Més enllà de les notícies enganyoses (fake news). Anatomia de la desinformació | BiD: textos universitaris de biblioteconomia i documentació\nMés enllà de les notícies enganyoses (fake news). Anatomia de la desinformació\nProfessor de la Facultat de Comunicació i Relacions Internacionals\nProfessora del Departament de Comunicació Audiovisual, Documentació i Història de l'Art\nEl novembre de 1961, John F. Kennedy afirmava davant de membres del Partit Demòcrata de Califòrnia: "there have always been those on the fringes of our society who have sought to escape their own responsibility by finding a simple solution, an appealing slogan or a convenient scapegoat" (Kennedy, 1961). Seixanta anys més tard les paraules del president nord-americà segueixen plenament vigents, però, l'ecosistema mediàtic durant la Guerra Freda poc té a veure amb el sistema híbrid de mitjans actual.\nEls partits polítics de tot l'espectre ideològic, empreses, grups de pressió, activistes, moviments populistes, defensors de teories conspiratòries i un llarg elenc d'actors de la nova esfera pública amb freqüència fan servir l'estratègia que denunciava Kennedy. No obstant això, ara ho fan en un context que facilita que aquestes falses solucions arribin a una gran quantitat de ciutadans i puguin arribar a debilitar els fonaments mateixos de les democràcies occidentals.\nDurant anys, aquests individus o moviments contestataris basats en discursos reduccionistes, crítics amb la diferència i hostils amb l'autoritat (en sigui quina en sigui la naturalesa: política, científica, etc.) han viscut a la perifèria de la societat (offline) i sense accés als mitjans de comunicació de masses. Internet primer (web, blogs, etc.) i les xarxes socials després han permès que es converteixin en moviments majoritaris. Com recorda Thompson (1995), la digitalització ha facilitat que individus tecnològicament interconnectats puguin exercir el poder simbòlic —la capacitat d'intervenir en els esdeveniments, per influir en el pensament dels altres i crear esdeveniments reals— fins ara en mans hegemòniques dels mitjans de comunicació (i la publicitat). Ara, qualsevol individu pot generar contingut que pot tenir un impacte global, per a bé o per a mal.\nLa democratització d'aquest poder es produeix en un moment en què conflueixen diversos elements. Els mitjans, que havien exercit aquest poder simbòlic en exclusiva, estan sumits en una forta crisi de confiança i de legitimitat (Newman [et al.], 2020; Eurobarometer, 2018). La postveritat forma part de la nostra quotidianitat i qüestiona els fets objectius en els discursos periodístics i polítics i els substitueix per emocions i creences personals. Els ciutadans es refugien en aquells espais en què les seves conviccions no només no es veuen qüestionades, sinó que es veuen reforçades. Les cambres d'eco i les bombolles de filtre es converteixen en l'entorn idoni perquè aquestes creences creixin i es consolidin; i tot això, en un context polític caracteritzat per una forta polarització.\nAquesta combinació de factors, entre d'altres, es converteix en el medi de cultiu ideal perquè proliferi la desinformació en qualsevol de les seves formes. És evident que la desinformació no és un fenomen nou; ha existit sempre, se n'han identificat exemples ja en època romana, però mai com ara s'havien donat les circumstàncies perquè es poguessin disseminar de manera tan efectiva i en grans proporcions. La producció i difusió de notícies falses no és exclusiva d'aquells grupuscles que deambulaven pels marges de la societat, que apuntàvem més amunt. Entorn a la desinformació ha crescut una autèntica indústria de la mentida. Els actors tradicionals, governs, partits polítics i el poder econòmic, se n'han aprofitat i l'han impulsat. Valguin com a exemples l'arribada al poder de Trump o Bolsonaro, el Brexit o la irrupció de l'extrema dreta a Europa, darrere de les campanyes dels quals trobem empreses com Cambridge Analytica, SLC Group, Quickmobile, MSM Market o Internet Research Agency.\nPer combatre el flux de continguts falsos, governs nacionals i supranacionals i corporacions privades han impulsat múltiples accions coordinades i iniciatives encaminades a reduir els efectes de la desinformació. El 2018, per exemple, la Unió Europea presentava el Pla de lluita contra la desinformació. També l'Organització Mundial de la Salut, arran de la pandèmia de la COVID-19, posava en marxa diverses accions dirigides a minimitzar l'impacte de les notícies falses sobre la pandèmia en el conjunt de la població mundial. Les grans plataformes tecnològiques, ja sigui per iniciativa pròpia o estimulades per aquestes institucions internacionals, també han promogut accions amb el mateix objectiu. Aquestes iniciatives s'han centrat a promoure solucions tecnològiques, algunes de basades en l'aprenentatge automàtic, per identificar i eliminar continguts il·lícits o falsos, així com dissenyar alertes per mitigar l'abast d'aquests continguts. Una altra línia d'actuació important que han desenvolupat les big tech ha estat impulsar acords amb els verificadors de dades principals. A Espanya, per exemple, Maldita, Newtral i EFE són les responsables de comprovar els rumors falsos que circulen per Facebook, Instagram i WhatsApp. Els tres mitjans formen part de la International Fact-Checking Network (IFCN), associació que constitueix el nucli principal de l'equip de verificadors que col·labora amb l'empresa de Mark Zuckerberg.\nMalgrat els esforços per impulsar la lluita contra la desinformació, unes investigacions recents han posat de manifest que la majoria de les iniciatives implementades per desmentir el contingut enganyós tenen un efecte limitat (Nyhan [et al.], 2020; Clayton [et al.], 2020; Pennycook; Rand, 2018), les informacions falses es difonen a més velocitat que les vertaderes (Vosoughi; Roy; Aral, 2018) i els efectes dels desmentiments dels verificadors no es tradueixen en una capacitat més gran de reconèixer continguts falsos sobre el mateix tema (Wagner, 2020).\nDavant d'aquestes circumstàncies, la lluita contra la desinformació ha d'anar acompanyada d'altres iniciatives que involucrin la ciutadania i els mitjans de comunicació. Són necessàries campanyes d'alfabetització mediàtica, com les que ja impulsen els fact-checkers mateixos, però han d'anar més enllà d'oferir mers consells per identificar rumors falsos. Tendim a considerar fals allò que topa amb la nostra manera de percebre i entendre el món.\nCal fomentar un consum mediàtic ideològicament plural, facilitar una conversa democràtica i punxar les bombolles de filtre. Per a això, cal que els mitjans de comunicació s'hi involucrin de manera decidida. Alguns han creat les pròpies unitats de verificació, a semblança dels fact-checkers, però haurien d'anar més enllà i oferir punts de vista diferents dels de la línia editorial mateixa, que fomentin el pluralisme intern. No és una decisió trivial per a les empreses periodístiques, però només a través del debat d'idees poden sorgir consciències crítiques que impedeixin o dificultin l'impacte de la desinformació. I només així, potser, els mitjans podran recuperar la confiança dels ciutadans.\nEn qualsevol cas, com apunten Andersen i Søe (2020), les notícies falses són una acció comunicativa amb la qual hem de conviure, i la solució no pot passar exclusivament per mesures tecnològiques, sinó per potenciar una conversa democràtica.


Esperanza F?rnandez acompanyada per Miguel Poveda\nDissabte 27 de gener a les 21h\nHi col�labora Tert�lia Flamenca\nDe lo jondo y verdadero es planteja com una recerca i recopilació dels pals del flamenc que actualment estan en procés de relegar-se, d'oblidar-se, fins i tot. Per això, l'Esperanza proposa una reivindicació de les figures fonamentals del cant més ancestral, com ara Tomás Pavón, La Perla de Cádiz, LaPaquera de Jerez o Antonio Chacón, entre d'altres.\nI tanta raó té la seva lluita que, en col·laboració amb l'entitat Tertúlia Flamenca de Badalona, l'artista sevillana serà acollida pel nostre cantaor, el gran Miguel Poveda, qui l'acompanyarà a l'escenari del Zorrilla en alguns dels temes.\nL'actuació de Badalona serà enregistrada per formar part d'un disc i d'un documental sobre la gira d'aquests concerts amb col·laboracions amb artistes com Arcàngel, Marina Heredia, Carmen Linares o José Mercé, entre d'altres. O sigui que suma't a la lluita contra l'oblit i vine a fer història!\nPercussió, "palmas" i cors_Jorge Pérez "El Cubano", Dani Bonilla i Miguel Junior


Luis de Urquijo y Ussía - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n7 d'agost de 1881\n19 de maig de 1956(1956-05-19) (als 74 anys)\n2 de març de 1914 – 15 de setembre de 1923\n← Juan Manuel de Urquijo y Ussía\nMaría Teresa Losada y González de Villalaz\nLuis de Urquijo y Ussía (Laudio, 7 d'agost de 1881 - Madrid, 19 de juny de 1956) fou un banquer i polític basc, fet marquès d'Amurrio per Alfons XIII el 1919.\nFill de Juan Manuel de Urquijo y Urrutia, segon marquès d'Urquijo. En 1909 es va casar amb María Teresa Losada y González de Villalaz, marquesa d'Otero. No va acabar estudis universitaris i es dedicà a gestionar les empreses familiars, així fou president del Banco Urquijo Vascongado, Eléctrica de Castilla i la Compañía Auxiliar de Ferrocarriles, així com membre del consell d'administració de Construcciones Electromecánicas, Duro Felguera, Saltos del Alberche i Unión Eléctrica Madrileña. El 1920 participà en la creació de la Compañía Hispano Americana de Electricidad (CHADE) i fins al 1923 fou president de la Compañía Arrendataria de Tabacos.\nAlhora, participà activament en política. Fou elegit diputat pel districte d'Amurrio pel Partit Conservador a les eleccions generals espanyoles de 1914 i com a independent catòlic i dinàstic basc pel mateix districte a les eleccions de 1916, 1918, 1919 i 1923.\n↑ Luis de Urquijo a geni.com\n↑ Luis de Urquijo a geneall.net\n↑ Biografia amb fotografia\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Luis_de_Urquijo_y_Ussía&oldid=21098414»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 10 maig 2019 a les 02:29.


L’Àngela i la sirena | Notícies TGN - Notícies de Tarragona Diari Digital\nL’Àngela i la sirena\nMake-A-Wish, Sirenas Mediterranean Academy i el Museu del Port de Tarragona fan realitat el somni d’una pacient oncològica d’11 anys\nPer Redacció NoticiesTGN. Actualitzat el 31/07/2019\nL'Àngela i la seva família a bord del Tarragona Blau.\n«Pujar a un vaixell i endinsar-nos en el mar fins a veure les sirenes». Aquesta era la gran il·lusió de l’Àngela, una pacient oncològica d’11 anys que, acompanyada dels seus pares, va complir el seu somni la setmana passada en aigües tarragonines. La màgica trobada en alta mar ha estat possible gràcies a la col·laboració dels familiars de l’Àngela, la fundació Make-A-Wish, la Sirenas Mediterranean Academy i el Museu del Port de Tarragona.\nFeia més d’un any i mig Make-A-Wish (fundació dedicada a generar il·lusió en infants amb malalties greus) va posar en contacte els familiars de l’Àngela amb l’acadèmia de sirenes de Tarragona i des d’aleshores la nena esperava el moment de navegar fins a alta mar per conèixer les seves amigues les sirenes. Durant tot aqull temps es va intercanviar cartes amb elles, en les quals els preguntava: podeu respirar sota l’aigua?; teniu mòbil?; vosaltres feu la comunió i aneu al col·legi?\nA causa de la seva malaltia, l’Àngela ha hagut d’esperar bastants mesos fins a poder apropar-se al mar, període que va dedicar juntament amb els seus pares i l’equip de Make-A-Wish a incrementar la il·lusió per trobar-se algun dia amb les sirenes. En aquest temps la nena ha fabricat collarets, ha improvisat una platja al balcó de casa seva i fins i tot ha composat una cançó per a les sirenes.\nAmb el vistiplau del seu equip mèdic, el gran dia va arribar la setmana passada. A bord de la golondria Tarragona Blau, l’Àngela i els seus familiars van navegar des del Port de Tarragona fins al frontal marítim de La Pineda. Allà, mentre la nena mirava a l’horitzó per la proa del vaixell, va aparèixer a l’aigua tot nedant la sirena Suriel, de l’acadèmia tarragonina. I en aquell moment màgic es va dibuixar al rostre de l’Àngela el somriure més bonic que es pot veure en la cara d’una nena. Moltes felicitats, Àngela, per haver fet una nova amiga.


