Estació Collserola: de gener 2011\nEstrena a TV3, dimecres 2 de febrer, a les 21.50 al programa Sense ficció.\nPodeu veure'n un avanç a http://blogs.tv3.cat/senseficcio.php\nPublicado por Maria Jose Barreiro Lopez de Gamarra el 22:19:00 Cap comentari: enllaços a aquesta entrada\nEtiquetes: documental, dones, nens robats, TV\nPresentació del llibre " Les cròniques de guerra de Lluís Capdevila"\nAutor: Josep María Figueres\nDimecres, 2 de febrer a les 19h.\nMuseu d'Història de Catalunya, Pl. de Pau Vila, 3 Barcelona\nAgustí Alcoberro director del Museu d'Història de Catalunya\nJosep María Casasús degà de la Facultat de Comunicació de la UPF\nJosep María Figueres professor de la UAB i autor del llibre\nPelai Pagès professor de la UB\nJoan Ridao president de la Fundació Josep Irla\nCal confirmar l'assistència abans del 31 de gener a les sis de la tarda:\n93 567 78 63\nPublicado por Maria Jose Barreiro Lopez de Gamarra el 19:19:00 Cap comentari: enllaços a aquesta entrada\nSetzena concentració per La Veritat, La Justícia i La Reparació. 2 anys exigint Justícia\nDissabte 29 de gener a les 12h. plaça Sant Jaume, Barcelona\nSempre ens van explicar que la justícia portava una bena als ulls com a símbol d'imparcialitat, que la balança que subjectava la seva mà simbolitzava el mateix, l'aplicació d'un veredicte just, si s'inclinés cap al bé significaria l'indult de l'acusat i si cap el mal la seva condemna. I que com la justícia no està lliure de pressions ni coaccions portava l'espasa per lluitar contra aquestes. Però la representació utòpica de la justícia a l’estat espanyol te un altre significat molt diferent. Aquí la justícia podríem pensar, sent generosos, que porta una bena per no mirar als ulls de les víctimes del franquisme i no sentir vergonya per la reiterada negació dels seus drets, però la realitat és que li han posada perquè no vegi pel camí que la porten els interessos dels governants de torn i aquells qui en realitat manen. Porta una balança que sempre s'inclina al mateix costat i que és el del mal, però això no vol dir la condemna de l'assassí, del repressor, del cooperant, del còmplice, sinó més aviat la seva absolució, el premi de la impunitat i el vestit de demòcrata de tota la vida. I és que porta la mateixa balança que li va imposar el franquisme. L'espasa no és per lliurar-se de qui la vol allunyar de la senda dels drets humans i de la veritat, la justícia i la reparació, sinó més aviat per recordar a les víctimes que encara s'han de agenollar davant d'una justícia parcial que no li vol reconèixer els seus drets.\nJa fa dos anys que les companyes i companys de la Mesa de Catalunya estem exigint una nova justícia, una justícia democràtica que protegeixi les víctimes defensores de la legalitat republicana dels colpistes, de l'aparell de la dictadura i condemni els seus botxins. Una justícia que declari il·legals els tribunals franquistes, les seves condemnes i que anul·li tots els judicis del franquisme. Dos anys exigint que la justícia es tregui la bena que li van imposar els feixistes i que miri els rostres de tots aquells que esperen la seva acció imparcial, les víctimes i els seus familiars i aquells que se les van estimar. Una justícia que es declari culpable per la seva conducta de quasi 40 anys de sagnant crueltat i pels 35 de silenci i oblit intencionat, i que amb la mirada neta camini vers la veritat, l’autèntica justícia i la reparació. Que aixequi la seva espasa cap tots aquells interessos que no la deixen complir amb la seva tasca ineludible, que l'aixequi per sobre d'aquelles lleis d'impunitat sota les que s'amaguen els culpables. I que per fi la seva balança imparcial s'inclini del costat del bé, del costat de totes les nostres víctimes, les lluitadores i les indefenses, que van ser arrossegades pel deliri sanguinari d'un dictador, que encara deu riure victoriós des de la seva tomba. Riu tot veient a molts dels que defensen la seva impunitat en els cercles de poder i el seu dofí al front d'una monarquia, que no inclou a la seva agenda l'aplicació dels drets humans pels lluitadors antifeixistes represaliats.\nPublicado por Maria Jose Barreiro Lopez de Gamarra el 17:21:00 Cap comentari: enllaços a aquesta entrada\nDesnonament de l'escultura La Victòria de l'encreuament de l'Av. Diagonal amb el Pg. de Gràcia\nEls informem que el proper diumenge, 30 de gener a les 11.00h. tindrà lloc ell desnonament de l'escultura La Victòria de l'encreuament de l'Av. Diagonal amb el Pg. de Gràcia per ésser traslladada al Museu d'Història de la ciutat.\nEl desnonament de l'escultura, d'acord amb la llei de memòria històrica, va ser aprovat pel districte de l'Eixample i el Consell Assessor d'Escultures.\nConvidem a totes les associacions anti-franquistes que vulguin assistir-hi.\nDirecció de Relacions Ciutadanes i\nTel. 93 402 32 76 93 402 32 76 // 650 524 709 650 524 709\nFax 93 402 32 82\nPublicado por Maria Jose Barreiro Lopez de Gamarra el 16:48:00 Cap comentari: enllaços a aquesta entrada\nEtiquetes: actes, BCN, llei MH, símbols franquistes\nPublicado por Maria Jose Barreiro Lopez de Gamarra el 15:51:00 Cap comentari: enllaços a aquesta entrada\nEtiquetes: actes, BCN, concert, Euskadi\nBarcelona retirarà el diumenge l'estàtua franquista del Cinc d'Oros\n·El desmuntatge posarà punt final a 71 anys d'homenatge al triomf colpista\n·L'obra de Marés es col·locarà al Museu d'Història de la ciutat\nElPeriódico.cat - 27 de gener del 2011 XABIER BARRENA Barcelona\nL'Ajuntament de Barcelona va anunciar ahir, just quan es va complir el 72è aniversari de l'entrada de les tropes franquistes a Barcelona, comandades pel general Yagüe, i 35 anys després de la mort del dictador Franco, que diumenge que ve retirarà l'última gran escultura encara present als carrers de la ciutat: La Victòria, erigida per Frederic Marés per celebrar el triomf de les tropes sedicioses en la guerra civil espanyola (1936-1939). La peça, de quatre metres d'altura, es troba adossada a l'obelisc -el llapis- que presideix l'encreuament de l'avinguda de la Diagonal amb el passeig de Gràcia, oficialment anomenat plaça de Joan Carles I i popularment conegut com el Cinc d'Oros per albergar, a principis de segle XX, cinc fanals.\nLa història de l'escultura té la seva substància celtibèrica, que hauria dit l'escriptor barceloní Luis Carandell. En temps de la segona república (1931-39), es va convocar un concurs per aixecar una escultura en homenatge a qui va ser president de la primera república (1873-74) Francesc Pi i Margall, cap d'Estat de la primera etapa no monàrquica espanyola.\nEn concret, prenent com a base l'obelisc que van projectar Adolf Florensa i Josep Vilaseca, diferents artistes van competir per dissenyar la figura que representaria la república. Va guanyar el concurs Josep Viladomat i Frederic Marés va quedar segon. L'efígie de la república es va situar al capdamunt de l'obelisc i a la base es va emplaçar un medalló que representava Pi i Margall. El president Lluís Companys va inaugurar el conjunt el 12 d'abril de 1936. El nou ajuntament franquista creat el 1939 va acordar retirar l'escultura i el medalló -avui es troben a la plaça de Llucmajor- i encarregar una nova efígie a Frederic Marés. Aquest va prendre com a punt de partida el seu projecte del concurs anterior i va portar a terme les pertinents modificacions per atendre la correcció política de la dictadura. Es va convertir així en La Victòria, homenatge al triomf militar franquista. En lloc del medalló es va col·locar al monòlit una planxa de granit amb una inscripció que no té desperdici: «A l'heroic Exèrcit nacional, preclara religió d'homes honrats d'Espanya: Al seu Cabdill, invictíssim Sa Excel·lència...». Es va inaugurar el 26 de gener de 1940. Un any després de la presa de Barcelona.\nPLANXA FINS A LA TRANSICIÓ / La planxa es va mantenir fins a l'any 1979, quan el primer ajuntament democràtic la va retirar. Un escut del Rei ocupa ara el lloc de l'emblema franquista.\nEl desmuntatge de l'escultura, d'acord amb la llei de memòria històrica va ser aprovat pel districte de l'Eixample i el consell assessor d'escultures. L'obelisc no es toca perquè va ser projectat en l'anterior període democràtic, el de la segona república.\nL'escultura de Marés, que trobarà immediatament nova ubicació en la col·lecció contemporània del Museu d'Història de Barcelona, on se sumarà al monument als Caiguts, a la Zona Universitària, retirat el 2006, i al de José Antonio Primo de Rivera, a l'avinguda de Josep Tarradellas, emmagatzemat el febrer del 2009.\nPublicado por Maria Jose Barreiro Lopez de Gamarra el 15:40:00 2 comentaris: enllaços a aquesta entrada\nsopar-homenatge als esparreguerins supervivents de la lleva del biberó\nDes de la C14A hem montat un sopar-homenatge als supervivents de la Lleva del Bibieró esparreguerins, els convidariem a sopar i els hi fariem entrega d'una placa commemorativa a cadascú.\nEs tracta d'anar a sopar el dia 11 de febrer del 2011 al restaurant Montserrat (Avda. Francesc Macià nº85 d'Esparreguera).\nel sopar sería a les 9 del vespre (doreta, ja que són gent gran), el preu és de 16€, més la part proporcional del sopar dels excombatents i la part proporcional de les plaques, cosa que vol dir que tocarem a 25€ per persona aproximadament, en cas de donar-se cap canvi us ho fariem saber. Si esteu interessats i voleu confirmar la vostra assistència respongue-ho a la nostra adreça de correu electrònica que és la següent: c14abril@gmail.com dient la quantitat de persones que seriau ja que hem de dir-ho al restaurant com a molt maxim entre el 24 de gener i el 28 de gener.\nANIMEU-VOS!!! S'HO MEREIXEN, VAN ANAR A LA GUERRA MOLT JOVENETS PER DEFENSAR LA LLIBERTAT, LA NOSTRA LLIBERTAT!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!\nPublicado por Maria Jose Barreiro Lopez de Gamarra el 23:23:00 Cap comentari: enllaços a aquesta entrada\nEtiquetes: BCN demarcació, homenatge\nBloc de la Biblioteca del Pavelló de la República gener 24th, 2011\nL’exposició forma part d’un treball de recerca iniciat per les historiadores de CIRCARE -Elena Ràfols Yuste, Maria Verdú Guinot i Neus García Ràfols, usuàries de la nostra biblioteca- el 2003, i que ha donat els seus fruits en l’estudi Les institucions de protecció de menors i benèfiques: centres de menors femenins de Barcelona i província – 1939-1959, el documental en DVD Darrere la finestra: vida quotidiana als centres de menors franquistes i la construcció del lloc web Infància tutelada en el franquisme. Tant aquest estudi inèdit com el documental en DVD els podeu trobar a la nostra biblioteca.\nPublicado por Maria Jose Barreiro Lopez de Gamarra el 22:33:00 Cap comentari: enllaços a aquesta entrada\nEtiquetes: BCN, exposició, nens\nPublicado por Maria Jose Barreiro Lopez de Gamarra el 13:54:00 Cap comentari: enllaços a aquesta entrada\nDel 15 gener al 15 febrer de 2011\nL'exposició repassa un centenari d'Anarcosindicalisme, moviment sindical de caràcter revolucionari i orientació anarquista, que lluita no tan sols per la millora de les condicions laborals dels treballadors, sinó també per la revolució social entesa com l'exercici de la llibertat com un dret inalienable. Amb aquesta mostra la Confederació General de Treballadors (CGT) pretén explicar el fenomen i reconèixer els militants del moviment.\nPublicado por Maria Jose Barreiro Lopez de Gamarra el 22:42:00 Cap comentari: enllaços a aquesta entrada\nA continuació t’informem sobre les activitats del cicle “Ez Ahaztu / No Oblidem” que començarem la setmana vinent. Creient que és del teu interès, ens acomiadem agraint la possible difusió que puguis fer.\n22 ds 20h\nTeatre El goig a Sant Pancraç\nUna obra de teatre per a adults que tracta d’aquells lluitadors tan nostres i que tant han sofert l’oblit històric: els maquis. És un monòleg en primera persona, d’un maqui, un lluitador anònim. Ara que ja han passat molts anys de allò que va viure, ara que sap que està en els seus últims moments de vida, decideix trencar el seu silenci i explicar la història. Una vida plena de lluita i sofriment. Un relat cru on la màgia del so de l’acordió diatònic en directe, farà viatjar el públic a aquells temps històrics. Una història d’històries; on Massana, Sabaté, Caracremada, Faceries i d’altres maquis reconeguts prendran el protagonisme en veu d’aquest maqui que se’ns presenta com a narrador de la seva pròpia biografia: el Gall Roig.\n28 dv 20h\nConcert – presentació Euskal Memòria\nA càrrec de Joxean Agirre i Fermin Balentzia\nEl projecte Euskal Memòria vol donar un salt endavant en l’àmbit de la recuperació de la història basca. En aquest exercici col·lectiu és imprescindible teixir una xarxa eficaç per aportar i rebre, així com per garantir el treball de recopilació i divulgació de tota la informació recaptada. La iniciativa Euskal Memòria vol convertir en realitat aquest exercici col·lectiu, poble a poble, sector per sector, de recuperació de la nostra arrel històrica. Un esforç que estan desplegant a poc a poc, però donant passos decidits i determinants en el camí emprès.\nA continuació el cofundador d’Euskal Memoria i cantautor Fermin Balentzia oferirà un concert.\n29 ds 20h\n5 amb consumició (socis gratuït)\nL’associació Capficats ha organitzat l’obre de teatre Rojas. Aquesta és una obra que explica la història d’unes noies que van ser empresonades per la repressió de la dictadura de l’exèrcit franquista. Capficats ha adaptat el guió per presentar-ho en LSC (Llengua de signes catalana) i Visual Virtual.\n11 dv 20h\nDocumental: Prohibido recordar-La carcel de Saturrarán\nSinopsi: han passat molts anys des que en 1944 es tanqués la presó de dones de Saturrarán. Gràcies a la gent que està treballant en la recuperació de la memòria històrica, a poc a poc es van aclarint molts punts negres de la Guerra Civil. Encara així, el silenci segueix regnant. Encara són molts els oblidats i queda molt per recordar...\nPublicado por Maria Jose Barreiro Lopez de Gamarra el 22:32:00 Cap comentari: enllaços a aquesta entrada\nEtiquetes: BCN, concert, documental, dones, teatre\nEl nostre darrer web: "Les últimes detencions del franquisme a Manresa (octubre-desembre 1975)"\nEl nostre darrer treball és el web "Les últimes detencions del franquisme a Manresa (octubre-desembre 1975)", que aporta nombrosa informació sobre l’operació repressiva contra uns 25 militants antifranquistes de Manresa i Berga, vinculats a les Plataformes Anticapitalistes, al PSUC i a CCOO, cinc dels quals van estar empresonats durant prop de dos mesos.\nEl web -que ha rebut el suport del Memorial Democràtic- inclou:\n- més de 10 hores d’entrevistes en vídeo a 30 víctimes, familiars i advocats;\n- 60 documents, la meitat dels quals inèdits;\n- 40 retalls de premsa;\n- un text interpretatiu i crític sobre els fets;\n- i un testimoni sonor d’un interès extraordinari: l'àudio parcial del míting que el PSUC va fer a Manresa el 3 de juliol de 1976, el segon acte d’aquestes característiques que realitzava el partit a Catalunya després de la mort de Franco.\nPodeu veure el web en aquest enllaç:\nEl web es va presentar el passat 22 de desembre a l'Espai Memòries del Museu Comarcal de Manresa. L'acte va tenir la presència de Maria Jesús Bono, directora general de Memòria Democràtica, i Ignasi Perramon, regidor de Cultura de l'Ajuntament de Manresa.\nDurant la seva intervenció, Maria Jesús Bono va valorar molt positivament la tasca de la nostra Associació i, conscient que era probablement l'últim acte en què assistia com a directora general de Memòria Democràtica, va fer un balanç de la tasca realitzada aquests quatre anys pel seu departament i va remarcar la necessitat que el Memorial Democràtic segueixi el seu camí.\nAquí podeu llegir l'emotiva intervenció de Maria Jesús Bono.\nAquí podeu llegir la crònica que Regió7 publicà sobre l'acte.\nPublicado por Maria Jose Barreiro Lopez de Gamarra el 11:22:00 Cap comentari: enllaços a aquesta entrada\nEtiquetes: BCN demarcació, represió, web\nPublicado por Maria Jose Barreiro Lopez de Gamarra el 17:57:00 Cap comentari: enllaços a aquesta entrada


