[VÍDEO] Tensió al govern: Aragonès i uns quants consellers d'ERC se'n van de l'hemicicle quan parla Canadell\nAragonès estén la mà a la CUP malgrat l'acord amb els comuns\tAragonès estén la mà a la CUP malgrat l'acord amb els comuns\nPau Juvillà contesta al TSJC que la junta electoral va atacar la seva llibertat ideològica\tPau Juvillà contesta al TSJC que la junta electoral va atacar la seva llibertat ideològica\nJunts no accepta que es facin canvis al pressupost per acontentar els comuns\tJunts no accepta que es facin canvis al pressupost per acontentar els comuns\n[VÍDEO] Tensió al govern: Aragonès i uns quants consellers d’ERC se’n van de l’hemicicle quan parla Canadell\nEl Parlament de Catalunya ha aprovat la tramitació del pressupost gràcies al vot d'ERC, Junts i Catalunya en Comú\nEl president de la Generalitat, Pere Aragonès, i uns quants consellers d’ERC se n’han anat de l’hemicicle durant la intervenció del diputat de Junts Joan Canadell, que ha estat molt crític amb l’acord d’Aragonès amb els comuns, al ple per la tramitació parlamentària del pressupost. Canadell, ha carregat amb força contra els comuns, però també contra la CUP i ERC. Fonts de la Presidència, visiblement molestes, han confirmat a VilaWeb que el president tenia “unes altres coses més importants a fer”. Una vegada Canadell ha acabat i ha començat a intervenir Lluís Salvadó, d’ERC, ha tornat al seu escó.\nUna alta factura política per a salvar el pressupost | Crònica d’Odei A.-Etxearte\nD’una banda, Canadell ha criticat el “canvi de cromos” pel qual els comuns permetran de tramitar el pressupost de la Generalitat i ERC votarà a favor del de Barcelona. Ha dit que Junts seria la garantia que el model d’Ada Colau a Barcelona no es traslladés a Catalunya i ha tret pit sobre el fet que no hagin aconseguit de frenar els projectes que els incomoden. “Benvinguts als pressupostos de convertir el Prat en un hub internacional, dels Jocs Olímpics d’Hivern i del Hard Rock”, els ha etzibat. Ha retret a la CUP que vulgui “imposar” el seu model social i econòmic amb nou diputats.\nA més de criticar els comuns i la CUP, també ha carregat contra ERC: “Si volen girar 180 graus l’autonomia, no ens hi trobaran. Som els de la confrontació.” Així mateix, ha criticat l’estratègia de via ampla que ERC va defensar durant la campanya electoral per incloure els comuns a la seva política d’aliances. “La via àmplia és autonomisme i és el preludi d’un tripartit”, ha dit. Mentre feia aquesta intervenció, la retransmissió televisiva ha mostrat com el president Aragonès, visiblement molest, feia un retret al vice-president Puigneró.\nEn aquesta mateixa línia, Canadell ha demanat a Aragonès on era el pacte d’investidura i si tenia cap intenció de sotmetre’s a una qüestió de confiança a mitjan legislatura, tal com va pactar amb la CUP.\nEl Parlament de Catalunya ha aprovat la tramitació del pressupost gràcies al vot en contra d’ERC, Junts i l’abstenció de Catalunya en Comú a les esmenes a la totalitat dels grups de l’oposició.


Ormos tou Pefkou Thassos Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSkala Raxoni, Skala Rachoniou, Thassos, Grècia, 64010 - Veure al mapa\nMés informació sobre Ormos tou Pefkou\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Thassos, no busqui més enllà de Ormos tou Pefkou. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Ormos tou Pefkou és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Ormos tou Pefkou no troba competidors en cap categoria.


El govern d'Ibi aprova uns pressupostos de 18 milions d'euros amb l'únic suport de Cs - ESCAPARATE DIGITAL\nEl govern d'Ibi aprova uns pressupostos de 18 milions d'euros amb l'únic suport de Cs\nL'equip de govern, format per PP i ADIi, ha tirat endavant amb l'únic suport del regidor de Ciutadans el pressupost municipal per a aquest exercici, que puja a una poc més de 18 milions, concretament 18.188.791,05 euros. Segons va explicar la regidora d'Hisenda, Sara Díaz, en el ple extraordinari de dimecres 28 de febrer, hi ha hagut un increment de l'1 per cent dels ingressos, que es tradueix en un poc més d'un milió d'euros, i un increment de la despesa, que ha estat possible gràcies a les polítiques de contenció i estalvi, sobretot en qüestions energètiques.\nCom a conseqüència d'això, afegia l'edil, s'ha pogut incrementar en 35.000 euros la partida d'ajuda a domicili de Serveis socials i les de tractament de residus i recollida d'escombraries. També s'incrementa un 1 per cent la despesa de personal, en haver-se aprovat millores salarials al conjunt de treballadors del Poliesportiu. Sobre el capítol d'inversions, Sara Díaz va indicar les limitacions a què està subjecte per l'aplicació de la llei d'estabilitat pressupostària del Govern, a la qual va criticar "perquè està impedint que els ajuntaments sanejats puguem invertir i millorar serveis".\nLes inversions per 2018 ascendixen a 1,1 milions d'euros i Sara Díaz va recordar que moltes d'elles vénen compromeses d'anys anteriors. Per a aquest exercici destaquen els 140.000 euros per a la Casa dels Reis Mags, 186.000 euros per remodelar el cementeri, 140.000 euros per al casc antic i 79.500 per al Molí de Paper. També hi haurà 80.000 euros per rehabilitar habitatges al casc antic. Altres actuacions previstes són, la rotonda d'intersecció davant de la Creu Roja i la millora de la xarxa d'aigües i voreres a l'avinguda de la Pau, amb subvencions de la Diputació.\nEls socialistes van votar en contra dels pressupostos perquè no s'ha inclòs una partida econòmica per iniciar el projecte museístic que permeta en el futur obrir al públic la fàbrica Payá.\nTambé van criticar que no s'hagen inclòs en els pressupostos altres projectes prioritaris per a ells com la posada en marxa de les naus de la zona d'oci, els processos ciutadans participatius i l'arranjament de la piscina de l'estadi Climent. Segons va argumentar el regidor Arturo Domench, "aquest any ens ho han posat difícil (...) hi ha un absolut menyspreu a tot el que els hem dit, sembla que no volen tant consens".\nPer la seua banda , la portaveu d'Esquerra Unida, Noemí García, va posar l'accent en dues qüestions: la manca d'incentius perquè es rehabilitin els habitatges al casc antic i l'absència de plans d'ocupació. També va criticar que s'hagi reduït en 6.000 euros la partida de polítiques per a la dona, tot i que va lloar la sensibilitat de l'edil responsable de l'àrea Mª José Herrero. García ha criticat que només es parle d'obres en lloc "d'un projecte polític que genere millors serveis i benestar als ciutadans".\nPel que fa al grup municipal Canviem Ibi + Compromís, no va recolzar els pressupostos al no haver-se ampliat la partida per millorar l'Arxiu Històric i quedar fora el projecte de municipalitzar el servei de neteja d'edificis públics. El seu portaveu, Félix Moreno, va lamentar que no es puga fer res "perquè les inversions vénen hipotecades d'anys anteriors".\nEl suport de Ciutadans va ser defensat pel seu portaveu, David Martínez, que va afirmar estar realitzant una "una oposició constructiva i permetent la governabilitat". Martínez ha assegurat que s'han complert els acords, com la reducció de la despesa i inclusió de les obres de l'avinguda de la Pau, sol·licitats per Cs.\nTambé Ana Tello, portaveu del grup ADIi, soci del PP a el govern, va defensar els pressupostos "perquè seguixen la línia dels anteriors" i, encara que no han pogut recollir totes les demandes, "s'han treballat molt". Tello ha afirmat que el pressupost de 2017 "s'ha complert amb rigor" i ha destacat la important rebaixa del consum elèctric "com demanava també el PSOE".


Adéu Neus Bonet, veurem si hola a Manel Fuentes - Apòstata desficiosa\nPublicat el 15 de juliol de 2009\n15 de juliol de 2009 a les 10:03 am\nConfiem en el ‘savoir faire’ de’n Manel Fuentes. Igual que en Bassas, vé de l’escola Puyal …. i això ja dona garantíes, no creus ? Neus Bonet és molt avorrida, i segur que és molt eficient darrera del micròfon fent la feina que ningú veu, però que d’altres li posen la veu. Però cal dir que el seu català és molt correcte, no com uns altres que parlen i molt, i fa mal a les oïdes, i sobtadament són els primers en audiència ….\nVicent de l'Alcora ha dit:\n16 de juliol de 2009 a les 4:25 pm\nTan se me’n fa qui parle i el contingut, jo sempre des de l’Alcora – l’Alcalatén, escolte ràdio Catalunya quand m’alce i quan me’n vaig a dormir. Tots treballen pel mateix sistema, el qual, a mi no m’agrada, però …


