per a la certificació de sistemes de gestió de la qualitat als centres docents, avançant-nos a una proposta de decret ministerial que tot just s'acaba de publicar. Clarament, l'objectiu d'aquesta guia és donar una altra eina a la universitat, com a principal agent responsable de la qualitat dels ensenyaments i del seu assegurament, per tal que millori de manera continuada els estudis que organitza.\nD'altra banda, pel que fa a la implicació dels estudiants en la millora de les titulacions, el que fem és incloure'ls en tots els nostres comitès d'avaluació externa d'acreditació de títols. I esperem incorporar-los també al nostre Consell de Direcció, en cas que s'aprovés la Llei d'AQU Catalunya, tal com s'està debatent aquests mesos al Parlament de Catalunya.\nTots dos aspectes han d'afectar especialment la principal eina que AQU Catalunya té per a la millora de les titulacions: el procés d'acreditació. De fet, les primeres 65 titulacions del SUC ja han estat acreditades, tal com hem celebrat recentment en un acte públic, i moltes més estan en procés de ser-ho. Certament, el disseny i la implementació del procés d'acreditació ha estat un camí llarg, complex i ple de dificultats, però crec sincerament que de moment està servint per al seu objectiu principal, tan simple i tan complex alhora: millorar les titulacions. Aturar el temps un instant, reflexionar sobre com està progressant un títol concret, pensar propostes de millora pel que fa al cas i, sobretot, obtenir el feedback d'un comitè extern independent, de ben segur que han d'ajudar a la millora de les titulacions.\nÉs important, però, que tots plegats confiem en aquest procés, i en traguem i vegem els beneficis que implica: la universitat millora la titulació, els estudiants aporten les seves propostes de millora, el sistema universitari en general guanya confiança i augmenta la seva projecció internacional, etc. És a dir, que tots sentim que es compleix la inequació que fa moure el món: EQT > EQC*. Altrament, tot plegat no tindrà cap mena de sentit.\n*El Que en Trec > El Que em Costa.


Daphnis et Chloe dans la maison de Dyras - Col·lecció Gelonch-Viladegut\nDaphnis et Chloe dans la maison de Dyras\nPlanche pour Les Pastorales de Langus ou Daphnis et Chloe. Epreuve sur verge, imprimee en sanguine\nAutor: Aristide Maillol\nTítol: Daphnis et Chloe dans la maison de Dyras\nDimensions: 10 x 8,5 cm\nNúmero de registre: GE-298\nBanyuls de la Marenda (Cataluña francesa), Banyuls-sur-Mer, 1861\nAristide Maillol va néixer a Banyuls de la Marenda el 8 de desembre del 1861 i hi va morir el 27 de setembre del 1944. Va ser un escultor, gravador i pintor catalano-francès.\nDe molt jove ja va mostrar una gran afició pel dibuix; als 13 anys va pintar el seu primer quadre, i als 18 va publicar una revista, La Figue, de la què era únic redactor, il·lustrador, impressor i client.\nEl 1882 va viatjar a París, on després de diversos intents, fou admès el 1885 als cursos de dibuix i pintura de l’Escola de Belles Arts. A partir del 1895 es va orientar cap a l’escultura, tot i que al mateix temps es va interessar per la tapisseria.\nEl 1896 es va instal·lar a París, i va freqüentar el grup dels nabís. Va fer amistat amb l’escultor Paul Bourdelle i amb Paul Gauguin i Daniel de Montfreid.\nMalgrat l’acceptació dels seus tapissos, la seva execució li va afectar la vista i això el va obligar a abandonar definitivament aquest art. Des de llavors es va dedicar exclusivament a l’escultura, i molt...\nVeure fitxa de l'autor: Aristide Maillol\nChloe trait une chevre de Daphnis


Registrar dominis .lixil - Entorno Digital\nRegistre de dominis .lixil\nDominis | Dominis | Extensions de dominis | .lixil\nRequeriments de dominis .lixil\n- Amb la compra del teu domini .lixil pots seleccionar els nostres serveis de DNS per l'activació del teu domini ".lixil".\n- Entorno posa a la teva disposició amb el registre del domini .lixil una àmplia gamma de serveis de hosting, servidors virtuals i certificats SSL.\n- Si estàs interessat en la recuperació o vigilància d'un domini .lixil pots veure la nostra secció de serveis corporatius.\n- Al comprar el domini web amb l'extensió .lixil podem ajudar-te en el teu projecte de presència a internet amb aplicacions opensource tipus Wordpress, Drupal, etc. o projectes a mida allotjats en el teu domini web .lixil\nPer registrar dominis genèrics .lixil has de completar el formulari de registre on-line.\nEls dominis .lixil es poden contractat entre 1 i 10 anys.\nPer renovar dominis .lixil aquests han d’estar en període de renovació i es poden renovar entre 1 i 9 anys.\nEls dominis .lixil també admeten renovació anticipada.\nPer a transferir dominis .lixil és necessari:\nAl transferir dominis .lixil aquests es renoven per un any més a partir de la data d'expiració. El procés té una durada máxima de 5 dies.\nNomés podem fer un canvi de titular d'un domini .lixil si Entorno Digital és el Registrador acreditat. Si no és així, el primer que hem de fer és transferir-lo a Entorno Digital.\nEl canvi de titular de .lixil té un cost de 50 euros (preus sense IVA) .\nPots modificar els contactes i servidors de DNS dels teus dominis .lixil a través del teu panell de control, al que pots accedir des de l‘apartat “USUARI REGISTRAT” del nostre web.\nTarifa de dominis .lixil\nSi gestiones varis dominis .lixil o altres dominis territorials posa't en contacte amb nosaltres per conèixer els nostres descomptes per volum.\nSi necessites qualsevol aclariment per registrar dominis .lixil o contractar un servei de hosting posa't en contacte amb nosaltres.