S'aprova per unanimitat la Declaració Institucional a favor de la Llei Trans Estatal - En Comú Podem Mataró\nInicio/Declaració Institucional/S’aprova per unanimitat la Declaració Institucional a favor de la Llei Trans Estatal\nS’aprova per unanimitat la Declaració Institucional a favor de la Llei Trans Estatal\n7 d’abril del 2021\nLa Junta de Portaveus de l’Ajuntament de Mataró del dimarts 6 d’abril del 2021, va aprovar per unanimitat la Declaració institucional presentada per En Comú Podem Mataró a favor de la Llei Trans Estatal:\n“Les persones trans han estat les més perseguides i maltractades del règim franquista, que en la seva miopia va ser incapaç de distingir l’orientació d’identitat. El que va suposar pel fet de ser més visibles, que fossin diana de tota la persecució que el règim del dictador va imposar a les dissidències sexuals i d’expressió de gènere. Sempre sota lleis que estaven dirigides als ‘homosexuals’. La Llei de “Vagos i Maleantes”, la Llei sobre Rehabilitació i Perillositat Social, la Llei d’Escàndol Públic. Totes elles van estar vigents en els principis de la democràcia i el període ‘tardo franquista’, ja en plena transició, sent derogades en el 89 la d’escàndol públic o en el 95 la LRPS.\nLa Constitució Espanyola, en el seu article 14, proclama el dret a la igualtat i a la no discriminació en establir que les persones són iguals davant la llei, sense que pugui prevaler cap discriminació per raó de naixement, raça, sexe, religió, opinió o qualsevol altra condició o circumstància personal o social.\nD’acord amb la jurisprudència del Tribunal Constitucional, «la condició de transsexual, si bé no apareix expressament esmentada en l’article 14 de la Constitució Espanyola com un dels concrets supòsits en què queda prohibit un tracte discriminatori, és indubtablement una circumstància inclosa en la clàusula “qualsevol altra condició o circumstància personal o social” a la qual ha de ser referida la interdicció de la discriminació. Conclusió a la qual s’arriba a partir, d’una banda, de la constatació que la transsexualitat comparteix amb la resta dels supòsits esmentats en l’art. 14 CE el fet de ser una diferència històricament arrelada i que ha situat a les persones transsexuals, tant per l’acció dels poders públics com per la pràctica social, en posicions desavantatjoses i contràries a la dignitat de la persona que reconeix l’article 10.1 de la Constitució Espanyola.»\nPerò a més, la igualtat i no discriminació és un principi jurídic universal reconegut en nombrosos textos internacionals sobre drets humans. Les principals organitzacions internacionals, incloent l’Organització de Nacions Unides, el Consell d’Europa i la Unió Europea, s’han posicionat sobre aquesta qüestió, adoptant resolucions i recomanacions que incideixen en la necessitat que els seus Estats membres aprovin mecanismes per a fer front a les discriminacions per raó d’identitat de gènere i per a garantir la igualtat plena de les persones trans. Per part seva, l’apartat 2 de l’article 9 de la Constitució Espanyola conté un mandat per als poders públics, que han de “promoure les condicions i remoure els obstacles perquè la igualtat de l’individu i dels grups en què s’integra sigui real i efectiva”. Per a donar compliment a aquest mandat constitucional, la legislació espanyola ha evolucionat per a recollir una sèrie d’avanços per a garantir la igualtat real i efectiva de les persones trans. Destaca, especialment, l’aprovació de la Llei 3/2007, de 15 de març, reguladora de la rectificació registral de l’esment relatiu al sexe de les persones, que regula per primera vegada la possibilitat per a les persones trans de rectificar el seu sexe registral, com a prerequisit fonamental que garanteixi el lliure desenvolupament de la personalitat i la dignitat de les persones la identitat de gènere de les quals no es correspon amb el sexe amb el qual inicialment van ser inscrites. Una Llei que després de catorze anys en vigor, ha quedat obsoleta.\nD’altra banda, s’ha detectat la seva insuficiència en relació amb les persones estrangeres amb residència estable al nostre país, donant lloc a situacions de discriminació i vulnerant els seus drets.\nPer això, es fa necessari que els documents que a Espanya s’expedeixen per a aquestes persones respectin la seva identitat possibilitant el canvi de l’esment de sexe i nom en la targeta de residència i permís de treball a les persones estrangeres amb residència en legal a Espanya. Finalment, la Llei 3/2007, de 15 de març, per a dur a terme la rectificació del sexe registral, exigeix aportar o acreditar disfòria de gènere, mitjançant informe mèdic o psicològic clínic, així com sotmetre’s a tractament mèdic durant almenys dos anys per a acomodar les característiques físiques a les del sexe reclamat.\nEn aquest sentit, els organismes internacionals de protecció dels drets humans s’han manifestat sobre la necessitat de superar la concepció de la transsexualitat com una malaltia o trastorn, i d’aconseguir la despatolització de les identitats trans.\nA més, en àmbits com l’educació, l’accés al mercat laboral, l’atenció sanitària, l’esport, les persones majors, viuen en una situació que els situa com a ciutadania de segona. D’aquí, que només una llei administrativa de canvi de nom i sexe en DNI, no és suficient.\nÉs necessari un marc legal que protegeixi jurídicament el dret a la identitat i expressió de gènere i que de manera integral i transversal aporti solucions a totes les situacions on les persones trans són tractades en desigualtat respecte a la ciutadania.\nTot l’anterior justifica la necessitat inajornable d’aprovar una llei que despatolitzi les identitats trans, permetent el canvi registral de sexe sense que l’exercici d’aquest dret estigui condicionat a la prèvia presentació d’informe mèdic o psicològic algun, ni a la prèvia modificació de l’aparença o funció corporal de la persona a través de procediments mèdics, quirúrgics o d’una altra índole. A més, la norma ha de servir com a marc que permeti als poders públics posar en marxa amb urgència mesures d’acció positiva que facin possible que, més enllà de la igualtat formal, la igualtat de les persones trans sigui plena, real i efectiva, posant fi a una discriminació històrica i sistemàtica cap a aquest col·lectiu.\nNecessitem una llei que unifiqui el criteri autonòmic.\nNo obstant això, en virtut de l’article 149.1.1a de la Constitució Espanyola, que atribueix a l’Estat competència exclusiva per a la regulació de les condicions bàsiques que garanteixin la igualtat de tots els espanyols en l’exercici dels drets i en el compliment dels deures constitucionals, es fa necessari impulsar l’aprovació d’una llei que estableixi un mínim bàsic de garanties per a la igualtat real i efectiva de les persones trans, amb ple respecte a l’ordre constitucional de distribució de competències entre l’Estat i les comunitats autònomes.\nPer aquest motiu el grup municipal d’En Comú Podem Mataró proposa a la Junta de Portaveus de l’Ajuntament de Mataró els següents acords:\nInstar el Govern espanyol i al Ministeri d’Igualtat a iniciar el tràmit i aprovar en aquesta legislatura un marc legal en matèria de drets trans que garanteixi la plena igualtat, fonamentat en la despatologització, en el reconeixement de la diversitat de gènere, en l’autodeterminació de la identitat de gènere i en l’abordatge integral de polítiques per intervenir en les desigualtats estructurals que viuen les persones trans.\nInformar a tots els Grups del Congrés dels Diputats d’aquesta moció, així com al Ministeri d’Igualtat”.