ESGLÉSIES I ERMITES: Sant Pere del castell, a Orís – La Vall del Ges i el Bisaura\nESGLÉSIES I ERMITES: Sant Pere…\nEsglésia romànica que es troba a dalt el castell d’Orís. L’estructura tal com la trobem en l’actualitat és el resultat de la intervenció arqueològica feta per la Generalitat de Catalunya l’any 2002. Se’n conserven els murs perimetrals fins a una alçada aproximada d’1,5 metres.\nExisteixen dos documents del segle XII que fan referència a aquesta església, un del 1116 on es menciona l’advocació a sant Pere; i l’altre del 1198 on l’església figura com a reedificada. Durant les recents excavacions es van trobar unes monedes que també van permetre datar construccions realitzades. Una era d’entre el 1258 i el 1276, i l’altra de Felip V, encunyada el 1720.\nSegons fons escrites, el 1618 a l’església hi havia un retaule i un campanar. En una visita pastoral de 1686 va ser quan el mateix bisbe de Vic Antoni Pasqual anotava la necessitat d’efectuar unes reformes per poder celebrar les misses amb condicions. Van tenir un nou avís el 1691. Finalment el 14 de novembre de 1691 com que no s’havia fet res, es va suspendre el culte.\nL’1 de setembre de 1729 puja al castell el rector de Folgueroles doctor Robert Raguer. Indignat de veure la capella convertida en dipòsit de trastos vells, escriu en l’acta: “Manam al masover del Castell en pena de tres lliures a la obra de esta Iglesia parroquial aplicadoras trague o fasse traurer lo que y ha dins la Capella del Castell y de quin devant bayx las matexas penas no posia semblants ni diferents cosas dins dita Capella, perque encara que no si diga Missa, es lloch beneit y encara y es lo retaula del gloriós St. Pere y aixis se ha de tenir veneració en dit lloch“.\nRes, ni així es va aconseguir retornar el culte a l’edificació, convertint-se en un element més de la defensa del castell.\nVal la pena destacar que al Museu Episcopal de Vic (amb núm. de referència MEV 7488) es conserva la talla de la imatge d’una Verge, datada a finals del segle XII, que s’atribueix a aquesta església. Medeix uns 55 centímetres d’alçada.\nOrís, a dalt el castell\nimatge Mare de Déu del Castell\ntalla de fusta que es troba al Museu Episcopal de Vic\nCategories: Esglésies i Ermites, TerritoriBy Antoni Prat i Puig desembre 25, 2021\nPreviousPrevious post:COBLES a la Verge de La Gleva, any 1972NextNext post:GOIGS de Nostra Senyora de La Gleva, any 1928


SETEM Camps de Solidaritat - Catalunya / Consell de Camps de Solidaritat\nsetem.org / Camps de Solidaritat - Catalunya / Què faig quan torno / Consell de Camps i Pètals\nConsell de Camps de Solidaritat\nSom un grup participatiu de voluntaris i voluntàries que treballem per fer que els Camps de Solidaritat siguin una realitat cada any.\nLes persones voluntàries del Consell de Camps de Solidaritat som el nucli motor dels Camps de Solidaritat. Planifiquem l'activitat, fem difusió dels Camps arreu de Catalunya, fem entrevistes als nous participants, preparem els grups, escollim als i les coordinadores, revisem els Camps i valorem la possibilitat d'incorporar-ne de nous...en definitiva, estem plenament implicats en totes les etapes i les decisions relatives a l'activitat i intentem millorar-la any rere any.\nEls pètals són les petites comissions que treballen per la correcta planificació i execució de totes les fases dels Camps de Solidaritat. Els i les voluntàries poden participar segons els seus interessos en el següent ventall de pètals:\n- Comissió de Formació: preparació dels continguts de la formació "Apropar-se al Sud" (1a fase)\n- Comissió de la 3a fase: preparació dels continguts de les trobades després del viatge. Com podem implicar-nos en la construcció d'un món millor? (3a fase)\n- Comissió de Comunicació: ens encarreguem de fer difusió de tot allò que tingui a veure amb els Camps. Dinamitzem les xarxes socials i participem d'altres activitats com gravar vídeos o fer d'actors i actrius dels mateixos.\n- Comissió de Sessions informatives: els voluntaris i voluntàries d'aquest pètal són les encarregades de fer de testimonis a les sessions informatives per tal d'explicar la seva vivència al Camps i engrescar als i les interessades a viure aquesta experiència.\nSi has fet un Camp i vols participar-hi, suma-t'hi! Escriu-nos a camps@setem.org.


De nits màgiques n’hi ha moltes. De tan especials i esperades com la revetlla de Sant Joan, ben poques! Deixant de banda les divisions entre els partidaris i els detractors de la pirotècnica, celebrar l’arribada de l’estiu és un motiu que alegra a la majoria de les persones, i que cada 23 de juny a la nit, omple els carrers de petits - i no tan petits - tirant petards i coets, i les coques de crema, fruita confitada o llardons, són les últimes a arribar a taula i les primeres a acabar-se.\nUs deixem algunes curiositats sobre la nit més curta de l’any, perquè pugueu sorprendre els vostres convidats entre copa i copa de cava.\nSant Joan arreu del món\nEl solstici d’estiu és una de les festivitats més importants dels Països Catalans tot i que també se celebra a altres indrets d’Europa, el nord d’Àfrica i Amèrica llatina com a Portugal, Dinamarca, el Magrib, Anglaterra, Irlanda, Noruega, Finlàndia, Suècia, Estònia, Argentina, Brasil, Bolívia, Xile, Cuba o Paraguai, entre d’altres.\nL’estrella de la nit: el foc\nVagis on vagis del planeta a celebrar la nit de Sant Joan, segur que hi trobaràs una foguera. El foc és, sens dubte, l’element més rellevant de la nit. Hi ha desenes d’explicacions per les quals el foc és el protagonista, com per exemple que és un culte pagà relacionat amb el sol; que és un element purificador amb poder antiinfecciós, i també anys enrere es feia servir per allunyar els mals esperits. Sigui pel motiu que sigui, el més important és tenir seny per no convertir la nit més màgica de l’any en una jornada eterna pel cos de bombers.\nSant Joan, l’únic sant del qual es commemora el naixement\nLa nit del 23 celebrem l’inici de l’estiu i també és la vigília del dia de Sant Joan. Curiosament, Sant Joan Baptista és l'únic sant del qual es commemora el dia de naixement, i no el del martiri o la mort. Per tant, és innegablement un dia d’alegria i celebració, el miris per on el miris!\nNo hi ha revetlla sense Coca de Sant Joan!\nPosaríem la mà al foc (o en aquest cas, foguera) que heu tingut la clàssica discussió a favor o en contra de la coca de fruita confitada. Sigui com sigui, a taula no hi pot faltar una coca de Sant Joan acompanyada d’un bon cava. Però atenció, perquè segons la tradició, la coca de Sant Joan ha de ser allargada i amb les vores arrodonides. Més concretament ha de ser el doble de llarga que d’ampla, en relació directa a la proporció entre el dia i la nit per Sant Joan.\nUn Sant Joan digne d’Instagram\nI per si voleu gaudir de la nit també a les vostres xarxes socials, us deixem alguns consells per fer fotos als focs artificials amb el mòbil: feu servir sempre un trípode o un suport, per evitar que les imatges quedin mogudes; dispareu sempre amb el temporitzador, així no es mourà el dispositiu en prémer el botó; jugueu amb el temps d’exposició per aconseguir el millor resultat possible i ajusteu la sensibilitat al mínim. Per últim, només us quedarà presumir de fotografies!\nTant si celebreu Sant Joan com el solstici d’estiu, des de Goufone us desitgem que tingueu una nit ben màgica i festiva!


Periodista Itinerant: La caça furtiva amenaça de deixar l’Àfrica sense elefants i rinoceronts\nEl comerç il·legal d’animals salvatges -o de parts del seu cos, com els ullals dels elefants o les banyes dels rinoceronts- és una activitat molt lucrativa, que mou uns 14.700 milions d’euros l’any, afirma WWF. De fet, és la quarta activitat criminal que més diners genera al món, només per darrere del tràfic d’éssers humans, el comerç d’armes i les drogues. Una de les conseqüències més clares de la creixent caça furtiva és que diverses espècies estan sota l’amenaça d’una extinció propera, que en el cas dels rinoceronts es calcula en 15 o 20 anys si no s’aturen les actuals matances.\nLa major part de la caça furtiva té com a escenari l’Àfrica, però la demanda dels productes dels animals salvatges prové, fonamentalment, d’Àsia i, en concret, de la Xina i el Vietnam, on el quilo de banya de rinoceront es paga a 60.000 dòlars (uns 43.500 euros, més que l’or), mentre que el preu de l’ivori -evidentment, parlem de mercat negre- se situa en uns 2.000 dòlars (1.450 euros) per quilo. El comerç és global i, per tant, els països africans no haurien d’afrontar sols la responsabilitat de protegir la fauna dels furtius. Amb l’objectiu d’aturar el problema, o almenys pal·liar-lo, dijous es va celebrar a Londres una conferència internacional sobre el mercat il·legal d’animals salvatges.\nLa trobada, que va reunir representants de 46 estats -entre els que hi havia els països africans afectats per la pràctica i, també, delegats d’àrees d’on prové la demanda, com la Xina-, va servir per demanar un enduriment de la legislació contra la caça furtiva, millors equips pels guardes -o rangers- de les reserves i parcs on hi ha els animals, i campanyes de sensibilització per reduir la demanda als països de destí del producte. A més, els dirigents de Botswana, Gabon, Txad i Tanzània van prometre complir una moratòria de 10 anys en la venda d’ivori.\nFont de finançament de grups armats\nUna part de la demanda asiàtica prové de la medicina tradicional xinesa, que des de fa 2.000 anys considera la banya de rinoceront una espècie de panacea que serveix per curar diverses malalties -com el càncer-, fer baixar la febre i solucionar la impotència sexual. A més, s’ha estès la pràctica que els nous-rics n’adquireixin -com també ullals d’elefants- per exhibir-les a casa com a mostra del seu poder econòmic. Entitats conservacionistes vinculen la caça furtiva d’animals africans a xarxes del crim organitzat, que aprofiten la creixent demanda -i el conseqüent increment dels preus- per lucrar-se amb un negoci que suposa una altra forma d’espoliar els recursos naturals de l’Àfrica. De fet, els animals salvatges són un dels grans atractius turístics de nombrosos països africans -Kènia, Uganda, Botswana, Tanzània, Gabon,…- i font directa d’entrada de recursos. Per tant, els furtius colpegen directament l’economia dels estats que els pateixen.\nTambé hi ha africans que se’n beneficien i, en aquest sentit, diversos informes atribueixen la participació de grups armats en la caça furtiva. Enough Project, per exemple, assegura que l’ugandès Exèrcit de Resistència del Senyor (LRA) -de Joseph Kony- es finança amb l’assassinat -i posterior venda- d’elefants i rinoceronts. Segons l’ONG Traffic, també es finançarien amb la pràctica Al-Shabaab a Somàlia, les Forces Democràtiques per a l’Alliberament de Ruanda (FDLR), la guerrilla hutu radicada a l’est de l’RD Congo; o les milícies Janjaweed del Sudan. En un informe entregat a les Nacions Unides, Traffic i altres entitats alertaven que la caça furtiva, així com el comerç il·legal de fusta, va vinculat a altres activitats delictives, com el tràfic d’armes, la corrupció o el blanqueig de diners.\nCondemnes més dures\nA banda de la conferència de Londres, el cert és que darrerament alguns dels principals països afectats per la pràctica estan endurint les condemnes als furtius. El 28 de gener, un jutjat de Kènia va imposar una multa de 230.000 dòlars ( uns 165.000 euros) a un home xinès a qui se li va trobar un ullal d’elefant a la maleta. L’alternativa era una pena de set anys de presó. Dotze mesos abans, quatre ciutadans xinesos van ser condemnats només a pagar 340 dòlars cada un després que se’ls descobrís ivori per valor de 20.000 dòlars. L’enduriment punitiu és conseqüència de la nova Llei de la Fauna, aprovada recentment pel govern de Kènia. Altres països, com Uganda, també preparen modificacions normatives en una línia similar per acabar amb la gairebé impunitat en què es movien els furtius fins ara.\nSud-àfrica, per la seva part, ha decidit recentment traslladar més de 100 rinoceronts del parc Kruger -que concentra el 60% de la població de l’espècie al país- a una remota zona desèrtica fronterera amb Botswana, amb l’objectiu de dificultar-ne l’accés dels furtius. El que sembla clar és que davant una xacra creixent, comencen a implantar-se noves mesures. I més enllà del cost econòmic i de riquesa mediambiental, la caça furtiva també costa vides humanes i només en els darrers deu anys més de 1.000 rangers han estat assassinats. “La gent ha d’entendre que el comerç d’animals salvatges no és diferent dels diamants de sang”, va declarar Peter Knights, el director executiu de l’organització WildAid, a l’agència IPS. Si no s’atura la pràctica, d’aquí a uns anys potser l’únic forma de relacionar l’Àfrica amb grans mamífers movent-se en llibertat serà mirant antics documentals. I no caldria.\nPublicat per periodistaitinerant a 21:16\nEtiquetes de comentaris: Àfrica, Al-Shabab, caça furtiva, elefant, FDLR, LRA, ranger, rinoceront, Sud-àfrica, TRAFIC, Uganda, ullals, Vietnam, Xina\nLa caça furtiva amenaça de deixar l’Àfrica sense e...\n(Sobre)viure com un refugiat al nord d’Uganda