Malgrat estrenarà el nou Telecentre el proper setembre | Diari Maresme\nMalgrat estrenarà el nou Telecentre el proper setembre\nPer Redacció , a Societat 20 d'ag. de 2008\nde Mar inaugurarà el proper 12 de setembre el Telecentre municipal. Aquest nou\nequipament vol facilitar l’accés a les noves tecnologies a tota la\nciutadania, amb especial atenció als col·lectius que no hi estan familiaritzats.\nnou espai, inclòs en el en el Projecte del barri del Castell, ha estat impulsat\ndes de diverses regidories de l’Ajuntament de Malgrat. El\nTelecentre municipal està dotat d’equipament informàtic, disposa de lliure\nconnexió WIFI a Internet i els usuaris compten amb ajuda personalitzada. Tot i\nque aquest equipament és obert a tothom, la seva activitat es dirigeix\nprioritàriament a la població que no disposa dels coneixements o mitjans per\npoder accedir a les noves tecnologies.\nTelecentre malgratenc s’ubicarà provisionalment al Centre Cívic de La\ncarrer del doctor Marañón, 13-15.\nLa seva ubicació definitiva serà en el futur Centre Cívic del Castell i\nLa Verneda, pendent de construir.\nconsistori malgratenc té previst l’adhesió d’aquest equipament a la xarxa de\nTelecentres de Catalunya.


Pedres | Emporion\nHistòrianúm. 4 - abril 2007Opinió\nper Joan Surroca i Sens\t el abr. 14, 2007\nA Can Quintana es pot veure la magnífica exposició “El Montgrí ara fa 300.000 anys”. El desig de fer visibles els resultats de diferents campanyes arqueològiques, especialment les del paleolític amb el cau del Duc com a principal punt de referència, va originar la creació de l’antic Museu del Montgrí i del Baix Ter a la casa Pastors. Les pedres tallades, còdols del riu, convertides en eines de treball són la dignificació de la pedra.\nNo és estrany, doncs, que el nou museu de Can Quintana hagi preparat una exposició sobre un tema tan singular. Visitant aquesta exposició, veiem com vivien els nostres més remots avantpassats. Commou pensar que aquells habitants primitius del Montgrí contemplaven el paisatge més o menys tal com els nostres ulls l’observen ara. Tot i que eren nòmades, les distàncies dels desplaçaments havien de ser curtes forçosament. Molts d’aquells primers habitants no superarien durant les seves curtes vides les fronteres de l’actual Catalunya. No eren conscients, però, que aquestes terres formarien un país en el futur.\nFa només aproximadament 10.000 anys que els humans van passar a formes de vida estables en un lloc determinat. M’agrada imaginar que algun torroellenc actual és descendent directe d’aquells habitants dels primers poblats sedentaris. Mai m’ha convençut això de: “Catalunya, 1.000 anys d’història”. Fa 1.000 anys, aproximadament, que Catalunya va disposar de lleis pròpies i hom tenia el sentiment de formar part del poble català. Ara bé, no significa que els que abans d’aquest temps habitaren aquestes terres no siguin els nostres avantpassats. És perillós pensar que als pobles els fan solament les lleis perquè voldria dir que ara, des que des del centre peninsular ens varen plomar les nostres, altra vegada no seríem res. No és pas així: amb lleis o sense, amb un idioma o un altre, i independentment dels costums, els habitants d’aquestes terres sempre les podem estimar prou per preservar la memòria dels que les han conreat i les han preservat dels diferents atemptats. A nosaltres ens toca, és clar, recuperar la totalitat de les nostres lleis perdudes perquè, encara que “som” sense elles, és amb elles que podrem decidir molt més que no pas ara. Tenim l’obligació de conservar la llengua pròpia i evitar que la mundialització substitueixi l’esplèndid suquet per una hamburguesa.\nEls que fa més de 1.000 anys plantaven les oliveres mil·lenàries, sabent que ells no en recollirien els fruits, eren més dignes de consideració que els especuladors actuals, eren més respectables que els que fan el negoci amb la pedrera d’Ullà, que és la perversió i el retrocés de la humanitat, encara que siguin gent venerada pels seus diners i pel seu poder, malgrat que ara s’emboliquin amb molts metres de senyera per amagar les seves vergonyes i s’esgargamellin a cantar els Segadors per no sentir la veu del poble. Són més primitius que l’home del cau del Duc. Hem passat de dignificar la pedra a profanar-la. Un exemple del nostre progrés.\nPassejant per l’Estartit\nDel Moli a la Gola


Sorgit com a reacció a l'impressionisme, enfront del naturalisme i el caràcter positivista d'aquest moviment de finals del segle XIX.\nEl expressionistes defensaven un art més personal i intuïtiu, on predominés la visió interior de l'artista –l'"expressió"– enfront de la plasmació de la realitat –la "impressió"–.\nL'expressionisme sol ser entès com la deformació de la realitat per a expressar de forma més subjectiva la natura i l'ésser humà, donant més importància a l'expressió dels sentiments més que a la descripció objectiva de la realitat\nAmb els seus colors violents (en la pintura), la seva temàtica de soledat i de misèria, l'expressionisme va reflectir l'amargor que va envair els cercles artístics i intel·lectuals de la societat alemanya prebèl·lica i d'entreguerres, amargor que provocà un desig vehement de canviar la vida, de cercar noves dimensions a la imaginació, de renovar els llenguatges artístics.\nEl cinema expressionista va imposar a la pantalla un estil subjectivista que oferia en imatges una deformació expressiva de la realitat, traduïda en termes dramàtics mitjançant la distorsió de decorats, maquillatges, etc., i la conseqüent recreació d'atmósferes terrorífiques o si més no inquietants. El cinema expressionista es caracteritza per la seva recurrència al simbolisme de les formes, deliberadament distorsionades amb el suport dels distints elements plàstics. L'estètica expressionista prengué els seus temes de gèneres com la fantasia i el terror, reflex moral del neguitós desequilibri social i polític que agità la República de Weimar aquells anys.\nEl 1917 es creà per ordre de Hindenburg (mariscal alemany en la primera guerra mundial) –seguint una idea del general Ludendorff (militar alemany sota les ordres de Hindenburg) – l'UFA (Universum Film Aktien Gesellschaft), amb el suport del Deutsche Bank i la indústria alemanya, per a promocionar el cinema alemany fora de les seves fronteres. El segell UFA es caracteritzà per una sèrie d'innovacions tècniques, com:\nLa il·luminació focal (tipus de llum més intensa i centrada que té per objectiu iluminar un espai d’interès molt concret),\nEls efectes especials –com la sobreimpressió (Efecte que es produeix quan s'impressiona dues vegades el mateix fragment de pel•lícula, filmant cada vegada imatges diferents que adquireixen significat amb la sobrexposició)–,\nEls moviments de càmera –com la «càmera desencadenada (Quan la càmera es mou permanent ment en tots els seus eixos, rotant o traslladant-se lliurement, gràcies a una grua. També es pot combinar amb moviments de lent i diferents angulacions, però sempre en continuitat)»–,\nEl disseny de decorats.\nEra un cinema d'estudi, amb un marcat pes de la preproducció, que assegurava el control del director sobre tots els elements que incorrien a la pel·lícula. Per altra banda, el muntatge lent i pausat o les el·lipsis temporals creaven una sensació de subjectivitat, d'introspecció psicològica i emocional.\nMostrava la naturalesa dual de l'home, la seva fascinació pel mal, la fatalitat de la vida subjecta a la força del destí. Es pot assenyalar com a finalitat del cinema expressionista la voluntat de traduir simbòlicament, mitjançant línies, formes o volums la mentalitat dels personatges, el seu estat d'ànim, les seves intencions, de tal manera que la decoració aparegui com la traducció plàstica del seu drama.\nL'expressionisme no arribà al cinema fins passada la Primera Guerra Mundial, quan ja pràcticament havia desaparegut com a corrent artístic en altres àmbits artístics, i fou substituïda per la Nova Objectivitat. Amb tot, l'expressivitat emocional i la distorsió formal de l'expressionisme van tenir una perfecta traducció al llenguatge cinematogràfic.\nEl cinema alemany comptava amb una important indústria des de finals del segle XIX, Hamburg va ser la seu de la primera Exposició Internacional de la Indústria Cinematogràfica el 1908. Amb tot, abans de la guerra el nivell artístic de les seves produccions era més aviat baix, amb produccions de signe genèric orientades al consum familiar, adscrites a l'ambient burgès i conservador.\na partir del 1913 començaren a realitzar-se produccions de major relleu artístic, amb una major utilització d'exteriors i millors decorats, desenvolupant-se la il·luminació i el muntatge. Durant la guerra es potencià la producció nacional, amb obres tant de gènere com d'autor, destacant l'obra de Paul Wegener, iniciador del cinema fantàstic, gènere habitualment considerat el més típicament expressionista.\nObres expressionistes remarcables:\nLes primeres obres del cinema expressionista es nodriren de llegendes i antigues narracions de caràcter fantàstic i misteriós, si no terrorífic i al·lucinant\nDer Student von Prag (Paul Wegener i Stellan Rye, 1913), sobre un jove que ven la seva imatge reflectida als miralls, basada en el Peter Schlemihl de Chamisso;\nDer Golem (Paul Wegener i Henrik Galeen, 1914), sobre un home de fang creat per un rabí jueu;\nHomunculus (Otto Rippert, 1916), precursora als contrastos en blanc i negre, els jocs de llum i ombra.\nEl gabinet del Dr. Caligari (Robert Wiene, 1919), sobre una sèrie d'assassinats comesos per un somnàmbul, es convertí en l'obra mestra del cinema expressionista, per la recreació d'un ambient opressiu i neguitós, amb decorats d'aspecte estranyament cantellut i geomètric –parets inclinades, finestres en forma de fletxa, portes cuneïformes, xemeneies obliqües–, il·luminació d'efectes dramàtics –inspirada en el teatre de Max Reinhardt–, i maquillatge i vestuari que emfatitzen l'aire misteriós que envolta tota la pel·lícula\nMetropolis/ Metropolis (Fritz Lang, 1926): https://www.youtube.com/watch?v=4tH1syo7lHs\nanàlisis de la pel·lícula: http://vigilantcitizen.com/musicbusiness/the-occult-symbolism-of-movie-metropolis-and-its-importance-in-pop-culture/\nNosferatu, eine Symphonie des Grauens/ Nosferatu (F.W.Murnau, 1922) : https://www.youtube.com/watch?v=rcyzubFvBsA\nTrailer Metrópolis; https://www.youtube.com/watch?v=ZSExdX0tds4\nTrailes Nosferatu: https://www.youtube.com/watch?v=ZxlJxDr26mM