Edat Mitjana | enciclopèdia.cat\nL’Edat Mitjana a Europa\nLa controvertida fixació d’una primera cronologia\nDels orígens a l’època carolíngia\nLa lírica monòdica\nL’aparició i el desenvolupament de la polifonia\nL’Edat Mitjana als Països Catalans\nNom que tradicionalment designa el període de la història occidental que segueix l’Antiguitat clàssica i precedeix el Renaixement; el seu àmbit cronològic sol situar-se entre els anys 500 i 1430.\nEl terme, derivat de les expressions llatines medium aevum o media aetas, fou utilitzat per primer cop pels humanistes del Renaixement per a referir-se al període ’fosc’ de la història d’Occident comprès entre el final de la civilització clàssica de l’Antiguitat grega i llatina i el ’renaixement’ de la cultura que ells mateixos protagonitzaven. La seva aplicació a la història de la música és relativament recent i fou manllevada de la tradicional periodització de la història general.\nLa delimitació cronològica de l’Edat Mitjana pel que fa a la història de la música presenta els mateixos problemes que en altres disciplines històriques. Han estat diverses les propostes per a fixar dates concretes, com les d’origen i final, del període medieval. Una de les més sensates seria la que dona com a inici del període l’any 313, data de la promulgació de l’Edicte de Milà per part de l’emperador Constantí. Aquesta data és especialment apropiada per a la música, atès que amb aquest edicte l’Església cristiana primitiva sortí a la llum pública i amb ella els seus rituals i cerimònies litúrgiques. Fou justament en aquest àmbit litúrgic on la música medieval començà a prendre forma i a desenvolupar-se, fins al punt d’arribar a influir d’una manera molt significativa en la major part de la producció musical de l’època. A partir dels materials musicals del cant litúrgic de l’Església es bastí tota la resta de la música litúrgica medieval, que fou, de fet, l’activitat musical dominant durant tot el període. La influència del cant litúrgic en algunes de les formes musicals profanes fou igualment notable. La història de la música de l’Edat Mitjana, doncs, presenta un paral·lelisme amb la història de l’Església cristiana i del seu culte, ja que dels primers mil anys de l’era cristiana no s’ha conservat cap més música que la de l’Església. Altres opinions han defensat dates alternatives, encara que els seus arguments no han estat gaire sòlids pel que fa a la música. La data del saqueig de Roma per part d’Alaric I (410), la de la caiguda de l’imperi Romà d’Occident amb la deposició per part d’Odoacre del darrer emperador, Ròmul Augústul (476), o, fins i tot, alguns moments relacionats amb la presència musulmana a Europa, ja al començament del segle VIII, han estat considerades també per alguns historiadors com les més apropiades per a fixar l’inici de l’Edat Mitjana a Occident.\nEl final del període és, així mateix, objecte de controvèrsia, encara que les noves realitats socials, polítiques i culturals que afloraren durant el segle XV permetin pensar, amb tota evidència, que coincideix amb l’inici d’un altre període, el Renaixement. Cal tenir present, però, que la aparició del Renaixement com a fenomen de transformació cultural no es donà alhora en tots els països europeus. Per a alguns autors, l’Edat Mitjana ja havia començat a dissipar-se al principi del segle XIV, sobretot a Itàlia. D’altres tendeixen a allargar la ’tardor de l’Edat Mitjana’ fins ben entrat el segle XV i encara més enllà. La data històrica del 1453, any de la caiguda de Constantinoble a les mans dels turcs, s’ha destacat sovint com la del final de l’Edat Mitjana, encara que, pel que fa a la música, el canvi d’orientació ja era perceptible uns decennis abans. Cap a 1425-30 molts dels procediments i recursos de la música medieval havien entrat en una certa crisi, que tan sols fou superada gràcies a l’adopció de les noves propostes i, sobretot, a una renovada actitud del compositor davant la música.\nDe fet, aquest llarg període cronològic està format per molts períodes més curts, més o menys ben definits i delimitats en el temps. En realitat, l’Edat Mitjana inclou un gran nombre de fenòmens musicals diferents que només amb dificultat poden englobar-se dins una mateixa categoria. Amb tot, l’existència d’alguns trets distintius comuns a aquests segles permet parlar amb propietat de ’música de l’Edat Mitjana’. Un dels més importants és el pes específic de la música religiosa i d’una determinada concepció de la música al servei de la litúrgia, com també la utilització continuada de tècniques compositives fonamentades en el cant pla i la similitud en els procediments constructius utilitzats al llarg de més de deu segles. Molt sovint les característiques estilístiques de la música de l’Edat Mitjana s’han definit més en funció del seu major o menor allunyament respecte als assoliments del Renaixement i dels períodes posteriors, que no pas per la seva naturalesa intrínseca.\nEls intents de subdividir aquest extens període emprant termes usuals en altres disciplines humanístiques no han estat gaire afortunats, de manera que no és gens usual referir-se a la música ’carolíngia’, ’romànica’, ’gòtica’ o d’estil internacional. Són, en canvi, molt més apropiats i s’han convertit en convencionals altres termes que es defineixen amb major convicció per les seves implicacions musicals. Aquest és el cas dels fenòmens de l’ars antiqua, l’ars nova o l’ars subtilior.\nPer a abordar l’estudi de les manifestacions musicals medievals és necessari traslladar-se a alguns moments històrics anteriors, fins i tot als orígens del cristianisme. D’una banda, alguns aspectes importants de l’activitat musical de l’antiguitat, especialment de Grècia, passaren a l’Occident medieval a través de mecanismes molt diversos. La transmissió del llegat musical grec fou especialment evident pel que fa referència a la teoria i la filosofia musicals. D’altra banda, cal no oblidar l’evident influència que sobre la música de la primitiva Església cristiana tingueren algunes pràctiques de la religió jueva, a la qual el cristianisme deu tant. Amb tota probabilitat, l’element de judaisme més present en la música de l’era cristiana fou el recitat dels salms, que amb el temps es convertí en el nucli central del cant litúrgic cristià i, per extensió, en l’origen de la música culta occidental.\nNo es coneix, però, cap font amb música dels primers segles del cristianisme, ja que la notació musical encara havia de trigar uns quants anys a desenvolupar-se. Existeixen, això sí, abundants referències en els escrits dels Pares de l’Església, especialment del segle IV, que ens permeten conèixer el context del cant litúrgic primitiu i també les actituds del primer cristianisme envers la música. Els segles següents representen un gran buit en el nostre coneixement sobre l’itinerari històric musical. Les fonts d’informació, fins i tot les literàries, són molt reduïdes i d’escassa entitat. Amb tot, malgrat la manca d’informacions sobre aquesta època, certament obscura, es poden definir els elements principals que emmarquen l’activitat musical d’aquests segles. En primer lloc la puixança de l’Ésglésia, que impregnà tots els aspectes de la vida i la cultura medievals. També la pervivència dels modes d’ensenyament i de transmissió del saber a partir de la tradició oral fou un principi fonamental sobre el qual s’assentà l’activitat musical del període. Finalment, un altre tret distintiu en fou la preservació de l’heretatge grecollatí.\nCalgué esperar fins al segle VIII perquè, de la mà del ’renaixement’ carolingi i de la unificació politicoreligiosa, es produís una unificació litúrgica d’evidents conseqüències en el terreny musical. La unificació litúrgica suposà de fet la supressió, a favor de la litúrgia romanofranca, dels altres ritus llatins, especialment el gal·licà i el mossàrab, i, alhora, de les seves respectives formes musicals, el cant gal·licà i el cant visigòtic. Aquell estat ’prehistòric’ de la música medieval començà a desvetllar-se quan, ja al segle IX, aparegueren les primeres formes de notació musical, un tipus de notació neumàtica fonamentalment nemotècnica. Aquesta es desenvolupà paral·lelament a l’establiment d’un corpus de repertori dominant, conegut actualment com a cant gregorià a causa d’una falsa atribució al papa Gregori el Gran.\nSense cap mena de dubte, el cant gregorià constitueix l’eix vertebrador de la música de l’Edat Mitjana i el punt de partida indiscutible de la música culta occidental. La música era una part consubstancial de la vida eclesiàstica, i el domini que l’Església exercia sobre les diverses facetes de la vida i la cultura medievals feu que el seu cant fos també el principal àmbit de desplegament musical del període. Els cants de la missa i l’ofici foren el marc en què es produí la major part dels avenços musicals medievals. La implantació de la cultura monàstica fou un dels motors de desenvolupament musical durant alguns segles, especialment després de l’expansió dels benedictins de Cluny al segle XI. La progressiva codificació d’un extensíssim repertori, la seva classificació sobre la base d’un principi d’organització modal i la fixació, també progressiva, d’un sistema de notació cada cop més precís pel que fa a l’altura del so, són alguns dels principals guanys ja consolidats entorn de l’any 1000. La grafia musical es desenvolupà diferentment a les diverses regions, cosa que donà lloc als diferents tipus de notacions fins a arribar a la notació de punts o aquitana, que ja era capaç de fixar amb major exactitud no solament la direcció melòdica sinó també l’altura absoluta de les notes.\nSempre dins el marc de la funcionalitat litúrgica, el cant gregorià anà ampliant el seu repertori i el seu abast, en part a causa de les noves exigències del culte. La necessitat de donar major solemnitat a determinades festivitats o parts de la litúrgia provocà l’aparició de fenòmens com el trop, la seqüència2, el drama litúrgic i altres manifestacions literariomusicals que proliferaren a partir del segle IX. La seva principal aportació es troba en el fet que, per primer cop, s’intervenia creativament sobre els textos o sobre els textos i la música. Unes necessitats semblants havien de satisfer, gairebé al mateix temps, l’aparició de les primeres manifestacions polifòniques en forma d’improvisacions d’una segona veu sobre el cant pla original.\nFou també en aquest moment que començà a desenvolupar-se la teoria musical que, tot i continuar ancorada en les concepcions pitagòriques i en els postulats de Boeci, encetava nous interessos i perspectives, en molts casos cada cop més enfocats vers la música pràctica i vers la comprensió i el control dels diferents paràmetres musicals. La conciliació entre teoria i pràctica, inexistent abans, s’imposava.\nMentre que la música litúrgica es beneficiava dels progressos en la notació i els seus repertoris es preservaven gràcies a la fixació en manuscrits, altres formes musicals no litúrgiques sobrevivien de forma molt més precària. Diverses formes de la cançó llatina monòdica de caràcter profà que es desenvolupà de manera paral·lela a la religiosa no s’han conservat sinó molt fragmentàriament. Un dels pocs exemples d’aquest repertori el constitueixen les cançons de goliard, la major part agrupades en el recull dels Carmina Burana. Una mica més consistent és el repertori de la monodia lírica en llengua vernacla. Les cançons de trobadors, trouvères i minnesänger en són els exemples més destacats. Les obres dels trobadors provençals, que començaren a aparèixer al principi del segle XII, són una mostra del ric món de la poesia cantada al marge de l’àmbit religiós. Els manuscrits que apleguen les melodies d’aquest repertori són, no obstant això, força posteriors respecte a la data de composició dels textos: no n’hi ha cap d’anterior al 1250. El nombre de melodies conservades és, en canvi, molt superior en el cas dels trouvères del nord de França, que van ocupar el lloc dels trobadors quan aquest moviment s’extingí. Les refinades cançons estròfiques d’aquests poetes compositors serviren de model a tot un seguit de maneres de fer que, amb lleugeres adaptacions locals, perduraren fins al Renaixement. Emparentats amb aquests moviments hi ha els repertoris religiosos en llengua vulgar de les cantigas galaicoportugueses del rei Alfons X el Savi, els geisslerlieder alemanys o les laude spirituali italianes.\nLes transformacions produïdes en el món de la música entre els segles IX i XIII foren d’una importància transcendental. Amb tota probabilitat, la més important tingué relació amb l’aparició de la polifonia a Occident. Els imperatius de la polifonia, especialment la notació musical d’una precisió cada cop més escrupolosa, allunyaven definitivament els procediments compositius anteriors, basats en el formulisme, i, també, les formes de producció i de recepció de la música que havien caracteritzat l’època en què eren vigents els modes de transmissió oral.\nÉs molt versemblant l’existència d’una pràctica polifònica anterior a les primeres fonts que la descriuen. Aquesta degué ser improvisada a partir de les melodies del cant pla, fins que la creixent elaboració melòdica i rítmica de les veus afegides feu necessari l’establiment d’un sistema notacional capaç de reflectir també la dimensió temporal de la música.\nLa descripció més antiga de la polifonia apareix en un tractat del segle IX, el Musica enchiriadis. Allí es mostren per primer cop exemples d’organum, la forma més primitiva de la polifonia que continuà desenvolupant-se encara fins al segle XIII. En un principi, l’organum consistia en l’afegit d’una veu a la melodia gregoriana a distància de 4a, 5a o 8a. Aquest tractament polifònic s’aplicava sobretot als cants solistes i compartia amb els trops la funció d’embellir la litúrgia de determinades festivitats, alternant passatges en polifonia amb altres corals a l’uníson. Durant el segle XII les possibilitats de polifonia continuaren eixamplant-se amb l’abandonament del paral·lelisme, l’encreuament de les veus, l’aparició del discant i l’assentament de la veu principal en el registre greu de la polifonia, mentre que la veu afegida començà a evolucionar més lliurement per sobre, permetent de cantar diverses notes per cada una de les de la melodia gregoriana original. Aquest organum melismàtic o florit fou el propi de l’Escola de Sant Marçal. Fou a París, a la darreria del segle XII i primers decennis del segle XIII, on l’organum experimentà una gran vigoria. Gràcies als mestres de l’Escola de Notre-Dame -entre els quals se situen els dos primers compositors dels quals es coneix el nom, Léonin i Pérotin- i a un context intel·lectual favorable, la música s’enfrontà per primer cop a la possibilitat d’una notació capaç de mesurar el temps, la durada de les notes, fonamentant-se en la consideració del temps com una realitat objectiva, i per tant mesurable. La notació modal que se’n derivà permeté atribuir a cada nota un valor precís i proporcional. Això facilità la composició d’obres cada cop més complexes en estructura i dimensió i creades per a un major nombre de veus. Quan en les clàusules fins i tot la veu principal fou mesurada, la composició musical se situà en una dimensió totalment nova, que prengué encara més volada amb l’aparició del motet i el desenvolupament de la notació mensural descrita per Francó de Colònia en el seu tractat Ars cantus mensurabilis, la qual, amb lleugeres adaptacions i millores, constituí l’autèntic precedent del sistema de notació musical utilitzat a Occident des del Renaixement.\nLa gran llibertat amb què els compositors del segle XIII abordaren l’escriptura de motets, religiosos i profans, es veié incrementada durant el primer quart del segle XIV. La nova situació cultural, a més, afavorí una nova concepció de la música, molt més oberta i, en certs aspectes, despresa d’alguns dels seus lligams amb el passat.\nEl títol d’un tractat de Philippe de Vitry, escrit vers el 1320, donà nom a l’estil musical polifònic que es desenvolupà a França durant el segle XIV i, per extensió, a tot el període: l’ars nova. En contrast, la música dels compositors de l’Escola de Notre-Dame i, en general, del segle XIII es defineix com a ars antiqua. Les innovacions de l’ars nova foren de caràcter fonamentalment tècnic, però les seves implicacions estètiques i estilístiques tingueren una gran transcendència. Les obres de compositors com Guillaume de Machaut estan revestides d’una forta expressivitat, sense que en sigui afectada la solidesa constructiva. La relació de la música amb el món que l’envoltava fou, a partir del segle XIV, d’un estil molt diferent. La música religiosa començà a cedir terreny a la profana, de la mateixa manera que el llatí ja no era la llengua vehicular de les composicions musicals. La pràctica i el consum musicals havien canviat profundament i nous gèneres i formes prenien el relleu als que havien estat vigents durant els segles anteriors. La música italiana del Trecento, encara que d’una naturalesa una mica diferent, també gaudí d’un impuls notable en la mateixa direcció que l’ars nova francesa. L’etapa final de l’Edat Mitjana musical estigué marcada per l’estil extravagant i amanerat de l’ars subtilior. Els compositors que el cultivaren focalitzaren tota la seva atenció en les subtileses de la notació i en el refinament intel·lectual de les seves obres. L’esgotament del llenguatge musical medieval, que denoten formes com aquestes, afavorí el canvi de paradigma que suposà la transició cap al Renaixement durant la primera meitat del segle XV.\nEls primers manuscrits amb música procedents de terres catalanes no són anteriors a l’últim terç del segle IX. D’abans d’aquesta data tan sols han pervingut algunes referències històriques, com ara que l’any 540, arran del primer concili de Barcelona, fou regulat el cant de laudes. Entre els primers compositors dels quals es té notícia cal destacar sant Quirze, bisbe de Barcelona (656-666?), autor d’un himne dedicat a santa Eulàlia i un altre a sant Cugat. En la seva època, el ritu i el cant practicats a la província eclesiàstica Tarraconense eren els de l’Església visigòtica. En formar-se la Marca Hispànica, les diòcesis catalanes passaren a dependre de la província eclesiàstica de Narbona, per la qual cosa es veieren obligades a substituir les antigues pràctiques litúrgiques per les del ritu romà. A Catalunya, pràcticament no queden vestigis musicals del ritu hispànic, malgrat que existeix una clara relació entre la denominada notació musical catalana i la hispanomossàrab. De la primera se sap que fou utilitzada, de manera més o menys simultània, als escriptoris de les catedrals de Vic, la Seu d’Urgell i Girona, i dels monestirs de Ripoll i Cuixà. El fragment més antic en què s’emprà és l’antífona Surgite, sancti Dei, que apareix en un pergamí de l’any 889 referit a la consagració de l’església del castell de Tona, a la diòcesi de Vic (Biblioteca de Catalunya, perg. 9135); en el mateix document es menciona un organum (’orgue’), fet que constitueix la primera referència sobre aquest instrument de tota la Península Ibèrica. A Catalunya, de bon començament la notació catalana s’alternà amb l’aquitana, que acabà imposant-se al final del segle XI. En aquesta notació estan escrits una bona part dels manuscrits que contenen el repertori litúrgic gregorià, encara no catalogat. Un dels manuscrits més notables és un tropari prosari de la catedral de Vic (Arxiu Episcopal, Ms 105), datat dels segles XI i XII, que conté els primers trops de Pasqua que transmeten els manuscrits catalans: Ubi est Christus i Quem queritis in sepulcro. La part del còdex que fou escrita al segle XII inclou la versió catalana més antiga, i a la vegada més completa, del drama de la Visitatio sepulchri, origen de totes les manifestacions musicals de caràcter dramàtic que es desenvoluparen posteriorment a Europa. L’única excepció la constitueix el Cant de la Sibil·la, part d’un sermó atribuït a sant Agustí, l’escenificació parcial del qual donà origen a la representació de la Processó dels Profetes. A Catalunya, el document més antic que proporciona la música dels versos del Cant de la Sibil·la és del segle X, i prové del monestir de Ripoll (Arxiu de la Corona d’Aragó, Ripoll 106). A la primeria del segle XV, els versos foren traduïts al català i se’n coneixen versions de Catalunya, del País València i de Mallorca, on encara es representa la vigília de Nadal.\nA València es continua interpretant un drama assumpcionista d’arrel medieval, el Misteri d’Elx, el precedent més llunyà del qual és un trop dedicat a l’Assumpció de la Mare de Déu que duu un processional del segle XIV confeccionat a Vic per al monestir de Santa Maria de l’Estany, únic a tot Europa (Arxiu Episcopal de Vic, Ms 118). El Misteri d’Elx utilitza àmpliament els contrafacta, a l’igual d’altres drames assumpcionistes com ara el que es representà per primera vegada a València a l’agost del 1416. Una part del seu repertori consistia en contrafacta de cançons trobadoresques que circularen per terres catalanes des de mitjan segle XII. De fet, la cort del rei d’Aragó es convertí durant els regnats d’Alfons II (m. 1196), Pere el Catòlic (m. 1213), Jaume I (m. 1276) i Pere el Gran (m. 1285) en un dels principals centres d’acollida dels trobadors, que, de vegades, la feren servir d’escala en el camí d’anada i tornada a altres corts de la Península. Entre els principals trobadors que tingueren relació amb la cort catalanoaragonesa hi figuren Giraut de Bornelh, Folquet de Marsella, Pèire Vidal, Arnaut Daniel, Raimon de Miraval i Pèire Cardenal. El trobador d’origen català més destacat fou Cerverí de Girona, dels poemes del qual no s’ha conservat la música. Lamentablement, el repertori català d’origen trobadoresc que es conserva es limita a vuit melodies del rossellonès Berenguer de Palol, una de Ponç d’Hortafà i quatre d’anònimes d’un manuscrit procedent de Sant Joan de les Abadesses (Biblioteca de Catalunya, ms. 38719), fet que no reflecteix l’arrelament del moviment poeticomusical dels trobadors en terres catalanes.\nLa polifonia es practicà des de molt antic a Catalunya i, entre els primers exemples, destaquen el conductus-virelai Cedit frigus hiemale, que porta un manuscrit del segle XIII procedent de Ripoll (París, Bibl. Nationale, lat. 5132), i els vint-i-nou fragments a dues veus d’un tropari català conegut com a Saint Marcial D (Londres, British Museum, Add. 36881), que pot provenir del monestir de Sant Miquel de Cuixà. Entre els manuscrits del repertori de l’ars antiqua procedents de l’àrea catalana, el que conté un nombre major de peces -tretze en total- és un de l’Orfeó Català (ms. I) que data de vers l’any 1300 i que pertangué a la cartoixa d’Escaladei, la qual molt probablement l’havia adquirit en algun altre lloc.\nDurant el regnat de Pere el Cerimoniós (1336-87), però sobretot durant el del seu fill Joan I (m. 1395), la cort catalanoaragonesa passà a ser un dels principals centres promotors de l’estil ars nova gràcies a la presència de nombrosos xantres i ministrers francesos i flamencs procedents majoritàriament d’Avinyó, ciutat convertida en seu papal entre els anys 1309 i 1416. Dels ministrers al servei de la cort que foren compositors hi ha el sonador de saltiri Jacopo da Bologna i els arpistes Jaquet de Noyon i Jacomí de Senlecques, i entre els xantres, Johan Robert, dit Trebor, i Gracián Reyneau, algunes cançons del qual són recollides al Còdex de Chantilly (Musée de Condé, ms. 564). Del regnat de Martí l’Humà (m. 1410) és coneguda la Missa de Barcelona, un dels primers cicles polifònics de l’ordinari que es coneixen. És constituït per cinc fragments -kírie, glòria, credo, sanctus i agnusdei-, dels quals el credo és d’Esteve de Sort, organista de la capella reial.\nNo menys cèlebre que la missa esmentada és el repertori musical del Llibre Vermell de Montserrat, que data de vers el 1399. Entre els seus deu fragments destaquen la balada Los set gotxs recomptarem, la segona composició en llengua catalana la música de la qual s’ha conservat -la primera, Quant ay lo mon consirat, és del final del segle XIII (Madrid, Bibl. Nacional, ms. 105)-, i Ad mortem festinamus, que és la versió musicada més antiga de la dansa de la mort.\nAmb el trasllat de la cort catalanoaragonesa a Nàpols sota el regnat d’Alfons el Magnànim, a la Península Ibèrica començaren a arribar nous aires de renovació que donaren un impuls definitiu a la creació d’un repertori musical autòcton amb personalitat pròpia.\nEdat Mitjana a Europa\nCaldwell, J.: La música medieval, Alianza, Madrid 1984\nCattin, G.: El medioevo (Primera Parte), Turner, Madrid 1987\nChailley, J.: Histoire Musicale du Moyen Age, Presses Universitaires de France, París 1984\nCrocker, R. & Hiley, D., ed.: The Early Middle Ages to 1300, The New Oxford History of Music 2, Oxford University Press, Oxford 1990\nFernández de la Cuesta, I.: Desde los orígenes hasta el "ars nova", Historia de la Música Española 6, Alianza, Madrid 1983\nFerrand, F.: Guide de la musique du Moyen Age, Fayard, París 1999\nGallo, F.A.: El medioevo (Segunda Parte), Turner, Madrid 1987\nGangwere, B.: Music History from the Late Roman through the Gothic Periods, 1313-1425: A Documented Chronology, Greenwood Press, Westport, Connecticut 1986\nHoppin, R.H.: La música medieval, Akal, Madrid 1991\nHughes, A.: Medieval Music: The Sixth Liberal Art, Toronto Medieval Bibliographies 4, University of Toronto Press, Toronto 1980\nHughes, A. & Abraham, G., ed.: Ars Nova and the Renaissance 1300-1450, The New Oxford History of Music 3, Oxford University Press, Oxford 1986\nKnighton, T. & Fallows, D.: Companion to Medieval and Renaissance Music, J.M. Dent, Londres 1992\nLe Vot, G.: Vocabulaire de la musique médiévale, Minerve, París 1993\nMcKinnon, J., ed.: Antiquity and the Middle Ages: From Ancient Greece to the 15th Century, Man and Music Series, Stanley Sadie, ed. gral. Macmillan, Londres 1990\nMöller, H. & Stephan, R., ed.: Die Musik des Mittelalters, Neues Handbuch der Musikwissenschaft 2, Carl Dahlhaus, ed. gral. Laaber-Verlag, Laaber 1991\nReese, G.: La música en la Edad Media, Alianza, Madrid 1989\nSchueller, H.: The Idea of Music: An Introduction to Musical Aesthetics in Antiquity and the Middle Ages, Medieval Institute Publications, Western Michigan University, Kalamazoo, MI 1988\nSeay, A.: Music in the Medieval World, Prentice Hall, Englewood Cliffs, NJ 1965\nStevens, J.: Words and Music in the Middle Ages: Song, Narrative, Dance and Drama, 1050-1350, Cambridge University Press, Cambridge 1986\nWilson, D.F.: Music of the Middle Ages: Style and Structure, Schirmer Books, Nova York 1990\nYudkin, J.: Music in Medieval Europe, Prentice Hall, Englewood Cliffs, NJ 1989\nAnglès, H.: La música a Catalunya fins al segle XIII, Barcelona 1935 i 1988\nGómez Muntané, M.C.: Conèixer Catalunya: La música medieval, Barcelona 1980 i 1998\nGómez i Muntané, Maria del Carme: La música medieval, Dopesa, Barcelona 1980\nAnglès i Pàmies, Higini: La música a Catalunya fins al segle XIII, Institut d’Estudis Catalans, Biblioteca de Catalunya, Barcelona 1935\nGómez i Muntané, Maria del Carme: La música en la Casa Real Catalano-Aragonesa durante los años 1336-1432, Antoni Bosch, Barcelona 1979\nRossell i Mayo, Antoni: Monodia cortesana trobadoresca: seixanta-quatre transcripcions inèdites de Mn. Higini Anglès, Diputació de Barcelona, Biblioteca de Catalunya, Barcelona 1986\nGómez i Muntané, Maria del Carme: Petrus Abaelardus compositor, José J. de Olañeta, Palma de Mallorca 1982\nRodríguez Cuadros, Evangelina: Cultura y representación en la Edad Media: actas del Seminario celebrado con motivo del II Festival de Teatre i Música Medieval d’Elx, octubre-noviembre de 1992, Generalitat Valenciana; Ajuntament d’Elx;..., Alicante 1994\nQuirante, L.: Teatro y espectáculo en la Edad Media: actas, Festival d’Elx 1990, Instituto de Cultura "Juan Gil-Albert", Diputación de Alicante, Alicante 1992\nGómez i Muntané, Maria del Carme: Polifonía de la Corona de Aragón, siglos XIV y XV: Ars Nova de la Corona de Aragón, Institución Fernando el Católico, Sección de Música Antigua, Excma. Diputación Provincial, Zaragoza 1993\nRossell i Mayo, Antoni: El cant dels trobadors, Ajuntament, Castelló d’Empúries 1992\nCarreras i Bulbena, Josep Rafael: Idea del que foren musicalment els joglars, trobadors i ministrils en terres de parla provençal i catalana, L’Avenç, Barcelona 1908\nCarreras i Bulbena, Josep Rafael: La música a Catalunya en la XIII centuria, Altés, Barcelona 1910\nOliva, César; Sansano, Biel: La teatralidad medieval y su supervivencia: Actas del Seminario celebrado con motivo del III Festival de Teatre i Música Medieval, Ajuntament d’Elx; Instituto de Cultura "Juan Gil-Albert"; Diputación Provincial de Alicante, Alicante 1998\nBalaguer, Víctor: Breves noticias acerca de un drama lírico del siglo XIII. Apuntes escritos para la Real Academia de la Historia y leidos ante la misma en la sesión del 24 de enero de 1879, Imprenta y Estereotipia de Aribau y Compañía (Sucesores de Rivadeneyra), Madrid 1879\nBallester i Gibert, Jordi: Els instruments musicals a la Corona d’Aragó, 1350-1500: els cordòfons, Els Llibres de la Frontera, Sant Cugat del Vallès 2000\nBofill, Eli; Diumenjó, Mariona: Els trobadors, Juan Granica, Barcelona 1986\nDi Girolamo, Costanzo: Els trobadors, Edicions Alfons el Magnànim, València 1994\nPujol i Pons, Francesc: El cant de la Sibila, L’Avenç, Barcelona 1918\nBallester i Gibert, Jordi: Iconografia musical a la Corona d’Aragó (1350-1500): els cordòfons representats en la pintura sobre taula. Catàleg iconogràfic i estudi organològic, Publicacions de la Universitat Autònoma de Barcelona, Bellaterra 1995\nRossell i Mayo, Antoni: Gaucelm Faidit: text i música\nGómez i Muntané, Maria del Carme: El Ars Nova en la Corona de Aragón\nMBT / MCG


