Competències | AMPA Pare Jofré, El Puig. Valencia\nArxiu de la categoria: Competències\nPublicat el 05/04/2019 per AMPA Pare Jofré\nEl mirall finlandès (I): sistema educatiu, recursos i inclusió —\nUn punt clau per oferir i garantir un sistema educatiu de qualitat a Finlàndia és la destacada formació dels mestres. Els aspirants a matricular-se a les facultats d’educació han de tenir una mitjana de 9 a batxillerat. En el cas dels mestres d’educació primària, la seva formació universitària té una duració de 5 anys dividits en tres anys de grau i dos de màster obligatori. Per exercir com a mestre d’educació infantil se sol recomanar la realització d’un màster un cop finalitzat el grau de tres anys. En el cas de professorat d’educació secundària compten amb una llicenciatura, si bé han de realitzar proves d’accés a les facultats d’educació per tal de realitzar estudis pedagògics. Aquesta formació ocupa més de 1.400 hores —a l’Estat espanyol seran unes 100-200h. Els directors i directores de centres, més enllà de la titulació com a mestres, han de comptar amb un certificat d’administració en educació.\nPer poder accedir al grau d’educació, els candidats han de realitzar una prova d’accés que té en compte coneixements acadèmics, alhora que també es realitza una entrevista individualitzada a tots ells, valorant les habilitats socials, participació en programes de voluntariat, grau d’empatia, entre altres aspectes. Tal com indica el vicedegà de la Universitat d’Educació d’Helsinki, Arto Kartoniemi, només un 10% dels alumnes inscrits aconsegueixen entrar a la universitat i cursar el grau d’educació. Fruit d’aquesta acurada selecció, els docents compten amb un elevat reconeixement social i públic. \nDurant el procés de formació, ja des del segon any de grau es realitzen pràctiques a centres escolars per tal de poder observar de manera més vivencial el món de la infància i aprendre de diverses pràctiques educatives. A la universitat compten amb una tutoria que els orienta.\nEn els darrers cursos a l’escola també compten amb la figura d’un tutor ―sol tractar-se d’un professional amb experiència― que guia i acompanya els futurs mestres per tal de fomentar l’adopció d’una visió autoreflexiva en el seu procés d’aprenentatge.\nA més a més, també és destacable que la Helsingin Yliopisto [Universitat d’Helsinki] (UH) compta amb una altra «eina» per oferir aquest aprenentatge més vivencial de l’alumne a través de l’anomenat «Playful Center». Aquest espai, ubicat a la mateixa universitat, està obert als infants per poder jugar i interactuar mentre els estudiants de magisteri observen i analitzen els diferents comportaments des del mirall bidireccional que hi ha a la mateixa aula.\nMés enllà de la formació del grau i del màster, els professionals de l’educació estan en un procés de formació continu. Molts d’ells combinen la seva dedicació docent amb la investigació i recerca a les universitats. Aquesta col·laboració facilita que estiguin al corrent de les darreres descobertes envers l’educació, la psicologia i la neurociència, de forma que les puguin aplicar a les seves aules.\nProfessors universitaris de renom de la UHi tal com Kristina Kumpulainen, Arto Kallioniemi i Mari Tervaniem assenyalen que la prioritat d’un/a mestre/a a l’hora d’educar és «comprendre l’alumne» i «seguir els seus interessos». \nComprendre l’alumne i seguir els seus interessos\nLes idees dels autors esmentats posen de manifest la importància que es dóna a Finlàndia a la mirada global i respectuosa amb l’alumne. Per una banda, tenir la voluntat i l’interès per comprendre els nens i nenes de manera franca i genuïna significa fer-nos càrrec i acceptar que són persones amb la seva pròpia identitat, necessitats, pors i valors.\nQuan parlen de «seguir els interessos» dels infants ens parlen d’endinsar-nos en el seu món; de nou, mostrant un interès sincer en conèixer-los, valorant-ne les seves preferències. Per tant, de manera implícita, ambdues respostes estan comunicant a l’alumne: «m’importes, et respecto i et valoro». Aquestes idees, que podrien semblar molt bàsiques, esdevenen cabdals quan parlem de relacions humanes. A partir d’aquesta disponibilitat i predisposició de l’adult a connectar amb l’infant és possible que es pugui crear i construir un vincle afectiu entre ells.\nJohn Bowlby (1907-1990) va descriure el vincle com aquell lligam afectiu que es forma entre la criatura i l’adult el qual, a través d’interaccions repetides, es va afavorint la creació de sensacions de seguretat, consol i plaer. En funció de la qualitat d’aquest vincle, l’infant podrà aprendre i desenvolupar-se en el seu entorn amb seguretat, confiant amb les persones de referència.\nAquestes condicions es poden fer extensibles més enllà del nucli familiar, doncs en el context escolar els infants i els adults comparteixen un elevat nombre d’hores. En l’entorn escolar el vincle és una relació que s’estableix entre l’alumne i el mestre. Heather Geddes descriu com la dinàmica fluida entre la implicació, el suport del mestre i la participació en la tasca afavoreix al sentiment de seguretat que es crea en l’alumne, dotant-lo de confiança en el seu procés d’aprenentatge i desenvolupament global. Segons l’autora, «el mestre crea una expectativa que serà d’ajuda i es mostra disponible, ajudant a tolerar la frustració davant la tasca escolar».\nI de quina manera podem fomentar la vinculació amb els nostres alumnes? La majoria d’experts en el tema assenyalen la importància de mostrar sensibilitat per poder interpretar i donar significat a allò que li està passant a la criatura.  Alhora també serà important la capacitat empàtica de l’adult i la «lectura emocional pedagògica», entesa com l’habilitat de poder llegir entre línies què està sentint i com està vivint aquella situació una criatura. I, posteriorment, poder posar paraules a aquells estats emocionals que estem percebent dels infants. Amb tot això, la capacitat de poder cercar solucionar i mobilitzar els recursos necessaris també beneficiarà la relació que hi estem establint.\nEn la mateixa línia, en diversos estudis s’ha copsat la importància de l’establiment del vincle a l’escola; per exemple, s’ha detectat que el fet de sentir-se part del grup i sentir el suport dels mestres era el major predictor per prevenir el fracàs escolar. \nAquesta visió de l’educació orienta i marca l’estil pedagògic, metodològic i d’acompanyament i d’avaluació de les escoles de Finlàndia. A continuació ampliarem el detall sobre els diferents àmbits.\nA nivell pedagògic\nEl sistema educatiu finlandès sosté que les experiències, les sensacions, les àrees d’interès i la interacció entre estudiants són les bases per a l’aprenentatge. Consideren que el treball dels docents consisteix a guiar l’alumnat perquè segueixi aprenent de forma contínua tenint en compte un enfocament en l’aprenentatge individual de cada alumne.\nLa investigadora educativa finlandesa Kirsti Lonca diu: «tradicionalment, l’aprenentatge s’ha definit com una llista de temes i fets que cal adquirir ―com ara l’aritmètica i la gramàtica― Però, quan es tracta de la vida real, el nostre cervell no està tallat en disciplines d’aquesta manera, estem pensant d’una manera molt holística». Lonca defensa una educació que promogui desenvolupar aquelles eines necessàries per poder fer front a les situacions conflictives reals que es poden trobar al llarg de la vida. Amb aquest objectiu s’ha implementat l’aprenentatge basat en fenòmens, que seria equivalent al treball per projectes a Catalunya.\nA més a més, el model educatiu finlandès també fomenta un model d’ensenyament-aprenentatge de caràcter global i transversal fomentant les habilitats «soft» ―suaus―, que fan referència a aquelles habilitats no-cognitives vinculades als valors i habilitats més de caràcter personal com podrien ser la iniciativa, la generositat, l’empatia o la flexibilitat, entre d’altres.\nEn aquest enfocament, el rol del mestre ha d’esdevenir un dissenyador d’experiències d’aprenentatge.\nSi bé aquestes línies ideològiques ja perfilaven i orientaven les pràctiques i metodologies a les escoles, al nou currículum estatal ―implementat a partir del 2016― emfatitza encara més les següents idees: paper actiu de l’estudiant, foment d’un estil de vida sostenible, ensenyament de tipus integrador, escola comprensiva i com a comunitat d’aprenentatge.\nTambé es promou que les escoles finlandeses treballin les competències dels alumnes, augmentant la seva participació i la utilitat ―i aplicabilitat― dels estudis. Alhora, la inclusió és una de les peces clau del sistema, doncs procuren crear oportunitats per tal que tots els alumnes puguin experimentar l’èxit. Tenint en compte la individualitat de cada criatura es plantegen maximitzar-ne el potencial dels següents punts: ànim, justícia, autonomia, cooperació, autoestima, curiositat, responsabilitat, comunitat, pensament crític i reflexiu, ganes d’aprendre i creativitat. Les àrees en les quals se centren són les següents:\nAproximació a aprendre a través de fenòmens. Aprendre a aprendre\nCompetència cultural, interacció i expressió ―habilitats emocionals i socials i de participació.\nCura de si mateix i dels altres i gestió de les activitats diàries de manera segura ―consumisme, ús responsable de tecnologia, seguretat personal.\nLiteratura múltiple ―comunicació, expressió verbal i corporal.\nCompetència tecnològica ―aprenentatge pràctic de l´ús de les tecnologies, programació digital, interaccions socials en el món digital.\nCompetència en el món laboral i l’emprenedoria ―mentalitat emprenedora i relacions laborals.\nParticipació i construcció en un futur sostenible ―viure en una societat democràtica i protecció del medi ambient per un futur sostenible.\nExemples de pràctiques educatives\nDurant una estada a Finlàndia l’abril del 2018 vaig poder observar algunes activitats que podrien fer referència a alguns dels principis pedagògics esmentats anteriorment.\nPer exemple, a les escoles bressol i d’educació infantil donen molta importància al contacte amb la naturalesa, el desenvolupament del joc simbòlic i la progressiva adquisició d’autonomia. Per aquest motiu, realitzen diverses sortides diàries a la naturalesa ―pati i bosc― sempre i quan la temperatura no se situï per sota dels 20 graus. Aquesta activitat a fora implica que cada vegada els nens i nenes hagin de practicar posar-se i treure’s les nombroses capes de roba. Una de les mestres comentava que els dies que al terra hi ha gel les criatures també surten a fora, ja que és una manera d’iniciar-los en adquirir major control i equilibri del seu cos de manera natural.\nPer altra banda, desenvolupar el joc simbòlic també és una peça clau en el seu currículum, i per tant, dediquen molt de temps a fomentar que les criatures experimentin, manipulin i creïn les seves pròpies històries. D’aquesta manera es potencia la imaginació i creativitat així com el raonament lògic i resolució de problemes. Tal com una de les mestres em deia en to de broma: «per això tenim tan bons enginyers aquí a Finlàndia, perquè els hem deixat experimentar amb sentit!».\nUn altre exemple del valor a l’aprenentatge significatiu, pràctic, vivencial i global de l’alumne seria l’assignatura obligatòria de «Home economics» [economia de la llar] que consisteix que tot l’alumnat aprengui a fer tasques de la llar tals com planxar, cuinar, cosir, entendre una factura, aprendre a netejar diferents materials… Totes aquestes activitats es desenvolupen en el si de l’escola; per tant, l’edifici compta amb màquines de cosir, cuines reals i tot el mobiliari necessari; alhora, aquesta assignatura ―de caràcter obligatori per als alumnes de 12-13 anys i optativa per als de 13-15 anys― forma part del currículum educatiu del cicle i, per tant, és avaluat.\nParal·lelament, i de manera similar al moviment de reforma pedagògica que s’està produint al nostre país, algunes de les escoles de Finlàndia treballen en la línia de promocionar la participació dels infants a l’aula i l’aprenentatge actiu a través dels grups de treball col·laboratius.\nEn aquest cas es tracta de dividir diferents rols a cada grup amb les diverses funcions: secretari ―s’ocupa d’escriure els textos i revisar-ne la seva qualitat―; organitzador ―és el responsable de cercar els materials necessaris i organitzar el treball de grup―; i portaveu ―és la persona que s’ocupa de gestionar els torns de paraula, demanar ajuda quan el grup ho necessiti, posar en veu alta les conclusions del grup davant la classe…\nUna altra situació pedagògica que exemplifica el foment de la participació i validació del potencial de tots els alumnes així com promoció del seu pensament crític, analític i creatiu és la proposta que siguin els mateixos alumnes els que cerquin «problemes o dificultats» en el seu entorn ―com per exemple, el mateix edifici escolar― i proposin possibles solucions ―a curt, mig i llarg termini― a través d’una pluja d’idees i, posteriorment, una anàlisi i valoració exhaustiva.\nA nivell metodològic, adaptació de recursos\nSeguint amb la mirada pedagògica connectada a les característiques i necessitats dels nens i nenes, a nivell metodològic, observem que les escoles finlandeses procuren conèixer i aplicar els coneixements de la neurociència i la psicologia a les aules. Per exemple, miren de facilitar i fomentar la mobilitat física dins l’aula per tal de potenciar la concentració i aprenentatge dels alumnes.\nSeria el cas, entre d’altres, de la utilització d’uns tamborets amb una base en forma semiesfèrica que facilita el balanceig dels nens, fet que els ajuda a poder canalitzar la necessitat de moure’s i calmar el neguit, tot predisposant-los a restar més concentrats. Un altre recurs amb el qual compten i que els nens utilitzen de manera grata són uns coixins amb una textura similar a les conegudes «pilotes antiestrès». Una altra mesura en aquesta línia és permetre que puguin treballar de diferents maneres a l’aula: de peus, recolzats en pufs, cadires, tamborets o, fins i tot, al sofà de la classe.\nDe fet, cal esmentar que la pràctica majoria de les classes compta amb l’existència d’un puf gran o sofà, així com coixins que proporcionen un espai de calma a aquells que ho necessitin, sense que sigui un recurs des del càstig sinó des de la utilització autònoma de tal recurs en el cas que l’alumne així ho necessiti.\nUna altra mesura que s’adopta a les escoles finlandeses és la divisió de les assignatures en franges de 45 minuts ―o en alguns casos 45minuts + 45minuts― i posteriorment hi ha un descans obligatori de 15 minuts al pati. Aquesta segmentació de la jornada acadèmica facilita que tant alumnes com mestres puguin descansar mentalment, i així facilitar que les estones de treball siguin de qualitat.\nA nivell d’acompanyament i procés d’avaluació\nDes de la mirada holística de les criatures, a les escoles finlandeses ja fa temps que compten amb un tipus d’acompanyament inspirat en la psicologia positiva. Aquest corrent psicològic se centra en el benestar psicològic de les persones així com en les seves fortaleses i potencialitats.\nAlgunes escoles finlandeses ―ja des de l’escola bressol― utilitzen un programa vinculat a aquesta perspectiva psicològica desenvolupat a la UH que descriu 21 fortaleses ―es tracta d’habilitats no-cognitives tals com la humilitat, la perseverança, la creativitat, l’humor, la cooperació, l’autocontrol, la sensibilitat, la paciència…― per tal de potenciar l’autoconeixement dels alumnes, tot millorant la seva autoestima i benestar.\nEs realitzen diverses activitats al llarg del curs per tal de treballar els objectius esmentats, com, per exemple:\nA l’escola bressol ―fins als 3 anys―, es pregunta a les famílies quins aspectes positius veuen en els seus fills i filles, i les respostes són penjades a l’aula per tal de fer-ho visible.\nA partir de l’etapa infantil ―a partir dels 3 anys―, es promou que els mateixos alumnes, amb l’ajuda dels mestres, puguin identificar quines són aquelles habilitats que dominen més, així com les seves fortaleses. Com a decoració de l’aula també es poden veure làmines de tots els nens i nenes on diuen: «jo sóc bo/bona en…». En aquest sentit a les escoles es pengen imatges amb missatges com: «soc divertida, ràpida i valenta. Les meves butxaques estan plenes d’eines que són útils a la meva vida».\nA l’educació primària també s’anima perquè els alumnes coneguin les seves habilitats i potencialitats no-acadèmiques entrevistant persones referents de la seva vida ―família, amics, companys, entrenadors, etc. Una altra activitat és que el mestre escrigui una carta d’ànim a totes les famílies posant èmfasi en el procés de millora de l’alumne i destancant-ne les seves fortaleses.\nRespecte al procés d’acompanyament i seguiment de l’alumnat, així com a la relació que s’estableix entre escola i família, fa un temps s’ha posat en marxa el sistema de comunicació «Wilma», el qual facilita que mestres i famílies s’escriguin missatges en línia ―de manera setmanal o quinzenal― descrivint quina és la dinàmica a classe i quins progressos i millores es detecten.\nPel que fa a l’avaluació dels alumnes, el sistema educatiu finlandès no contempla una avaluació numèrica fins a 4t de primària ―quan els nens/es tenen deu anys―, ja que entenen que fins llavors l’alumnat encara no és prou madur per comprendre què significa una nota. A Finlàndia es prioritza el seguiment continuat dels alumnes i la comunicació fluida amb la família de caràcter descriptiu i positiu, amb la finalitat de facilitar el seu potencial. S’opta per realitzar reunions conjuntes entre la família, la mestra i l’alumne per, d’aquesta manera, mirar d’implicar tant els progenitors com l’alumne en el seu desenvolupament global i acadèmic. Tal com expliquen els diferents professionals, en aquestes reunions es parla de manera positiva de l’alumne utilitzant, per exemple, una plantilla on hi consten tres fortaleses que té l’alumne així com quin tipus d’ajuda està necessitant i en quins aspectes necessitaria millorar.  El mestre també demana ―i apunta en la plantilla― de quina manera la família ajudarà l’infant per aconseguir els objectius plantejats.\nUn altre punt clau en el procés d’avaluació és incorporar una part important d’autoavaluació per part de l’alumnat. A finals de trimestre els mateixos alumnes valoren els seus objectius planejats a la reunió inicial i els seus progressos.\nQuè podríem aplicar i adaptar aquí? De quina manera podríem fer extensible algunes idees a Catalunya?\nPrimer de tot caldria destacar que combatre el fracàs escolar i millorar la motivació dels alumnes a l’escola exigeix la implicació de tots els agents, institucions i administracions educatives.\nPer tal de poder aplicar tals propostes així com repensar les nostres pràctiques educatives no podem passar per alt les diferències econòmiques, polítiques i socials existents entre Catalunya, l’Estat espanyol i Catalunya i Finlàndia.\nTanmateix, tenint en compte els referents pedagògics i les línies d’actuació eficaces en països com Finlàndia, podríem suggerir l’aplicació d’algunes mesures tals com:\nActuació preventiva en les etapes primerenques per tal de prevenir dificultats majors en un futur i fomentar el seu adequat desenvolupament de manera global.\nPromoure l’atenció personalitzada de tots els nens i nenes tenint en compte les seves característiques, necessitats, dificultats, habilitats i situacions vitals.\nDotar de majors recursos les escoles per poder atendre millor l’alumnat que ho requereixi de manera temporal o continuada a fi de garantir una inclusió real i pràctica.\nFoment d’equips multidisciplinars a les escoles: psicòleg, treballador social, treballador sanitari, logopeda.\nGarantir una formació pedagògica ―i mínimament emocional― de forma inicial i continuada pels mestres de qualitat.\nTreballar i cuidar el vincle entre mestre i família i també mestre i alumne.\nEn termes generals hem vist com els especialistes de l’àmbit educatiu, psicològic i neuropsicològic assenyalen la importància de fomentar l’adopció d’una mirada comprensiva i respectuosa amb l’infant, fomentant l’establiment del vincle entre mestres i alumnes. El vincle és el motor de l’aprenentatge. Per poder destinar aquesta atenció i recursos serà indispensable que els referents polítics i el marc organitzatiu del país contempli, també, aquestes necessitats per tal de poder-ho dur a terme.\nCom deia Nelson Mandela: «L’educació és l’arma més poderosa per canviar el món». En aquest punt caldria convidar a reflexionar en quina direcció desitgem i creiem que seria necessari que el sistema educatiu del nostre país es dirigís i segons quins criteris. En aquest sentit, avui dia Finlàndia és sense cap mena de dubte un mirall.\n Consell Superior d’Avaluació de Catalunya: «El sistema educatiu finlandès vist des de Finlàndia».\n Cita extreta de converses de la mateixa autora amb els citats professors de la UH.\n Viloca: «La importància del vincle en el procés d’aprenentatge»; Sellarès: «Aprenem tal com ens vinculem»; Lipponen, Hilppö i Rajala: «Compassion and emotional worlds in early childhood education»; Rimm-Kaufman (et al): «Improving Students’ Relationships with Teachers to Provide Essential Supports for Learning. Positive relationships can also help a student develop socially».\n Allen (et al.): «What Schools Need to Know about Fostering School Belonging: A Meta-Analysis»; Hamre (et al.),«Early teacher-child relationships and the trajectory of children’s school outcomes through eighth grade»; Baker, Grant i Morlock: «The teacher–student relationship as a developmental context for children with internalizing or externalizing behavior problems»; O’Connor, Dearing i Collins: «Teacher-child relationship and behavior problem trajectories in elementary school»; Silver (et al.), «Trajectories of classroom externalizing behavior: Contributions of child characteristics, family characteristics, and the teacher–child relationship during the school transition».\n Cita extreta a partir de converses de l’autora de l’article amb la professora Lotta Uusitalo.\nEl Diari de l´Educació\nPublicat dins de Aprenentatge, Arrajament escolar, Avaluació, Competències, Educació, Paisos\t| Etiquetat com a Formació, Mestres\t| Deixa un comentari\nPublicat el 12/06/2018 per AMPA Pare Jofré\nCapacitat d’indagar i fer-se preguntes. Capacitat de prendre perspectiva de manera empàtica. Capacitat de relacionar-se i dialogar amb el diferent. I disposició per ajudar a construir una societat més inclusiva i sostenible. A grans trets, això és adquirir la competència global, un dels principals reptes del futur de l’educació segons aquesta investigadora de la Harvard University.\nVerónica Boix Mansilla és professora de la Harvard Graduate School of Education i una de les investigadores principals de Project Zero, un grup de recerca nascut en aquesta facultat fa més de 50 anys, inicialment focalitzat en l’educació artística i que amb el temps va anar obrint els seus àmbits d’interès a tot tipus de qüestions relacionades amb l’educació. La famosa teoria de les intel·ligències múltiples té el seu origen aquí, ja que el seu autor, Howard Gardner, va dirigir durant molts anys Project Zero, al qual segueix vinculat. Fa uns dies tots dos van participar en el cicle de conferències (R)evolució Educativa, del programa Educaixa, Gardner mitjançant videconferència i Verónica Boix Mansilla de forma presencial, per parlar sobre la competència global, que és en aquests moments una de les principals línies de treball de Project Zero. En el cas de Boix Mansilla, aquest àmbit té una mica d’autobiogràfic: ella és argentina, porta un cognom català i treballa a Harvard des de fa més de 25 anys, per la qual cosa no és d’estranyar que defensi que “si pensem en la història de la humanitat, ningú és original de cap lloc”.\nExpliqui’m què és això de la competència global.\nEn essència, es tracta de respondre des de l’educació al món canviant per al qual estem preparant als nostres joves i a nosaltres mateixos. Quan pensem en competència global pensem en una capacitat que és multifacètica, que consisteix en la disposició que tenen les persones per comprendre i actuar al món pel que fa a temes d’importància local, regional i global. Es tracta d’aconseguir que els joves adquireixin la competència d’interpretar el món a través de les disciplines que aprenen, la qual cosa implica revisar com ensenyem aquestes disciplines, implica ensenyar-les com a lents cap al món.\nEstimular el pensament crític?\nEn la competència global operen quatre grans característiques en conjunt: la primera, efectivament, és aquesta capacitat dels joves per investigar el món, per indagar, per fer-se preguntes; en segon lloc la capacitat per prendre perspectiva, entendre que tots tenim les nostres perspectives culturals; i entendre que les cultures interactuen i hi ha conflicte entre elles, i que les perspectives tenen graus diversos d’inequitat, ja que no totes tenen accés a les mateixes coses, per això necessitem joves que puguin tenir l’hàbit de prendre una perspectiva de manera empàtica i respectuosa; la tercera característica té a veure amb el diàleg, amb les relacions humanes, necessitem joves que puguin dialogar a través de les diferències, sobretot en un món tan polaritzat i amb uns discursos tan radicalitzats; i finalment la competència global també implica la capacitat o la disposició per actuar, per millorar el món on vivim, per a la construcció d’unes societats més inclusives i sostenibles. Per tant, és una competència que integra aspectes cognitius, emocionals, ètics, cívics…\nI tot això cal anar-ho inculcant mentre s’imparteixen les matèries?\nAquesta és la part més maca, perquè en realitat no es tracta d’ensenyar altres coses a més de les matèries, sinó revisar com ensenyem les matèries. Educar per a la competència global implica un canvi de mirada. Per exemple, en matemàtiques els alumnes aprenen a crear models que podrien aplicar-se per explicar aspectes diversos del món, temes de desenvolupament econòmic o creixement poblacional. Per tant, no es reemplaça ni s’agrega més contingut sinó que es convida als docents a situar al món allò que ensenyen i es convida als estudiants a aplicar el que aprenen per donar sentit a la realitat.\nSona a connectar el currículum amb l’actualitat i amb el periodisme de qualitat.\nExactament. El punt sobre el periodisme és important. Necessitem accés a periodisme de qualitat i que els nois puguin tenir un consum i una producció periodística, perquè els joves poden produir molt bon periodisme quan se’ls acompanya. Es tracta de situar el jove al món. Quan els nois comencen a tractar temes de la contemporaneïtat dins l’aula passen diverses coses interessants. Una és que comencen a veure al món allò que parlen a l’escola, viuen aquesta continuïtat entre l’experiència de l’escola i l’experiència del món. També succeeix que comencen a adoptar un discurs més informat sobre algunes problemàtiques, per exemple del canvi climàtic, o de les inequitats econòmiques, i adopten un discurs que després, quan conversen amb els seus pares, els confereix una nova autoritat dins la família. Als pares els causa una gran sorpresa com aquest nen que creien que estava aprenent divisions de sobte està parlant del creixement demogràfic. I una altra cosa que passa és que els estudiants comencen a trobar-li un sentit a aprendre i els docents també.\nCom que els docents també?\nIntento aclarir-ho amb un exemple: un dels casos més inspiradors que he vist ha estat la transformació d’una mestra de matemàtiques de segon de primària. Ens deia que no podia afegir res més a les seves classes, havia d’aconseguir que els nois sumessin i per ella qualsevol cosa que la distragués d’això li semblava una traïció a la seva responsabilitat professional. I aquest era un sentiment legítim! Llavors li preguntem quina era la lògica del dia a dia dels seus alumnes, i resultava que diàriament els primers deu minuts de classe els dedicaven a la trobada del matí, saludar-se, preguntar com estan, etc. Li vam suggerir que aprofités aquests minuts per plantejar un tema que pogués ser d’interès. Van sortir els huracans de Puerto Rico, alguns dels nois tenien família allà, i llavors utilitzant fotografies i el que nosaltres anomenem rutines de pensament global va començar a descobrir què pensaven els nois sobre el tema. Aquesta mestra va comprendre que els nois s’interessaven pel món, i va començar a estar encantada amb això. La trobada del matí es va allargar a 15 minuts, després a 20. En poc temps, aquesta docent es va reconèixer a ella mateixa en un nou rol de mestra que acompanya als nens en el descobriment del món. Els nois aprenen matemàtiques, perquè han de calcular els diners necessaris per enviar material a una escola de Puerto Rico; ella els pregunta: com ho fem, tenim tants diners, tantes cadires… la suma múltiple apareix com a necessitat del projecte i així acaben aprenent a sumar i fins i tot a multiplicar sols, de manera espontània. Això permet a la mestra alinear el seu interès pel món amb l’ensenyament de les matemàtiques i als nois adonar-se que les matemàtiques són necessàries per prendre decisions importants, i que poden decidir amb raonament matemàtic si és millor enviar dues cadires o cent llapis. Llavors tenim una docent que transita aquest creixement i que ens diu que ja no pot tornar enrere, que ja no pot veure l’ensenyament de les matemàtiques si no és així, amb sentit.\nPerò el sistema educatiu als Estats Units està ara mateix lluny d’aquest plantejament, no és així?\nClar, justament en aquests moments proporcionar aquesta competència global s’ha convertit en una urgència a l’educació dels Estats Units; poder ampliar la mirada dels nens i dels docents és urgent.\nTot això té algun tipus de connexió amb les intel·ligències múltiples?\nEs connecten des del moment que per participar en el món d’avui, o per dur a terme una vida de realització o de benestar, un ha de tenir el dret a expressar-se de moltes maneres possibles. A Project Zero hem treballat moltíssim amb les arts, amb la música, amb el cos… En tot cas, la competència global connecta amb aquesta idea fonamental que l’ésser humà té un gran potencial i un potencial molt divers, i que els nostres punts de trobada amb uns altres pot passar per diferents sistemes simbòlics, diferents llenguatges. Això passa molt quan s’integren nois de diferents cultures que potser no comparteixen idioma, però poden compartir la música, per exemple.\nIntentem baixar la competència global a l’aula. Per on hauria de començar un docent que volgués intentar-ho?\nHi ha diversos punts d’entrada. Una de les coses que hem descobert és que hi ha una dimensió d’aquest tipus de treball que és profundament personal. Molts docents temen tocar temes que ells mateixos no senten que controlen. Aquest temor és molt legítim, perquè gairebé sempre parteix d’un sentit real de responsabilitat. A la nostra recerca veiem que és important que el docent faci aquest exercici de reflexió sobre els moments de la pròpia vida en els quals ha pogut conèixer altres cultures, trobar-se amb el món, com veu allò que publiquen els diaris, o parar atenció a les converses que pugui tenir amb altres. Aquest conversar sobre el món és el que moltes vegades no apareix a la formació de docents. Més encara, els docents que treballen en contextos de molta diversitat, necessiten poder comprendre als seus alumnes. Per exemple un mestre pot preguntar-se per què aquestes nenes duen hiyab, i intentar acostar-se a l’experiència de les nenes, a la seva mirada. Per tant, hi ha una part important a l’hora d’educar per a la competència global que té a veure amb la humanització del docent.\nJa, però això no és gaire concret…\nPel que fa a la qüestió pràctica i concreta, crec que hi ha molts docents que poden començar per algunes unitats, alguns petits projectes, que puguin portar notícies del dia a l’aula per poder tenir algunes petites converses i començar per aquí. Nosaltres utilitzem molt les rutines de pensament global que abans he esmentat, que són com petites intervencions que permeten l’alumne aprendre a prendre perspectiva o a comunicar-se de noves maneres. Per exemple, una simple pregunta –com podríem dir això d’una altra manera i per què ho faríem així? – presentada de manera habitual genera capacitats metalingüístiques i metacomunicatives necessàries per navegar un món culturalment i lingüísticament complex. Aquesta capacitat es va desenvolupant a partir de la reiteració d’aquestes mini-preguntes.\nPerò té un risc. No sé si algú l’ha informada que a Catalunya, per tocar a l’aula temes d’actualitat, hi ha hagut docents que han estat processats, i que des de determinats sectors polítics s’acusa el professorat català d’adoctrinar.\nAmb aquests temes que són més candents és molt difícil. En aquests casos crec que el docent ha de pensar molt bé com abordarà aquest tema, i veure amb la resta del claustre com a institució com respondre. Però hi ha molts altres temes que no són de tanta ruptura i que poden tocar-se. En tot cas, és fonamental aprendre a dialogar i poder conversar amb la capacitat de navegar sobre temes conflictius, la capacitat d’entendre algunes perspectives diverses i entendre per què són les que són.\nEl fet que ens trobem en l’era de la cultura o de la incultura digital, ajuda a desenvolupar aquesta competència global o més aviat és un obstacle?\nIndubtablement el tema digital és complexíssim. Ho estem veient amb temes d’addicció dels nois i de funcionament neuronal. Ara bé, el que passa és molt interessant, perquè d’una banda tenim la connectivitat possible en termes tecnològics, ja que amb un clic et pots connectar amb qualsevol part del món, però per altra la realitat és que no ho fem: les nostres pràctiques digitals són pràctiques feudals, són pràctiques de grups culturals homogenis. Des de la mirada global això ens desperta la necessitat de generar en els nois el que Ethan Zuckerman, del MIT, descriu com xenofilia, que seria el contrari a la xenofòbia. És a dir, crear hàbits per valorar allò que és diferent, buscar noves connexions amb gent que és diferent. Aquí també hi ha un treball molt bonic de Carrie James [Project Zero], que ha desenvolupat el dialogue toolkit [kit d’eines per al diàleg] per veure com poden els nois dialogar de manera digital respectuosament, de quines maneres jo puc demostrar digitalment que he llegit amb atenció la nota que vaig rebre i puc continuar la conversa amb respecte o puc oferir un contraexemple si és que estic en desacord, etc.\nSobre xenofòbia, he vist que vostè també forma part d’un projecte anomenat Re-imagining migration, que pel que entenc intenta que el debat sobre la immigració entri d’una altra manera a les aules. Això ara mateix està de plena actualitat als Estats Units…\nCompletament, i pel que fa a drets humans és un dels desafiaments més importants de la nostra època. Hi ha centenars de milers de persones que estan fora del seu lloc d’origen i que no troben un lloc per viure, la complexitat és tremenda, i per això és un tema que els docents han de tractar sobre la base que hi ha certs drets fonamentals que hem de respectar. En el cas dels EUA l’interessant és que a les escoles públiques és on apareix la diversitat cultural, aquí es troba el docent que es va apuntar per tenir un treball en una escola relativament homogènia, i de sobte li canvia l’escola, com fa el docent per adaptar-se i aprendre el que ha d’aprendre? Hem d’entendre que vivim en societats on l’aprenentatge és constant i per a tota la vida. La revolució francesa es reedita en totes les revolucions que veiem, inclosa la revolució digital. Cada tema que veiem en realitat té ressons, la societat va canviant i l’única cosa que sabem del cert és que haurem d’aprendre coses noves, com a societat, com a escoles, com a docents i com a persones. El que és molt interessant del nostre temps és que la societat, l’escola, els docents, els alumnes i els pares estem aprenent tots els mateixos temes al mateix temps.\nI en aquest projecte es tracta d’acceptar el canvi i la diversitat com un fet natural?\nÉs una col·laboració de Project Zero amb investigadors capdavanters en el camp de la Universitat de Califòrnia Los Angeles (UCLA) –Marcelo i Carola Suarez Orozco i Adam Strom–. Estem buscant, d’una banda, canviar la retòrica sobre migració en educació, proposar una retòrica de la migració com a oportunitat, perquè les societats pures fa molt que no existeixen. Fins i tot si mires Espanya veus que el creixement demogràfic en general és més gran entre les comunitats migratòries que les comunitats originals (i ho poso entre cometes, perquè en el llarg termini ningú és original de cap lloc). En aquest projecte estem desenvolupant els marcs teòrics i instruments pràctics que permetran que els docents puguin respondre als nous imperatius demogràfics de manera informada i efectiva. Busquem formar als docents sobre canvis paradigmàtics importants: per exemple, repensar l’alumne (sobre com entenem al noi i a la noia que emigra i al que rep); repensar el tipus d’aprenentatge que busquem (molt alineat amb la competència global); repensar la migració mateixa com a fenomen humà a través de grans preguntes (per què es trasllada la gent d’un lloc a un altre?, qui és el responsable d’aquells que estan al mig entre una nació i una altra?, quines són les condicions de recepció? o per exemple quines són les narratives públiques sobre la migració?). Finalment estem també desenvolupant propostes basades en recerca sobre com crear uns ambients d’aprenentatge que realment nodreixin una cultura o una identitat més inclusiva, més respectuosa, més àmplia, de presa de perspectiva, d’empatia. Vivim en temps en els quals saber aprendre, adaptar-se, i crear societats futures és essencial, i els educadors tenim molt per aportar, sobretot si optem per respondre de manera informada i proactiva als canvis d’allò que ens envolta.\nPublicat dins de Aprenentatge, Competències, Educació, Immigrants\t| Etiquetat com a Intel·ligència emocional\t| Deixa un comentari\nEducación ofrecerá repaso gratuito en matemáticas y lengua para alumnos de ESO\nPublicat el 04/13/2018 per AMPA Pare Jofré\nInvertirá casi medio millón de euros en talleres de refuerzo con 24 horas de clases para prevenir el abandono escolar temprano en la enseñanza pública\nRafel Montaner València 13.04.2018 | 08:48 LV\nLa Conselleria de Educación invertirá 481.657,06 euros en desplegar ya este final de curso en los Institutos públicos de Educación Secundaria (IES) talleres de refuerzo en áreas instrumentales básicas(Matemáticas, Castellano y Valenciano).\nEste repaso, que será gratuito para las familias, va destinado al alumnado de Educación Secundaria Obligatoria (ESO) en riesgo de abandono escolar y que presentan dificultades de aprendizaje.\nEl departamento del conseller Vicent Marzà denomina estas clases de apoyo como «Taller de refuerzo en verano» porque parte de esta actividad, que tendrá lugar entre el 14 de mayo y el 30 de junio, se desarrollará una vez acabe el curso el viernes 22 de junio.\nEl objetivo de esta propuesta es doble. Por un lado, reducir el abandono escolar temprano, pues uno de cada cinco valencianos de entre 18 y 24 años – 700.000 jóvenes- no estudia más allá de la enseñanza obligatoria. La segunda meta es «reforzar las competencias clave y las aptitudes necesarias en las áreas instrumentales» con el fin de garantizar «el éxito escolar» y evitar así la repetición de curso.\nLa tasa de repetición en la Comunitat es del 35 % del total del alumnado de 15 años, porcentaje que multiplica por tres la media de la UE (11 %) y está cuatro puntos por encima del promedio español (31 %).\nLos talleres, de entre cuatro y seis semanas de duración, suman un máximo de 24 clases de apoyo (cuatro horas semanales) sin ningún coste para las familias de los alumnos. El único requisito que se les exige a los padres es el «compromiso de asistencia» de los adolescentes a la actividad.\nGrupos de entre 8 y 15 estudiantes\nLos IES tienen hasta el 24 de abril para solicitar estos «talleres de verano». Cada centro puede elegir entre talleres del ámbito científico-tecnológico y de ámbito sociolingüístico. Pueden solicitar más de un taller del mismo o de diferentes ámbitos. Cada taller se dividirá en dos grupos reducidos, de entre 8 y 15 alumnos.\nLa carga horaria de cada grupo será de 4 horas semanales, con un máximo de dos horas al día fuera del horario de las enseñanzas obligatorias. Es decir, que los talleres supondrán que el alumno participante tenga que quedarse un día o dos a la semana por las tardes a partir de las 14 horas.\nLas instrucciones de la conselleria especifican que los docentes «deben realizar actividades de refuerzo y apoyo educativo, proporcionando hábitos de organización del tiempo, planificación del trabajo y estrategias en elaboración y expresión de los resultados».\nPublicat dins de Abandó educatiu, Competències, Educació, Sin categoría\t| Etiquetat com a Repàs\t| Deixa un comentari\nPublicat el 12/15/2017 per AMPA Pare Jofré\nRedacció – Blog de l’educació local\n13.12.2017 – 09:29\nLa disrupció docent, que evidencia l’obsolescència del paradigma actual en les paraules i el discurs d’Acaso, pren formes lliures i artístiques. Basant-se en les arts escèniques, dóna moltíssima importància al cos, al seu moviment i a la seva recuperació i reivindicació dins les aules.\nTu parles d’educació disruptiva, de canvi del paradigma en la relació entre professor i alumne. El teu treball s’emmarca en aquesta onada pedagògica que busca innovar i renovar l’educació. Tu, en què et centres?\nAquí, concretament, vinc a fer una xerrada que es diu De la pedagogia del cervell a la pedagogia del cos. I és que, quan parlo d’educació disruptiva o de revolució educativa en general, hi ha diferents fronts i un de molt important és la recuperació del cos en educació.\nNo es pot dir que la pedagogia s’hagi oblidat del cos però sí que l’ha disciplinat, l’ha obligat a estar assegut vuit hores a l’escola, l’ha castigat d’alguna manera. Crec que per a fer aquest canvi, és important recuperar el cos en tota la seva esplendor i no usar-lo per a estar vuit hores assegut en un pupitre, sinó per realitzar un altre tipus d’activitats.\nEl cos està dins d’aquest paradigma general en el qual estic treballant ara: l’Art Thinking. La meva vida professional té dues parts diferenciades: la primera es dedica a reclamar un canvi en l’educació i aquí és on entra el llibre de rEDUvolución. En l’altra reivindico que aquesta revolució s’ha de fer a través de les arts. Des d’aquí explico que les arts han d’entrar en escena a l’educació, però no només per a la plàstica o la música, sinó que han de ser una base per a qualsevol assignatura.\nCom s’introdueixen les arts en una educació que es caracteritza per ser tan rígida?\nPrimer cal entendre el que les arts aporten i després hem de veure com podem fer que entrin al món de l’educació. Les arts aporten quatre coses des del meu punt de vista, que són les claus per a realitzar aquest canvi de paradigma.\nPrimer, aporten pensament divergent; l’escola està estancada en el pensament lògic, dos més dos són quatre i ja. Però les arts aporten una visió del coneixement molt més oberta i molt més subjectiva que crec que és necessària. També aporten tot el que està relacionat amb el plaer; és molt important entendre que les arts parteixen d’un mecanisme molt important que és l’experiència estètica, que està vinculada amb l’estranyament, la sorpresa… Tot plegat s’ha perdut en la pedagogia perquè ens ho ha llevat l’entreteniment.\nLes arts sempre s’han considerat com a generadores d’un coneixement molt intel·lectual i això també s’ha de recuperar en educació. Les educadores no es consideren a si mateixes com a intel·lectuals. Tendim a pensar que el coneixement es genera en un altre lloc, no en la pedagogia. I una reivindicació molt gran de l’Art Thinking és que les educadores es considerin a si mateixes com a generadores de coneixement i els estudiants també.\nI per últim, considero que tot això s’ha d’assolir de forma col·laborativa i per projectes, que és com han treballat sempre els artistes, tot i que ens han volgut fer creure que sempre han treballat sols. Per fer això cal introduir tot plegat a l’escola, fent una formació del professorat en Art Thinking. Seria ideal que això fos en la formació inicial, perquè falta molta base en arts escèniques aplicades, el cant, la declamació, el cos o el ball aplicats a la docència, però com és quelcom una mica utòpic, desgraciadament, s’ha de fer en la formació permanent.\nÉs a dir, que els professors que estan en actiu han de començar a entrar en altres disciplines relacionades amb la seva pròpia tasca docent. Encara que siguis un professor de química, pot ser que et sembli molt boig donar una classe de ball, però potser és el que has de fer.\nContínua llegint en http://diarieducacio.cat/blogs/educaciolocal/2017/12/13/revolucionar-leducacio-cal-recuperar-cos-usar-lo-tota-seva-esplendor-no-tenir-lo-vuit-hores-assegut/?utm_source=Butllet%C3%AD+web&utm_campaign=a45ecb864e-EMAIL_CAMPAIGN_2016_11_24&utm_medium=email&utm_term=0_1792201920-a45ecb864e-157767465\nPublicat dins de Aprenentatge, Competències, Educació, Pedagogia\t| Deixa un comentari\nOrganizadores gráficos para ayudar a los/as niños/as con la escritura\nPublicat el 12/13/2017 per AMPA Pare Jofré\nPor Jenn Osen-Foss, Understood (2017)\nEstos organizadores visuales gratuitos ayudan a dividir los trabajos escritos en pasos más pequeños. Cada modelo se puede imprimir y viene acompañado con un ejemplo que está completo.\nLos organizadores gráficos son herramientas simples pero poderosas que pueden ayudar a los niños y las niñas que tienen disgrafia, dificultades del funcionamiento ejecutivo y otras condiciones que pueden causar problemas para escribir. Un organizador gráfico no solo ayuda a dividir un proyecto en pasos más pequeños, también ayuda a que los niños y las niñas organicen sus ideas de manera visual.\nExisten muchos tipos diferentes de organizadores visuales. Los cinco aquí disponibles son usados comúnmente en primaria, pero pueden ayudar a los chicos/as hasta el bachillerato. Cada uno también trae un ejemplo de cómo luce un organizador gráfico cuando está completo.\nTodo lo que necesita hacer para usar estos organizadores gráficos es imprimirlos (los diseños tan sencillos que usted podrá trazarlos a mano rápidamente) y llenarlos. Si su hijo prefiere usar la computadora para escribir, puede completar el organizador y luego imprimirlo. Escoger el tema apropiado es otra manera en la que usted puede fomentar que su hijo/a escriba más.\nOrganizadores gráficos para ayudar a los estudiantes de primaria con al escritura\nOrganizador gráfico párrafo tipo hamburguesa (Ver / Descargar)\nOrganizador gráfico mapa de araña (Ver / Descargar)\nOrganizador gráfico mapa de persuasión (Ver / Descargar)\nOrganizador gráfico de ventajas y desventajas (Ver / Descargar)\nOrganizador gráfico de secuencia (Ver / Descargar)\nPublicat dins de Aprenentatge, Bibliografia/Llibres, Competències\t| Etiquetat com a Primària\t| Deixa un comentari\nPor Amanda Morin, Understood (2017)\nLa enseñanza multisensorial puede ayudar a los chicos que tienen dificultades con la escritura, como la disgrafía, a mejorar la escritura a mano. Estos son algunos ejemplos de técnicas multisensoriales para\nPublicat dins de Aprenentatge, Competències\t| Etiquetat com a Infantil\t| Deixa un comentari\nNuevos Alfabetismos y Pensamiento Computacional en el Plan Ceibal\nPublicat el 09/09/2017 per AMPA Pare Jofré\nBLOG DE EDUCACIÓN MUNDIAL.\nDociDr, Cristobal Cobo, director Centro de Estudios Fundación Ceibal\nLa erradicación del analfabetismo (saber leer y escribir ) en el marco de los Objetivos de Desarrollo Sostenible busca asegurar que el 100% de los jovenes y ‘una proporción sustancial de los adultos’ alcancen la alfabetización para 2030 (Meta 4.6) y que esto es traduzca entre otros beneficios en mayores oportunidades de empleabilidad (Meta 4.4). Pero esta visión sugiere un horizonte que evoluciona hacia nuevas necesidades. Por ejemplo, reducir los niveles del analfabetismo funcional que implican habilidades de lectura más allá de un nivel básico para manejar tanto las tareas de la vida diaria como del campo laboral.\nEl Pensamiento Computacional en la Enseñanza Obligatoria (Computhink). Implicaciones para la política y la práctica\nInstituto Nacional de Tecnologías Educativas y de Formación del Profesorado (INTEF). Departamento de Proyectos Europeos. Febrero 2017\nPublicat dins de Aprenentatge, Competències, TICs\t| Deixa un comentari\nPublicat dins de Competències, Curricula, Sin categoría\t| Etiquetat com a Anglès, Comunitat Valenciana, Ensenyament plurilingüe, Llengua\t| Deixa un comentari