S'obre una nova convocatòria d'X(p)rimenta - Associació Catalana de Comunicació Científica\nS’obre una nova convocatòria d’X(p)rimenta\nby Admin\t| Posted on 14 Febrer, 2019\nL’ACCC coorganitza aquesta iniciativa juntament amb la FCRi, i la Junta participa com a jurat\nLes Bases ja estan disponibles per consultar-les.\nProfessorat: el docent responsable del grup premiat disposarà d’un val per a dues persones per a efectuar una estada de cap de setmana de turisme rural sostenible (dues nits amb esmorzar per a dues persones) ofert per la confederació Turalcat (http://www.turalcat.com) a un dels següents allotjaments: Cal Pastor (les Garrigues, www.calpastor.cat), la Torre d’en Bofill (Bages, www.torredenbofill.com), Casa Roca (Pallars Jussà, www.casaroca.info).\nAlumnat: els alumnes que hagin participat en els tres vídeos guanyadors optaran a rebre un d’aquests tres premis:\nEls CCiTUB, Centres Científics i tecnològics de la UB, ofereixen la realització d’un taller de nanotecnologia i microscòpia.\nA banda d’aquests premis, s’atorgaran un seguit de Mencions a d’altres vídeos meritoris. Els alumnes guardonats amb Mencions gaudiran d’entrades al CosmoCaixa.\nA les Bases trobareu els detalls.\nEl termini es clou el dia 10 de maig de 2019. Per a dubtes i consultes us podeu adreçar a: xprimenta@fundaciorecerca.cat.\nX(p)rimenta 2019 és una iniciativa organitzada per la Fundació Catalana per a la Recerca i la Innovació i per l’Associació Catalana de Comunicació Científica.\nX(p)rimenta 2019 compta amb el patrocini de Turalcat, i amb el suport de Pèndulum, el MMACA i els Centres Científics i Tecnològics de la Universitat de Barcelona (CCiTUB).\nX(p)rimenta 2019 compta amb la col·laboració del Departament d’Educació de la Generalitat de Catalunya, de l’Obra Social “la Caixa”, de l’Escola d’Enginyeria de Telecomunicació i Aeroespacial de Castelldefels (Universitat Politècnica de Catalunya), i Physics!\nMés informació al web de Recerca en Acció: https://www.recercaenaccio.cat/noticies/oberta-una-nova-edicio-dxprimenta-5-2/\nEls temes més destacats del febrer a la llista de l’ACCC


Praga, del 26 al 29 de maig de 2015: visita per Praga (dia 3, 28 de maig de 2016) (IV)\nEls museus ofereixen riques col·leccions. Entre aquests, destaca el Museu Nacional de Praga i el Museu jueu de Praga. Tradicionalment, Praga ha estat un dels centres culturals més importants d'Europa central. Actualment, després de la caiguda del comunisme, va recuperar la seva tradició i celebra centenars d'esdeveniments com festivals decinema, música o literatura. L'activitat teatral i operística de la ciutat presenta una enorme oferta durant tot l'any. El Teatre Negre, el Teatre Nacional de Praga i el Teatre del ballet Nacional són alguns dels atractius culturals més famosos.\nEl Museu nacional (en txec: Národní muzeum) és un dels principals museus de Praga. Ocupa un edifici neorenaixentista situat al capdamunt de la plaça de Wenceslau, la principal de la ciutat. El seu vestíbul central serveix també de panteó dels grans txecs. Es va fundar el 1818 com a Museu patriòtic de Bohèmia (Vlastenecké muzeum v Čechách). El 1848 pren el nom deMuseu Txec (České muzeum), de 1854 a 1919 el Museu Reial Txec (Muzeum Království českého). L'edifici ocupat pel museu és obra de Josef Schulz, l'arquitecte del Teatre Nacional de Praga, construït en la mateixa època (1885-1890). Aquest museu guarda la famosa maqueta en paper de Praga confeccionada pel litògraf txec Antonin Langweil (1791-1837).\n· Museu Alfons Mucha, que recull més de 100 obres o objectes relacionats amb autor txec.\n· Museu Franz Kafka, que acull les primeres edicions dels seus llibres, així com correspondència personal i audiovisuals de l'escriptor.\n· Museu del Joguet, que es troba al castell de Praga. (continuarà)\n(La imatge correspon a un dels tramvies de Praga)


Lúcuma, o com endolcir les postres sense edulcorants ni sucre | ets el que menges\nLúcuma, o com endolcir les postres sense edulcorants ni sucre\nA molta gent li agraden els dolços, però de vegades ens preocupen les calories, els hidrats, els greixos, etc., així que intentem evitar el sucre o la mel (amb un valor calòric alt) en les nostres preparacions culinàries, o bé els substituïm per endolcidors o edulcorants dels quals en desconeixem la qualitat i valor nutricional.\n21 de maig 2015 | Actualitzat el 25 de desembre 2020 Altres\nAquelles persones que decidim utilitzar un substitut per al sucre ho fem per algun d’aquests motius principals (o tots):\nPer baixar de pes o mantenir un pes saludable. Això és relatiu, si creiem que amb el simple fet de substituir el sucre n’hi ha prou per controlar la ingesta de calories de la resta d’aliments.\nPer tenir cura de les nostres dents. Els substituts del sucre, com que no són fermentats per la microflora de la placa dental, són menys nocius per a la dent.\nPer controlar o prevenir la diabetis. Si limitem el consum de sucre, podem gaudir d’una dieta variada.\nPer controlar la hipoglicèmia reactiva: igual que en la diabetis, hem d’evitar el consum d’aliments que augmentin la glicèmia i sovint escollim edulcorants artificials com a alternativa.\nPer evitar aliments processats: optem per substituir el sucre blanc refinat per un sucre menys refinat, sucre integral, suc de fruites o d’auró, més saludables per a l’organisme.\nAvui en dia, el mercat ens ofereix una certa varietat d’edulcorants artificials i naturals que podem utilitzar per a les nostres begudes i menjars: sacarina, aspartam, ciclamat, neotam, acesulfam K, sucralosa, sorbitol, xilitol, estèvia, xarop d’auró, xarop d’atzavara, fructosa…\nDeixant de banda les preferències personals pel que fa a sabor, poder edulcorant, càrrega calòrica i efectes a curt o llarg termini sobre la salut (és important valorar l’origen de l’edulcorant, si és natural o de síntesi artificial, si està ben estudiat el seu efecte sobre l’organisme, etc.), us parlarem d’un fruit que s’està usant cada vegada més com a edulcorant natural en la preparació de plats, principalment postres, i que aporta altres propietats nutritives molt interessants per a la nostra salut: la lúcuma.\nLa lúcuma té un valor nutritiu elevat, i aporta vitamines, minerals, antioxidants, fibra, proteïnes i un baix nivell de greixos.\nLa lúcuma és el fruit de l’arbre conegut com a Pouteria lucuma, originari i nadiu de les valls andines del Perú.\nAquest fruit, utilitzat àmpliament en aquesta zona, sobretot en gastronomia, s’empra cuit en la preparació de pastissos, flams, natilles, gelats, batuts, púdings i altres postres.\nÉs considerada pels peruans fruita nacional i producte de bandera. Com a dada curiosa, podem dir que al Perú el gelat més consumit és el de lúcuma, per davant del de xocolata o maduixa.\nLa polpa d’aquest fruit, rica en midó, sol assecar-se a vegades per ser conservada. També es pot congelar durant llargs períodes de temps.\nDe la lúcuma s’extreu una farina no perible, després de deshidratar i polvoritzar-ne la polpa. Té un sabor molt dolç i concentra els nutrients de la fruita. De color groc daurat i textura aspra, aquesta farina s’usa com a condiment o com a matèria primera per elaborar altres productes en èpoques en què no es disposa de la fruita fresca, cosa que satisfà la demanda del mercat.\nA més del seu ric sabor dolç −gràcies al seu contingut en sucres naturals de bona qualitat i baix índex glucèmic, és a dir, poques calories i “pics” equilibrats de glucosa en sang provinents dels hidrats de carboni−, té un valor nutritiu elevat, i aporta vitamines, minerals, antioxidants, fibra, proteïnes i un baix nivell de greixos.\nEls principals nutrients que trobem a la lúcuma són:\nVitamines B1, B2 i B3: regulen el sistema nerviós, faciliten el metabolisme de les proteïnes i els processos de producció d’energia.\n(Estudis recents confirmen que la vitamina B3 ajuda a reduir el nivell de colesterol i triglicèrids a la sang, pel que és de vital importància per al tractament de l’obesitat i els problemes cardiovasculars).\nVitamina C: protegeix i ajuda el sistema immune, a més de ser un potent antioxidant cel·lular i protector de la pell, de les mucoses i del teixit connectiu de lligaments i tendons.\nFerro: ajuda a augmentar els nivells d’hemoglobina a la sang, cosa que afavoreix l’oxigenació cel·lular.\nCalci: imprescindible per al manteniment del sistema ossi i la funció neuromuscular.\nFòsfor: manté la correcta funció del sistema neurològic i cerebral, afavoreix la transmissió de l’impuls nerviós i forma part dels ossos i les dents, juntament amb el calci. Intervé en el metabolisme cel·lular i en els processos d’obtenció d’energia. Ajuda a mantenir l’equilibri àcid-base en la sang.\nCarotè: fitonutrient amb un gran poder antioxidant i protector contra el càncer, entre d’altres malalties de caràcter oxidatiu i inflamatori.\nPot reduir les probabilitats d’atacs cardíacs i fa més eficient al sistema immune.\nMidó: carbohidrat que es troba en grans quantitats en la lúcuma, i li confereix un poder energitzant que ajuda a recuperar les forces en estats de decaïment.\nGràcies a aquests nutrients, la lúcuma és considerada un superaliment indicat per tractar principalment problemes cardiovasculars, colesterol, desordres nerviosos, depressió, i problemes d’irritació de la pell.\nEl seu contingut en macro i micronutrients es multiplica diverses vegades quan es consumeix deshidratat en forma de farina o pols, ja que en eliminar l’aigua (que en la fruita fresca constitueix més del 95%) els nutrients es concentren. Excepte el carotè, que només es troba utilitzable per al nostre organisme en la fruita fresca sense processar.\nEn incorporar la lúcuma a la nostra dieta en forma de farina o pols, com a ingredient de postres casolanes, batuts o begudes refrescants, ens beneficiem d’una gran quantitat de nutrients d’alt valor biològic. A més, estarem tranquils de no estar afegint un extra de calories ni un índex glucèmic elevat. Sí que estarem afegint, en canvi, sabor i dolçor de manera deliciosa i saludable.\nAixí, la pols de lúcuma pot ser afegida igualment com a substitut del sucre o altres edulcorants, a les infusions, cafè, llet i a les begudes i menjars que vulguem.\nUs convidem a provar la lúcuma en diferents receptes fent les vostres pròpies combinacions, i avui compartim amb vosaltres una recepta molt senzilla d’un batut dolç i riquíssim en antioxidants i fibra.\nBatut de lúcuma i gerd (recepta extreta del web www.ecolifefood.com).\nÉs un batut tropical, cremós, amb sabors que recorden l’auró i al caramel, que va molt bé amb altres fruites tropicals com el mango, la papaia o la pinya, així com amb el plàtan.\n15 g de lúcuma en pols Ecolife Food\n250 ml d’aigua filtrada i purificada\n20 g de civada en pols\nIntroduir tots els ingredients al vas de la batedora i batre durant 20 segons aproximadament.\nServir i gaudir-ne.