Accessoris neu i gel - Balmat\n> NEU i GEL>Accesoris neu i gel>Accessoris neu i gel\nPetate estanc impermeable per a material. Teixit encerat de PVC 500D +...\nBota de canya alta de pes lleuger destinada principalment a la pràctica...\nBotes de muntanya de canya baixa, dissenyades per a la iniciació...\nSabatilla Kayland GRAVITY GTX WOMEN black/azure\nBotes de canya baixa per a dona, dissenyades per a la iniciació tècnica,...\nSabatilles Élémenterre UMPALA JUNIOR\nSabatilla infantil de canya baixa per...\nAccessoris neu i gel Hi ha 8 productes.\nTant si vostè està agafant un vol a Canmore o pensant a anar d'excursió als Pirineus, la bossa per a grampons de Black Diamond protegeix el seu material de les afilades puntes dels grampons. Fabricada en nylon resistent i durador, amb tancament amb cremallera i un panell frontal de malla per a un fàcil assecat després d'un dia en el gel.\nGuardi les seves eines afilades i protegeixi les seves cordes, jaquetes i pantalons de burxades amb el Black Diamond ToolBox. Aquesta funda de nylon balístic resistent, guarda els seus grampons, cargols i espectres, i compta amb una butxaca interior amb cremallera per recollir peces de recanvi.\nLa nova cera per a l'usuari de surf de neu i splitboard més exigent! Protegeix i hidrata millor la superfície de la teva taula... Prova l'única cera 100% ecològica, desenvolupada al nostre país i que farà que gaudis molt més del teu descens i els teus trucs. Notaràs la diferència des de la primera aplicació: fins avui anaves a esquiar... ara, esquiar serà...\nUna dragonera d'alpinisme optimitzada per donar confort durant tot eldia Un accessori simple, clàssic i segur pels seus piolets. Sistema d'ajust ultra-ràpid.\nNavalla Petzl SPATHA NEGRE\nLa navalla mosquetoneable spatha està dissenyada per acompanyar a l'escalador en qualsevol ascensió. El perfil del full permet tallar fàcilment cordes i cordinos.\nProtector per a la punta de la fulla, i la pala del piolet simultàniament.Fabricat en TPU translucido.Ajust ràpid.39gr.\nProtector per a la punta de la fulla del piolet.Fabricat en TPU translucido.Ajust ràpid.16g.