500 contes de cent paraules – NouBarris.Net\nEl vestíbul de l´Ateneu Popular de Nou Barris acull avui una nova edició de les ´Històries de Cafè´. Es tracta de la presentació d’un llibre escrit per un veí del districte, en Jordi Cebrian. Un llibre amb 500 contes, i aquests contes són de 100 paraules. Tots aquells que us apropeu a l´Ateneu tindreu l’oportunitat de parlar de les seves vivències i experiències com a veí del districte. Dels seus contes, de la seva vida d’escriptor, dels seus records, dels vostres records. I tot acompanyat d’un cafè.\n´Històries de cafè´\nPresentació del llibre ´500 Cuentos de cien palabras´ de Jordi Cebrián\nVestíbul Ateneu Popular Nou Barris (c/Portlligat)\n21 de gener de 2003 L’Arxiu Històric de Nou Barris debat sobre la immigració a la nostra societat\n11 de desembre de 1999 Contes de mitjanit\nUna tarda d´òpera per als més petits →


L'Escala Park, Restaurants a L'Escala, Girona - Empordà\nEts a: Empordà > Canal d'Oci > Hosteleria > Girona > Restaurants > L'Escala > L'Escala Park\nAvinguda de Riells, 48\nTel: 972 77 07 57/ 652 69 33 09\nDesprés de vuit anys, el restaurant L’Escala Park, situat a la platja de Riells, millora la seva proposta culinària, amb peixos, carns a la planxa, amanides, pizzes, plats combinats i postres de la casa –al costat del restaurant, hi ha la gelateria L’Escala Park 2, amb la gamma Carte d’or. L’Escala Park és un lloc ideal per passar els dies i les nits més excitants. Disposa de terrassa que ofereix unes vistes fantàstiques a la badia de Roses i al port de l’Escala.\nCom cada any, faran revetlla de Sant Joan, amb un menú de 29 euros, que també serà vigent el 24 de juny.\nCuina de mercat tradicional actualitzada. És obert de dilluns a dissabte, de 8.30 [..]\nUn deliciós plat d'arròs.\nTrobar el seu punt de cocció és fàcil si segueixes el procediment adequat


Quadern de les idees, les arts i les lletres » On és el meu cos?\nAmb nosaltres i a qualsevol altre lloc, alhora. Són els espais entre els meus dits, el meu cos? Topia o utopia, o potser totes dues coses… Quan pensem el cos com una eina, un recipient o una màscara, obviem que és nosaltres. Forma part de mi, el martell que tinc a la mà? Pensem el cos i la ment com dos elements separats que cal connectar; allò representat i allò que vol representar. Són jo, els bacteris que hi ha dins el meu intestí?\nEls nous contextos socials derivats de les crisis occidentals han de conduir a atendre de nou la materialitat en detriment de la tendència a considerar el llenguatge com la pròpia realitat. La centralitat del llenguatge amaga com les limitacions materials que estructuren l’ordre social capitalista determinen la nostra existència. La crisi financera mostra l’esquerda de la representació on l’especulació genera riquesa; per exemple, a partir del joc amb una abstracció numèrica a un lloc remot que els que l’ostenten visualitzen en una pantalla a l’altra banda del món. Una abstracció numèrica que implica, a la vegada, l’explotació d’una treballadora a un país més o menys llunyà o la destrucció de la vida d’un barri antic al centre d’una ciutat. A l’onada de revoltes que han reaccionat envers l’evident explotació, apareix també la mateixa guerra pel llenguatge, en un context en què els representants polítics ja no representen la ciutadania i en què les paraules han de ser resignificades, perquè li diuen democràcia però no ho és. Ja no n’hi ha prou amb profilàctics per a les trampes del llenguatge; cal, en un nou gir, atendre la realitat material, les condicions materials de la nostra existència.\nLa despossessió del propi cos, en un sistema de relacions en el qual hem interioritzat els mecanismes de control, opera subreptíciament. La biopolítica implica la possible despossessió. En un procés cognitiu, que s’inicia ben aviat, aprenem progressivament quant limitada se’ns presenta la nostra capacitat de decisió sobre el propi cos. De petits, aprenem que no podem decidir si tenim fred o gana, que no sabem res del nostre cos; que no és nosaltres. De grans, no necessitem enunciats als quals obeir. És en aquest context en què, quan pensem en nosaltres, ens hem de pensar també com a cos.\nSi la producció cultural és la relació entre allò produït i els seus receptors, cal entendre que el diàleg amb l’obra es produeix simultàniament a un nivell físic i cognitiu. El productor ha de tenir en compte aquesta doble articulació, no només a l’hora de pensar l’acoblament de l’obra amb el receptor sinó també en el mateix procés de realització.\nEs produeix, però, habitualment, amb conceptes de partida. Un procés de treball com una línia que parteix d’un punt, preferentment rodó i una mica més gran que els altres; que avança en el temps, es bifurca i acaba en un altre punt, aquest darrer marcat amb una exclamació o potser buit, només amb un perfil. Les metodologies lineals impliquen fer-se trampa per complir-les. Aplicar conceptes, idees, que provenen d’altres formes de coneixement. Idees que molt sovint són, més aviat, eines d’interpretació, observacions sobre estructures o fenòmens: ni tan sols són el que pretenem que siguin. Es generen, doncs, artefactes culturals produïts a partir de la traducció de termes, de la seva representació amb els llenguatges propis. Una cadira basada en la idea A: una cadira que representa la idea A, però que no l’és. L’absència del concepte en la pròpia reificació de l’objecte implica l’absència d’articulació amb el concepte. És en la nostra assumpció del concepte, en l’apreciació de les implicacions que té en la nostra vida, en el canvi de tot allò per passar a partir d’aquesta assumpció, on hi ha la possibilitat que la cadira que fem esdevingui la idea A. Aquesta visió suposa una implicació total del productor en allò que fa, la contaminació total de la producció, la fusió inapel·lable de les formes de vida, els cossos i els objectes i les formes de fer. No pot ser, de fet, d’una altra manera.\nVers la representació cal presentació, cal fer realitats: constituir conceptes construint-los. Només en la cultura capaç de proposar noves formes de relació podrem trobar la sortida cap a noves formes de relació.\nProduir artefactes culturals que puguin ser idees complexes, discursos dissonants, propostes de noves formes de viure i que alhora continguin els seus usos, presents i en potència; en què puguin aparèixer les seves funcions a partir de la interacció, ja sigui per complir-les de forma efectiva o per repensar-les.\nRepensar els objectes de la cultura implica, doncs, replantejar les pròpies formes de treball cap a metodologies que siguin múltiples i adaptables, en què la simultaneïtat de processos ha de donar-se per eliminar l’engany d’una estructuració jeràrquica prèvia. Pensar sistemes complexos i que entenguin la complexitat a partir de la simultaneïtat ha de conduir a eliminar les fronteres, només existents en un pla mental, entre allò “conceptual” i allò “formal”. La conceptualització només pot produir-se amb la formalització i a la inversa. Ens cal entendre els processos creatius com a processos performatius, no en detriment de la reflexió sinó precisament com a única forma possible de reflexió.\nAquesta transgressió dels mètodes solidificats com a tradicionals és, en realitat, l’única operativa possible des d’una perspectiva adisciplinar. Una perspectiva que entengui l’ús de certs llenguatges en detriment d’altres no per un objectiu disciplinari o professionalitzant, sinó més aviat per l’ús d’un repertori de recursos adients i a l’abast, i la voluntat d’emetre un discurs concret, proposar noves estructures relacionals o resoldre necessitats de qualsevol ordre. Actualment, l’espai de la creació que ofereix de forma més evident aquesta llibertat d’usos de llenguatges —i que cal no confondre amb la noció de transversalitat que, com diu Martí Peran en una recent entrevista realitzada per Ars Comming, és un dels conceptes tramposos que ens afecten actualment— és el de l’art, en què cada cop més es generalitzen pràctiques que des de qualsevol llenguatge, estratègia o format a l’abast, es construeixen discursos dissentius i crítics amb les estructures relacionals donades.\nEn la producció artística és més comuna aquesta transgressió metodològica, atès que el procés és considerat un actiu de vital importància en la construcció discursiva de l’autor mitjançant la seva obra. En allò delimitat com el camp del disseny, la tirania de la funcionalitat ha produït a voltes l’oblit de les capacitats discursives dels seus objectes, un funcionalisme que, d’altra banda, és evidentment una construcció, en un context en el qual rara vegada els objectes que consumim solucionen d’alguna forma una necessitat concreta i prèvia. Les metodologies de disseny esdevenen llistats de punts jerarquitzats a assolir per arribar a una meta determinada: l’objecte funcional que representa un concepte. Repensar aquests procediments es pot realitzar només a partir d’una perspectiva basada en l’acció, que habitualment demostra per si mateixa la inutilitat dels processos estàtics i estatitzats. El vessant conceptual (o, encara millor, la “part conceptual”, per emprar el llenguatge habitual entre docents i professionals del disseny) està, segons la visió hegemònica, totalment lligat a la capacitat d’aquests objectes per referir-se o interpel·lar a un públic específic, per modificar els seus hàbits de consum. Una perspectiva adisciplinar hauria de trencar amb la visió que la producció d’objectes amb funcions instrumentals concretes “soluciona problemes” mentre altres espais de la cultura, com l’art, “fan preguntes”. Totes les formes de cultura, no només allò anomenat art, i també allò etiquetat com a disseny, han de tenir la capacitat de fer preguntes. No només això: cal ésser conscients que molt sovint certes formes de cultura causen problemes; repensar aquestes possibilitats i entendre allò dissensual i conflictiu com una font de nous plantejaments pot ser una via d’escapament a l’absoluta i erma simplicitat conceptual de la cultura fast food.\nSovint s’empra el concepte “cultura material”. Aquest concepte implica l’existència d’altres formes de cultura no materials, a saber: la cultura simbòlica. Cal repensar des d’aquesta perspectiva l’operativitat d’aquesta dialèctica tenint en compte l’arrel material de qualsevol producció cultural, i sobretot les seves implicacions materials. Pensar els objectes de la cultura com a artefactes en els quals la materialitat és, en si mateixa, l’emissora dels estímuls reflexius, constitutius o constituentment polítics, estètics o instrumentals, que no es poden entendre de forma independent sinó en diàleg.\nOn és el meu cos? i el disseny del fer és una sèrie de textualitats que generen recorreguts conceptuals a través del material generat en diàlegs, intercanvis i relacions amb diversos creadors i creadores que treballen a partir de llenguatges i conceptes diversos, però que tenen en comú la seva inclinació discursiva i la consciència d’haver de plantejar-se d’alguna forma on és el seu/nostre cos.