Sense futur, per Bernat Dedéu\nL’esport és art tan banal com la majoria d’éssers humans, i és així com sovint pot resumir el present d’un col·lectiu i fins i tot d’una nació amb una traça corprenedora. Abans d’ahir, causava un cert goig masoquista admirar els rostres dels jugadors del Barça després d’haver rebut una pallissa jeràrquica del Bayern, amb aquells ulls de qui se sap en decadència sense acabar de poder explicar-se’n la causa. Quan sembla que el destí o l’enemic ens ha deixat en pilotes, els humans fem allò tan covard d’excusar el nostre mareig en la indeterminació de les excuses, i ens inventem uns temps molt convulsos, ens escudem en la precarietat del món i ens plau figurar-nos l’univers com una voluntat cega on ningú no acaba de ser responsable dels fets. Però és mentida; mal al que ens pesi, tot té una causa, l’ara és fruit de les nostres decisions pretèrites i la sort només la reclamen els perdedors.\nEn el cas del Barça, allò d’ahir també és la culminació d’una suma d’estultícies perfectament explicables que rau en el pitjor enemic del club, uns socis d’un coeficient mitjà semblant al d’una larva, una comunitat de cum laude que han escollit ésser representats per aquest pobre èczema que es fa dir Barto, un pobre nano que al món de la normalitat no passaria de conserge, i també per una junta directiva tan corrupta i nauseabunda que fins i tot pagava perquè els robots de Twitter parlessin malament dels seus opositors. Fets, decisions, responsabilitats... com així s’ha d’anomenar l’assassinat que representa fer jugar el millor artista de la història (només equiparable a José Tomás) envoltat d’uns tolits de preu altíssim que només s’expliquen per les comissions que reporten als dealers del negoci. Si ahir encara algú es preguntava per què, que faci memòria i després vagi a plorar.\nDeia que l’esport sovint és un mirall perfecte del país, i Josep Maria Bartomeu forma part d’aquesta mateixa Catalunya que ha viscut sempre amb l’incentiu d’empatar, tan altament representada per l’inquilí molthonorable de la Generalitat i per una sèrie de consellers com la replicanta Budó i la ploranera Vergés que no passarien ni la primera ronda d’una entrevista de feina a una empresa. Hem deixat el nostre albir en mans d’aquesta gent funesta i ara no podem tenir la barra de preguntar-nos per què ens han cardat vuit gols, ni per què ens van tombar un referèndum amb la simple força de quatre porres i un tribunal inquisidor. La seva ineptitud també ha estat la nostra condescendència, car hem preferit plorar el mossèn engarjolat i l’escapista de Waterloo que no pas demanar-los explicacions ni fer-los complir les promeses. Què ha passat? Grans aspiracions, homes nans.\nEn el grau que vulguis i amb els matisos que vulguis, però d’aquesta decadència en som coautors\nLa mirada dels culers avui s’assembla molt als ulls dels conciutadans quan vaguen perduts pel carrer. Tothom canta la decadència i espera el cataclisme, i la particularitat d’aquest nostre temps és que el comú del país sap que la decadència és el futur mateix, la possibilitat d’un temps que canviï les coses, encara que sigui a pitjor. El confinament (i l’autoritarisme que se n’ha derivat) ens ha condemnat a una espècie de present continu on l’única notícia resulta l’escampada diària del virus i saber quina serà la nova pensada dels mandataris per excusar la seva incompetència. Avorrits de nosaltres mateixos, ens estem avesant a renunciar a la possibilitat d’un avenir, sigui dolç o terrible, i ja ens sembla impossible imaginar un esdevenidor, així a seques. Presoners d’un temps en blanc, el dia de demà ha deixat de ser una possibilitat; és únicament la suma d’un nou clic absurd al calendari.\nAra tothom plora... i els coetanis es pregunten fent positures transcendents: “com collons hem arribat fins aquí?”. Doncs amic, hi hem arribat per mèrits propis i en som responsables últims. En el grau que vulguis i amb els matisos que vulguis, però d’aquesta decadència en som coautors. Vam decidir que ens representessin individus d’una petitesa alarmant, creguérem les seves falòrnies i alguns encara no teniu prou valor per titllar-los de mentiders pel simple fet que els enemics els han castigat d’una forma tan injusta com mesella. Tot això ho vam fer nosaltres; hi ha qui va caure del cavall fa lustres i hi ha qui ho farà demà, però la nostra parsimònia és una partícula de la signatura d’aquest contracte que hem establert amb el cataclisme. De la mateixa faisó que vuit gols no poden sorprendre ningú, tampoc ningú pot exclamar-se d’aquest present condemnat a repetir-se matant el futur.\nNo m’acusis de pessimista, estimat lector, perquè tu saps més bé que jo que el demà és tan ombrívol que no goses ni pensar-lo. Fas bé d’arrapar-te a la sorra i resar perquè aquesta cervesa calenta que xarrupes et duri fins a l’infinit. Gaudeix-la bé, que venen temps d’aigua de grifo i manta elèctrica. I espera’t, que només ens han començat a treure unes unces de llibertat. Ara la màquina no s’aturarà, i d’aquí a ben poc trobaràs a faltar fins i tot estar tancat a casa amb la costella i els descendents.\nOpinió De Fawkes a Dalí Tian Riba


PRESENTEN EL PROJECTE DEL NOU GIMNÀS ESCOLAR. | CRONISTA DE GATA DE GORGOS\nPRESENTEN EL PROJECTE DEL NOU GIMNÀS ESCOLAR.\nAL FINAL DEL TUNEL...ES POT VEURE UN POC DE LLUM.\nDESPRÉS DE MOLT DE TEMPS ESPERANT EL GIMNÀS ESCOLAR.\nLa Conselleria d’Educació ha presentat hui el projecte del nou gimnàs escolar que es construirà al Col·legi Públic del Santíssim Crist. La presentació ha esta a càrrec de l’arquitecte, Carles Company, en presència del Subsecretari d’Educació, Mariano Vivancos Comes, l’Alcaldessa de Gata, Ana María Soler Oliver, el director territorial, Valero Alias Tuduri, i la regidora d’Educació Maite Signes.\nCompany ha explicat que es tracta d’una construcció senzilla que constarà de una pista esportiva, un magatzem, un corredor que connectarà amb la resta de dependències de vestuaris, serveis i sala de monitors. La primera fase serà l’enderroc del gimnàs existent, ja que el nou edifici ocuparà el mateix lloc.\nL’Alcaldessa de Gata, Ana María Soler ha recordat que es tracta d’una infraestructura demandada des de fa temps, per tant, és un orgull que es presente ara el projecte però amb el compromís que siga prompte una realitat ja que el gimnàs es troba amb un estat molt deteriorat.\nPer la seua banda, el Subsecretari d’Educació, Mariano Vivancos, ha reconegut que es tracta d’un edifici molt demandat i desitjat per la població. Així que, fent balanç, s’ha avançat molt en el projecte i ha assegurat en este exercici està prevista la seua licitació. A més, ha avançat que probablement abans de la licitació del projecte es durà a terme la retirada del sostre i l’enderroc de l’edifici.\nEl projecte, que té un pressupost de 646.479,64 euros, serà assumit en la seua totalitat per la Conselleria. Encara que l’aquitecte ha explicat que la inversió total arribarà als 750.000 euros.\nFONTS: Text i foto, Gabinet de premsa, Ajuntament de Gata.


Centre d'impressió per a empreses | Gràfic Centre\nEts una empresa? Això t'interessa!\nCOMUNICACIÓ DIRECTA Atenció personalitzada amb un únic assessor de Gràfic Centre\nPREUS ESPECIALS Tarifa plana i descomptes automàtics\nÚNIC PAGAMENT A FINAL DE MES Compte obert amb una única factura mesual\nLLIURAMENT A DOMICILI GRATUÏT Recepció de comandes porta a porta sense cues i sense cost\nMOSTRES GRATIS Proves de color i mostres sense cost\nPRIORITY PASS Preferència en urgències, control de qualitat, seguiment de comandes i postvenda\nActualment donem servei a 1200 empreses . Des de multinacionals a petites i mitjanes empreses. El nostre equip està preparat per donar resposta a tots els teus dubtes, sempre amb la major qualitat i el preu més competitiu de mercat .\nVolem ser el centre de solucions gràfiques de tota empresa. Sense importar la mida i sector del teu negoci, a Gràfic Centre estem segurs de poder donar resposta a totes les teves demandes de forma personalitzada .\nMés de 1.200 empreses confien en Gràfic Centre