"10 coses ++ que els autònoms han de saber i ningú els hi explica" (EMPRESES) Sant Esteve Sesrovires\n20/06/2017 09:30 Aula Municipal de Formació (c/Gaudí, 5) de Sant Esteve Sesrovires\nDies: 20 de juny de 2017\nSessió adreçada a persones emprenedores que están planificant el seu projecte empresarialo professional.Empresaris/àriesindividuals o professionalsautònoms/es amb la seva empresa jaen funcionament. Qualsevol personainteressada en aprofundir en diferentstemàtiques dels autònoms.\nL’objectiu de la sessió és continuar aprofundint en la problemàtica del treball autònom, abordant deu noves temàtiques que afecten directament a qualsevol persona treballadoraautònoma i que són necessàries que coneguin.\n- Primera: autònom/a i les baixes. Saps quant cobraries si agafes una baixaper malaltia? I si és per accident de treball?.\n-Segona: autònom/a i el descans per maternitat i paternitat. Saps comtramitar la baixa maternal o paternal?.\n-Tercera: autònom/a i la jubilació. Saps quant has de cotitzar per cobrar lajubilació?.\n-Quarta: autònom/a i el punt d’equilibri. Saps calcular quant has de facturarper no perdre diners?.\n-Cinquena: el/l'autònom/a i el treball des de casa. Saps com pots treballardes de la teva llar? I quines despeses pots deduir-te?.\n-Sisena: autònom/a i la morositat. Saps com pots recuperar l'IVA d'una\n-Setena: autònom/a i les notificacions electròniques. Saps com activar lesnotificacions electròniques de l'Agència Tributària?.\n- Vuitena: autònom/a i la contractació laboral. Saps quin és el contractelaboral més avantatjós si vols incorporar un/a treballador/a?.\n- Novena: autònom/a i el conveni col.lectiu. Saps quin és el conveni col.lectiuque aplica a la teva activitat?.\n- Desena: autònom/a i la llei de protecció de dades. Saps si tens obligació decomplir amb aquesta normativa?.\nCurs a càrrec de Yolanda Presa Alamillos (consultora ypaformació), a l'Aula Municipal de Formació (c/Gaudí, 5) de Sant Esteve Sesrovires\nEl cost d’aquesta formació és de 440€, a l’alumne no li suposa cap cost, ja que la formació és subvencionada al 100% per la Diputació de Barcelona i l’Ajuntament de San Esteve Sesrovires. Es prega compromís d’assistència.\nMÉS INFORMACIÓ: huertarm@sesrovires.cat o al telèfon 937759690 (Àrea de Promoció Econòmica de l’ajuntament de Sant Esteve Sesrovires, c/ de l’Alba 2-4)


Hospitals en Mettlach - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Merzig-wadern landkreis - Sarre - Alemanya - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Alemanya › Sarre › Merzig-wadern landkreis › Hospitals en mettlach\nHospitals en mettlach Merzig-wadern landkreis > Sarre > Alemanya\nMettlach és una àrea amb 0 habitants. Cada dia busquen centenars de persones d'aquesta localitat Hospitals en Mettlach on poden assistir un professional de la salut. Aquí els nostres usuaris trobaran tota la informació actualitzada de tots els centres hospitalaris que pertanyen a aquesta àrea geogràfica.\nSense salut, no pot tenir una bona vida, i per això és tan important quan estem malalts, busqueu ajuda immediatament. Per aquest motiu, oferim tota la informació de contacte Hospitals en Mettlach perquè pugueu calmar al moment del contacte, de manera que pugueu saber que truqueu al telèfon correcte.\nÉs la primera vegada que visiteu Alemanya? Si és així, és normal que se senti una mica perdut i no sap quins són els Hospitals en Mettlach que podrien servir si té una emergència mèdica. Us oferim una guia molt útil, on podeu observar tot el que fa referència als hospitals, de manera que pugueu contactar si és necessari.\nHospitals en Mettlach per categoria\nEns complau informar-los que tenim un registre extensiu d'hospitals públics Mettlach (Alemanya). Simplement introduïu i trieu el que més us agrada, a causa de la proximitat a la vostra ubicació o potser per la seva reputació\nMettlach (Alemanya) té diversos centres hospitalaris privats als quals podeu anar si és necessari. Són el millor outlet quan no es vol o no pot esperar l'atenció mèdica retardada dels hospitals públics. Trobeu aquí una llista amb els comentaris d'altres usuaris sobre cada hospital privat i preneu una decisió acurada\nLlistat de hospitals pròxims a Mettlach\nCtt Caritas Tragergesellschaft Trier E.V.- (Situat a 28.47 km)\nEvangelisches Elisabeth Krankenhaus Trier Gem.- (Situat a 29.98 km)\nMarienhauskliniken St Elisabeth Wadern Marienhausklinik St Josef- (Situat a 22.15 km)\n(1) SHG Saarland-Heilstätten SHG Gruppe- (Situat a 18.42 km)\nKrankenhaus der Barmherzigen Brüder Trier- (Situat a 30.00 km)\nKreiskrankenhaus St Franziskus Saarburg- (Situat a 12.84 km)\nMarienkrankenhaus Trier Ehrang- (Situat a 35.66 km)\nKlinikum Mutterhaus der Borromaerinnen- (Situat a 29.12 km)\nZentrum für Histologie Zytologie und Molekulare Diagnostik Trier- (Situat a 29.67 km)\nKnappschaftskrankenhaus Puttlingen- (Situat a 31.04 km)


Endodòncia archivos - Puy | Clínica dental Barcelona\n"Restaura el teu somriure sense dolor".\nL'odontologia actual és conservadora, perquè sabem que la naturalesa és sàvia i volem que la vida de les teves dents sigui molt llarga. Sempre que el tractament sigui viable, intentarem salvar la teva dent realitzant una endodòncia. Recorrem a ella quan hi ha una càries molt profunda que afecta el nervi o després de patir un traumatisme. La dent que necessita una endodòncia no ha de fer mal. De vegades notaràs petites molèsties momentànies, altres un dolor prolongat i intens amb la calor o el fred, en mastegar o mossegar. I en altres ocasions, no notaràs res! Així que no et confiïs i et ve als revisions semestrals per assegurar-te que tot està perfecte a la boca.\nEn quins casos necessito una endodòncia?\nNormalment, recomanem aquest tipus de tractament quan la polpa de la dent (el que solem anomenar “el nervi”) està malmès o infectat de manera irreversible, per càries o per un altre tipus de traumatisme.\nCom sabré si em cal una endodòncia?\nEls símptomes poden variar. De vegades notaràs petites molèsties momentànies, altres un dolor prolongat i intens amb l’exposició a la calor o el fred, en mastegar o mossegar.\nI en altres ocasions, no notaràs res! Recorda, no necessàriament ha de fer mal una dent per tenir el seu polpa afectada.\n¿L’endodòncia fa mal?\nEn absolut. “Matar el nervi”, encara que sembli contradictori, no et farà mal.\nAixò sí, es tracta d’un tractament laboriós, i cal aplicar una tècnica anestèsica adequada durant el procediment per evitar que apareguin molèsties.