La ruta de la fermentació: pa, cervesa i formatge - Menjat l'Alt Urgell\nMontferrer, Bellestar, Arfa, Adrall.\nS’inicia al museu fariner del poble de Montferrer, amb maquinària del segle XIX. D’allà seguim a la finca Ecofranch, on es produeix cereal, farina d’espelta, patata i làctics de vaca. Continuem amb una visita guiada a la cerveseria artesana VIP, a Bellestar. Dinarem a la formatgeria Mas d’Eroles on també és pot visitar l’obrador i el celler on maduren els formatges.


À Punt - L’Elx debuta en pretemporada amb una còmoda victòria\nL’Elx debuta en pretemporada amb una còmoda victòria\nEsports Futbol | 20/07/2019 10:50\nL'Elx, aquest divendres al camp de l’Athlètic Torrellano\nL’Elx ha arrancat els partits de pretemporada aquest divendres al camp de l’Athlètic Torrellano imposant-se per 0-3 sense dificultats. Típic partit d’estiu amb un equip local molt il·lusionat i que va mantindre la porta a zero fins el minut 43, quan Nino ̶ com sempre ̶ obria el marcador en col·locar de manera impecable un dispar apegat al pal dret de Dudu.\nEls il·licitans, als que els falta ̶ evidentment ̶ rodatge, van eixir al terreny de joc espessos, però a poc a poc i amb el pas dels minuts, la maquinària de Pacheta va guanyar ritme i es va posar a to, amb dos jugadors destacats en atac: l’etern Nino, i també Iván Sánchez, per la banda dreta, que aportaren mobilitat i opcions de perill per al seu equip.\nPacheta complia amb la seua tradició particular i treia de bon començament els seus jugadors titulars en el primer amistós de l’any. En la segona, eixien deu jugadors de refresc, i en el minut 75, el porter Satoca entrava per Badia, quasi inèdit.\nEntre els nous, els fitxatges: Manu Justo (que presumiblement serà cedit), Folch (ve de l’Oviedo) i els dos homes cridats a ̶ de moment ̶ aportar un important toc de qualitat a la plantilla: el francés Nuke Mfulu i el fill pròdig, Fidel. Tots tingueren una bona actuació, especialment Fidel, molt bé de forma i molt incisiu per la banda esquerra per on va desbordar contínuament la defensa del Torrellano. Pel que fa Mfulu, es posicionà al mig del camp per a repartir joc amb un toc de baló rapidíssim i amb molta presència física. Folch, per la banda dreta i acompanyant el davanter Claudio Medina, feia el 0-2 a les acaballes del partit, mentre que Manu Justo de cap arredonia el marcador quan faltaven tres minuts per a la finalització del partit i amb un Torrellano esgotat.\nEl següent partit de pretemporada, aquest dissabte 20 de juliol, a les 19 hores contra la Unió Esportiva Il·licitana, a la ciutat esportiva Díaz Iborra d’Elx.


La penitència dels veïns que van plantar cara a un centre de menors de Manresa\nLa vida dels veïns de Sant Salvador de Guardiola (Bages) va canviar el 21 de setembre de 2015. Feia mesos que aquest petit municipi als afores de Manresa patia una onada de robatoris i els seus habitants van decidir crear una patrulla ciutadana per garantir la seguretat a la zona. Cap a les vuit de la tarda, un dels seus membres va observar com un jove saltava la tanca d'una casa i es ficava en una furgoneta. El rastre del vehicle va portar els veïns fins a les portes d'un centre de menors.\nSis persones s'han assegut al banc dels acusats aquesta setmana pels aldarulls presumptament racistes que es van produir aquell dilluns de setembre de fa gairebé quatre anys al centre d'acolliment de menors de l'Estrep. El fiscal considera que Luis Z., Ismael N. i Pedro P. van ser els líders de la mobilització que va acabar amb una pluja de pedres i insults entre els nois i la gairebé la cinquantena de veïns que es van aglomerar a les portes de la residència. D'altra banda, el Ministeri Públic acusa Daniel C., Miriam P. i José Luis B. de destrossar l'endemà de l'enfrontament la lluna posterior d'una de les furgonetes del centre, després d'una persecució.\nEl judici d'aquest cas ha estat marcat per les contradiccions entre els diferents testimonis que han declarat davant del tribunal de la secció setena de l'Audiència de Barcelona. En un dels pols es troba la versió dels veïns de Sant Salvador. Tant els acusats com els altres ciutadans que van participar en la protesta asseguren que es van presentar en el centre per demanar explicacions pels robatoris que feia mesos que es produïen.\nDurant la tarda del mateix 21 de setembre ja s'havia produït un altre robatori a la zona. La policia va detenir els tres autors i es va constatar que no tenien cap relació amb el centre. Tanmateix, l'ambient ja estava caldejat i les mirades apuntaven cap als menors de L'Estrep. El fet que l'Ismael -un dels imputats- presenciés poc després d'aquest primer incident com un menor saltava la tanca d'un domicili per ficar-se a la furgoneta que conduïa un dels educadors va ser del detonant de la mobilització.\nPals i llanterna\nEn Luis i l'Ismael van ser dels primers en arribar a la porta de l'Estrep. Tres educadors van sortir a rebre'ls i els van deixar passar uns metres dins del recinte per intentar calmar els ànims. Tanmateix, la comitiva cada vegada creixia més i les explicacions dels professionals no semblaven convèncer el gruix de la concentració. En Luis ha explicat que en aquell moment portava a sobre una barra de goma escuma i que l'Ismael tenia a la mà una gran llanterna. Segons el fiscal, també hi havia manifestants que portaven pals i fins i tot una navalla.\nL'ambient de tensió era palpable i un grup d'una desena de menors va decidir pujar a la teulada del centre per comprovar què passava. Sense que quedi molt clar quin va ser el detonador, veïns i interns de l'Estrep van començar a tirar-se pedres i altres objectes. Els acusats asseguren que va ser en aquest punt quan ells van insultar els joves, encara que mai amb consignes racistes, segons la seva versió. En aquell moment va aparèixer en escena un agent de policia de paisà que va fer recular els concentrats fins fora del recinte perquè no resultessin ferits pel llançament de pedres.\nTanmateix, aquest relat dels fets contrasta amb el testimoni dels educadors i responsables del centre. "Quan vaig arribar amb la furgoneta em vaig trobar amb un grup de gent a la porta i em van dir que o sortíem o entraven", ha explicat en Narciso, un dels professionals de l'Estrep. Aquest cuidador recorda que alguns dels veïns portaven pals i feien comentaris racistes i agressius com "Moros de mierda", "Iros a vuestro país" o "Vamos a por vosotros".\n"Volien avançar cap a dins", ha assenyalat l'home, que ha fixat en aquests intents de la concentració el moment en què comença la "guerra de pedres". La versió d'en Narciso concorda amb la dels altres educadors que van intervenir en l'aldarull aquella nit. Per als treballadors de la residència, el setge no va acabar fins que es van escoltar les sirenes dels reforços que va demanar el policia de paisà que intervenia entre els dos fronts.\n24 hores després es produïa el segon incident. L'Enric es va apropar a Manresa per recollir un dels menors del centre i va comprovar que algú l'estava seguint. Aquest educador de l'Estrep va confirmar les seves sospites fent una volta de més en una rotonda, sense que el cotxe que tenia darrere es desenganxés de la seva furgoneta. Després de parar en una gasolinera, l'Enric va perdre de vista els seus perseguidors i es va dirigir al punt de recollida.\nEl camí de tornada va transcórrer sense més problemes fins que la furgoneta va arribar als voltants del centre. En aquell moment -mentre l'educador buscava el comandament per obrir la porta- el mateix vehicle blanc que l'havia seguit en el viatge d'anada es va situar en un dels laterals de la furgoneta, just uns metres més enrere del morro. Un home va baixar del cotxe i es va apropar amb una espècie de barra de ferro. Abans que pogués arribar a l'altura del seient del copilot, l'Enric va fer marxa enrere i va abandonar molt de pressa la zona. En la maniobra, l'educador va escoltar com l'individu clavava diversos cops a la lluna posterior de la furgoneta fins a trencar-la.\nSegons el fiscal, en José Luis va ser la persona que va baixar amb la barra de ferro del cotxe, en el qual també anaven la seva parella Miriam, la filla petita d'ambdós i en Daniel, un altre veí. Davant del jutge, els tres imputats han assegurat que van començar a perseguir la furgoneta perquè circulava sense llums i l'ambient encara estava caldejat de l'aldarull de la nit anterior. Els veïns neguen que colpegessin el vehicle de l'educador i asseguren que no sabien que es tractava d'una furgoneta del centre.\nAl cap de pocs dies, l'aldarull al centre de menors ja protagonitzava les pàgines dels diaris regionals i, a la setmana, la premsa generalista i els mitjans de comunicació estatals ja s'havien fet eco de l'incident. El punt de mira es va començar a posar en Sant Salvador i els seus veïns i no van tardar a arribar les acusacions per racisme. Els imputats han assegurat entre plors que aquesta situació ha estat un veritable suplici. Consideren que se'ls ha tractat com a delinqüents i que els seus actes mai no van estar guiats pel menyspreu i rebuig als joves marroquins, com sí que considera la fiscalia, que demana per als tres acusats del primer incident tres anys i un dia de presó per un delicte de desordres públics agreujat. Per als altres tres implicats, demana una multa per un delicte lleu de danys.\nEscàndol a Mallorca: Sexe a plena llum del dia als carrers de Magaluf\nBrutal atropellament de dues noies després d'una forta discussió