(S'ha redirigit des de: Alliberament)\nLa llibertat (del llatí libertas) és la capacitat d'escollir. És una idea que inclou el no estar sotmès a un subjecte diferent d'un mateix, autoritat, poder que estableixi una alienació, deure, disciplina o qualsevol condició no establerta pel mateix subjecte. Designa la facultat de la persona humana que li permet decidir portar a terme una determinada obra o no portar-la a terme. En altres paraules, el que permet a la persona humana decidir si vol fer quelcom o no, el fa lliure, però també responsable dels seus actes.\n2 Una característica sobretot humana\n3 Sobre la negació ideològica de la llibertat\n4 Tipus de llibertat\nUna característica sobretot humana[modifica]\nLa llibertat com a concepte filosòfic és exclusiva dels éssers humans, ja que els animals decideixen impulsats sobretot pels seus instints. La llibertat implica decidir i per tant la possibilitat que una opció sigui millor que l'altra. Sol lligar-se a la responsabilitat en l'ètica, ja que si una opció és més favorable i no es tria, les conseqüències s'han d'assumir. Aquests conceptes no poden ser emprats pels animals. Les persones que defensen la llibertat però no en volen assumir les responsabilitats derivades són anomenades llibertines.\nSobre la negació ideològica de la llibertat[modifica]\nTipus de llibertat[modifica]\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Llibertat&oldid=23595563»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 maig 2020 a les 13:20.