La història del famós intercanvi de criptomonedes Mt. Gox sembla estar prenent un gir que podria donar una resolució relativament feliç a un dels episodis més dramàtics de la curta història dels diners digitals. Com que ara estan obertes les portes perquè els creditors de la borsa amb seu al Japó presentin reclamacions de rehabilitació, és probable que la majoria dels aproximadament 24.000 patrons privats recuperin els seus fons i, fins i tot, vegin alguns beneficis de la seva inversió involuntària de quatre anys.\nEl desenvolupament es va produir gràcies a un grup de Mt. Els creditors de Gox fent un esforç amb èxit per treure l’intercanvi dels procediments de fallida i introduir-lo en un procés legal alternatiu, conegut com a rehabilitació civil. Tot i que alguns dels clients defraudats continuen pressionant per acusacions penals contra l’exconseller delegat de la borsa, Mark Karpeles, els fons patrimonials en fallida ara són gestionats per un administrador independent, l’advocat japonès Nobuaki Kobayashi, que supervisa el procés de reemborsament civil..\n2 Com va començar tot\n3 Primers hacks\n5 “Cripto robatori del segle”\n6 Cercle ple\nLa lògica del moviment és que el mode de rehabilitació civil, segons la legislació japonesa, permetria distribuir els actius pendents de la borsa (per valor de més de 1.300 milions de dòlars a la premsa) entre aquells que havien perdut els seus fons enmig de Mt. L’enfonsament de Gox el 2014. Si s’hagués mantingut en procés de fallida, una vegada conclosa, la major part dels diners hauria estat acumulada pels accionistes de la borsa, sobretot l’ex-CEO de la firma, Mark Karpeles, que, en el moment del col·lapse, era propietari 88 per cent de Mt. Gox.\nNo només això seria una desgràcia per als creditors, que havien perdut acumuladament 650.000 BTC a causa del Mt. Gox va a la caiguda, però també una cosa que el mateix Karpeles preferiria evitar.\nAl seu 2017 entrevista a Reuters, el destituït Bitcoin King va admetre que preferiria fer tot el possible per ajudar els creditors a traslladar el cas de la fallida a la rehabilitació que no pas fer front a una onada de demandes civils i amenaces de mort que inevitablement cauria sobre ell si acabés amb mil milions de dòlars que mai guanyat.\nTot i això, abans de tota la controvèrsia, els plets i la ignomínia universal, hi havia una fascinant història del Mt. L’èxit i la caiguda de Gox que, en diversos punts, van tocar molts titans del panteó de criptomonedes, i que com ningú il·lustra l’esperit dels primers anys de la indústria.\nEls nouvinguts de vegades llegeixen Mt. Gox com a “Mount Gox”, que no és del tot correcte: no hi ha cap connotació topogràfica amb “Mt.” El nom de domini mtgox.com és l’abreviatura de “Magic: The Gathering Online eXchange," i reflecteix la idea inicial amb què el fundador del servei, Jed McCaleb, havia registrat el lloc web. McCaleb –encertat, el que posteriorment crearia el protocol Ripple– va concebre una plataforma on els fans del llavors popular joc de fantasia “Magic: The Gathering” podrien canviar les cartes del joc com accions. Ràpidament es va avorrir de la idea i va passar a altres projectes: no va ser fins al juliol del 2010 que McCaleb, ara fascinat pel nou concepte de criptomoneda, va tornar a utilitzar el domini per crear un dels primers intercanvis de Bitcoin.\nSempre a la recerca d’alguna cosa més gran i més recent, McCaleb va durar menys d’un any al capdavant del Mt. Gox abans de vendre-la a Karpeles, un desenvolupador francès que buscava un lloc per començar el seu gran viatge al món de les criptografies.\nSegons un missatge de correu electrònic que després sortiria al jutjat, Karpeles es va assabentar poc després de la compra que l’intercanvi ja s’havia piratejat almenys una vegada, deixant un forat de 80.000 BTC al balanç. Val la pena al voltant de 60.000 dòlars en aquell moment, la pèrdua no semblava terrible per a la nova acció majoritària i CEO, tot i que, amb el pas del temps, a mesura que els preus de Bitcoin van agafar vent, el buit es va fer cada vegada més difícil d’omplir.\nMt. Gox sostingut un altre hack important el juny de 2011, quan els delinqüents van irrompre al sistema mitjançant un ordinador compromès que suposadament pertanyia a un auditor. Durant un curt període de temps, els pirates informàtics van aconseguir establir artificialment el preu de Bitcoin al Mt. Plataforma de negociació Gox a un cèntim, allunyant-se d’unes 2.000 monedes molt ‘barates’. Aquests esdeveniments van fer que Karpeles fos una mica paranoic per l’amenaça de pirateria i també va contribuir a la seva decisió de moure la major part de Bitcoin en poder de l’intercanvi a l’emmagatzematge frigorífic.\nEren problemes greus, però almenys Mark Karpeles els coneixia. El que molt probablement no es va adonar –fins a algun moment del 2013– va ser el fet que el Mt. Les adreces de dipòsit en línia de Gox havien estat compromeses ja al setembre del 2011, quan algú havia robat les claus privades associades, probablement amb l’ajut d’un privilegiat. Després d’haver-se tancat a les carteres calentes de la plataforma, els pirates informàtics anirien esgotant el dipòsit de la borsa, restant desapercebut durant gairebé dos anys.\nMentrestant, Bitcoin va començar a guanyar força. Mt. Gox, impulsat per canvis en el programari de back-end implementat per Karpeles, va guanyar les simpaties de la comunitat en creixement exponencial, cosa que va ajudar a afegir milers de clients nous diàriament. El nombre de comptes actius va passar de 3.000 a l’inici del mandat de Karpeles a gairebé 1,1 milions a principis del 2013, cosa que va impulsar el Mt. Gox es troba a la posició d’intercanvi de criptomonedes més gran del món, responsable en el seu punt màxim de gairebé el 90 per cent del comerç global de Bitcoin.\nA Perfil muntat per Wired arran del Mt. El gran col·lapse de Gox del 2014 pinta Karpeles com algú allunyat de la imatge estereotípica d’un astut executiu financer. En un moment en què la proporció de diners institucionals a la indústria criptogràfica i l’atenció dels mitjans de comunicació convencionals eren força modestes, sembla que encara era possible que Karpeles dirigís l’intercanvi Bitcoin més gran del món de manera gairebé improvisada, un desenvolupador friki que un CEO organitzat.\nMolts comptes d’antics empleats van posar de manifest les ineficiències i les llacunes en els processos organitzatius de l’empresa, com ara la manca de qualsevol versió del programari de control, així com el fet que cada canvi en el codi font requeria l’aprovació personal de Karpeles, cosa que estava impedint greument la feina de l’equip de desenvolupament.\nUn incident indicatiu de l’actitud del conseller delegat es va produir arran de la pirateria de juny de 2011, quan els destacats empresaris criptogràfics Jesse Powell, que després es convertiria en cofundador de l’intercanvi criptogràfic Kraken, i l’evangelista de Bitcoin Roger Ver, van ser convocats a Tòquio per ajudar a aconseguir Mt . Gox torna a estar en línia.\nDesprés de diversos dies agitats de resolució de problemes, la plataforma encara no funcionava; tot i així, fins al cap de setmana, tant Powell com Ver estaven ansiosos per seguir aprofundint en el problema. Tots dos es van desconcertar considerablement quan Karpeles no va aparèixer a l’oficina el dissabte al matí, dient-los que volia fer un descans..\n“Cripto robatori del segle”\nEn aquest sentit, no sona tan increïble que Karpeles i el seu equip poguessin romandre aliens als diners que es van esgotar lentament dels seus comptes durant dos anys. A mitjan 2013, el Mt. Gox va ser desposseït de gairebé totes les seves reserves de Bitcoin. El francès s’havia adonat amb tota probabilitat que hi havia un forat al fons en algun moment del 2013, però l’empresa no va ser fins a finals de febrer del 2014 admès per haver perdut 850.000 Bitcoin: un valor d’uns 460 milions de dòlars en aquell moment i representant al voltant del set per cent de tot el Bitcoin en circulació.\nDurant algun temps, el principal trencaclosques al voltant del ‘cripto robatori del segle’ va continuar sent la qüestió d’on anaven realment els diners.\nUn enginyer de programari suec anomenat Kim Nilsson, juntament amb un grapat d’experts en seguretat –amb qui es va formar per formar l’empresa WizSec– han estat posteriorment acreditat amb el seguiment de la majoria de les monedes robades fins a l’intercanvi de criptomonedes BTC-E. Presumptament, Alexander Vinnik, un ciutadà rus que posseïa i operava BTC-E, va participar directament en el blanqueig de milers de milions de dòlars en Bitcoin: d’acord no només amb WizSec, però també un Estats Units Investigació del Departament de Justícia. Tot i això, alguns observadors no estaven completament convençuts per les proves presentades en els dos informes, cosa que suggereix que algunes coses no semblen sumar-se. Vinnik va ser arrestat a Grècia el 2017 i actualment espera l’extradició a França (i després, possiblement, als Estats Units) o a Rússia.\nAl març de 2014, el Mt. Gox va informar que 200.000 dels Bitcoin perduts han estat “descoberts” a l’emmagatzematge digital de format antic utilitzat abans del hack de juny de 2011. Efectivament congelats a la finca de la fallida durant el moment del litigi, els actius augmentaven constantment en el seu valor; a més de l’increment de la valoració de Bitcoin des del 2014, els futurs propietaris d’aquestes monedes tindran dret a la mateixa quantitat de la divisió de Bitcoin Cash (BCH) – que ara ha superat amb escreix el valor de les possibles reclamacions de les víctimes.\nPerò aquí teniu la trampa: d’acord amb les normes de fallida japoneses, les reclamacions s’han de valorar al preu de mercat de Bitcoin d’abril de 2014, aproximadament uns 400 milions de dòlars. Per tal que el Mt. Els creditors i deutors de Gox per beneficiar-se de la resta, era fonamental iniciar la rehabilitació civil, que es va aprovar a principis d’aquest estiu.\nTot i que sens dubte és una gran notícia per a milers de creditors de l’intercanvi, el desenvolupament pot deixar alguns crítics preocupats pels seus efectes potencials en el mercat de Bitcoin en general. Com el Mt. El mandatari de la fallida de Gox ja ha estat venent grans quantitats de criptomoneda durant els darrers mesos, van aparèixer les especulacions sobre que la mesura podria haver estat baixant els preus de Bitcoin.\nMark Karpeles ha passat la major part del seu temps des del 2014 ocupant-se de les conseqüències del Mont. La desaparició de Gox, inclòs haver de fer-ho moure de tant en tant per amenaces de mort, complint una estona a la presó de Tòquio abans de sortir sota fiança (encara no pot sortir del Japó) i enfrontar-se a nombroses demandes judicials en diverses jurisdiccions. denúncies de frau portat davant d’un jutge federal dels Estats Units a Illinois, que els acusats de Karpeles han traslladat a acomiadar.\nPel que fa al Mt. Gox, els eventuals pagaments a les víctimes del seu col·lapse podrien marcar el final del seu camí espinós. Sens dubte, romandrà als llibres de text d’història com a sinònim de «perills del comerç de criptomonedes», gravat a la memòria col·lectiva de tota la generació dels primers adoptants de criptografia. Tot i que Mark Karpeles va esmentar que ho era considerant la possibilitat de restablir el Mt. Gox sota una nova gestió, un usuari de Twitter va expressar potser una manera millor de reencarnar-se:\nPotser Mt Gox farà un cercle complet, sortirà de la rehabilitació i rellançarà com a mercat NFT per a les cartes Magic.\n– Ryan Selkis (@twobitidiot) 19 d’agost de 2018


Protagonitzaran els dies 27 i 28 de maig el concert «Pace non trovo. La força del barroc italià» as Born i a l'Orfeó\nDani Espasa actuarà amb l’OCIM\nL’Orquestra de Cambra Illa de Menorca i el clavecinista Dani Espasa protagonitzaran els dies 27 i 28 de maig el concert «Pace non trovo. La força del barroc italià». Una actuació dedicada a Vivaldi, que promet frescor, energia, virtuosisme i emotivitat.\nI és que aquestes són algunes de les característiques de les obres de Vivaldi, un compositor que creà més de cinc-cents concerts, cada un d’ells una «joia», segons defineixen des de l’OCIM.\nSota la batuta del director titular, Francesc Prats, els músics interpretaran un programa que es completarà amb obres com «Il pianto d’Arianna» de Locatelli, o un «Concerto Grosso» de Corelli, per tal d’oferir un viatge per Itàlia, de nord a sud, de Nàpols a Venècia, però sense sortir, en aquest cas, de Menorca.\nEn aquesta ocasió, l’OCIM comptarà amb Dani Espasa, conegut per la seva versatilitat i que, a més de dedicar-se a la formació de conjunts de música barroca i improvisació, és director musical, pianista i compositor d’espectacles de dansa, cinema, televisió i teatre. A més, treballa habitualment amb Maria del Mar Bonet.\nL’elecció d’aquest repertori té a veure amb la sensibilitat especial que tenen els músics de l’orquestra per la música barroca, que combina a la perfecció amb l’energia i la capacitat de comunicació que acostumen a demostrar.\nEl primer concert serà el divendres 27, al Teatre des Born de Ciutadella, i el segon, l’endemà a l’Orfeó Maonès. Les entrades estan disponibles al web i les taquilles de les dues sales, així com també a través de les xarxes socials i la pàgina de l’orquestra. El preu de cada localitat és de 15 euros, i els Amics de l’OCIM de l’entitat tindran un descompte de 3 euros.


L'examant d'un capellà li fa xantatge amb una gravació de contingut sexual - Diari de Girona\nL'examant d'un capellà li fa xantatge amb una gravació de contingut sexual\nEnregistra el sacerdot mentre li feia una fel·lació a la casa parroquial i li va reclamar 100.000 euros a canvi de no divulgar el vídeo El capellà denuncia l'amant i finalment tanca un acord extrajudicial\nt. domínguez/j. nieto 28.09.2019 | 01:02\nL'examant d'un capellà li fa xantatge amb una gravació de contingut sexual Diari de Girona\nVa viure amb ell a la casa parroquial, a València, i van mantenir una relació sentimental que es va allargar per espai d'un any. I, tot i així, any i mig després que hagués cessat la convivència, va quedar amb el seu antic amant a la casa d'aquest, el va gravar mentre li feia una fel·lació i després va intentar extorquir-lo exigint-li el pagament de 100.000 euros a canvi de no divulgar en el seu entorn personal, familiar i professional les seves tendències homosexuals. El caràcter inusual d'aquest cas és que la víctima és un sacerdot catòlic, que l'autor de les coaccions és un refugiat de confessió musulmana al que va acollir a casa seva, i que aquesta, és a dir, on es va materialitzar la convivència, era la casa parroquial.\nL'embolic sentimental, que va transcendir l'àmbit personal per convertir-se en un assumpte judicial després que el capellà denunciés el xantatge davant la policia, propiciant així la detenció del seu antic amant, hauria de jutjar-se la propera setmana a l'Audiència Provincial de València. Però no arribarà a veure cap seu judicial -excepte sorpresa d'última hora-, ja que víctima i autor han arribat a un acord previ pel qual el primer assegura que «se sent totalment reparat i satisfet» atès que el segon ha reconegut els fets tal com els relata la Fiscalia i ha demanat perdó reiteradament al capellà.\nPel delicte de coaccions, condicionat pel comès contra la intimitat -per gravar-lo en ple acte sexual sense permís-, la fiscal que ha elaborat l'escrit provisional de qualificació sol·licita any i mig de presó. Però no s'oposa al fet que el reu no arribi a ser engarjolat, ja que la pena és inferior a dos anys i mai abans ha estat condemnat per un delicte similar.\nAixò sí, tot i que el sacerdot ha mostrat el seu perdó al seu antic amant, la Fiscalia manté la sol·licitud que se li prohibeixi acostar-se a menys de 300 metres del rector, del seu domicili, del seu lloc de treball o de qualsevol altre en el qual es trobi -oficiant una missa en una església diferent de l'assignada perquè hagi de suplir un altre capellà, per exemple. I tampoc podrà comunicar-se amb ell per cap mitjà o procediments. Les dues ordres d'allunyament tenen una vigència de dos anys i mig.\nEls fets, segons recull l'escrit de qualificació de la Fiscalia, es van produir a la nit de l'11 de maig de 2017, a casa del capellà, on van acudir tots dos per mantenir relacions sexuals. Quan el sacerdot estava practicant una fel·lació al seu amant, aquest, sense advertir-lo ni demanar-li permís, va gravar l'escena completa amb el seu telèfon mòbil. Gairebé un mes després, el 6 de juny, li va enviar una sèrie de missatges per WhatsApp en què, a més d'incloure el vídeo per demostrar que el que deia era cert, li exigia 100.000 euros. Si no pagava, li va advertir, difondria el vídeo sexual i advertiria de les seves inclinacions sexuals «a tots els seus familiars, així com a tots els contactes» de Facebook, així «com al Papa».