Impostors d'esquerres contra el procés\n"Estan desesperats, tenen mala consciència, entre ells estan dividits i l'únic que els uneix és atacar Catalunya i la seva voluntat de llibertat"\nper Marc Gafarot 17 de setembre de 2017 15:45\nFa uns dies aconsellava no seguir i, menys encara fer cas, als mitjans de comunicació espanyols amb tot allò que té a veure amb Catalunya. Traint el meu bon propòsit, no he predicat amb l'exemple i he caigut amb la temptació de posar l'orella i ullar el que s'explicava més enllà de les nostres terres. I amb aquestes, a banda de copsar un atac malèvol en tota regla per terra, mar i aire, altrament res de nou, percebo amb renovada intensitat una envestida furibunda des dels sectors que se'ns presenten com més progressistes i intel·lectualment més avançats de la societat, progressista i avançada?, espanyola. Una nova constatació que amb Espanya, de dretes o d'esquerres, no hi ha res a fer i de l'altra un clar símptoma que a la natura jacobina, acomplexada i centralista de l'esquerra espanyola, se li uneix una no menys àvida necessitat pecuniària basada en interès i conveniència i despullada de qualsevol moralitat o decència. Així, sintetitzant molt, es feu la "Reforma" i no la "Ruptura" a la dictadura i, els de sempre, més un grapat de socialistes i comunistes girabanderes que s'hi apuntaren a les primeres passes del nou règim veieren que "en el monte todo era orégano". Un suposat interès general ho justificava tot. Grans corrupteles i grans traïcions polítiques incloses. Tots deien tenir sentit d'estat i la premsa dita opinió pública, exemple de summe sacerdot, assentia i tot degudament ho beneïa.\nLa colla dels "progres" ficats a polítics, periodistes, artistes o intel·lectuals han viscut molt bé, massa bé, quan ha governat l'esquerra i, gairebé tan bé, quan ho ha fet la dreta. Tant d'alternar amb els "fatxes" que amb el temps ja no es distingeixen. Una veritat incòmoda? No és el meu problema, senyors. Per tant, convindrem que poques lliçons als catalans, menys pamflets i seguiment de la caverna, i més sentit crític de la inoportunitat de llurs proclames i la incoherència de llurs actuacions. Que ens critiquin per les imperfeccions del referèndum, després de les reiterades, obstinades i superlatives negatives, traves i travetes del Govern d'Espanya, i sense esmentar els insults i les amenaces, és com aquell que defensa la innocència d'un assassí o d'un grup criminal després que la policia hagi aconseguit les proves d'una forma no del tot reglamentària. Vergonya haurien de sentir i més després de tot un seguit de greuges i irregularitats, extralimitacions de tota mena, ara fins i tot policials, que viu el poble català i que qüestionen quan no perverteixen l'odre democràtic existent. Els dits "progres" es commouen, farisaicament, pels pobres refugiats que travessen la Mediterrània i no expressen cap mena de solidaritat pel poble de Catalunya. Un poble, pensem-hi, que electoralment ha estat la clau de les victòries "progressistes" espanyoles a canvi de no res. O millor dit, a canvi d'escarni i ignomínia dels uns de dretes i ignorància i desconsideració, en el millor cas, dels altres. Prou de fer-nos mal i prou de vetllar hipòcritament pels nostres afers. Les ovelles no necessiten el llop!\nQue Franco deixà molt ben lligades les coses del que ens han venut ens ha costat temps d'entendre com a societat, però a la fi ho hem acabat veient. La democràcia era inevitable, però el que calia evitar era la plurinacionalitat de l'Estat i anorrear amb el temps la catalanitat de Catalunya. Ara tot són càntics de la por i divisió, de la permanent i perpètua minoria d'edat dels catalans per fer rutllar els seus assumptes, de la insostenibilitat econòmica del nostre país, amb l'exemple pervers de les pensions, de la fugida de les empreses o de la sortida de la mateixa Unió Europea. Estan desesperats, tenen mala consciència, entre ells estan dividits i l'únic que els uneix és atacar Catalunya i la seva voluntat de llibertat. Són els frustrats que per sentir-se millor cerquen la desgràcia d'altri, i aquest altri no és "altri" que Catalunya. I fixeu-vos, cap proposta seductora, atractiva o encoratjadora. Cap de propositiva, ni cap suggeriment. Cap autocrítica per no haver defensat l'Estatut del 2006, el suposadament reglamentari i l'autopista no volguda que ens ha dut fins aquí. L'exemple fefaent de les seves mentides i vicis dels seus arguments. I menys encara, cap defensa de la nostra llengua i cultura i sentiment nacional. Només por, falsedat, mentida, exageració en el marc d'una gran aliança amb els fills declarats i reconeguts del franquisme. No era això Raimon a qui havíem de Dir No? Prou de fer mal a Catalunya, prou de Quislings a la catalana i, deixeu-m'ho dir a l'empordanesa Bon Vent i Barca Nova.