Publicat per M. Roser a 18:38\nPapallona blava. 20/6/12 20:22\nM. Roser, penso que has definit molt bé amb aquest poema la necessitat que tenim de poder escollir tornar a recer quan l’ànima ho demana, o bé de reprendre el vol quan el cor ho batega. Precioses paraules plenes de veritat i sentiment.\nDoncs, anem fent via que el destí és savi i sap com fer-nos-hi arribar.\nM. Roser 21/6/12 20:17\nHola Papallona, ja saps que a la vida tenim èpoques de tot...Suposo que quan vaig escriure el poema, era un moment especialment sensible per mi i de vegades, sense ni adonar-te'n, et deixes anar i surten aquestes coses....\nPep 20/6/12 23:22\nA vegades una sola mirada em dona força per pujar una muntanya.\nA vegades un sol somriure fa que el dia hagi valgut la pena.\nQuan no trobo tot això, penso que els amics hi són sempre, i els somnis també.\nQuan tot és de color gris, penso que ho és perquè tinc que fer una pausa i posar-ho tot en ordre. Els sentiments, els desitjos, les persones, els problemes i les il·lusions.\nAl cap de un temps, unes paraules amb algú que feia temps que no veia, una noticia d'una persona que estimo, una rialla amb aquell amic, una abraçada a la natura....Sentir que ets viu em dona la força per anar endavant i observar nous camins i noves vides.\nBona nit, i fes el que hagis de fer per ser feliç, que segur que ho ets.\nM. Roser 21/6/12 22:46\nTens raó, una mirada i un somriure, sovint ajuden a tirar endavant...\nSomniar, també t'ajuda, perquè t'esforces per atrapar els somnis...\nEl color gris, penso que té una funció semblant a la que dius tu, posar seny, quan els altres colors s'esvaloten...\nI és veritat, una petita cosa et retorna sentiments que feia temps que tenies una mica oblidats i et fa pensar que la vida és bonica, i tires endavant...\nBé, penso que ser feliç és molt difícil, però si que crec en els molts petits moments de felicitat!\nBona nit a tu també Pep i molts d'aquests petits moments...\nImma Cauhé 20/6/12 23:42\nAixò és la llibertat, poder estar sol quan un vol estar-hi, poder cercar novetats quant ho desitges. Bonica poesia.\nM. Roser 21/6/12 20:39\nExacte Imma, és tenir la capacitat de poder escollir, en cada moment, el que necessites per està bé amb tu mateixa...De vegades , portes endins i d'altres portes enfora...És una mica allò de "Ves on el cor et porti".\nCarme Rosanas 20/6/12 23:44\nAquesta doble mirada en fora i en dins m'agrada molt. tant de bo sempre sabéssim trobar aquest equilibri.\nCarme Rosanas 21/6/12 0:04\nAh! i gràcies per posar el dibuix a la barra lateral! :)\nM. Roser 21/6/12 20:34\nHola Carme , de vegades quan llegeixo coses que fa un temps que he escrit, em sembla que ho hagi fet un altre persona...\nI tens raó, mantenir l'equilibri costa però, sovint, una petita emoció, et fa canviar de rumb...\nDe res, faltaria més, el tinc aquí davant ben emmarcadet!\nJo no sé si a tot arreu fa tanta calor però són dos quarts de nou del vespre i estem a 33 graus i de fora entra un aire que\ncrema les paraules...\nGlo.Bos.blog 21/6/12 1:00\nM. Roser, m'ha agradat molt el poema, perquè és preciós i perquè reflecteix també la meva manera de veure la vida. La sento tal com tu ho escrius.\nFelicitats, Rodamon de la llum!\nM. Roser 21/6/12 22:55\nGràcies per les teves amables paraules Glòria. És agradable expressar sentiments i veure que algú s'hi sent identificat. Penses que ha valgut la pena i que les sensibilitats s'atrauen...\nEl Rodamon t'envia un petó de bona nit.\nJordi Dorca 21/6/12 12:03\nHi ha moments en què una mica de solitud (d'introspecció, que diuen ara) és imprescindible. L'entenc, en els teus versos, com un elogi de la llibertat.\nM. Roser 21/6/12 23:08\nHo entens bé Jordi, per a mi la llibertat és com l'aire que respiro... De vegades per sentir-te lliure necessites solitud, i també t'hi pots sentir, rodejat de persones si domines " l'art" de la introspecció( que diuen ara). I també penso que té un preu, però val la pena fer un petit dispendi emocional, si a canvi et sents bé i en pau amb tu i amb la vida...\nDrapaire de mots 21/6/12 17:03\nQue bonic Roser! estar obert a coses noves i no perdre la identitat, aquest tornar a un mateix, quan convé....\nEt bufo un petonet amb llibertat.\nM. Roser 21/6/12 23:19\nÉs que jo sóc pràctica i quan surto a fer un tomb per la vida, deixo la porta ajustada, no fos cas que tingui ganes de tornar al meu recer i no hi pugui entrar perquè estigui tancada...És pot haver perdut la clau!\nMontse, sort n'he tingut de la bufadeta del teu petonet, ha estat una alenada d'aire fresc, que s'agraeix amb aquest dia tan calorós...\nJo també et bufo un altre petonet, a veure si t'arriba.\nGalionar 21/6/12 22:54\nM. Roser, m'identifico amb el teu poema d'una manera aespecial perquè ja ho saps, també jo de vegades necessito aïllament i silenci, per tornar després a compartir l'alegria amb els altres i sentir-ne jo mateixa. No sempre ens és possible escoltar el nostre cor i fer el que ens demana, però cal intentar-ho tant com puguem.\nComparteixo el teu pensament sobre la dificultat de reconèixer com a propis alguns poemes fets ja fa un temps. És curiós, però passa.\nUff, i la calor extrema, a Vilafranca. Quina nit que ens espera...!\nM. Roser 21/6/12 23:29\nHola Montse, ja he vist que de tant en tant t'escapes...És que sinó estàs bé amb tu mateixa difícilment ho estaràs amb els altres. Tens raó, no sempre és possible fer-li cas al cor però per intentar-ho...\nEncara bo que no només em passen a mi aquestes coses, suposo que no ens adonem que amb el temps anem canviant la nostra visió emocional...\nEm sembla que avui podríem dormir sota les estrells!!!\nM. Roser 21/6/12 23:30\nUi, m'he menjat la eeee d'una estrella!!!\nPilar 22/6/12 18:23\nEs necessiten sempre dues mirades per contrastar.\nM. Roser 22/6/12 20:35\nTens raó Pilar, si només ens refiem d'una mirada, no sabrem mai si ens equivoquem, cal tenir una altra possibilitat i aleshores, potser podrem triar la que ens sigui més plaent...\nViolant d'Atarca 23/6/12 0:11\nUi! això de "sempre lliure, seguint el meu destí" sembla un oxímoron. Si dius que segueixes el teu destí és perquè ja tens la fita programada, per tant no ets lliure, encara que no et vegis la corda invisible que t'hi atansa... Bé, deixant les parrafades filosòfiques apart, t'he de dir que m'ha agradat el teu poema perquè reflecteix les ganes que tens de viure, de sentir, d'experimentar, tot conservant la independència personal... Em fa l'efecte que ets una persona de tarannà alegre, positiu... Caram! amb l'edat que tens i encara ets optimista... no sé si treure'm el barret o posar-te de cara a la paret per inconscient! Es broma!\nUna abraçada i a anar fent via! Segur que qualsevol dia ens trobem pel camí!\nM. Roser 23/6/12 22:43\nCaram, sí que sembla contradictori, però de vegades no filo tan prim (filosòficament parlant)a l'hora de fer un poema, recordo que volia posar camí, però per no repetir la paraula...\nL'important és que t'hagi agradat.\nI que vol dir això de, amb l'edat que tinc? si estic feta tota una jovencella!!!\nSi que penso que sóc optimista i alegre i, sobretot, molt independent. M'has fet pensar amb un profe d'un curset que vaig fer, que em deia "l'alegría de la huerta", segurament perquè els altres eren ben ensopits...Ara que també tinc els meus moments de mala lluna ( has vist que fina), que a la vida hi ha situacions per tot...\nEt deixo triar, perquè de vegades potser penso poc les coses.\nAnar fent via, és el que toca i si un dia em veus, xiula!\nVerba volant, scripta manent 24/6/12 16:14\nEspero que hagis gaudit de la revetlla de Sant Joan!. M'ha agradat moltíssim el teu poema, mostra la joia de viure sense renunciar a la tranquil•litat necessària per poder conèixer la nostra vertadera essència, no? Si mai no parem a pensar ni tornem enrere no podrem agafar forces per continuar endavant! Fins aviat. Quanta musicalitat i força que transmeten els següents versos:\n“de les seguretats del meu bastió,\nque pot fer-me sentir alguna emoció."\nM. Roser 24/6/12 21:49\nCaram noia, estic molt contenta que t'hagi agradat el poema...\nExacte, l'has interpretat molt bé. Sinó sortim de la closca, de tant en tant, ens podem perdre coses interessants, però sempre amb la seguretat que si no ens hi trobem còmodes, podrem tornar a la nostra essència...\nAixò que diuen que tornar enrere, només per agafar embranzida...\nEspero que la teva revetlla no fos tan sorollosa com la meva, perquè mig poble, ve aquí al barri a tirar petards.\nPetons de coca de pinyons.\nAnna Guilanyà 24/6/12 16:58\nSer lliure, buscant la pròpia llibertat, el propi camí, deixant la porta entornada, per poguer tornar quan calgui al nostre recer. Quina poesia més bonica, M. Roser.\nM. Roser 24/6/12 21:54\nEstic contenta, perquè veig que aquest poema ha agradat força...\nPer mi és tan important sentir-se lliure! De vegades per aconseguir-ho ens hem d'arriscar i sinó ens hi trobem bé, cap a caseta una altra vegada, que per això cal que deixem sempre la porta ajustada...\nRachel 25/6/12 0:10\nPreciosos els teu versos, i ben certs. De vegades ens amaguem al castell perquè ens sentim segurs, i tot i que sabem que a fora podem trobar més sensacions, ens fa por i no acabem de sortir-ne... almenys això és el que em passa a mi. Vull i no vull, penso que no puc i em torno a amagar, i així vaihg fent, amb un peu a dins i un a fora... Bé, no sé si és el que volies transmetres, però és el que m'ha arribat.\nEspero que passessis una bona revetlla.\nM. Roser 26/6/12 22:18\nSi Rachel, més o menys és això...Valorem per sobre de tot la nostra seguretat i de vegades no ens adonem que això fa que pel camí, anem perdent coses. Si no ens arrisquem, segurament viurem més tranquils, però deixarem de viure una bona part de coses que potser ens serien molt profitoses, però de vegades és difícil prendre la decisió correcte...\nLa meva revetlla va ser com estar al mig d'una tronada d'estiu...I ho dic pel soroll!\nRafael Meyerhofer 25/6/12 16:45\nM'agrada molt M.Roser, hem de procurar, però, no fer caure la torre del nostre bastió no sigui que quan volguem tornar per explicar les nostres emocions l'únic que en quedi sigui runa.\nM. Roser 26/6/12 22:28\nTens raó Rafael,la torre de les nostres emocions, l'hem de conservar sempre i si cal anar-la restaurant, i amb la porta ajustada, ja que és molt possible que de tant en tant, tinguem la necessitat de tornar-hi perquè ens aculli...\nJudit 26/6/12 2:14\nSolitud a la carta! Que xulo! Poder triar quan, com i on volem aquest nostre espai tant íntim...\nM. Roser 26/6/12 22:32\nCaram Judit, quina capacitat de síntesi...Penso que això seria l'ideal per a tothom, poder triar sempre el lloc adient, perquè les emocions ens facin viure petits moments feliços...\nJ.Eugenia Mares 27/6/12 18:24\nHolaa mi bella amiga!!!\nestuve de viaje con mi esposo pero ya estoy de regreso y visitandote :D\ndisfrutando de tus poemas.\nme gusto mucho, como me gusta disfrutar de la soledad cobijada por las paredes de mi castillo... de sueños ahí me encuentro con mi esencia y camino por todas las habitaciones disfrutando al máximo, solo que hay una puerta que me invita a salir y compartir con mi entorno abrazándome con mucha calidez.\nun abrazooooo grandeeee enormeeee para ti con mucho cariño\nM. Roser 27/6/12 22:09\nHola amiga Atlántida, ya té extrañé, pero es bonito que compartas cosa agradables con tu esposo.\nEn los castillos de sueños una se encuentra a salvo de las cosa que pueden herir los sentimientos, y nos sentimos a gusto, pero siempre, como bien dices, hay una puerta para salir y nos invita a compartir con los demás todas las sensaciones bonitas que experimentamos...\nUn abrazo grande también para ti, linda amiga y muchos besssooosss!\nJoan Abellaneda 2/7/12 16:20\nm'ha encantat m roser, perquè a més m'hi sento ben identificat\nuna abraçadeta valenta avui