Nou projectes optaran a guanyar la primera edició dels premis Reimagine Textile - Ajuntament de Mataró\nNou projectes optaran a guanyar la primera edició dels premis Reimagine Textile\nEls guanyadors es donaran a conèixer el proper 11 de juliol en un acte al TecnoCampus\nEl TecnoCampus i l’Ajuntament de Mataró, juntament amb el centre tecnològic EURECAT i l’associació ASEGEMA, van convocar el passat mes de maig la primera edició dels Premis Reimagine Textile, adreçats a emprenedors i empreses de recent creació amb idees de negoci relacionades amb la tecnologia i la innovació en el tèxtil. En la iniciativa també hi col•laboren la Diputació de Barcelona, ACCIÓ, AEI Tèxtils, Escola de Disseny LCI, Escola universitària Elisava, Moda 22, i Materfad.\nEl dia 11 de juliol es donaran a conèixer els guanyadors dels premis en un acte al Centre de Congressos del TecnoCampus. La categoria Millor Idea Empresarial ofereix una dotació econòmica de 3.000 euros per al primer classificat. La dedicada a les millors start-ups emergents, ofereixen un premi en metàl·lic de 5.000 euros per al primer classificat i 3.000 per al segon. Tots els guanyadors rebran, a més, suport en l’estudi de viabilitat tècnica del seu producte, suport de “mentors” i descomptes en l’ús d’espais d’incubació per desenvolupar el seu projecte empresarial al parc tecnològic del Tecnocampus, entre d’altres avantatges.


Arrenca el voluntariat de 6è!\nAquest mes de gener ha arrencat un nou projecte al Llor. Es tracta d'un programa de voluntariat que realitzen els i les alumnes de 6è de Primària al migdia fent activitats amb alumnes d'Educació Infantil i d'Educació Primària.\nEl Voluntariat de 6è neix a partir dels productes finals que l'alumnat de 6è va elaborar pel projecte 'Voluntariem!', en el qual van treballar idees solidàries d'entre les quals va sortir la de fer de voluntaris i voluntàries a l'escola.\nDes d'ara fins a finals de curs, un grup de 14 alumnes voluntaris i voluntàries realitzaran diverses activitats durant la franja horària del migdia de dilluns fins divendres. Dins d'aquestes hores, faran tasques com: suport al menjador, patis i a les diferents aules amb alumnes d'Infantil i Primària. Per tal de reconèixer l'equip de voluntaris i voluntàries més fàcilment lluiran una armilla identificativa vermella.


Una diòcesi eslovena va invertir en una televisió pornogràfica - Diari de Girona\nUna diòcesi eslovena va invertir en una televisió pornogràfica\nEl Vaticà va destinar diners a la multinacional del petroli Exxon i a la química Dow Chemical\nciutat del vaticà | efe/ddg 06.11.2015 | 07:05\nUn dels llibres sobre el?Vaticà que contenen filtracions per les quals va ser detingut el sacerdot espanyol Lucio Ángel Vallejo Balda, Avarizia, destapa importants escàndols financers. El seu autor,?Emiliano Fittipaldi, denuncia en l'obra que la Santa Seu ha invertit en la petroliera Exxon i la química nord-americana Dow Chemical, que una diòcesi eslovena ho va fer en una televisió porno, i que fons de l'hospital infantil Bambin Gesù -gestionat pel Vaticà a Roma- van ser destinats a remodelar l'apartament d'un cardenal.\nL'hospital del Vaticà Bambin Gesú ha invertit en tot tipus d'empreses, algunes d'ètica qüestionable, segons el reporter italià. Per exemple, la multinacional del petroli Exxon, obligada a pagar milers de dòlars de multa durant els últims any per frau financer i desastres ecològics com el del vaixell Exxon Valdez a Alaska. O el colós nord-americà del sector químic, Dow Chemical, investigat per incidents greus.\nEl Bambin Gesú és un hospital infantil que la Santa Seu té des de 1924 a Roma, fora del territori vaticà. «Un estatus que li permet a la Santa Seu no pagar impostos, encara que els ingressos de l'hospital provenen quasi exclusivament del Servei Sanitari Nacional italià», explica l'autor al seu llibre, on també detalla els fons milionaris de l'hospital. El centre sanitari rep 270 milions d'euros a l'any de l'administració italiana, que no destina només a l'atenció infantil, com posen en evidència les seves inversions en empreses.\nPerò el súmmum de les inversions qüestionables va ser la realitzada per una petita diòcesi d'Eslovènia, la de Maribor, al nord del país. Segons explica Fittipaldi -que aporta documents en la seva obra per demostrar les seves afirmacions-, aquesta diòcesi va comprar una societat propietària d'una televisió pornogràfica. I no només això: les aventures financeres del bisbat eslovè van resultar tan desastroses que va acumular un deute de 800 milions d'euros.\nEl sacerdot espanyol «està bé» i rep «bon tracte»segons fonts diplomàtiques. Un diplomàtic de la legació espanyola davant el Vaticà va visitar urant uns trenta minuts Vallejo Balda, com a «expressió de la protecció de l'Estat» a un ciutadà espanyol, van dir aquestes fonts.\nLa trobada es va produir en una sala de la Caserna de la Gendarmeria vaticana i va ser a petició de l'Ambaixada espanyola. Vallejo Balda es troba detingut a les mateixes dependències en què va romandre arrestat Paolo Gabriele, exmajordom del papa Benet XVI.


Núria, Spain, Espanya (04 gen. 2014)\nHostal El Cisne , 21 habitacions\nEl Cisne està situat a Sant Feliu de Guíxols, a 10 minuts a peu de la platja, i ofereix habitacions amb bany privat i internet Wi-Fi gratuïta a tot l'establiment.\nL'Hostal El Cisne té un restaurant de tapes i cuina espanyola tradicional. Podreu gaudir dels àpats a la terrassa i hi ha servei de bar.\nL'establiment es troba a 7 km de la platja de Platja d'Aro, a 14 km de Palamós i a 10 minuts amb cotxe de l'aeroport de Girona.\nHostal El Cisne es troba a Sant Feliu de Guíxols


Arxius de General - Pàgina 420 de 469 - Notícies de l'Ajuntament de la Vila de Masquefa\nPassejada pel ric entorn natural de Masquefa\nDescobrir el ric paratge natural que envolta Masquefa, gaudir d’un paisatge espectacular i, a la vegada, passar una bona estona. Aquest va ser l’objectiu de l’excursió organitzada divendres per l’Ajuntament i en què van prendre part fins a 75 persones de totes les edats, des de nens amb cotxets acompanyats pels seus pares fins a…\nGeneralPer Ajuntament de Masquefa 18/06/2009\nLes 24 Hores de Futbol Sala de més nivell\nMasquefa va viure divendres i dissabte les 24 Hores de Futbol Sala de més nivell de la història. El torneig, que celebrava els 25 anys, va permetre als nombrosos afeccionats que es van aplegar al pavelló gaudir d’un gran espectacle. La competició va comptar amb la participació de setze equips de Masquefa, Olesa, Sant Andreu…\nTot a punt per la festa de Sant Joan\nMasquefa ja ho té tot a punt per a celebrar la tradicional festa de Sant Joan, dimarts vinent, 23 de juny. Arribada de la flama del Canigó La celebració s’iniciarà, a les 6 de la tarda, a la plaça de l’Estació, amb un concert de La Cobla La Principal del Llobregat. Per a una hora…\nNoves ajudes per al poliesportiu i la piscina coberta\nEl projecte del nou poliesportiu i la piscina coberta continua sumant noves fonts de finançament. La Diputació de Barcelona ha adquirit el compromís de subvencionar l’estudi de viabilitat i l’estudi de gestió de l’activitat d’aquest esperat equipament esportiu. Així ho va confirmar el responsable d’Esports de la Diputació, Josep Monràs, en una visita a Masquefa.…\n16 equips disputaran les 24 Hores de Futbol Sala\nUn total de 16 equips disputaran aquest divendres i dissabte, dies 12 i 13 de juny, al poliesportiu, la 25a edició de les 24 Hores de Futbol Sala, organitzada pel Futbol Sala Espardenya amb la col•laboració de l’Ajuntament. Els equips participants procedeixen de Masquefa i d’altres localitats de l’Anoia i comarques veïnes. La competició començarà el divendres a…\nGeneralPer Ajuntament de Masquefa 11/06/2009\nEl sis-cents ve a Masquefa\nMasquefa es convertirà diumenge, 14 de juny, en un gran aparador de Seat 600 i cotxes clàssics. Així, s’espera la presència de nombrosos conductors d’arreu de Catalunya que disposen d’aquests cotxes així com una gran afluència de públic. La trobada l’organitza l’Associació Cultural de Can Parellada amb la col•laboració del Club Foro 600 i el…\nAquest divendres, excursió popular per l’entorn de Masquefa\nAquest divendres, 12 de juny, tindrà lloc l’excursió per l’entorn de Masquefa que estava previst per al dia 5 de juny i que es va haver d’ajornar a causa de les inclemències meteorològiques. Les persones que hi vulguin participar poden continuar fent les inscripcions a l’Ajuntament i a l’Àrea de Serveis Personals fins aquest mateix…\nUn seminari informa els emprenedors de les ajudes per crear nous negocis\nEl Centre Tecnològic Comunitari va acollir dimecres un seminari adreçat a emprenedors i persones amb esperit emprenedor en què es van donar a conèixer les principals línies d’ajut que existeixen a l’hora de crear un negoci. La xerrada va anar a càrrec de Viviana Pérez, experta en emprenedoria i assessora en l’elaboració de plans d’empresa,…\nIntens cap de setmana amb una multitudinària Fira de la Infància i la Joventut i una participada Cursa Popular\nAmb el lema “En cap cap cap el que cap en aquest cap de setmana” Masquefa va fer dissabte i diumenge pràcticament vida al carrer amb dues jornades repletes d’activitats. Així, dissabte es va celebrar una multitudinària Fira de la Infància i la Joventut, i diumenge els masquefins i masquefines es van sumar a la…\nL’escola El Turó celebra el Dia de l’Esport amb curses i jocs\nL’onzena edició de la cursa atlètica va ser l’activitat més destacada de la celebració del Dia de l’Esport a l’escola CEIP El Turó. Com és habitual es van disputar diverses curses amb circuits diferents en funció de l’edat dels participants, que va des dels 4 anys dels més petits (P3) fins als 12 anys del…\nGeneralPer Ajuntament de Masquefa 03/06/2009


La marca catalana es converteix en la primera marca en confirmar la seva participació en el primer campionat de cotxes elèctrics totterreny\nL’any vinent aixecarà el teló una nova competició de motor enfocada als cotxes elèctrics amb habilitats off-road o totterreny. Aquesta nova competició, anomenada Extreme E, vol convertir-se en l’alternativa de zero emissions als ral·lis i raids més populars del planeta, repetint la jugada que ha consolidat a la Fórmula E com una de les competicions més seguides i amb més creixement del món del motor.\nL’arribada de Cupra a aquesta competició és fruit d’un acord de col·laboració de la marca catalana amb els preparadors oficials del grup Volkswagen, l’equip alemany ABT Sportsline, i comptarà amb la participació d'un pilot masculí –el suec Mattias Ekström– i una pilot femenina encara per acabar de decidir.\nCupra Extreme E\nA Cupra creuen que aquesta nova competició servirà com una plataforma de publicitat per al nou Cupra Formentor, que l’any vinent també té previst l’arrencada comercial de la versió híbrida endollable, i serà un bon reclam comercial durant la presentació del nou Cupra el-Born, el primer cotxe totalment elèctric de la marca.\nAmb tot, el cotxe que participi en aquesta nova competició no serà un model desenvolupat íntegrament per Cupra o per ABT, ja que utilitzarà la plataforma de l’Odyssey 21, un xassís i bastidor comú per a tots els cotxes. L’Odyssey 21 és un totterreny amb un xassís tubular d’acer i un paquet de bateries signat per l’escuderia Williams de Fórmula 1. Després, cada equip podrà fer modificacions en el motor elèctric (que mai podrà superar els 40 kW o 550 CV de potència) i algunes modificacions en la carrosseria sempre que no es rebaixi el pes mínim de 1.650 quilos.\nLa primera cursa inaugural del nou Extreme és tot un cop de teatre, ja que s’estrenarà a Dakar, utilitzant diferents trams als afores de la capital del Senegal i amb tota la càrrega simbòlica que té aquesta ciutat per als aficionats del motor. Ara bé, la pandèmia del coronavirus obligarà a posposar l’inici d’aquesta nova competició, que inicialment el tenia programat el mes de gener del 2021 i que molt possiblement no arrencarà fins al mes de març.