President Mas: "Amb els recursos que genera ... - Govern.cat\nquery_builder 18 març 2013 23:01\nPresident Mas: "Amb els recursos que genera el país i amb més capacitat de decisió per subratllar el perfil propi, el futur seria molt més segur"\nEl cap de l’Executiu ha lliurat aquest vespre els Premis Nacionals de Recerca 2012, que reconeixen l’activitat investigadora dels científics vinculats al nostre país\nEl president de la Generalitat, Artur Mas, ha assegurat aquest vespre que, si avui Catalunya disposés “dels recursos que genera el propi país amb el seu esforç i talent, i tingués més capacitat de decisió per subratllar el perfil propi, aquest futur que es presenta amb incerteses el tindríem molt més segur”.\nEl cap de l’Executiu ha llançat aquest missatge en l’acte de lliurament dels Premis Nacionals de Recerca 2012, en el decurs del qual ha destacat l’exitosa trajectòria de Catalunya en el camp de la recerca i la innovació. Durant el seu discurs, Mas ha subratllat que el país ha evidenciat que “tenim la infraestructura i els centres de recerca, i que són bons; les universitats, que cada cop són millors, i tenim el talent”, i que aquesta és la realitat que s’ha d’imposar davant els interrogants que ens fan dubtar de si aquesta trajectòria es podrà mantenir malgrat les circumstàncies adverses.\nDesprés de lliurar els premis, que són les màximes distincions que s’atorguen en l’àmbit de la recerca a Catalunya, el president Mas ha volgut fer notar els grans avenços que ha fet el nostre país en aquest camp i constatar que, “especialment en el camp de la recerca, ha estat una història d’èxit molt positiva”.\nPer demostrar aquest bon moment científic que viu el nostre país, el cap de l’Executiu ha comparat les xifres actuals amb les de 20 anys enrere, remarcant que Catalunya, que només representa un 0,1% de la població de tot el món, “ha passat de representar el 0,4% de la producció científica a nivell mundial, fa dues dècades, a l’1% actual”.\nEl president de la Generalitat també ha subratllat el fet que Catalunya es va endur l’any passat el 60% de les ajudes en recerca que la Unió Europea va atorgar a tot l’Estat espanyol i que el nostre país és el destinatari del 30% del programa marc que l’European Research Council dóna a l’Estat.\nProves com aquestes, ha assegurat, són l’evidència que, “en moments de grans dificultats i dubtes, s’està avançant en aquest terreny, i no només amb reconeixements interns com el d’avui, sinó també per la via pràctica dels fets, que no admeten dubte”.\nEl president ha assegurat que el Govern seguirà treballant perquè “aquest ritme i aquesta trajectòria positives no es perdin i es prioritzin, alhora que tota aquesta bona base es vagi reforçant”.\nLa gala de lliurament dels Premis s’ha celebrat aquest vespre al Teatre Nacional de Catalunya, amb la presència també del conseller d’Economia i Coneixement, Andreu Mas-Colell i el secretari d’Universitats i Recerca, Antoni Castellà, entre d’altres autoritats\nLa Generalitat, a través de la Fundació Catalana per a la Recerca i la Innovació, ha reconegut l’activitat investigadora dels científics vinculats al nostre país. Aquests guardons són les màximes distincions que s’atorguen en l’àmbit de la recerca a Catalunya i, a més de premiar la investigació, han distingit la col·laboració entre el sector públic i privat, les accions de mecenatge i la divulgació científica a través dels mitjans de comunicació.\n- Premi Nacional de Recerca: Carles Simó, catedràtic de Matemàtica Aplicada de la Universitat de Barcelona i enginyer industrial per la ETSEIB. S’ha distingit per reforçar l’aplicació dels avenços de les matemàtiques en àmbits d’alt impacte socioeconòmic com ara el disseny de missions espacials o la mecànica celeste (l’estudi dels moviments dels astres pels efectes gravitatoris d’altres cossos celestes).\n- Premi Nacional al Partenariat Público-Privat en Recerca i Innovació: Henkel, l’Institut Català d’Investigació Química (ICIQ) i la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB).\nDurant el seu parlament, el president Mas ha dit als guardonats que la societat catalana “no només us reconeix, sinó que també us agraeix, la contribució que feu i la trajectòria remarcable que teniu”. El treball de cada un dels premiats, ha assegurat, serveix “de referent de cara a molta altra gent que busca camins de futur en un context ple d’incerteses”, i aquests exemples, “en aquests moments, són més importants que mai”.\nEl jurat dels premis ha estat format pel secretari d’Universitats i Recerca, Antoni Castellà; el director general de Recerca, Josep M. Martorell; el president de la Fundació Parc Taulí, Ramon Pascual, l’investigador i exdirector del Centre de Regulació Genòmica (CRG), Miguel Beato; el director general de la Corporació Sanitària Clínic, Joan Rodés; el catedràtic d’Economia de la UAB, Salvador Barberà; el director de l’Institut d’Estudis Espacials de Catalunya, Jordi Isern, i el catedràtic del Departament d’Història Contemporània de la UAB, Albert Balcells. El secretari ha estat el director de la Fundació Catalana per a la Recerca i la Innovació, Enric Claverol.\nNota: S'adjunta un document amb els currículums dels premiats en l'edició d'enguany\nFotografia de família 888\nEl president conversa amb Carles Simó, Premi Nacional de Recerca 1251\nVídeo amb declaracions del President Mas\nCV dels premiats\nPremi Nacional de Recerca al Talent Jove: Ben Lehner\nJPG | 1492


Un pas, no la solució per a l’N-240\nLa desviació obligatòria de camions de l’N-240 a l’autopista de peatge al tram de Montblanc a les Borges és una notícia esperada i reivindicada (hi va haver una prova voluntària que va fracassar) per reduir el trànsit en aquesta via, l’única gratuïta de Lleida fins a la costa de Tarragona, però en cap cas és la solució. Continua sent una vergonya que les comarques de Ponent no tinguin connexió per una autovia ràpida i sense peatge fins al seu port natural i això comporta molts problemes, tant de transport com de vides humanes per l’alta sinistralitat que suporta. A més, el tram entre la capital del Segrià i la de les Garrigues queda al marge d’aquest acord, i és precisament en aquests quilòmetres on més accidents es produeixen. Per tant, està bé la decisió aprovada ahir pel Consell de Ministres, i que tot apunta que ja entrarà en vigor demà diumenge, però la solució integral passa per la conversió en pública d’aquesta carretera al final de la concessió de l’AP-2 i pel desdoblament o duplicitat entre Lleida i les Borges. La xarxa viària lleidatana, tant cap a la resta de capitals catalanes com cap a la muntanya o la costa, acumula anys de retards i les dos úniques finalitzades al cent per cent, l’autovia cap a Barcelona i la C-25 a Girona, va costar tants anys acabar-les que quan es van inaugurar ja van quedar petites.\nL’amenaça del 155\nFarà bé el president del Govern espanyol, Pedro Sánchez, de seguir el camí del diàleg per solucionar el conflicte amb Catalunya i fer-se el desentès amb la dreta espanyola que l’assetja per continuar amenaçant amb el 155, els processos judicials i la por. Els grans reptes requereixen estadistes amb personalitat i una sortida digna per a tothom del procés català necessita precisament això, talent, tarannà i mesures concretes per posar sobre la taula. S’atansen dates claus i la majoria parlamentària catalana continuarà plantejant les reivindicacions per les quals els van votar els ciutadans i competeix als líders dels dos bàndols concretar els punts de trobada que puguin donar llum a l’actual cul-de-sac.


SOPAR ENTREGA PREMIS LLIGA SOCIAL 2020-21 | FotoSalt\nSOPAR ENTREGA PREMIS LLIGA SOCIAL 2020-21\non 07/11/2021 at 11:49\nSOPAR D’ENTREGA DE PREMIS LLIGA SOCIAL 2020-2021\nEl passat 23 d’Octubre vam celebrar el sopar d’entrega de premis de la 11ª Edició de la nostra Lliga Social. Un total de 36 assistents entre els tres jurats, la majoria de premiats, socis participants, acompanyants i la junta directiva.\nAgraïm la seva dedicació durant tot l’any, als membres del Jurat. Especialment la seva “implicació total” als actes del sopar, com podeu veure a la foto:\nEl Sopar i tots els “actes” es van dur a terme al Restaurant La Diva, del carrer Figuerola, 35 de Girona. Uns magnífics amfitrions i un local amb encant com cap altre a Girona.\nEs van projectar durant tot el sopar , totes les fotografies de la Lliga Social 2020-2021, a aquest vídeo podeu veure la fotografia millor puntuada de cada un dels 37 participants.\nDurant el sopar, els secretaris de la Junta Xavi Parés i Joan Creixans, van col.locar la “simbòlica” medalla de guanyadors d’una entrega mensual del Concurs. En Javi Cabrera va guanyar 3 entregues (2ª,3ª i 5ª), amb 1 entrega van ser “condecorats” Felip Prats, Josep Sanchez, David Quintana i Jordi Soldevila. La nostra tresorera Rosa Ais i el President , Toni Villarreal , es van col·locar mútuament, les medalles de guanyadors de les 4ª i 6ª entrega. No va poder assistir al sopar i rebre la seva medalla el guanyador de la 1ª entrega Ramón Falgàs.\nL’entrega dels premis als tres primers classificats del concurs la va fer Rosa Ais. Agraïr al nostre patrocinador oficial de la darrera Lliga Social FOTO RUANO PRO, la seva aportació al concurs. Els participants del concurs els seguim a les xarxes socials Instagram (@fotoruanopro) Facebook i You Tube, i gaudim dels seus consells i assessoraments. Animem a tothom que també ho faci. A la seva web http://www.fotoruanopro.com podeu trobar tot en material de fotografia i vídeo , ofertes i tots els seus serveis. El seu Director Ejecutiu i bon amic de Foto Salt, Dani Ruano no va poder assistir al sopar , però ens va enviar un vídeo que vam poder projectar durant el sopar.\nGràcies a les aportacions del nostre patrocinador , el complement de l’Agrupació Fotogràfica de Salt i la subvenció de l’Ajuntament de Salt, els 3 primers classificats van rebre els seus premis:\n3ª posició per Josep Sanchez, premiat amb un val de descompte de 100€ en compres a Foto Ruano Pro\n2ª posició per Núria Artau ( va rebre el premi en absència seva Felip Prats), amb una motxilla fotogràfica, i un val de descompte de 150€ en compres a Foto Ruano Pro\n1er premi i guanyador absolut Javi Cabrera, que es va endur un val de 250€ per compres i el lloguer gratuït d’una càmera de gama professional a Foto Ruano Pro\nPer concloure els actes, presentats per en Toni Villarreal, el nostre Jurat, Montse Capel, Marius Uzoni i Jordi Garcia Banal, van fer entrega dels Oscars “honorífics” als guanyadors del Concurs.\nEls membres de la junta i en Pere Massaguer, responsable de l’estudi fotogràfic de FotoSalt i reporter gràfic, dels actes de la nit, satisfets a la foto per la vetllada . Gràcies a tots per la vostra dedicació !!\nDesprés del sopar, la celebració es va allargar. Aprofitant les possibilitats del local i probablement degut entre d’altres factors, a les ganes de festa després de las restriccions pel Covid-19, alguns dels nostres socis, ens van “obsequiar” amb demostracions d’altres talents artístics a part dels fotogràfics.\nEl públic també s’ho va passar d’allò mes be com podeu comprovar a les fotos “espontànies”\nEnhorabona a tothom, gràcies i fins la propera company@s. Molta foto !!!\nActivitatsAFSaltLliga SocialSin categoríasopars\nLliga Sociallliga social 2020-2021PremisSopar


Ajudant de Tècnic d'Obra. Enginyeria de la construcció. . Capacitat de gestió i responsabilitat davant el treball. Mitjà de locomoció propi.\nTituació Grau Superior d'Edificació. Coneixemements de\nPresto i autocad.