Novembre 29, 2016 Novembre 29, 2016 elscorremargesDeixa un comentari\nCom cada any, aquest proper dissabte 3 de desembre serem al Mercat de Nadal de Santa Coloma de Queralt mostrant els nostres productes.\nSerà un dia perfecte per a fer les compres habituals de cara a les festes, triant els productors i comerços de proximitat.\nTambé hi haurà, com de costum, tot un seguit d’activitats per a passar el dia a la capital de la Baixa Segarra.\nOctubre 4, 2016 Octubre 3, 2016 elscorremargesDeixa un comentari\nAquest proper diumenge, visitarem un dels pobles més encantadors i a la vegada desconeguts de la nostra estranya comarca administrativa: Vallespinosa.\nAllí s’hi farà, per primer cop, la Festa del Bosc, amb un cartell ple d’activitats per a passar una bona jornada, per aprendre o recordar, antigues i noves tècniques, antics i nous coneixements, al voltant del bosc i l’aprofitament dels recursos que ens ofereix.\nNosaltres hi muntarem la parada amb les nostres conserves, que amb la tardor que avança ja comencen a omplir el rebost!\nSetembre 29, 2016 Setembre 29, 2016 elscorremargesDeixa un comentari\nAquest diumenge dia 2, i per segon any consecutiu, serem a la Fira del Medi ambient de Tàrrega.\nHi farem un taller bastant complet: dues hores de passejada de reconeixement, i dues hores de taller de cuina, amb tastet inclòs!\nAprofiteu que és gratuït, i encara hi ha places disponibles!