Sala de premsa d'Onada Edicions: Llibres per promocionar i cohesionar un territori perifèric\nEl responsable de l’editorial, Miquel Àngel Pradilla, ha definit el projecte d’Onada com una eina de promoció del patrimoni del nord valencià i les Terres de l’Ebre. En aquest sentit, s’ha orientat la producció cap el que denomina “edició de proximitat”, basada en obres arrelades a temes i autors d’aquestes comarques ubicades a les puntes catalana i valenciana.\nJunt a aquesta proximitat, l’altre element clau és la qualitat que comporten que siguen obres de regal, “editades amb una autoexigència màxima pel que fa a les qualitats d’edició i per descomptat, amb una exigencia també importantíssima pel que fa a la proposta conceptual i pel que fa a la qualitat dels productes que volem editar”, ha assenyalat Pradilla.\nCom a mostra d’aquesta mena de publicacions hi ha “Cura sana. Remeis tradicionals d’Alcanar”, de Vanessa Fibla, “Els Annals del Monestir i Convent de Benifassà” de Joan Miquel Gisbert, “La Santantonada de Forcall”, de Juan Manuel Segura o dues dedicades a la pedra seca, “Piedra sobre piedra” i “La pedra en sec a les comarques del Baix Ebre i Montsià”. En tots aquest casos parlem d’exemplars de format gran, tapes dures, quantitat i qualitat de fotografies i textos que uneixen la divulgació i la literatura. El cuiner Juanjo Roda ha continuat en aquesta línia: “Si algú regala un llibre com aquest, vol dir que és una persona que us estima molt”.\nRoda és el director de la col·lecció La Teca, dedicada a la gastronomia del territori, i a la vegada, autor de “La cuina del mercat de Vinaròs”, un conjunt de receptes innovadores i clàssiques amb un punt en comú: els productes, disponibles tots ells a aquest espai de la ciutat del llagostí. En aquesta triple vessant, Roda defén aquesta mena d’obres com a eina de recuperació de la riquesa gastronòmica popular dels nostres pobles. “Són tradicions que es passen de mares a filles, apuntades en llibretetes, notes i paperets que no volem que es queden als calaixos”, apunta.\nGent nostra és el títol d’una nova col·lecció que s’ha encetat en aquest 2011. Els personatges de les nostres comarques són els protagonistes. De forma amena i divulgativa, es pretén donar a conèixer el seu recorregut i posar en valor la seua obra i la seua tasca. El primer volum va aparèixer a la primavera, amb el tortosí Manuel Pérez Bonfill, biografiat per Xavier Garcia i Pujades. A l’altra banda del Sénia, el Gent nostra arrencarà a finals d’any amb Fernando Peiró Coronado, el pintor benicarlando que va faltar passat mes d’abril.\nLa co-directora de la col·lecció, Noemí Oms, explicava que el llibre oferirà “un tast sobre aquesta persona, la seua trajectòria personal, els seus moments més entranyables, moments que com a ciutadans no hem estat conscients”.\nFinalment, el crític Josep San Abdón, com a Director d’Obres de Ficció, va fer una repassada als títols literaris publicats per Onada els darrers sis mesos. Amb el lema de producció controlada i de qualitat, han estat tres llibres de narrativa (“Els somriures de la pena”, “Món animal” i “Després del silenci”), un de juvenil (“El magma silenciós”), dos poemaris (“Cantaments” i “De la fusta a l’aigua”) i una obra de teatre (“Tabula brasa”), la majoria d’ells avalats per premis literaris de primer ordre dins el panorama valencià, com són els Vila de Puçol, els Vila d’Almassora o els Ciutat de Sagunt.\nAmb tot, el futur d’Onada passa per potenciar el llibre com “un element cohesionador de les comunitats, on internament realitza una funció social de primera magnitud” en paraules de l’editor Miquel Àngel Pradilla. Per aquesta raó ha demanat als responsables de les institucions culturals, “sensibilitat davant d’aquestes propostes de promoció del territori, que es volen visualitzar des de l’excel·lència”.\nPublicat per Comunicació Onada a 8:47


És tan dolent l’oli de palma? | ets el que menges\nÉs tan dolent l’oli de palma?\nEl problema de l’oli de palma és el refinament posterior que fa la indústria per donar textura, conservació i gust a milers de productes processats però si aquest oli fos verge és un regal ja que l’àcid palmític, tot i ser saturat com el de coco, és un greix sa i ric en antioxidants.\n8 de març 2017 | Actualitzat el 12 de febrer 2019 Altres\nL’ús d’oli de palma per part de la indústria alimentària està sent font de polèmica aquests darrers dies. És criticat perquè principalment conté greixos saturats (àcid palmític, sobretot), que “augmenten els nivells de colesterol LDL en sang, i accentuen, per tant, el risc de tenir malalties cardiovasculars”.\nL’oli de palma és un oli vegetal que prové de la polpa del fruit de l’arbre Elaeis guineensis, originari de l’Àfrica, però àmpliament estès en àrees tropicals d’Amèrica i el sud-est asiàtic, amb Malàisia i Indonèsia com a productors principals.\nAquest oli ha estat consumit pels habitants del seu país d’origen durant molts anys, fins que els països del món occidental van sol·licitar importar-ne per poder incloure’l com a ingredient –un cop refinat a temperatures elevades– en molts productes alimentaris, ja que, a banda de ser econòmic comparat amb altres greixos saturats com l’oli de coco, per exemple, la sinergia organolèptica que permet aconseguir –juntament amb altres ingredients–, és òptima per a la indústria alimentària: untuositat, sabor, brillantor, etc. A més, la rigidesa que proporciona pel fet de ser un greix saturat ofereix estabilitat al producte i alenteix l’enranciment i, per tant, n’augmenta la vida útil.\nSi s’analitza la matèria primera (l’oli de palma vermell) sense que hagi experimentat cap tipus de transformació, ens trobem davant d’un oli que conté un gran ventall de greixos, saturats però també monoinsaturats i poliinsaturats i el balanç és nutricionalment favorable i, fins i tot, tenir un efecte protector cardiovascular, contràriament al que se li ha atribuït, segons comenta el nutricionista Marc Vergés.\nEls beneficis de l’oli de palma verge\nL’oli de palma verge (oli de palma vermell) és, a més, ric en diversos compostos fitoquímics que li proporcionen capacitat antioxidant, com ara els tocotrienols, els tocoferols i els carotenoides (aquests últims, precursors de la vitamina A, una vitamina essencial per al bon estat de la pell, les mucoses i la vista, principalment), entre d’altres. De fet, aquest oli de palma verge s’ha estat fent servir com a complement en països en què el dèficit de vitamina A ha estat endèmic.\nGran part d’aquests compostos, però, es perden quan l’oli es refina. Malauradament, aquesta activitat és imprescindible per a l’ús que es vol donar a aquest ingredient (l’elaboració de productes de pastisseria: galetes, pastissos, snacks dolços, etc.), ja que, si no, el producte final seria fàcilment alterable. Així doncs, potser el problema no és tant l’oli de palma –si es consumís de manera aïllada–, sinó que “s’utilitza per a productes que ja no són recomanables nutricionalment” com bé comenta el nutricionista David Gasol.\nNormalment, els productes que porten oli de palma porten també una gran quantitat de sucres, farines refinades i greixos hidrogenats, combinació que no ofereix cap valor nutricional. De fet, diversos estudis han relacionat l’excessiu consum de sucres i farines refinades amb un dany de les parets arterials més elevat, de manera que aquests dos ingredients podrien ser els responsables que el colesterol que circula per la sang –necessari per formar part de les membranes cel·lulars, de diferents hormones i dels àcids biliars–, s’estanqui i desencadeni processos que podrien acabar originant cardiopaties.\nÉs difícil atribuir l’impacte metabòlic i les seves conseqüències posteriors a un únic àcid gras, ja que hi ha altres factors (l’efecte dels diferents components presents en l’aliment o el producte alimentari en la digestió i absorció dels lípids, la genètica, així com les característiques físiques i l’activitat de l’individu, entre d’altres) que tenen també un paper fonamental en el producte final.\nUn cop més, doncs, tal com diu Lucía Redondo al seu blog, “hem tornat a caure en el reduccionisme alimentari, centrant l’atenció en un únic compost sense tenir en compte la globalitat del producte en qüestió: unes galetes sense oli de palma, són igual de poc saludables que unes galetes amb oli de palma”.\nPotser, una raó per no consumir aquest oli és el fet que prové de països llunyans i genera un impacte mediambiental molt gran, no només pel transport involucrat en la importació, sinó també per la quantitat de diòxid de carboni que es desprèn en cremar les milers d’hectàrees de selves tropicals que són necessàries per poder produir l’oli de palma requerit per abastir la demanda dels països d’Occident. Greenpeace fa anys que denuncia la desforestació vinculada a aquest excés de producció.\nNo obstant això, hi ha iniciatives com la de Palm Done Right, campanya internacional patrocinada per Natural Habitats Group, que proposa un tipus de cultiu més sostenible i menys agressiu mediambientalment apostant per tècniques de cultiu ecològic. Readapten les terres degradades i produeixen cultiu de palma fins a quaranta anys, estratègia que no fa tan malbé la terra com les collites que són replantades any rere any.\nA més, fan ús de cobertes vegetals amb lleguminoses a mode de fertilitzant per nodrir la terra. Pel que fa a la refinació, Palm Done Right assegura que tots els olis són fabricats sense sobrepassar els 200 ºC, temperatura a partir de la qual s’inicia la formació de tòxics com ara el 3-monocloropropanodiol, considerat possible carcinogen per la IARC (International Agency for Research on Cancer).\nAlemanya aposta per aquesta campanya i no distribueix productes amb oli de palma que no estigui certificat com a mediambientalment sostenible.\nL’oli de palma es podria prohibir en els aliments ecològics?\nDes del CCPAE, com a autoritat de control que verifica el compliment de la normativa europea [Reglament (CE) 834/2007], no poden denegar la certificació perquè un producte incorpori aquest ingredient, ja la normativa de producció ecològica no el prohibeix. El que plantegen, com a possibilitat de futur, és que s’incorpori la prohibició al futur reglament europeu de producció ecològica o que s’incorpori la prohibició en la norma general (europea, estatal o autonòmica).\nPer cert, una diferència fonamental entre l’oli ecològic i un de convencional, és el mètode d’extracció. En agricultura ecològica només es poden fer servir mètodes físics/mecànics, no mètodes químics.\nC arla Martínez Arribas\nTecnòloga alimentària per la Universitat de Barcelona\nEstudiant Dietètica integrativa IFP Roger de Llúria\nHealth Coach (Institute for Integrative Nutrition, NY)