"Per molt bona que sigui una llei, sempre és maldestra. És per això que cal discutir-ne o qüestionar-ne l’aplicació. I la pràctica de fer-ho en corregeix les mancances i fa servei a la justícia. Hi ha lleis dolentes que legalitzen la injustícia. Aquesta mena de lleis són maldestres perquè, quan s’apliquen, fan complir exactament el que es pretenia que fessin complir. I cal oposar-s’hi, ignorar-les o desafiar-les”. Ho va escriure John Berger en una de les seves novel·les més colpidores, D’A a X (Edicions de 1984). Un recull de les cartes que l’Aïda li escriu al Xavier, empresonat per insurgent, en què Berger construeix un monument literari sobre com la humanitat es reafirma en els seus valors més dignes i morals a través de la lluita.\nÉs difícil reflexionar sobre la llei de manera abstracta, indeterminada i genèrica. Perquè la llei, en primera instància són les lleis, l’aplicació que se’n fa i els efectes que se’n deriven. Per això, la reflexió sobre la llei és inseparable de la reflexió sobre la presó, que pretén castigar l’incompliment d’aquestes lleis.\nNo estranya, així, que Michel Foucault, un dels grans pensadors del nostre temps, acabés reflexionant sobre la presó. Era després del Maig del 68, quan, amb la violència policial i política, va començar un període de repressió i empresonament de la dissidència. En aquest context, va formar el Grup d’Investigació sobre les Presons (GIP), que partia d’una premissa, tal com la va formular a la capella Saint-Bernard: “Cap de nosaltres té la seguretat que es lliurarà de la presó. I avui en dia, menys que mai”. I va afegir: “La trama policial es va tancant al voltant de les nostres vides quotidianes; en els carrers i les carreteres; al voltant dels estrangers i dels joves, el delicte d’opinió ha tornat a aparèixer [...]. Vivim sota el signe de la vigilància. Ens diuen que la justícia està desbordada. Ja ens n’havíem adonat. Però, ¿i si fos la policia la que l’ha desbordat? Ens diuen que les presons estan superpoblades. Però, ¿i si fos la població la que està superempresonada?”\nEl propòsit del GIP va ser donar a conèixer què és la presó, i sobretot qui, com i per què hi va. No volia parlar en nom dels detinguts, sinó donar als detinguts la possibilitat de parlar, ells mateixos, del que passava dins de les presons. Les investigacions del GIP, deia el primer text de 1971, “no estan previstes per millorar, suavitzar, tornar més suportable un sistema opressiu”, sinó “per atacar-lo allí on s’expressa amb un altre nom: el de justícia, de la tècnica, del saber, de l’objectivitat”. Per tant, en conseqüència, “cada investigació ha de constituir un acte polític”, “el primer episodi d’una lluita”, “cada investigació ha de constituir, en cada punt estratègic important, un front i un front ofensiu”.\nDe seguida, el moviment del GIP es va estendre per tot França a través de comitès que incloïen, a més de presos, advocats, metges, investigadors i professors d’universitat de totes les disciplines. I en aquest context Foucault va començar el treball d’una de les seves obres majors (V igilar i castigar. Naixement de la presó ), que es plantejava l’estudi de la tecnologia exercida sobre els cossos amb la voluntat de quadricular, controlar, sotmetre i subjectar els individus i les seves opinions per tornar-los dòcils i obedients.\nQuan surti en paper aquest article, Jordi Cuixart i Jordi Sànchez ja hauran dormit sis nits a la presó, tancats per un Estat que s’ha decidit per la via autoritària i repressiva contra la dissidència política. A ells dos, tot el meu respecte i admiració. A l’Estat, la denúncia explícita de la seva injustícia vergonyant.\nidees de reüll repressió Tribunals


Un Govern aranès sense valors? (i II)\nEn l'estratègia cap aconseguir el govern aranès, “Paco Boya i equip” varen utilitzar unes tàctiques que ara, com un bumerang, els hi torna en contra i els hi dificulta un govern constructiu repercutint evidentment a tots els ciutadans d'Aran.\nLa tàctica més escandalosa va ésser utilitzar la sanitat com a arma per crear neguit social, desprestigiant als professionals de l'hospital. D'episodis de les seves pròpies famílies a l'hospital en varen fer una abusiva categoria general. A més, varen donar un espectacle d'hipocresia enorme, acomiadant, sense contemplacions, el segon de la línia de comandament, deixant intacte els autèntics directors dels suposats mals. Ara és va treballant, però encara ningú ha tret la merda que havien llençat per tots els serveis. Tot plegat va ésser un atac als valors professionals i és constata que pel poder poden destruir a qui sigui.\nL'altra tàctica va estar i segueix sent, el no propiciar el valor de l'esforç. L'equip de Paco Boya ha llençat un doble missatge a la joventut d'Aran. El primer és constatar amb les seves pràctiques al govern, que el partit i el clan son les vies més adequades per aconseguir treball i un bon sou. És igual l'experiència professional i és igual el nivell d'estudis fets, el més important és la situació en el clan. I així han col·locat gent absolutament novells, que els hi han atribuït un sou espectacular, doblant el que és pegava anteriorment en aquelles places. Tot això contrasta enormement amb els sous dels funcionaris amb llicenciatura i amb anys d'experiència. I això fa que molts funcionaris “amics i enemics”, estant que trinen, perquè tenen raó quan diuen que no són valorats.\nEl segon missatge encara és més pervers: que tots els estudiants no és preocupin, que si fracassen en els estudis o no els tenen, sempre se'ls poden inventar en els seus currículums. És absolutament escandalós que el Síndic Boya s'hagi inventat un currículum i el tingui penjat en el Web oficial del Conselh Generau d'Aran. Amb una redacció volgudament equivoca el Síndic ens diu que: “...a corsat Sciéncies Politiques ena Universitat Oberta de Catalonha...”, (“...ha cursat Ciències Polítiques en la Universitat Oberta de Catalunya...”). Que redactat d'aquesta manera, per a tothom d'aquí i de fora, i com en el llenguatge de la pròpia comunitat educativa, sembla com s'hi tingués una llicenciatura de polítiques. Però en realitat no és així. Quan un té seminaris, cursos o hores lectives de la matèria que sigui, però no té cap titulació o són estudis no reglats, s'ha d'especificar (sobretot si és fa política), però evident els aficionats al joc d'aparentar, havien de fer creure que en realitat és tenen uns estudis que no és tenen. Déu n'hi do el missatge que s'envia als nostres estudiants.\nLa tercera tàctica és haver utilitzat sectors xenòfobs aranesos, per aconseguir el poder. Perquè quadressin els números per guanyar, no l'hi va caure cap anell a Boya, de buscar el suports, sobretot de joves, d'una conducta deplorable en termes democràtics. I encara més, abans en el partit i ara en el govern els ha col·locat en el seu entorn, contaminant la Institució aranesa de persones que promouen l'exclusió. És la nova xenofòbia aranesa de guant blanc, és la qui et convida a sortir d'Aran per qüestions d'opinió. La discrepància, la polèmica i la denúncia et poden costar que et convidin a marxar, sinó et faran la guitza tant com puguin. Fins el punt que des del blog del Síndic Boya, que s'hi arriba des del Web del Conselh, és pot llegir tot un discurs excloent. Boya apunta per escrit i els exaltats fan la feina bruta, quasi sempre utilitzant, d'una forma encara més covarda, l'anonimat. En tenim últimament l'exemple del càrrec de confiança del Síndic, que acull a les seves pàgines d'Internet “informacions” difamatòries i anònimes, tot sempre sense contrastar. Tot un abús institucional, una falta de deontologia professional del que acull els missatges i un dèficit de cultura democràtica.\nSi com argumentava en la primera part de l'escrit editat anteriorment (06 / 02 /2008), no hi ha la defensa dels valors com a País, ni dels valors institucionals, i com veiem ara, tampoc hi ha la defensa dels valors professionals, ni dels valors de l'esforç, ni dels valors democràtics, ni dels valors de la convivència i de la integració, és legitim preguntar-nos si l'actual govern d'Aran té valors.\nPublicat per jrcc a 12:05 p. m.


Col·lecció tèxtil i de joieria\nLa col·lecció d'indumentària, tèxtil i adorn personal de Vilamuseu està composta majoritàriament per les peces que s'han conservat de la Barbera dels Aragonés, encara que recentment el museu ha tingut moltes donacions d'aquest tipus. Com succeeix amb altres col·leccions de la Casa Museu, el segle XIX és el millor representat, encara que no falten algunes peces molt destacades del segle XVIII, com el Vestit rodó.\nQuant a la joieria, s'ha conservat una important col·lecció de joies de dol de la família Aragonés. Aquesta joieria de dol té un singular interés, ja que constitueixen una expressió de l'actitud de decòrum i austeritat imperant en la segona meitat del segle XIX. La col·lecció està formada per arracades, fermalls, polseres, cadenes de rellotge, etc. En aquest context van arribar especial distinció a la burgesia les joies d'ebonita, substitutes de l'atzabeja, més car.\nFotografia: Mantó de Manila, 1880. Casa Museu Barbera dels Aragonés.\nAquest conjunt de seda pertany a la col·lecció de la Barbera dels Aragonés. Està format per una jaqueta llarga (levita o casaca) amb cua de tafetà de seda beix amb ratllat vertical en morat. Es va confeccionar entre els anys 1860 i 1870 i s'emmarca en l'estil de falda polissó. …\nAquesta joia és un medalló o marc d'ebonita fet a motlle, realitzat cap a 1870. Es tracta d'una de les peces de la col·lecció de joies d'ebonita de la Barbera dels Aragonés. L'ebonita és un material creat en 1839 per Charles Goodyear, es tracta d'un plàstic natural que s'aconsegueix endurint…\nEl vestit rodó de finals del segle XVIII és una de les peces de la col·lecció d'indumentària i tèxtil de la casa Barbera dels Aragonés. Es tracta d'un model de vestit de què es conserven molt pocs exemplars; un molt similar a l'Institut d'Indumentària de Kyoto i algun a París. En…