Tu red de voluntariado y trabajo en ONG - Hacesfalta.org1 Tècnic/a d'estiu - trabajo ong - hacesfalta.org\nFecha límite Inscripción 04/03/2021\n% de respuesta: 36,97%\nLa Fundació Escolta Josep Carol obre convocatòria per tal de cobrir una plaça de Tècnic d’estiu.\nLa Fundació té com a missió promoure l’educació d’infants i joves en la ciutadania responsable i en els valors propis de l’escoltisme laic català. Per aconseguir-ho, la fundació dóna suport a la tasca d’Escoltes Catalans, presta serveis en l’entorn educatiu i promou la generació de reflexió i pensament.\nA continuació, us detallem les condicions generals de la plaça.\nGestió, execució i avaluació de les diferents activitats d’estiu, principalment camps de treball\nOrganització i seguiment d’inscripcions de les activitats d’estiu\nSuport en el procés de creació dels equips educatius de les activitats d’estiu\nPlanificació i gestió de la logística de les diferents activitats d’estiu\nCoordinació i seguiment amb els diferents agents externs\nSuport general a l’equip del departament\nFormació universitària relacionada amb l’àmbit de l’educació\nDiploma de Director/a d’activitats en el lleure infantil i juvenil\nImprescindible carnet de conduir B1.\nExperiència en l’organització d’activitats d’estiu (colònies, casals, campaments...) tant en la vessant professionalitzada com en l’associativa\nCapacitat comunicativa i de relació interpersonal\nConeixements d’ofimàtica a nivell d’usuari/ària\nConeixements d’idiomes anglès i/o francès\nCompetencias Analizar y resolver problemas, Iniciativa y autonomía, Flexibilidad, Organización y planificación, Comunicación interpersonal, Trabajo en equipo, Diplomacia y “saber estar”