cicle de cinema 2013 – CETR\nUna proposta pels divendres de tardor, del 25 d’octubre al 13 de desembre.\nEls divendres a les 18.30h. (entrada: 4€. El cicle complet: 15€)\nDir.: Thierri Binisti, 2011. França\nTai, que viu a Jerusalem dia a dia amb la por al cos, necessita saber què passa “a l’altra banda”: com és que algú és capaç d’immolar-se per sembrar el terror? Se li acudeix enviar una ampolla plena de preguntes i de ràbies que arribarà fins a territori palestí… Una pel·lícula que ens apropa al conflicte israelita-palestí des de les vides, pors i esperances d’ambdues poblacions.\nThe Straight story, una història vertadera\nDir.: David Lynch, 1999. USA\nAlvin Straight rep la notícia de que el seu germà està greument malalt; viuen allunyats des de fa temps i necessita retrobar-se amb ell. Però per la seva mala visió no pot renovar el carnet de conduir. Recorrerà els centenars de kilòmetres que els separen, d’Iowa a Wisconsin, damunt d’una segadora, en un viatge pausat, que serà tot un itinerari de retrobament. Basada en fets reals.\nDir.: Werner Herzog, 2010 (Canadà, USA, Alemanya, França)\nAquest documental, filmat a la cova de Chauvet, al sud de França, ens trasllada 30.000 anys enrere al bell mig de la vida dels nostres avantpassats. Una pel·lícula contemplativa sobre la naturalesa humana, en la que Herzog aconsegueix unes imatges úniques de les creacions pictòriques més antigues de la humanitat en el seu entorn natural.\nDir.: Doris Dörrie, 2008. Alemanya\nNomés Trudi sap que el seu marit es troba greument malalt. El convenç per a visitar als seus fills i néts a Berlín. Aquests, però, estan massa immersos en les seves pròpies vides com per a ocupar-se d’ells. Aleshores decideixen passar uns dies a la costa del mar Bàltic, però la vida fa un capgirament inesperat. Vida i mort, amor i amistat, ens portaran fins al Japó…\nDir.: Aki Kaurismäki, 2011. Finlàndia, França i Noruega\nMarcel Marx és un enllustrador que viu a Le Havre, França. Fa això perquè vol relacionar-se amb la gent, ja que ell és un escriptor brillant. Apartat de la literatura, Marcel és feliç en la seva vida tranquil·la amb la seva dona Arletty i els que l’envolten. Aquesta situació no trigarà a canviar quan arriba al barri un jove immigrant africà. La policia el busca … i Marcel Marx intentarà ajudar-lo.\nDir.: Malik Bendjelloul, 2012. USA\nDetroit, finals dels 60. Dos productors descobreixen en un bar de la ciutat a un desconegut músic. Decideixen gravar dos discs però l’èxit no arriba i “Rodriguez”, el músic, desapareix misteriosament. Anys més tard la seva música arriba a la Sudàfrica de l’Apartheid convertint-lo en un mite durant dues dècades. Temps després, dos fans decideixen buscar i esbrinar que va ser d’ell. El que van trobar va ser una història extraordinària.\nLa pel·lícula va rebre l’Óscar 2013 al millor documental.\nExposició Valls Areny


EL SECRET PER CONSTRUIR UN EQUIP SUPER ÈXIT ÉS ALGUNA COSA QUE JA CONEIXEU - DINERS - 2019\nEl secret per construir un equip super èxit és alguna cosa que ja coneixeu\nLes Dones De Moda Del Club Diners 2019 El secret per construir un equip super èxit és alguna cosa que ja coneixeu\nComprendre com evitar errors de llenguatge corporal i interrupcions de parada són dues formes de seguretat que pot ajudar a comunicar-se amb els seus companys de feina amb més eficàcia. Però quan es tracta de fer una gran diferència que pot potenciar totalment la cultura positiva i l'èxit grupal, recentment hem après que la regla d'or és realment l'or. És cert, les gals -segons Google-, la senzilla bondat és la clau per a un treball en equip sorprenent, que al seu torn condueix a un lloc de treball més feliç, més sa i dinamitzador per a tothom.\nNo és realment una sorpresa que una de les companyies més reconegudes i admirades del món s'inscriu profundament en intentar entendre el que fa que els equips siguin productius. L'esforç de recerca, anomenat Projecte Aristòtil, va abastar diversos anys, mentre que l'equip va entrevistar centenars de google i va mirar les dades de 180 equips de la companyia. Al final, els investigadors van compartir la seva sorpresa amb allò que van trobar: no hi va haver un algorisme fantàstic, una fórmula o una combinació màgica per a què funcionava millor quan es tractava de sorprenents resultats. Increïblement, tot el que van prendre van ser companys d'equip que es van respectar les emocions dels altres i van treballar arduament per fomentar un entorn on tothom se sentís capaç de contribuir. Gairebé sembla massa bo per ser veritat, veritat?\nNo us preocupeu però; no ho és. Les troballes de Google sobre el material impressionant que pot passar quan la gent se senti còmoda en realitat coincideix amb una recerca popular de fa més de vint anys que parla de l'important que és que la gent se senti "psicològicament segura" en el treball. El concepte intel·ligent requereix un entorn professional on la gent senti que pot arriscar-se o explorar idees sense avergonyir-se. Per obtenir una lectura sobre les dinàmiques d'equip i les emocions dels participants del Projecte Aristòtil, Google va preguntar: "T'ha semblat que podries preguntar-me quina era l'objectiu sense tenir el risc de sonar com si fos l'únic del cicle? O ha optat per continuar sense aclarir res, per evitar ser percebut com algú que no coneix? "Les respostes van ajudar els investigadors a confirmar finalment que sentir-se psicològicament segur en el treball -un sentit proporcionat per gerents i companys de feina que són respectuosos i amables- és la clau més important per a un equip reeixit. El menjar per emportar? Sigues bo i inspira a tothom a comportar-se el mateix.\nAlguna vegada has treballat en un equip mitjà o amb persones que ofegaven la teva creativitat o contribucions? Compartiu les vostres històries de terror amb nosaltres a Twitter @feminineclub !\n(Fotos a través de Getty, h / t The New York Times


El 6è Congrés de DA escenifica la solidesa del partit i el ferm treball per donar resposta a les necessitats del país - Demòcrates\nEl 6è Congrés de DA escenifica la solidesa del partit i el ferm treball per donar resposta a les necessitats del país\nEl sisè Congrés Ordinari de Demòcrates ha congregat aquest dissabte durant tot el matí a un centenar de persones, en un acte que ha mostrat de manera contundent la clara implicació de la militància taronja i “que som el partit més sòlid del nostre país“, tal com ha manifestat el president de DA i cap de Govern d’Andorra, Xavier Espot. El Congrés ha debatut set ponències que “volen donar resposta a les necessitats immediates de la nostra ciutadania” i que mostren “el treball rigorós fet tots aquests mesos per la nostra militància“. Un treball, ha afegit Espot, que “esperona el Govern i el Grup Parlamentari Demòcrata a aprofundir, perfeccionar i millorar la nostra acció política“.\nEl Congrés ha debatut set ponències que “volen donar resposta a les necessitats immediates de la nostra ciutadania” i que mostren “el treball rigorós fet tots aquests mesos per la nostra militància\nTant Espot com el secretari General de Demòcrates, Jaume Serra, han subratllat la qualitat de les ponències i propostes de resolució presentades. Totes s’han aprovat per assentiment tot i que cinc d’elles han comptat amb modificacions pel que fa a les encomanes, després que s’hagi mantingut un debat ampli entre els ponents i els participants al Congrés.\nAixí, s’han aprovat propostes de resolució relacionades amb la salut mental (actualitzar els programes vigents i adaptar-los a la situació post-Covid, reforçar els programes de prevenció); amb la dinamització de l’economia (definir un pla estratègic més enllà de l’H23, ajuts a l’empresa per exportar serveis); amb la Proposta d’acord de joventut (fer un seguiment semestral per part de tots els participants de DA sobre la consecució de les directrius de l’acord); amb el foment del català (adaptar els horaris de les classes oficials als horaris comercials, reforçar el compliment de la legislació sobre el seu ús); amb la sostenibilitat de les pensions (treballar per assolir un pacte d’Estat entre totes les forces); amb les ajudes socials (adaptar-les a les necessitats actuals, més coordinació entre les administracions per evitar duplicitats i més efectius a Serveis Socials); i amb la diversificació econòmica (millorar el seguiment de la inversió estrangera i incentivar la creació de talent).\nA excepció de la ponència sobre el català i la de l’Acord de Joventut, les altres cinc s’han elaborat partint del debat constructiu que van dur a terme les comissions del partit a partir del pla d’acció H23, un document que conté “els valors, projectes i lleis irrenunciables” per a Andorra, ha destacat el president del Grup Parlamentari Demòcrata, Carles Enseñat. Però també un document “adaptable” en funció dels “neguits dels ciutadans i de les seves noves necessitats“, ha subratllat. En aquest sentit, Serra ha celebrat que la militància de DA hagi fet, a través de les Comissions de l’H23 i de les posteriors ponències, “de canal de transmissió entre la ciutadania i els qui governen i legislen“.\nMarsol, nova vicepresidenta segona\nEl Congrés també ha servit per renovar els càrrecs de l’actual Executiva, acció que s’ha fet per assentiment de tots els presents. Únicament s’ha fet el canvi de Cristina Serra, fins ara vicepresidenta segona i que marxa per motius personals, pel de Conxita Marsol. Tant el secretari General com el president de DA han valorat molt positivament el canvi, per l’experiència I qualitat humana que aportarà la cònsol d’Andorra la Vella, i perquè permet al partit “tenir una representació altíssima en l’àmbit institucional“, ha valorat Serra. És a dir, permet tenir les tres potes en els càrrecs “més honorífics del partit”, ha afegit Espot: la síndica general Roser Suñé (vicepresidenta primera), la cònsol més veterana (vicepresidenta segona) i el cap de Govern (president).\nPer tant, “exemplifica molt bé el que és Demòcrates, un projecte comú nacional que compartim entre tots, però que també creu en la riquesa parroquial i territorial del país“, ha emfatitzat el president taronja.\nDemòcrates és un projecte comú nacional que compartim entre tots, però que també creu en la riquesa parroquial i territorial del país\nEn línies generals, la valoració que es fa del congrés és altament positiva perquè mostra l’actitud activa de la militància a participar i construir en benefici d’Andorra. També mostra que “la riquesa de DA és la seva diversitat, de gènere, d’edat, parroquial, fins i tot de pensament“, ha defensat Serra, aspecte que permet assolir l’equilibri en la consecució de les millors polítiques per a la ciutadania.\nTotes les fotografies del sisè Congrés


30 abril, 2020 Coordinació Pedagògica, PFI-PTT, Secretariainsilla\nAmb l’objectiu d’afavorir la continuïtat dels processos formatius i la reducció de l’abandonament prematur dels estudis postobligatoris com la Formació Professional, l’Ajuntament del Prat ofereix suport als centres educatius per a millorar l’orientació acadèmica i professional de l’alumnat. Es tracta d’una acció coordinada amb els Serveis Educatius del Departament d’Educació de la Generalitat en el marc de treball de la Xarxa d’Orientació del Prat.\nDurant aquest període de confinament s’han reformulat els projectes que se’n deriven per a desenvolupar-los de manera alternativa, via online.\nEn aquesta notícia publicada al web municipal trobareu materials, recursos i propostes en matèria d’orientació acadèmica que poden ajudar a les famílies i alumnes.\nUs adjuntem les imatges amb les propostes del Pratfamílies on hi ha dues activitats d’orientació i una amb el psicòleg Jaume Funes per a conversar sobre les vivències de les famílies amb infants i adolescents en confinament. Totes tres seran com a LIVE Instagram des del perfil de @ElPratEducacio.\nDes de l’Institut Illa dels Banyols volem agrair aquestes iniciatives municipals i animem a tots els joves i famílies a participar a aquestes activitats i conèixer els nostres cicles Formatius tant de Grau Mitjà com Superior, així com els PFI (Programes de Formació i Inserció) a través de la nostra web, Instagram @insillabanyols, Youtube @insillabanyols, Facebook, Twitter o el nostre canal de notícies Telegram.