Rep en temps real els nous continguts del web de l'Ajuntament de Calaf.\nAgenda Alta Segarra\nInformacions de salut i mesures aplicades en relació la Covid-19\nÉs una tecnologia que envia automàticament els titulars d'un mitjà a un programa lector o agregador. Ajuntament de Calaf incorpora aquest servei gratuït en la seva edició digital per a que els seus lectors coneguin l'instant les notícies més rellevants.\nPer utilitzar les fonts RSS hi han múltiples opcions. Una de les més comunes consisteix a instal lar un programa anomenat 'agregador' o lector de notícies. També pots sindicar-te als RSS de Ajuntament de Calaf en els teus serveis web favorits.


Bulat Khan - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nBulat Khan (Bolat Khan) fou khan de la Gran Horda Kazakha o Uli Zhuz. Com que segons Levchine un fill de Tiavka Khan és anomenat Bulat se suposa que era la mateixa persona. No obstant no és esmentat a cap font contemporània, mongola o russa. S'esmenta un Shemiaka (Semeke) com a khan de l'Horda Mitjana Kazakha com a predecessor d'Abu Makhmet (Abilmambet Khan, 1729 - 1771) que segons Levchine fou fill de Bulat khan, i va governar la Gran Horda i l'Horda Mitjana.\nEl 1723 els dzungars (sungars) calmucs, després de diverses victòries, van ocupar la ciutat de Turquestan, la capital kazakha. També es van apoderar més tard de Taixkent i Sayram i van sotmetre a la Gran Horda i l'Horda Mitjana a la seva obediència. La Gran Horda es va retirar cap a Khodjend i l'Horda Mitjana cap a Samarcanda, mentre la petita s'acostava a Bukharà i Khivà. La fam perseguia a aquestos fugitius. Seria després del 1723 quan l'Horda Mitjana va portar al poder a Abu l-Khayr Khan de l'Horda Petita Kazakha, nomenat generalíssim, mentre a la Gran Bulat Khan encara romania al poder, excepte una part de l'Horda, dirigida per Zholbarys Khan que governava a Taixkent (on s'hauria mantingut fins vers el 1740 quan la ciutat i regió fou ocupada pels calmucs).\nAbu l-Khayr va aconseguir diverses victòries sobre els calmucs, però el khan d'aquestos Tsevan Rabdan (1689-1727) o el seu successor Galdan (II) (1727-1745), va prendre revenja i Abu l-Khayr es va retirar finalment a la seva Horda (vers 1729) que es va establir entre el Yemba i l'Ural o Jaik.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Bulat_Khan&oldid=24408787»


Neix una nova cria de gasela dorcas al Zoo de Barcelona\npla de reintroducció\nL'espècie, originària del Senegal, està gairebé extingida en llibertat\nDivendres, 01/12/2017 | Actualitzada 05/12/2017 - 17:25\nNeix una nova cria de gasela dorcas o comuna al Zoo de Barcelona / ZOO DE BARCELONA\nEl Zoo de Barcelona ha informat aquest divendres que el 15 de novembre va néixer una nova cria de gasela dorcas o gasela comuna, una espècie originària del Senegal gairebé extingida en llibertat.\nSegons un comunicat del zoo, des de començament d'any han nascut a Barcelona set cries, dins del pla de conservació de l'espècie, que fan que la població a la instal·lació barcelonina ja sigui, en total, de 16 femelles i 9 mascles.\nEl Zoo de Barcelona és col·laborador principal d'un projecte de recuperació de la gasela dorcas al Senegal, liderat per l'Estació Experimental de Zones Àrides d'Almeria del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC).\nL'espècie està gairebé extingida en llibertat "a causa de la cacera als deserts i estepes que habita al nord de l'Àfrica, l'Aràbia i el Pròxim Orient".\nEl zoo ha explicat que aquesta setmana s'ha desplaçat al Senegal un equip format pel CSIC i el zoològic barceloní per "fer un pas més en el projecte", que preveu el trasllat de nous exemplars des de la petita Réserve de Faune Guembeul fins a la Réserve de Faune Ferio Nord, una zona protegida de més de 6.000 km2.\nTemes: Espècie en perill d'extinció Zoo de Barcelona Animals


Presentació del llibre “Lucernario” de Pedro Bermejo Romo. Dissabte 15 de febrer (Barcelona)\nYou are here: Home / Agenda / Presentació del llibre “Lucernario” de Pedro Bermejo Romo. Dissabte 15 de febrer (Barcelona)\nA La Carbonera Espai de llibres (BCN) a les 19h\nEl dissabte 15 de febrer a la La Carbonera Espai de llibres de Barcelona tindrà lloc la presentació del poemari Lucernario, és el primer llibre publicat de Pere Bermejo. Romo, membre fundador del col·lectiu literari #Plataforma. Aquest llibre està inclòs dins de la col·lecció Espècimens interessants i desconeguts de la poètica ibèrica de l’editorial lleonesa Papallona Edicions. El pròleg de el llibre està escrit per Alba Flores, premi Adonais 2017 i companya de Pere en #Plataforma. I la portada il·lustrada per Pere Gran, part d’una fotografia de Marcelo\nO.B. Tettamanti. Pedro Bermejo Romo, nascut el 21 de març de 1996 a la ciutat de León, va passar la seva infància i adolescència estudiant en un col·legi dels jesuïtes, on ja va començar a interessar-se pel món literari, qüestió que el va portar a iniciar els seus estudis en filologia hispànica i posteriorment en el màster d’educació, conclosos tots dos recentment. Ha participat al festival lleonès Poetes en el\nClaustre, que té lloc al claustre de la Catedral de Lleó anualment, i col·labora activament en la actualitat en el grup literari #Plataforma de què és secretari. A cavall entre la seva ciutat natal i Salamanca, continua els seus estudis per esdevenir professor, i escrivint.


Aquesta modificació es fa amb la voluntat d’adaptar-la a les necessitats actuals del sector productiu. De fet, pretén reactivar i potenciar les zones industrials, mitjançant la introducció mesurada de variacions en la normativa reguladora que permeti la millora i la modernització de les instal·lacions amb l’ampliació de nous usos compatibles, sense que això comporti una major incidència ambiental.\nEl propòsit és, doncs, activar una millor projecció econòmica mitjançant la reutilització de les edificacions sense renunciar a l’ús principal industrial, tenint en compte, en tot moment, que els nous usos proposats es puguin relacionar tant amb àrees de residència com amb àrees d’activitat.\nLa modificació també preveu la possibilitat de portar a terme la compartimentació de les instal·lacions i/o edificacions en determinades zones industrials de Can Roqueta, on el planejament limitava les dimensions de les activitats a la de la parcel·la mínima. Aquesta assimilació comportava que, en algunes claus l’activitat mínima industrial exigia obligatòriament una superfície mínima de 10.000 m2, paràmetre que no acaba d’encaixar amb el dimensionament actual de les activitats econòmiques, força més acotat.\nPer tant, atenent aquestes consideracions, l’objectiu de la Modificació puntual del Pla General és adequar la regulació urbanística de les zones industrials de la ciutat per adaptar-la a les necessitats actuals del sector productiu les quals han variat en el temps, ja sigui mitjançant ajustos que incorporen actualitzacions de les activitats que s’hi poden dur a terme (com usos tecnològics), mitjançant la incorporació de nous usos compatibles (com serien bàsicament els dotacionals o els serveis tècnics i en algun cas el terciari, limitats al 50% del sòl) o bé a partir d’ajustar en casos concrets les dimensions admeses de la compartimentació de les activitats.\nTags: Pla General d’Ordenació de Sabadell, Ple municipal, Polígon Industrial


05 juny 2020 04:28\nJaume Burdils | 23 novembre 2016\nFa unes setmanes que és notícia la crisi interna de Podem protagonitzada per la presidenta del Parlament, Txelo Huertas i la direcció del partit de les Illes i Madrid. La rellevància del càrrec que ocupa Huertas, juntament amb la gestió externa i via judicial que s'està fent del conflicte provoca un espectacle i renou mediàtic que, possiblement, gestionat de forma interna i amb una major discreció s'hagués pogut, en gran mesura, evitar.\nQuan ciutadans i ciutadanes externs al món de la política institucional i a les misèries humanes que segons sembla, es donen amb forta intensitat al si de les organitzacions polítiques observen aquests xous, evidentment no entenen gairebé res i es refermen en la perillosa idea que «tots els polítics són iguals». Es tracta d'una percepció injusta per excesivament generalitzadora, però és la que pot portar a l'ascens de populismes d'extrema dreta. Des de fora, equivocadament o no, es veu una persona aferrada al seu càrrec, unes acusacions contra aquesta que no se sap si són certes o no i, per descomptat, una guerra interna que només els protagonistes saben exactament perquè es produeix. Tot plegat trist, en un partit que va néixer justament per rompre amb això.\nEl funcionament intern de les formacions polítiques és sovint un misteri pels que no hi pertanyem, però crida l'atenció la marcada tendència que mostren a triar persones poc adequades en relació al càrrec que han d'ocupar. Ja sigui al si del partit o institucional. I en el cas que ens ocupa, ni la forma en que la direcció ha manejat el tema, ni el comportament de Huertas mostren exemplaritat, competència, ni l'actitut adequada per a gestionar un conflicte. Se'm dirà que és fruit de la manca d'experiència que té la formació morada degut a la seva recent aparició al mapa polític estatal. I segurament hi influeix. Però veure alguns espectacles on teòricament, no s'haurien de produir, no és una bona notícia per aquells que aspiren a construir alternatives sòlides i creïbles.


Excursió cultural a La Vall d'en Bas - Collsacabra - Rupit - Centre Europeu\nTornar a la Programació Rupit – El Collsacabra – La Vall d’en Bas | 08.05.2021\nRupit – El Collsacabra – La Vall d’en Bas\nEls pobles més pintorescs de Catalunya\nDs 08 maig 2021\nSortida 8 h en autocar des del Centre, amb les parades habituals.\nUna bonica excursió per visitar dos dels pobles més típics de Catalunya, Hostalets i Rupit. A través del Túnel de Bracons, arribarem a la Garrotxa anomenada també la petita Suïssa Catalana. Allà hi visitarem la Vall d’en Bas, terra de remences amb un patrimoni paisatgístic i cultural insuperables. Pararem al petit poble d’Hostalets d’en Bas, considerat dels més típics de la comarca per la seva arquitectura tradicional.\nTot seguit anirem en direcció a Osona, per l’antiga carretera del Collsacabra, tot creuant un paisatge de boscos, cingles i muntanyes. Anirem a Rupit que és, sens dubte, un dels pobles més tradicionals de Catalunya. Conserva l’encís de les velles cases de pedra dels s. XVI a XVIII, amb estrets carrerons i el curiós pont penjat, en un entorn de suggestius panorames. Desprès de visitar la vila i els seus voltants, al capvespre retorn a Barcelona.\nNOTES: Al migdia, temps lliure a Rupit per dinar, passejar … etc. Podeu portar el dinar de picnic o reservar algun dels seus restaurants.