10 propostes per (re)descobrir el Vallès Occidental\nVallès OccidentalVallès Occidental\nItineraris per entorns naturals espectaculars, visites a patrimoni medieval i una molt bona gastronomia són només algunes de les propostes que ofereix aquesta comarca veïna de Barcelona!\nTime Out en col·laboració amb Consell Comarcal del Vallès Occidental dijous 23 de juliol 2020\nSi teniu dies lliures i ganes de compartir-los amb els vostres, fora de casa i en algun lloc amb molt d'encant i ben proper, tenim un munt de propostes per a vosaltres que us sorprendran. No cal anar gaire lluny: tocant a Barcelona, la comarca del Vallès Occidental, situada entre el riu Llobregat i el massís del Montseny, i entre les serralades Prelitoral i Litoral, ofereix múltiples opcions per totes les edats que podeu plantejar-vos per fer aquest estiu. Ja en coneixeu els rius, els paisatges, la natura, la restauració i el patrimoni que ofereix? Si voleu descobrir-ho amb ulls de vallesà, endinseu-vos pels seus racons i per les propostes que us fem a continuació!\nI si voleu acabar de sentir-vos cent per cent vallesans, haureu de familiaritzar-vos amb les seves paraules especials, que no són poques! Mentre feu tots aquests plans que us proposem, afegiu al vostre vocabulari termes com petador, estrep, paparola o cuarto de reixa, i passareu per un més de la comarca!\n1. Endinsar-vos al Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l’Obac\nSi sou amants de les rutes de senderisme, heu de fer una excursió pel Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l’Obac. Una de les opcions que teniu és pujar pel Camí dels Monjos fins al cim de la Mola. A més a més, una vegada hagueu fet el cim, trobareu un regal: el monestir de Sant Llorenç del Munt, un dels monuments més emblemàtics de la zona. Per acabar de fer el pla perfecte, aneu a menjar al restaurant més alt del Vallès, al Restaurant La Mola, on podreu gaudir de la millor cuina catalana, o senzillament feu un pícnic a qualsevol racó de la muntanya. Una altra opció que teniu és passejar per la Serra de l’Obac per gaudir de les vistes de Sant Llorenç de Munt i també de la increïble serralada de Montserrat. I, si us agrada conèixer productes de proximitat, la Diputació dels parcs organitza un programa, 'El Parc a Taula', per conèixer els productes i productors artesans del territori!\nServei de Turisme Comarcal\n2. Passejar pel riu Ripoll\nNo coneixeu el riu Ripoll i els seus entorns? Aquest espai natural és un dels més agradables per poder passejar i desconnectar. De fet, travessa la comarca sencera així que teniu riu per tot l’estiu! Si us agrada anar amb bicicleta, és un entorn idíl·lic per fer-ho, tot i que anar caminant també és una bona opció. Hi ha moltes rutes per fer, però un exemple seria fer el recorregut de Sant Julià d’Altura a Sant Oleguer. Feu l’itinerari que feu, obriu bé els ulls perquè la zona està plena de patrimoni que heu de veure, com també de molta fauna, com ara ànecs, corbs marins o bernats pescaires. Us estan esperant!\nJORDI GARCIA -@LOCALPRES\n3. Visitar patrimoni d’època medieval\nSi us agrada l’època medieval, aquesta comarca és plena de joies de l’època. Coneixeu la Seu d’Ègara de Terrassa, un conjunt minumental d'origen paleocristià? I el Monestir de Sant Cugat, un dels més poderosos del comtat de Barcelona? O el castell de Plegamans, un edifici gòtic del segle XIV? I l'església de Santa Maria de Barberà, coneguda com ‘La Romànica’? Doncs aquestes només són alguns dels monuments que té el territori entre tots els que us estan esperant. I, per si no n’hi hagués prou, en alguns d’ells organitzen visites guiades i esdeveniments culturals. Consulteu l’agenda, mireu tot el que fan i traslladeu-vos molts segles enrere per una estona.\n4. Tastar la seva gastronomia i els dolços típics\nEl Vallès Occidental té una gastronomia plena, variada i única.Hi trobareu productes singulars com el tomàquet mandó, l’oli de becaruda o la botifarra terregada. Se us farà la boca aigua! A més a més, hi ha una molt bona fama de bons pastissers i forners, així que les postres que provareu també seran boníssimes. Tasteu la coca de vidre, les belgues de Sabadell, els xaumets d’Ullastrell i els dàcars de Terrassa, entre molts altres dolços que acabaran de fer els vostres àpats rodons!\n5. Passejar pel Parc Natural de Collserola\nEl Parc Natural de Collserola us espera si us agraden els itineraris per espais naturals, en un entorn magnífic i ple de patrimoni. Podreu passejar-vos-hi caminant i també en bicicleta, per múltiples rutes que s’adapten a totes les necessitats, des de Cerdanyola i des de Sant Cugat, des d’on i com us vagi millor! També s’hi fan activitats com visites, excursions, passejades temàtiques i descobertes en família, així que estigueu atents a la seva agenda. I, per descomptat, el Tibidabo, el turó més emblemàtic del massís, us estarà observant des d’allà on sigueu i esperant-vos si voleu gaudir d’unes increïbles vistes de la ciutat de Barcelona.\n6. Fer un tast de vins del Vallès\nUs apassiona el vi? Sabíeu que el Vallès durant molts anys ha estat terra de vinya? Alguns dels vins que possiblement coneixeu són l’Arraona, l'Amfiteatre o el 5 Quarteres. Podeu fer una visita a les vinyes i conèixer els projectes que hi ha, o també anar a qualsevol restaurant i demanar un dels bons vins de la comarca, tots ells de qualitat i produïts amb raïm cultivat a la zona. Tasteu-los! Una altra opció que teniu és conèixer els dos cellers cooperatius de l’arquitecte Cèsar Martinell que s’han conservat: el de Sant Cugat i el de Rubí. Recordeu: Al Vallès, veremem!\n7. Tastar mongetes del ganxet!\nQue bones són les mongetes de ganxet! I quina sort tindreu si teniu l’oportunitat d’anar a tastar-les al Vallès, perquè en tenen un bon grapat i són les millors. A les masies-restaurants de la comarca sempre hi podreu tastar aquest plat tan típic, com també carn i verdures a la brasa. A més a més, la majoria de masies són de tota la vida i us faran sentir com a casa. Organitzeu una trobada amb els vostres éssers més estimats i reuniu-vos per gaudir d’una bona gastronomia vallesana!\n8. Descobrir el món tèxtil i el Modernisme\nLa indústria tèxtil a la comarca és ben coneguda. De fet, la vinculació d’aquesta manufactura amb el territori és històrica i hi ha testimonis ben importants, relacionats tant amb el moviment cultural del modernisme com amb el patrimoni industrial. Si us apassiona tot aquest món, teniu propostes ben diferents i podeu fer la que més us vingui de gust. Per exemple, podeu visitar el Museu Nacional de la Ciència i la Tècnica de Catalunya (mNACTEC), fer rutes temàtiques, o també participar en la Fira Modernista de Terrassa. La campanya #RedescobreixTerrassa ofereix múltiples rutes i visites guiades gratuïtes a la ciutat, així que presteu atenció i escolliu el que més us vingui de gust.\n9. Viure la cultura popular\nHeu vist mai la tradicional dansa del ball de gitanes en viu i en directe? Que la situació actual no us faci oblidar la cultura i totes les activitats que se celebren a Catalunya, i sobretot les del Vallès, que hi segueixen sent ben vives! Estigueu atents a les xarxes socials i a l’agenda Viu el Vallès per conèixer tot el que fan per reinventar-se i adaptar-se al moment, i oferir-vos igualment els tradicionals balls, castells i cercaviles de gegants, entre molts altres espectacles.\n10. Gaudir de postes de sol amb vistes!\nUs imagineu una posta de sol espectacular sense haver d’anar molt lluny de casa? El Vallès Occidental n'és ple d’indrets on gaudir-la. El mirador d’Ullastrell, el poble de Rellinars, els turons de la Serra de l’Obac, la panoràmica des del cim de La Mola o des de Santa Perpètua de Mogoda, només són alguns exemples de llocs que us regalaran moments molt màgics al capvespre. Veure com s’amaga el sol sempre és especial! A més a més, us proposen fer una fotografia des d'allà on l’estigueu veient, i que la publiqueu a les xarxes socials per compartir-la amb tothom. Etiqueteu a @viuelvalles, no ho oblideu.


La prevenció de les relacions abusives | Fundació Vicki Bernadet\nFundació Vicki Bernadet / Formació i Prevenció / La prevenció de les relacions abusives\nLa prevenció de les relacions abusives\nPartint de la màxima “no es pot prevenir allò que no coneixem”, el taller ofereix eines per a la prevenció i detecció de l’abús sexual a les persones que més a prop estan dels infants i adolescents: els seus pares, mares, avis, àvies i/o tutors legals.\nAquesta temàtica s’encara amb naturalitat, sense carregar de culpabilitat a les persones que es troben en aquestes situacions i que no saben realment què els està passant. Només amb la formació i la informació veraç es poden prevenir situacions abusives i és possible ajudar a les persones que les viuen i al seu entorn.\n2 hores (adaptable segons condicions)\nPreu* i dates\nEn funció de la sol•licitud de l’activitat\nServei de Formació i Prevenció\nde la Fundació Vicki Bernadet.\nA qui està dirigida?\nEn aquesta activitat es donen a conèixer eines de prevenció i detecció de l’abús sexual a les persones que més a prop estan dels infants i adolescents: els seus pares, mares, tutors legals, avis,…\nDefinir i treballar conceptes relacionats amb diferents situacions abusives.\nEntendre els silencis i les complicitats que porten al “secretisme” dels infants i adolescents.\nDotar d’eines de prevenció i detecció.\nLa metodologia utilitzada és grupal, dinamitzadora i participativa. No és una activitat teòrica, sinó un espai de reflexió i aprenentatge sobre com prevenir les relacions abusives de fills i filles adolescents.\nDESCARREGA’T LA INFORMACIÓ\nOmple el formulari i contactarem amb tu per donar resposta a la teva sol·licitud.\nTipus de centre o organització on es vol fer l'activitat o formació: *\n---a títol individualadministració públicaaltresAMPACEIPcentre de cicles formatiuscentre obert o casalCRAEEAPentitat per a persones amb discapacitatentitat del lleureentitat del tercer sectorescola concertadaespai familiar (ex: ludoteca)IESsalut (ex: CAP, hospital,…)\nPer a qui és l'activitat o formació: *\n---a títol individualalumnes d'infantilalumnes de primàriaalumnes de secundàriafamíliesprofessionals\nSi ja ho saps, indica quan t'interessa fer l'activitat o formació:\nDesitjo rebre la newsletter de la Fundació Vicki Bernadet\nTots els preus inclouen les despeses de desplaçament dels professionals així com els materials que s’utilitzaran. L’entitat compta amb possibles bonificacions sobre el preu final d’acord a les subvencions anuals rebudes i el perfil de l’organisme contractant. Tambés es faran bonificacions en funció del número d’activitats contractades (a partir d’un mínim de tres activitats). Les bonificacions no seran acumulables.


Sorpresa a la classe de tercer - Escola La Guàrdia\nSorpresa a la classe de tercer\nEl primer trimestre els alumnes de tercer vam realitzar un projecte sobre mascotes, i des de llavors tenim hàmsters.\nAvui quan hem arribat a la classe, la Maria s’ha trobat una sorpresa. Ha avisat als seus companys que a la gàbia dels hàmsters havien nascut tres cries. Tots ens hem posat molt contents quan els hem vist. Ara els cuidarem fins que es facin grans.\nEls nens i les nenes de tercer\nPosted in Cicle Mitjà and tagged Activitats de classe, Medi natural, Projectes.\n← Concurs Literari de Sant Jordi 2017\nLa Mari ens ensenya a cosir! →


Desembre – 2015 – Compromís per Paterna\nCompromís per Paterna organitza el 17 de desembre a les 19 h. al teatre Capri l’Acte de Tancament de Campanya de tota L’Horta Nord\nPaterna assumeix el lideratge de l’Horta Nord organitzant l’Acte Comarcal de Tancament de Campanya A l’acte assistiran primeres figures polítiques del País com ara, Vicent Marzà, conseller d’Educació i Cultura; Joan Ribó, Alcalde de València; Josep Lluís Albinyana, primer President…\nCompromís presentarà uns pressupostos alternatius per garantir inversions en ocupació, formació i millora en infraestructures de tots els barris de Paterna\nJuanma Ramón: “Paterna no es pot permetre prorrogar uns pressupostos tan antisocials com els del PP i no entenem que Sagredo tire la tovalla com a alcalde sis mesos després de ser investit i prorrogue uns pressupostos que van ser…\nAGENDA DE L’ÚLTIMA SETMANA DE CAMPANYA ELECTORAL #éselmoment\nA continuació teniu l’agenda d’activitats per a esta Campanya Electoral. A mesura que apareguen més activitats o es produisquen canvis, vos anirem informant 16 de Desembre a les 20:00 h. JORNADA DE FORMACIÓ D’INTERVENTORS a la seu de Compromís…\nActe Comarcal de Tancament de Campanya\nEl proper dijous 17 de desembre, Paterna té l’honor d’organitzar l’acte de tancament de campanya de l’Horta Nord d’aquestes eleccions generals. L’event tindrà lloc al teatre Capri a les 19 hores i comptarà amb Joan Ribó, Vicent Marzà, Josep Lluís…\nLa coalició vol deixar clar que les últimes notícies aparegudes en premsa obeeixen a una campanya mediàtica de les forces polítiques i econòmiques que donen suport a este projecte especulatiu Segons declaracions de Juanma Ramón “tant a Paterna com a…


Enxampen Gemma Mengual i Andrés Velencoso fent-se un petó\nSegons la revista 'Diez Minutos', la nadadora i el model van gaudir d'unes copes i es van fer petons en públic\nper Redacció dimecres, 26 de juny 2019 - 12:55h\nGemma Mengual i Andrés Velencoso, la suposada nova parella de l'estiu | Cedida\nSorpresa de l'estiu. La nadadora professional Gemma Mengual i el model internacional Andrés Velencoso han estat enxampats junts, fent-se petons en públic sense amagar-se, segons ha avançat en exclusiva la revista 'Diez Minutos'. Mengual s'ha separat recentment d'Eric Martín, amb qui va casar-se l'any passat després d'una relació de deu anys i amb dos fills en comú, Jou i Nil.\nSegons informa el mitjà citat, la parella ja es coneixia des de feia temps, després d'haver coincidit en la sessió de fotos per un calendari benèfic de famosos de Chocrón. Des de llavors, la nadadora i el model van iniciar una preciosa relació d'amistat, que sembla que ha acabat evolucionant a alguna cosa més. Tot i que les fotografies que publica la revista 'Diez Minutos' són en una terrassa de Madrid, tots dos són catalans i viuen a Barcelona.\nFeliz San Juan!!! #santjoan #sanjuan #summer #summerishere #verano #postverbena #lunesdominguero #namica #apustuflant #pazzesco #jefitainthepool #swimsuit #swimmingpool #athome\nEn les fotografies, se'ls pot veure molt afectuosos i fins i tot fent-se algun petó. Mirades tendres, gestos d'afecte, carícies, menjar i copes en una terrassa de la capital. La nova parella no va tenir cap inconvenient en aparèixer junts en públic, sense amagar-se de cap manera. Segons 'La Vanguardia', la relació entre Gemma i el seu marit estava trencada des de feia temps. Poc més d'un any després de la seva boda, que va ser el 8 de març de 2018, Mengual i Martín s'haurien separat.\nMengual nega la relació\nEn declaracions a 'La Vanguardia', la professional de la natació sincronitzada ha negat rotundament que entre ella i el model hi hagi cap mena de relació amorosa. «Estic molt sorpresa, No sé què es veu en aquestes fotos, perquè encara no he vist la revista, però res de petons apassionats, ni de bon tros. Conec l'Andrés, evidentment, però aquella nit estàvem acompanyats de més gent. Ell és molt bromista i estava jugant, diguem-ho d'aquesta manera, però entre nosaltres no hi ha res», ha explicat.


Nota final - Castellers de Barcelona\nBlogInici » Nota final\nCastellers de Barcelona, camisa del CdC. Terrassa, novembre 2015. Fotografia de Roberta Esteves\nS’havia aixecat una gran expectació entorn a la última gran actuació del calendari casteller. Minyons amb el teratològic quatre de deu, Sants amb la torre i la possible sorpresa del cinc de nou, i Barcelona amb el nou i el quatre sense folre com a atot final, el qual s’havia estat assajant insistentment fins al darrer assaig.\nTorn de Barcelona, l’esquema d’inici es calcava a tota actuació on s’havia portat el nou de vuit anteriorment. Tercer enguany i cinquè en l’historial, era un castell en que s’hi tenia confiança. Sempre havia requerit un gran esforç i lluita per ser una construcció anormalment llarga i remenada però ningú s’imaginava que tindria aquest final immerescut. I és que després de la tercera aleta ja feia estona que s’havia instal·lat un tumult continu i aquell pom va saltar arrossegant amb ell el tres central, i a continuació una torre darrera l’altra, des de la primera a la tercera, com un gegant de fang desintegrant-se inexorablement.\nEl cop havia estat dur perquè ningú s’ho esperava i feia replantejar la diada de dalt a baix. Per sort o per desgràcia es descartava a la força un possible quatre sense folre en segona o tercera ronda però el més important era com encarar aquesta segona ronda. L’aposta va ser el tres de nou i no va resultar fàcil. Era una estructura en la que s’havia recobrat la confiança, d’acord. Però a la vegada era un moment delicat en que en d’altres ocasions apostar fort no sempre havia sortit bé. Mentre pujava, el castell patia diverses sotragades i tanmateix s’havia trencat masses vegades com perquè en aquells instants no emergíssin dubtes raonables. Però amb la força del convenciment ningú va voler que ocorregués allò, ans al contrari, i així és com es descarregava, amb gran alleujament.\nS’havia demostrat que el sostre psicològic estava molt aprop, així que es feia inviable continuar amb els castells de nou. I l’alternativa lògica passava per la basa del cinc de vuit. Sens dubte el castell amb la relació valor-èxit més elevada enguany ja que aquest va significar l’onzè descarregat.\nHavent reservat forces, encara hi havia temps per a una última carta i aquesta clarament era l’esperat pilar folrat. S’havia perseguit al llarg de tota la temporada i estava avalat pels tretze pilars de sis nítidament descarregats però un cop feta l’aleta i en la motxilla de sortida inexplicablement es va trencar pel mig. Se n’esperava més i, acumulant-se a la caiguda de primera ronda, suposava una nova decepció.\nL’exigència havia estat alta. S’havien portat els castells més grans a l’abast però, tot i que segurament era la millor actuació feta mai a Terrassa, el resultat no va resultar del tot satisfactòria.\nEn definitiva, aquesta ha estat una temporada plena de clarobscurs, en la que a pesar de la baixa assistència s’ha mantingut el nivell exigit de Gamma Extra, la freqüentació dels castells de nou i l’assaig de reptes de futur com el cinc de nou i el quatre sense folre. S’han superat els registres amb el cinc de vuit i també s’han eliminat les caigudes del pilar de sis. Però per contra, s’ha perdut l’altíssima efectivitat que s’havia aconseguit la temporada anterior amb el quatre de nou i el quatre amb agulla, i s’han oblidat castells com la torre de vuit. Com a reptes més immediats resten recobrar la solidesa amb els castells de nou, normalitzar el pilar de set, i disminuir el nombre de caigudes que, tot i haver-se mantingut a la baixa amb tretze, encara és massa alt.\nEn definitiva, una altra temporada apassionant a Castellers de Barcelona.\nMinyons de Terrassa: 3d10fm, 4d10fm, 3d9fa(c), Pd8fm\nCastellers de Barcelona: 9d8(c), 3d9f, 5d8, Pd7f(c)\nCastellers de Sants: 3d9f, 2d9fm(i), 5d8, 2d8f, 9 Pd4\nCastellers de Barcelona. Terrassa, novembre 2015\nNombre d’actuacions consecutives sense caure: 0\nPere Gassó (Bordegassos)\nEduard París i Susi Rodríguez\nLa diada (TV3/la xarxa)\nInici de Temporada ‘2016\nCap de setmana amb actuació doble, dissabte a la tarda en motiu de les festes…\nDiada important, de les que fa ensumar a l'ambient la proximitat de la Mercè, però…\nEls Castellers de Barcelona han descarregat a la FM de les Corts el 3 i…\nSanta Eulàlia ‘2016


Escape from reality: BOTIGUES BROWNIE\nL'altre dia vaig anar a la illa de Barcelona i vaig descobrir una marca de roba que es diu brownie. No n'havia sentit a parlar mai, així que vaig entrar-hi a donar un cop d'ull. La botiga em va agradar i la roba tambè, lo que és una mica cara. Jo em vaig comprar aquesta samarreta de 45 euros.\nEl color és una mica més fluix, com el de la model:\nÉs cara però bonica i abriga molt!!!\nPerquè us feu una idea del que trobareu amb aquesta botiga, us deixo el seu look book:\nSi voleu veure tota la seva col.lecció cliqueu aquí.\nAquesta botiga només hi és a Espanya, i en concret a 5 ciutats:\nBarcelona: l'illa, avinguda diagonal, 577 - C/ Santaló, 43 - C/ Mandri, 33\nSant Cugat del Vallès: C/ Santiago Russinyol, 36\nMadrid: C/ Lagasca, 72\nPalma de Mallorca: C/ San Nicolás, 6\nValencia C/ Jorge Juan, 13\nAquests són els llocs on la podeu trobar.\nUs recomano que hi aneu!!!