Apartamento Magnolia Illa de Madeira Portugal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 983 allotjaments a Illa de Madeira.\nRua Dr Pita nº18 Edf Magnolia BL-C 3º-A9, Sao Martinho, Illa de Madeira, Portugal, 9000-089 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartamento Magnolia\nConvenientment situat a Illa de Madeira, Apartamento Magnolia és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Illa de Madeira. L'hotel ofereix habitació familiar, servei de llançadora per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Apartamento Magnolia.\nTots els tipus de viatgers (3)Parelles (3)Famílies amb infants petits (2)Famílies amb infants grans (1)Grups (1)


A L’EMPRESA JUDICI O MEDIACIÓ? - Club Cecot Internacionalització\nClub Cecot InternacionalitzacióTemes a fonsA L’EMPRESA JUDICI O MEDIACIÓ?\nAvui més que mai, davant l’actual context polític i social, estem aprenent que la judicialització de determinats conflictes, ens porta a un sense sentit o, el pitjor, a un carreró sense sortida.\nÒbviament no sempre podem escollir. Però si ens parem a pensar, resulta sorprenent com en el mon dels negocis, instruments com la mediació no hagin estat acollits fins a avui com una alternativa molt i molt intel·ligent per a la gestió dels conflictes.\nSi afirmem sovint que els negocis són els negocis, i que han de quedar al marge de consideracions polítiques i inclús emocionals, perquè l’experiència que tenim els professionals del dret, és que les empreses tot sovint es perden en plets costosos i en molts casos inútils per als interessos d’ambdues parts en conflicte?\nPerquè si els homes i les dones de negoci són capaços d’arribar a acords comercials amb una rapidesa i visió sovint envejable, no són capaços d’aplicar la mateixa fórmula d’èxit quan han de gestionar els seus conflictes?\nEls judicis haurien de quedar relegats a discussions amb un alt component jurídic, és a dir, temes on les posicions de cada part depenen d’interpretacions jurídiques complexes que només pot dilucidar un jutge. Però d’aquestes n’hi ha poques en el mon empresarial sobretot, de la Pime.\nQuan l’empresari assumeix com a personal l’enfrontament amb l’altre part, i lluny d’adoptar un enfocament pragmàtic vol lluitar pel que considera un atac personal.\nTambé hi ha qui utilitza la justícia com a instrument dissuasiu per forçar la negociació de l’ altre part, estant convençut que aconseguirà una millor posició negociadora un cop iniciat el plet. A vegades pot funcionar, però el cost i el risc que s’assumeix no sembla una aposta massa intel·ligent.\nSegur que molts de nosaltres, en algun moment, ens hem vist identificats en alguna d’ aquestes posicions, i si ho mirem en perspectiva és molt probable que arribem a la mateixa conclusió. Aquests no són motius consistents per judicialitzar un conflicte que podem gestionar amb fórmules alternatives.\nSi a més a més transcendim els nostres negocis a l’àmbit internacional, la conveniència de solucions com la mediació per gestionar conflictes és fa encara més evident.\nQuan els nostres negocis estan basats en relacions més que en l’estricta transacció, és encara més interessant la utilització de la mediació. Perquè en la mediació la resolució del conflicte neix de les parts. Són les parts enfrontades les que construeixen la solució. Reforçant la confiança en lloc de trencar-la i predisposant-se molt mes al compliment del que s’ ha acordat entre tots.\nAdvocada. Assessora a Cecot.


retaule gòtic obra de Jaume Huguet, actualment desmembrat i incomplert\nEl Retaule de Vallmoll va ser creat cap al 1450 per a l'església de Santa Maria de Vallmoll (Alt Camp) i és obra de Jaume Huguet. És una de les primeres obres de l'autor i va ser realitzat seguint la tècnica de tremp d'ou amb relleus d'estuc i daurat amb pa d'or sobre taula.\nDe l'estructura del retaule només es conserven tres taules:[n. 1] la taula central del retaule al Museu Nacional d'Art de Catalunya, l'Anunciació al Museu Diocesà de Tarragona i la predel·la amb un Plany sobre el cos de Crist al Louvre. En aquesta obra s'evidencia la influència de l'escola dels primitius flamencs adquirida pel contacte amb Lluís Dalmau, un pintor format al taller de Jan van Eyck.\n3 Mare de Déu amb Nen\n5 Plany sobre el Cos de Crist\nMaria vesteix un elegant i ric mantell de color blau, color habitualment vinculat amb la reialesa però també amb el cel, brodat amb un fistó d'or i pedres. La seva posició és indefinida, amb el seu cos està arquejat no queda car si està asseguda i si està fent una petita genuflexió.\nPlany sobre el Cos de CristModifica\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Retaule_de_Vallmoll&oldid=27688056»


Protecció de dades - Pairot Descans\nTruca'ns +34 977 66 01 62\nMATALASSOS EXPRESS 48-72h\nPairot Descans / Protecció de dades\nEn virtut de la Llei 15/1999 de 13 de desembre, sobre la Protecció de Dades de Caràcter Personal, l’informem que les seves dades personals, que poden estar en aquesta comunicació, estan incorporades en un fitxer responsabilitat de Pairotdescans, SL, CIF : B-43042043, inscrita al Registre Mercantil de TARRAGONA, al Tom 695, Foli 178 i full T-541.\nLa finalitat d’aquest fitxer és la de gestionar la relació negocial i informar dels nostres serveis. Aquestes dades no seran transmeses a terceres persones.\nSi desitja exercir els drets d’accés, rectificació, cancel·lació o oposició, pot dirigir-se a: C.Sant Magi, N. 15-17, 43700 El Vendrell (TARRAGONA), o bé, enviar un correu electrònic a info@paidescans.com.\nSi vostè no desitja rebre més informació sobre els nostres serveis, pot donar-se de baixa a la següent adreça de correu electrònic: info@paidescans.com.\nAvís sobre la confidencialitat de les comunicacions\nEl contingut d’aquest correu electrònic i dels seus annexes és estrictament confidencial. En cas que vostè no sigui el destinatari i hagi rebut aquest missatge per equivocació, agrairíem que ho comuniqueu al remitent, sense difondre, emmagatzemar o copiar el seu contingut.\nSant Magí, número 15-17\nCerdanya, número 28\nTelèfon 977 66 01 62\nTelèfon 977 08 09 63\nColchones Naturales Tarragona\nColchones Naturales Barcelona\nColchones Viscoelasticos Tarragona\nPairot Descans © 2017 Tots els drets reservats\nDisseny web en Tarragona


Pau Ricomà defensa l’actuació ‘professional i prudent’ de la Guàrdia Urbana i nega cap atropellament | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nPau Ricomà defensa l’actuació ‘professional i prudent’ de la Guàrdia Urbana i nega cap atropellament\nImatge del ple telemàtic d’aquest matí.\nL’alcalde de Tarragona, Pau Ricomà, ha defensat sense fissures aquest matí la intervenció de la Guàrdia Urbana durant la nit passada, negant l’existència d’un atropellament d’un manifestant que reclamava la llibertat de Pablo Hasél per un cotxe patrulla. Ho ha fet durant el plenari ensenyant dos vídeos gravats en els quals es veu tant el llançament de pedres al vehicle per part dels participants en la protesta posterior a l’incident com la seqüència dels fets. «Es pot veure com com una persona s’enfila per damunt del cotxe, que estava reduint la velocitat, en una actuació imprudent. Ho corroboren els vídeos i no veig cap motiu de crítica a l’actuació de la Guàrdia Urbana», ha afirmat el batlle, que ha lloat l’actuació «professional» dels agents. «Aturar el cotxe i baixar podria haver acabat amb una situació molt complicada, i la forma amb què va actuar la Guàrdia Urbana és la més prudent que es podia adoptar. Quan els funcionaris fan la seva feina sense afegir ni un punt de tensió, es mereixen tot el suport del consistori», afegia.\nTant ell com el portaveu d’ERC, Xavi Puig, han puntualitzat que el vehicle policial es dirigia a assistir a un company motorista del cos que es trobava exposat en una situació complicada en un tall de carrer. «»No tenim cap respecte per la sentència contra Pablo Hasél. Pensem que és una vergonya molt gran. Però ens preocupa la facilitat de criminalització tant dels que protesten com de la policia», assegurava Puig. «Es pot veure que no estem davant la primera hipòtesi que va circular, que parlava de l’atropellament d’un manifestant, sinó que es veu clarament om aquest interfereix intencionadament el pas del vehicle». El republicà ha demanat «empatia. Si els agents s’haguessin aturat haurien acabat envoltats».\nSocialistes i Ciutadans han agraït el suport de l’equip de govern als funcionaris municipals, si bé els primers han lamentat la manca d’una condemna ferma dels actes violents (amb crema de contenidors inclosa) i el segon han lamentat que els partidaris de Hasél, «després d’encendre el foc no saben com apagar-lo». Des del PP s’ha atacat directament la figura del raper, recordant les seves sentències i l’obligatorietat de fer complir la llei desvinculant-t’ho del debat sobre la llibertat d’expressió.\nLa CUP ha reclamat per la seva banda un informe oficial, ha volgut desacreditar el vídeo on es veu l’actuació del manifestant perquè «està a càmera lenta» i ha afirmat que va acabar a Urgències i, per tant, cal considerar-lo com ferit, «No pot ser que la policia atropelli un manifestant i es doni a la fuga», han assegurat des de la CUP.\n20/02/2021 Dos detinguts, contenidors cremats i llançament de pedres contra els Mossos en una nova protesta proHasel a Tarragona\n18/02/2021 Tercera nit de mobilitzacions a Tarragona per demanar la llibertat de Pablo Hasél\n11/02/2021 Tarragona es gasta 20.000 euros per garantir el cribatge de gairebé 250 treballadors municipals el 14-F\n04/01/2021 Tarragona crearà un hospital de campanya al Palau de Congressos per atendre la Marató de Donants de Sang\nJosep Maria\tel 19/02/2021 a las 11:40 am\nEstic d’acord amb la policia, el video d’Antena 3 es veu molt clar que la policia ha sigut prudent.\nLamentable que la CUP qüestioni l’actuació policial.


CENTENARI D’ENRIC VALOR | Col·lectiu de literatura Pep Sempere\n← LES CIUTATS INVISIBLES\n100 anys de Valor →\n(Castalla, l’Alcoià, 1911–València, l’Horta, 2000)\nDes del col·lectiu ens sumem a la proposta de l’homenatge blogaire, i us animem a fer-ho, seguint la informació de la xarxa1entretants :\nEnric Valor va nàixer a Castalla el 1911, el 22 d’agost. Enguany, doncs, en fa 100 anys. Les commemoracions de la figura de Valor i els homenatges a la immensa tasca d’aquest gran valencià han estat nombrosos. Ara, vos en proposem un altre: un homenatge blogaire el pròxim 22 d’agost. Per recordar el mestre, per reivindicar-lo, per narrar-lo, per dibuixar-lo, per recórrer-ne l’obra i l’estima per la llengua i el país; per pensar-lo i per compartir amb el món i més enllà el nostre Valor, el que cada un dels membres de la comunitat lingüística catalana que fem blog atresorem, hem llegit i ens estimem.\nAquesta celebració, que ve precedida per molts altres homenatges simultanis dedicats a grans figures de la cultura catalana, ens la va proposar Víctor Pàmies el passat 21 de maig a València, tot i que aplega la voluntat de molts altres (Josep Porcar, Josep Albinyana, Josep Daniel Climent, Vicent Brotons, Vicent Santamaria,1entretants…) de fer-la endavant; i que ha d’aplegar encara la de tants i tantes com voldreu participar-hi!\nEs tracta d’escriure el 22 d’agost de 2011 un apunt als nostres blogs sobre Enric Valor. Un apunt que, amb l’estil de la pròpia bitàcola, parle de l’escriptor, del lingüista, de l’home que fou Valor però també de nosaltres, del nostre Valor.\nL’apunt ha de ser etiquetat amb 100anysdevalor i #100anysdeValor (aquest darrer, sobretot, si en fem difusió a Twitter) per tal de facilitar-ne la cerca i la compilació. També, podreu, si ho preferiu, enviar-nos un correu amb l’enllaç de la vostra publicació a 1entretants@gmail.com\nA més, és necessari que hi incloguem una de les imatges, creades per J. Porcar, del Blogs de lletres, que podreu descarregar ací i que hauria d’enllaçar amb l’apunt que farem per inventariar totes les entrades valorianes i catosfèriques.\nFóra bo que cada un de nosaltres visitarà els blogs de la resta i en comentara els apunts que més l’han agradat, emocionat, descobert…\nA 1entretants trobareu aquell mateix dia tot el cabal de lletra, imatge, so… compilat, per tal de poder llegir a bastament sobre Enric Valor i de fer-ho en molts blogs que, potser, fins aleshores, no havíem descobert.\nDe la mateixa manera, i a propòsit de l’avinentesa, trobareu aviat a 1entretants un grup de treball sobre Valor i, finalment, una wiki per tal d’arreplegar tota la informació disponible a hores d’ara -o generada a partir d’aquest tret de sortida!- a Internet sobre l’autor de Castalla, en els quals tothom és convidat a participar!\nAquesta celebració, que ve precedida per molts altres homenatges simultanisdedicats a grans figures de la cultura catalana, ens la va proposar Víctor Pàmies el passat 21 de maig a València, tot i que aplega la voluntat de molts altres (Josep Porcar, Josep Albinyana, Josep Daniel Climent, Vicent Brotons, Vicent Santamaria,1entretants…) de fer-la endavant; i que ha d’aplegar encara la de tants i tantes com voldreu participar-hi!\nAquesta entrada s'ha publicat dins de Enric Valor, ESTAR A L'AGUAIT i etiquetada amb articles, Enric Valor. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