Contenidors de líquids per al transport de líquids o …\nContenidors de líquids per al transport de líquids o emmagatzematge a granel.\nPer Embalex és fonamental la seguretat quan es tracta de líquids o emmagatzematge a granel. Comptem amb contenidors de líquids adaptats i que compleixen la seva funció antisèptica a la perfecció.\nEls problemes que suposen el transport de mercaderia a granel i begudes, exigeix a les empreses que busquin la opció que millor s'adapti a les seves necessitats. És per això, que la prioritat de trobar uns contenidors capaços de garantir flexibilitat i seguretat és fonamental. Les empreses d'embalatge recomanen la utilització de contenidors flexitank, ja que, a l'estar compostos d'una bossa de polietilè flexible destinada a al transport segur, s'aconsegueix incrementar la càrrega fins a un 31%, és a dir, permet transportar entre 10.000 i 24.000 litres de producte . Aquest tipus de productes resisteixen les condicions atmosfèriques adverasas i la manipulació i els líquids que es podran transportar podran ser de qualsevol tipus: vi, oli blanc, olis vegetals, sucs, detergents, tintes, grànuls de plàstic, deixalles de suro, te, gra de cacau, et., exceptuant sempre els líquids perillosos.\nAquests models de contenidors líquids estaran homologats i sotmesos a una sèrie de proves d'esforç (Streess Test) i pertanyen a l'Associació de Propietaris de Contenidors, per les seves sigles en anglès COA. D'aquesta manera, assegurem i representem els interessos comuns dels propietaris d'aquests contenidors. Ens comprometem a garantir l'estat de l'contenidor líquid, folrar i avalar que tot estigui correcte per al seu posterior transport. Aquesta sèrie de condicions assegura a el 100% que el contenidor líquid podrà ser transportat per via marítima sense inconvenients, o en el cas de ser transportat per via fèrria, estar homologat i complir les responsabilitats per al sistema ferroviari.\nEntre els avantatges que ofereixen els contenidors líquids destaca la reducció de el temps en la necessitat d'embalar, carregar i manipular aquests contenidors. Això es tradueix en un estalvi considerable en costos, eficàcia, així com l'eficiència en la cadena de subministrament, ja que un cop arriba el flexitank al seu destí, tan sols requereix l'obertura de la porta dreta, connectar la mànega amb la bomba de descàrrega i la vàlvula de l'contenidor, i esperar que es buidi per complet. Aquest procés pot durar entre 30 i 60 minuts depenent sempre, de la capacitat de la bomba, així com el producte que es transporta. Quan quedi poc producte i per evitar les possibles minves, el més recomanable és doblar el flexitank com si fos un tub de dents, d'aquesta manera es empeny el producte restant a la boca d'el contenidor i es pot descarregar totalment.\nUn cop buidat, el contenidor líquid pot ser retirat i destruït, ja que gràcies al seu material de polietilè pur i l'acer de la mampara o Bulkhead 100% reciclables, a més de respectar el medi ambient, compleix amb les més estrictes normes mediambientals.\nSi vols trobar els contenidors per a líquids especials per al teu producte contacta amb nosaltres i el nostre departament d'enginyeria i disseny t'oferirà la solució idònia.


Consolidem la recollida Porta a Porta a Lleida, amb avantatges per al medi i per a l'economia\nTercer tinent d’alcalde i regidor de Transició Ecològica\nActualizada 21/06/2020 a las 08:27\nAra fa un any, quan els llums d’alarma ja parlaven sense matisos d’una emergència climàtica sense precedents, vam assumir estar al capdavant de la regidoria de Transició Ecològica, sota el nostre parer potser la més important. Perquè qualsevol futur que ens imaginem per als nostres fills i filles implica fer un cop de timó, en forma de polítiques transformadores i transversals a tota la Paeria, que ens portin a cuidar de nou, com es mereix, aquesta casa que es crema anomenada planeta.\nLa ciència ens diu que no ens podem adormir a la figuera, que és urgent que s’adoptin totes les mesures per frenar el canvi climàtic, i en aquesta complexa missió ens hem abocat des del primer dia. Abans i després de la pandèmia vam proposar canvis en la mobilitat a Lleida, per fer-la més segura i sostenible, canvis basats en els models d’èxit que ens envolten a moltes ciutats, i que hem d’impulsar col·lectivament, cercant consensos i obrint el debat a la participació de les entitats, del sector comercial i també dels nous Consells de Barri. En mobilitat estem lluny d’on voldríem ser, però des de la regidoria de Transició Ecològica seguirem aportant en positiu perquè les persones estiguin al centre i res passi per davant de la salut de la gent i del medi.\nAmb uns resultats excel·lents de la primera fase, el Porta a Porta arribarà ara a Pardinyes-Balàfia.\nQueda molt camí per fer, però també hi ha avenços, com han estat la plantació de 862 arbres i 1.203 plantes arbustives, o la millora de les bonificacions per la instal·lació d’energia fotovoltaica. I aquesta setmana hem presentat un avenç dels més transcendents de tot el mandat. Parlem de la consolidació de la recollida Porta a Porta, que després del que ha aconseguit el veïnat de Ciutat Jardí i Vila Montcada, podem afirmar que ha vingut a Lleida per quedar-se. Han aconseguit en un any i mig multiplicar gairebé per tres els valors de recollida, que se situen prop del 90% i marquen el camí d’aquest treball conjunt, de col·laboració entre ciutadania i ajuntament per una millor gestió dels residus municipals. Següent estació? Pardinyes-Balàfia, que en el darrer trimestre d’enguany iniciarà la segona fase de la prova pilot d’implantació del PaP, per sumar 9.000 habitants més.\nEl PaP permet alhora donar un nou ús als materials que abans es llençaven, evitant així l’extracció de recursos naturals, i contribueix a treballar en l’economia circular. L’esforç de la ciutadania per fer possible la implantació del PaP, doncs, té conseqüències positives per a la nostra salut i per a la del planeta, però també per a l’economia, ja que es redueix dràsticament la despesa en fer menys ús de l’abocador. Si no féssim res i en 4 anys continuéssim abocant 40.000 tones de brossa a l’abocador de Montoliu, hauríem de pagar prop de 3 milions d’euros anuals, un milió més del que ara mateix estem pagant de cànon de residus. Urgeix estendre el PaP a tota la ciutat: si en 4 anys ho aconseguim amb valors de recollida com els que fins ara hem obtingut, l’estalvi per menys ús d’abocador seria de 2,3 milions d’euros a l’any.\nDes que el PaP es va implementar a Catalunya fa 20 anys, més de 200 municipis ens hi hem sumat, i són moltes les ciutats d’una mida similar a Lleida que s’estan fixant en la nostra experiència. De manera conjunta amb la ciutadania i amb les entitats de cada barri, treballem perquè Lleida esdevingui pionera en la implantació del Porta a Porta, un canvi necessari per al futur dels nostres fills i filles.


L’art per trencar qualsevol barrera - Noticias QUADERNS - El Periódico Mediterráneo\nCastelló celebra les I Jornades d'Art i Autisme el 14 d'abril al Parc Ribalta amb la participació de diversos artistes.\nCol·laboració. Artistes visuals de la província participen en aquest projecte de conscienciació. - IL·LUSTRACIÓ: MARTA NEGRE\nL’art compleix a dia d’avui diverses funcions, entre elles una de caràcter social que té molt a veure amb la construcció d’una identitat o conscienciació col·lectiva que ens permeti reivindicar un seguit de drets que haurien de ser inalienables. Dit d’una altra manera, l’art pot servir, i serveix en moltes ocasions, de plataforma o pont per reclamar o donar un toc d’atenció sobre qüestions que ens afecten a tots, com la llibertat d’expressió, de pensament, religió o credo, o el trencament de barreres pel que fa al gènere o condició social i educativa.\nL’art estreny llaços, ens fa a tots iguals, ja que l’art és una expressió de la societat, com diria John Ruskin, o un estat de l’ànima, en paraules de Marc Chagall. D’aquí que serveixi d’ajuda a l’hora de sensibilitzar-nos sobre aquelles condicions de vida que de forma equívoca solem definir com a diferents.\nEl passat 2 d’abril es va celebrar a tot el món el Dia Mundial sobre la Conscienciació de l’Autisme. El 2007, l’Assemblea General de les Nacions Unides va declarar per unanimitat aquesta jornada commemorativa designada per subratllar la necessitat d’ajudar a millorar la vida dels nens i adults que tenen aquesta condició i, així, puguin portar una vida plena i satisfactòria.\nDes d’aquesta declaració, fa ara 11 anys, organitzacions dedicades a l’autisme a tot el món han col·laborat per donar a conèixer aquesta iniciativa que a Castelló ha adquirit gran notorietat gràcies a la celebració, el proper 14 d’abril, de les I Jornades d’Autisme i art.\nART I AUTISME\nDe 10.00 a 13.30 hores, el parc Ribalta de la capital de la Plana serà l’escenari d’aquest projecte que busca conscienciar la societat que l’autisme és una condició de vida que afecta en major o menor mesura a la interacció social d’algunes persones per mitjà de la comunicació, la conducta, el llenguatge i la integració sensorial.\nL’autisme, tal com expliquen els organitzadors d’aquesta cita social, artística i solidària, és una manera diferent d’interpretar les paraules, els colors, les formes i els sons del món que vivim.\nEn l’actualitat, gràcies, en part, a algunes sèries de televisió i pel·lícules —Rain Man, Atypical o The Good Doctor serien exemples d’això—, s’ha donat una major visibilitat a aquest trastorn. No obstant això, segueix sent un gran desconegut per a la gran majoria. Se sap que es produeix aproximadament 1 cas de TEA (Trastorn de l’espectre autista) per cada 100 naixements. Almenys, aquestes són les xifres que comparteix la Confederació d’Autisme d’Espanya. Les causes per les quals es produeix aquest trastorn es desconeixen encara, tot i que es creu en l’existència d’un factor genètic associat a un component ambiental. Així, podem afirmar que el seu origen és neurobiològic i acompanya a la persona al llarg de tota la seua vida, encara que les seues manifestacions i necessitats canvien en funció de les diferents etapes de desenvolupament.\nSón molts els que parlen d’una «discapacitat invisible» en referir-se a l’autisme. Nosaltres, però, preferim parlar de capacitat, com ho van fer els responsables de la performance Takiwatanga en la passada edició de la Fira Internacional d’Art Contemporani de Castelló, MARTE. Irene García Molina, Alba Arroyo i Ismael Marco ens van explicar que: «L’autisme és un trastorn que la gent està començant a conèixer, però molts cops, no sap el que implica. És a través de l’art que es poden comunicar idees més abstractes, profundes i carregades de sentiment, que no pas amb el llenguatge». I precisament l’art és un dels grans protagonistes, sinó el gran protagonista d’aquesta jornada que transcorrerà al parc Ribalta i en el qual artistes i ciutadans, mitjançant l’art, demoliran murs i barreres socials, aproximant-se a una realitat amb la qual convivim.\nArtistes com Verónica Fabregat, Adrià Arnau, Lluna Llunera, Alejandro Mañas, Marta Negre, Ana Sansano, María Gargallo Agut, Alba Martínez Gil, Enric Redón, l’Escola d’Art i Superior de Disseny de Castelló o el MIAU de Fanzara —coordinats per Irene Gras— seran els que treballin conjuntament edificant un mur fet de caixes de cartró que intervindran amb l’ajuda dels nens i nenes, pares i mares, que acudeixin a aquesta jornada en què també es realitzaran diversos tallers, actuacions musicals... Es tracta, per tant, de construir simbòlicament un mur a través de l’art i l’educació, ja que 13 centres educatius de la província s’han unit a una jornada en la qual, gràcies a l’art, podrem compartir i crear un projecte comú i necessari.


Dol i ira en els funerals pels coptes morts\n25 febrer 2021 03:41\nEl Govern egipci intenta calmar la situació presentant un projecte de llei per legalitzar els temples sense llicència\nMilers de coptes ploraren ahir les víctimes de diumenge al Caire.\nLa bretxa entre la minoria cristiana copta a Egipte i la junta militar que governa el país es va fer ahir evident amb el clamor de milers de coptes en contra de l'exèrcit, que va qualificar els enfrontaments de diumenge, que deixaren 25 morts, d'intents de desestabilització. Al crit d'"El poble vol la caiguda del mariscal (Husein Tantaui)", milers de persones varen demanar ahir la dimissió del cap del Consell Suprem de les forces armades, que dirigeix Egipte des de la caiguda del règim d'Hosni Mubarak, el febrer passat.\nEl funeral fet ahir al Caire pels morts durant els enfrontaments entre l'exèrcit i els manifestants coptes es convertí en l'escenificació de la ira i el malestar contra les forces armades. La crema d'una església a la població d'Edfu, al sud del país, fou l'origen de la concentració de diumenge vespre a les portes de l'edifici de la radiotelevisió egípcia i, tot i que no és clar l'origen del xoc, els coptes asseguraren que foren atacats per part de l'exèrcit i de baltagueya, o pinxos.\n"Per què a Egipte tothom es pot manifestar-se menys els coptes? Per què hauríem d'atacar nosaltres l'exèrcit si no ho hem fet en tot aquest temps?", cridava desconsolada Asisa Feiz, vestida de dol rigorós, a l'hospital Copte.\nEn aquest centre mèdic, s'hi troba la majoria dels més de 300 ferits i les víctimes mortals, que, segons fonts oficials, ascendeixen a 25, de les quals almenys 20 són civils.\nEls morts podrien augmentar\nDiverses organitzacions coptes denuncien que la xifra de víctimes mortals és fins i tot major, tot i que encara no ha estat donada a conèixer per les autoritats. En resposta al sentiment de fúria generalitzat per part dels coptes, davant l'escassa regularització de les esglésies cristianes, el Consell de Ministres egipci, reunit d'urgència, presentà ahir un projecte de llei per "legalitzar la situació dels temples sense llicència".