'Embassa't 2013': Pol Cruells - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nEscrit per Edu Beltran el 11 juliol 2013\nLa cinquena edició del Festival Independent del Vallès, l’Embassa’t arriba carregada de noms propis que durant tres dies ens faran gaudir de bona música en directe. Destaquen la diversitat d’estils i propostes, però totes amb un denominador comú: són artistes “de proximitat”, catalans i en molts dels casos vallesans.\nI amb aquest perfil de participants, era lògic que al Festival no hi faltessin noms sabadellencs, i entre ells un dels nostres artistes amb més èxit, el músic Pol Cruells, que ens oferirà una selecció de temes del seu segon disc, Casa i vent. I no només hi participa sinó que té el privilegi d’obrir-lo (si descomptem dues prèvies, una diumenge 7 a plaça Doctor Robert amb un concert-vermut (11:30 del matí) i l’altra a càrrec de Zea i el músic africà King Ayisoba el dimecres 10 al bar Balboa (antic Plural).\nPol Cruells ens presenta ell mateix el què ens oferirà al festival: “Serà un concert més breu, de format trio : baix, mandolina i guitarra, sense bateria i tocarem alguns dels temes del nou disc”.\nCom està anant la gira de presentació de l’àlbum?\nDoncs molt bé, la veritat! La setmana passada vam estar a l’Heliogàbal de Barcelona, aquesta a Cardedeu… tenim un calendari completet i això ens satisfà molt. I naturalment com a sabadellenc és un orgull i una alegría poder participar al festival Embassa’t , sobretot en un any on porten tants artistes de casa nostra. Tot i així s’ha de recordar i valorar que els organitzadors des de la primera edició están portant artistes locals, potenciant-los i apostant per ells i això és molt d’agrair\nEl teu nom va ser un dels darrers a difondre’s del cartell d’aquest any. Què en penses dels participants?\nTrobo que els ha quedat una selecció molt maca, com acostumen a fer, amb un equilibri interessant entre l’electrònica, el pop i el folk o música més personal (Joan Colomo, Pau Vallvé…). M’agraden molt tots els noms i animo a tothom a veure’ls I escoltar-los , que és un luxe. Per citar-ne un, tinc moltes ganes de veure els Standstill.\nI al teu calendari d’actuacions què més podem trobar?\nDoncs dir-vos que entre moltes altres coses estaré a la Festa Major de Sabadell, a la Capella de Can Gambús, i que a l’octubre estaré al festival Petits Camaleons de Sant Cugat, que em fa una il·lusió especial perquè és un festival molt maco. Entre d’altres hi seran presents Blaumut, Els Pets, Gossos, Macaco o Jaume Sisa.\nPodeu estar al dia de totes les novetats d’aquest artista a la seva web www.polcruells.cat\nL’actuació de Pol Cruells tindrà lloc dijous 11 de Juliol a les 20 h a l’ auditori Espai Cultura. Recordeu que les actuacions de dijous són obertes només als que hagin adquirit l’abonament de dos dies.\nDins la secció ‘Embassa’t 2013′, aquest divendres a les 14 hores publicarem l’entrevista a The suicide of western culture.\nFoto portada: Pol Cruells en una imatge d’arxiu. Autor: David B.


Preparació Cicle Formatiu Grau Superior en Educació infantil a Barcelona, Hospitalet de Llobregat (Barcelona) per Escola d'Oficis Catalunya - educaweb.cat\nPreparació Cicle Formatiu Grau Superior en Educació infantil\n156Persones interessades en aquest curs en els últims tres mesos\nOn treballaràs? En programes de serveis socials i culturals, en el sector de l'educació formal i no formal.\nMòdul 1: intervenció amb famílies i atenció a menors en risc social.\nUF 1: Intervenció socioeducativa en menors.\nUF 2: Intervenció socioeducativa amb famílies.\nPlanificació de programes i activitats d'intervenció socioeducativa amb menors i d'intervenció amb famílies.\nImplementació de programes, activitats i estratègies d'intervenció amb les famílies.\nAvaluació de la intervenció socioeducativa amb menors i famílies.\nMòdul 2: didàctica de l'educació infantil.\nUF 1: Contextualització de la intervenció educativa en infants de 0 a 6 anys.\nUF 2: Planificació dels espais, el temps i els recursos.\nUF 3: Disseny de projectes i activitats en l'àmbit formal.\nUF 4: Disseny de projectes i activitats en l'àmbit no formal.\nContextualitza la intervenció educativa relacionant-la en el marc legislatiu i els objectius de la institució.\nDeterminar els objectius de la intervenció educativa, relacionant-los amb els nivells de planificació, els elements que la componen i els criteris de formulació, en els àmbits formals i no formals.\nDeterminar les estratègies metodològiques que s'han d'aplicar d'acord amb els models psicopedagògics.\nDeterminar i organitzar els recursos materials i personals, els espais i el temps, analitzant la normativa legal i aplicant criteris pedagògics en la intervenció educativa en la infància.\nDissenys de l'avaluació del procés d'intervenció.\nMòdul 3: autonomia personal i salut infantil\nUF 1: Atenció i cura de l'alimentació.\nUF 2: Atenció i cura de l'activitat i el descans.\nUF 3: Atenció i cura de la higiene.\nUF 4: Programació i avaluació d'hàbits d'autonomia personal.\nUF 5: Intervenció en situacions de salut d'especial dificultat.\nPlanificar activitats educatives d'atenció a les necessitats dels infants analitzant les pautes d'alimentació i els patrons de creixement i desenvolupament físic.\nProgramar intervencions educatives per afavorir el desenvolupament d'àmbits d'autonomia personal en la infància.\nOrganitzar espais, temps i recursos per a la satisfacció de les necessitats bàsiques i l'adquisició d'hàbits.\nIntervenir en atenció a les necessitats bàsiques i de promoció de l'autonomia personal, com en situacions d'especial seguretat relacionades amb la salut i la seguretat.\nMòdul 4: el joc i la seva metodologia.\nUF 1: El joc i les joguines.\nUF 2: Disseny de projectes d'intervenció de lúdic-recreatiu.\nUF 3: Implementació d'activitats lúdiques.\nDeterminar el model lúdic en la intervenció educativa.\nPlanificació de projectes i activitats d'intervenció lúdic-recreatius en la infància.\nDeterminar recursos lúdics i implementar i avaluar activitats lúdiques.\nMòdul 5: expressió i comunicació\nUF 1: Intervenció en el desenvolupament de la comunicació i expressió verbal.\nUF 2: Intervenció en el desenvolupament de la comunicació i expressió rítmica-musical.\nUF 3: Intervenció en el desenvolupament de la comunicació i expressió lògica-matemàtica.\nUF 4: Intervenció en el desenvolupament de la comunicació i expressió gestual.\nUF 5: Intervenció en el desenvolupament de la comunicació i expressió a través a les TAC.\nUF 6: Intervenció en el desenvolupament de la comunicació i expressió plàstica.\nPlanificació d'estratègies i activitats que afavoreixen el desenvolupament d'expressió i comunicació.\nSelecció de recursos d'expressió i comunicació dirigits a nens i nenes.\nMòdul 6: desenvolupament cognitiu i motor\nUF 1: Intervenció en el desenvolupament senso-perceptiu.\nUF 2: Intervenció en el desenvolupament motriu.\nUF 3: Intervenció en el desenvolupament cognitiu.\nUF 4: Intervenció primerenca.\nUF 5: Pràctica psicomotriu.\nPlanificació d'estratègies, activitats i recursos en els diferents camps d'intervenció.\nAvaluació del procés i resultat de la intervenció realitzada en l'àmbit sensorial, motor, cognitiu i psicomotor.\nMòdul 7: desenvolupament socioafectiu\nUF 1: Intervenció en l'àmbit afectiu-sexual.\nUF 2: Intervenció en l'àmbit social.\nPlanificació de la intervenció en el desenvolupament afectiu, social, de valors i sexual.\nProgramació d'estratègies en els trastorns de conducta i conflictes més freqüents.\nAvaluació de la intervenció socio afectiva.\nMòdul 8: habilitats socials\nUF 1: Habilitats de comunicació en infants, famílies i professionals.\nUF 2: Dinamització de grups.\nImplementació d'estratègies i tècniques que afavoreixen la relació social i la comunicació.\nDinamització del treball en grup.\nImplementació d'estratègies de gestió de conflictes i presa de decisions.\nAvaluació de la competència social i els processos de grup.\nMòdul 9: primers auxilis\nUF 1: Recursos i trasllat de l'accidentat.\nUF 2: Suport vital bàsic (SVB) i DEA.\nUF 3: Atenció sanitària d'urgència.\nValoració inicial de l'assistència d'urgència.\nAplicacions de les tècniques en suport vital.\nAplicació de procediments d'immobilització i mobilització.\nAplicació de tècniques de recolzament psicològic i d'autocontrol.\nUF 1: Incorporació a la feina.\nCerca activa de feina.\nGestió de conflictes i equips de treball.\nSeguretat social i atur.\nAvaluació de riscos laborals.\nCreació i posada en marxa d'una empresa.\nMòdul 12: projecte d'atenció a la infància\nIdentificar les necessitats del sector productiu, relacionant-les amb projectes tipus que les puguin satisfer.\nPlanificació de la implantació o execució del projecte, determinant el pla d'intervenció i la documentació associada.\nDefinir els procediments per al seguiment i control en l'execució d'un projecte, justificant la selecció de variables i instruments emprats.\nDirigit: a persones que vulguin aprendre i treballar en el sector de l'educació infantil.\nL' Hospitalet De Llobregat.\nEducador / a infantil en primer cicle d'educació infantil, sota la supervisió d'un / a mestre / a.\nEducador / a en institucions i / o en programes específics de treball amb menors (0-6 anys) en situació de risc social, seguint les directrius d'altres professionals.\nEducador / a en programes o activitats d'oci i temps lliure infantil: ludoteques, cases de cultura, biblioteques, centres educatius, etc.\nL'Escola d'Oficis Catalunya és en l'actualitat un centre que, es troba en procés de configurar-se com a líder en el sector de l'ensenyament per a adults, dins de l'oferta en centres privats, gràcies als 25 ANYS D'EXPERIÈNCIA EN EL SECTOR.\nL'oferta formativa de nivell, on trobem cursos socis-sanitaris: Auxiliar d'infermeria, de geriatria, dental, Auxiliar de Guarderia i Tècnic Superior en Educació Infantil, i cursos tècnics: Electricitat General i Energia Solar tèrmica fotovoltaica i eòlica .\nEn horaris de matins, tardes, nocturns i de dissabtes, permeten la conciliació de la formació amb altres activitats. El centre pretén constituir-se com a dinamitzador del context social en què està immers, afavorint i impulsant la relació amb les institucions i empreses, i incrementant el nivell de participació en la vida comunitària local i comarcal.\nPer facilitar la professionalització i inserció laboral de l'alumnat, l'Escola ofereix als estudiants la possibilitat de realitzar pràctiques en empreses i institucions, on posteriorment, poden integrar-se als seus equips de treball ja la vegada suposa adquirir un coneixement pràctic de l'exercici professional, un valor afegit a la seva formació.\nC/Consell de Cent Nº38408009 Barcelona\nPreparació Cicle Formatiu Grau Superior en Educació infantil encara no ha rebut opinions\nAuxiliar de llar d'infants\nCurs preparatori per obtenir títol FP de Grau Superior en Educació Infantil\nCurs preparatori per obtenir el títol oficial de Grau Superior Tècnic en educació infantil\nTemes relacionats amb: Preparació Cicle Formatiu Grau Superior en Educació infantil\nSegona llengua: espanyol\nEnsenyament de l'espanyol com a llengua estrangera\nFrances per a nens


Gebhard de Supplinburg, Hedwig de Formbach\nEnric el Lleó (net)\nEl 1133 havia anat a Itàlia en ajut del papa Innocenci II, pel qual fou coronat emperador. Atenent les demandes d'Innocenci i de l'emperador bizantí Joan II Comnè, va emprendre una campanya contra el rei normand Roger II de Sicília. Acompanyat pel seu gendre, el duc Enric l'Orgullós de Baviera, van marxar cap al sud d'Itàlia. Lotari va apoderar-se de Càpua i Pulla, però, la negativa de l'exèrcit germànic a combatre sota el calorós sol d'estiu i les intromissions del Papat amb els territoris conquerits van fer que es desdigués de conquerir la totalitat del regne de Roger.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Lotari_II_del_Sacre_Imperi_Romanogermànic&oldid=21762897»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 ago 2019 a les 01:10.