La cosina de Diarra, un periodista musical i més vides truncades | Internacional | EL PAÍS Catalunya\nLa cosina de Diarra, un periodista musical i més vides truncades\nPassen les hores i es comencen a conèixer les identitats de les víctimes dels atemptats\nParís 15 NOV 2015 - 19:29\tCET\nUna dona deixa unes flors a La Belle Equipe, un dels restaurants atacats. Christopher Furlong Getty Images\nA mesura que passen les hores es van coneixent els noms i les històries de les persones que divendres van morir a París, víctimes de la bogeria terrorista. “No són víctimes anònimes, són rostres, vides, joves, les vides de les quals han estat truncades, que planejaven passar una vetllada tranquil·la en un cafè o un concert”, va recordar diumenge al migdia el primer ministre francès, Manuel Valls, de visita a la cèl·lula de suport psicològic habilitada per als familiars a l'École Militaire, a prop de la Torre Eiffel. Dels 129 morts, segons l'últim balanç oficial, 103 ja han estat identificats, ha afegit. Aquesta és la història d'algunes de les víctimes.\nAsta Diakite, cosina de Lassana Diarra\nEl futbolista Lassana Diarra era a la pista de l’Estadi de França divendres passat, on era titular en l'amistós de França amb Alemanya quan van ressonar les explosions que van deixar quatre morts en els seus voltants, tres terroristes i un ciutadà portuguès de 63 anys. La tragèdia, no obstant això, va tocar l'exmadridista, ara a l’Olympique de Marsella, en un altre dels atacs perpetrats de forma gairebé simultània als carrers d'un popular barri de copes de la capital. La seva cosina, Asta Diakite, va morir en un dels tirotejos de la mateixa nit. “Després dels dramàtics esdeveniments ocorreguts a París i a Saint-Denis, avui prenc la paraula amb el cor encongit”, ha escrit el migcampista d'origen malià en un missatge penjat al seu perfil de Twitter, on ha confirmat la mort de la seva cosina. Asta “era una referència per a mi, un suport i una germana gran”.\nGuillaume B. Decherf, un periodista musical de 43 anys\nGuillaume B. Decherf, de 43 anys, era periodista musical freelance i col·laborador habitual de la respectada revista cultural Les Inrocks. La seva última crítica publicada al magazín era sobre l'últim disc dels Eagles of Death Metal, en la qual anunciava el seu concert el 13 de novembre a la sala Bataclan. Allà es trobava divendres a la nit i va ser una de les, almenys, 89 persones que van perdre la vida en el brutal atac de quatre kamikazes. Aquest diumenge tenia previst narrar la crònica del concert de Motörhead al Zénith de París, que el grup de heavy metal britànic va anul·lar finalment després dels atemptats. Havia estudiat a la coneguda Escola de Periodisme de Lille i col·laborava, a més d’amb Les Inrocks, amb diversos diaris coneguts. Era pare de dues nenes.\nAurélie de Peretti, francesa de 33 anys\nA la Bataclan hi havia també Aurélie, de 33 anys. Feia mesos que esperava el concert dels Eagles of Death Metal. Havia de ser el primer d'una sèrie de tres espectacles als quals planejava assistir a la capital francesa. Natural de Saint-Tropez, a la Costa Blava, s'havia pres uns dies de vacances, després de treballar de valent durant sis mesos en el sector de l'hostaleria a la seva ciutat d'origen. “Era la seva recompensa i li ha costat la vida”, ha relatat molt afectat el seu pare, Jean-Marie de Peretti, al diari Le Parisien. “M'han amputat una part de mi mateixa”, ha afegit la seva germana gran, Delphyne. Amb Aurélie viatjava la seva amiga Elodie, ferida en l'atac de divendres.\nPierre Innocenti, comercial de 40 anys\nEn el mateix lloc va perdre la vida Pierre Innocenti, de 40 anys. Portava la part comercial del restaurant familiar italià Chez Livio, conegut a Neuilly-Sud-Seine. Pel seu local, fundat pel seu avi i que gestionava ara amb el seu germà Charles, hi han passat celebritats com Nicolas Sarkozy, antic alcalde d'aquest barri elegant dels afores de París, la icònica Brigitte Bardot o el futbolista Zlatan Ibrahimovic. El restaurant està tancat des de l'atac en senyal de dol.\nThierry Hardouin, policia de 36 anys i la seva dona\nEl divendres era una nit especial per Thierry Hardouin, 36 anys, policia a la presó de Bobigny, localitat del nord de la regió parisenca. Havia reservat taula al restaurant La Belle Equipe, al carrer de Charonne, per celebrar l'aniversari de la seva dona. Tots dos figuren entre les 18 víctimes mortals abatudes en aquest carrer el divendres fatídic.\nValentin Ribet, un advocat de 26 anys\nEl jove advocat francès Valentin Ribet, de 26 anys, era al concert de la sala Bataclan en el moment de l'atemptat. El seu nom ha transcendit per les condolences fetes públiques per l'escola universitària britànica London School of Economics, on s'havia graduat en Dret comercial internacional el 2014. Ara treballava amb el prestigiós advocat Antonin Lévy, fill del filòsof Bernard Henri Lévy, en el gabinet Hogans Lovells de París.\nMichelli Gil Jáimez, mexicana de 27 anys\nMichelli Gil Jáimez, de 27 anys, tenia la doble nacionalitat espanyola i mexicana. La jove, nascuda a Tuxpan (Veracruz), vivia a París. Era al restaurant La Belle Equipe en el moment de l'atemptat.\nNohemí González, estudiant dels EUA, de 23 anys\nAls Estats Units, la Universitat Estatal de Califòrnia a Long Beach va confirmar dissabte que una de les seves estudiants d'intercanvi, Nohemí González, va morir víctima dels atacs terroristes de París. González, de 23 anys, era d'origen mexicà però va néixer a El Monte, un municipi a l'est de Los Angeles. Estudiava Disseny a la universitat pública i tenia pensat ser a París durant sis mesos.\nLuis Felipe Zschoche Valle, músic xilè de 32 anys\nEl xilè Luis Felipe Zschoche Valle, un músic de 32 anys que residia a la capital francesa des de feia vuit anys, és una altra de les víctimes dels atacs terroristes. Havia anat amb la seva dona a la sala de concerts Bataclan.\nPatricia San Martín i Elsa Veronique Delplace, mare i filla xilenes\nPatricia San Martín i Elsa Veronique Delplace eren mare i filla, de nacionalitat xilena però amb residència a França. Presenciaven l'espectacle. Segons la presidenta del Partit Socialista xilè, la senadora Isabel Allende, San Martín és neboda de l'ambaixador xilè a Mèxic, Ricardo Núñez.\nSan Martín, nascuda a Xile el 1954, s'havia casat feia anys amb el francès Michel Laplace, amb qui va tenir la seva filla Elsa el 1980. La dona havia arribat a França amb els seus pares, militants comunistes exiliats per la dictadura d’Augusto Pinochet que havien sofert detenció política i tortura a la ciutat xilena de Valdivia. Segons fonts properes a la família, San Martín era al concert d’Eagles of Death Metal a la Bataclan amb la seva filla Elsa, el seu nét de 5 anys i una amiga, que va resultar ferida. Quan va començar la matança, el petit es va amagar. Posteriorment va ser rescatat i ara és amb els seus avis paterns.\nValeria Solesi, una doctoranda italiana de 28 anys\nValeria Solesi, va néixer fa 28 anys a Venècia. Vivia des de fa quatre anys a París, on realitzava un doctorat en Demografia a la Universitat de la Sorbona. A La Repubblica, els seus familiars i amics la retraten com una persona tenaç amb un cervell formidable, gràcies al qual havia acabat la seva carrera en un temps rècord. Era llicenciada en Sociologia per la Universitat de Trento. Divendres, Valeria era a la sala Bataclan, de la qual no va sortir amb vida.\nJuan Alberto González, un granadí de 29 anys\nJuan Alberto González, un granadí de 29 anys, en feia dos que vivia a la capital francesa desenvolupant la seva professió d'enginyer. Divendres havia anat a la sala Bataclan per gaudir del concert de la banda de rock Eagles of Death Metal. Ho va fer amb la seva dona, Ángela Reina, que va sortir il·lesa de l'atemptat. La parella s'havia casat aquest estiu.


La Cotorra de la Vall: L'IES Jaume II el Just ha participat en el projecte “Ciència Ciutadana SWI” (Small World Initiative)\nL'IES Jaume II el Just ha participat en el projecte “Ciència Ciutadana SWI” (Small World Initiative)\nDemà dilluns, 7 de maig acaba a l'IES Jaume II el Just la primera fase del projecte “Ciència Ciutadana SWI” (Small World Initiative), un programa europeu de recerca de nous antibiòtics coordinat des de la Universitat de València pel professor de Microbiologia, Sergi Maicas, i impulsat en el cas de la nostra ciutat per Empar Balaguer i Carme Espí, professores de l’àrea de biologia de l’IES Jaume II el Just junt amb Idoia Palomares, ex alumna i ara estudiant de Biologia en la UV.\nAquestes últimes setmanes, el centre valler ha acollit a Idoia Palomares i a Eduardo J. Gómez, estudiants del Grau de Biologia de la Universitat de València per dirigir la primera acció dins del marc del projecte, obtenint nous microorganismes capaços d’inhibir el creixement dels bacteris control. Posteriorment, i ja als laboratoris de la Universitat de València, aquests resultats seran verificats.\n“Ciència Ciutadana SWI” contribueix a cercar nous antibiòtics, però també té com a objectiu fonamental augmentar la vocació cap a les ciències entre els alumnes de secundària abans d'entrar en la universitat. El projecte pretén despertar vocacions científiques en secundària o batxillerat, d'ací la participació del grup de treball de l'IES Jaume II el Just de Tavernes.\nLa iniciativa internacional Small World Initiative (SWI) és un projecte de ciència ciutadana amb l’objectiu inicial de descobrir nous antibiòtics i fomentar la cultura científica. Va nàixer a la Universitat de Yale (EUA) on ha aconseguit un gran èxit.\nEl projecte acabarà amb la Jornada de Clausura que es farà a Burjassot el 21 de maig, on assistiran alumnes i professorat de l’institut, coordinats per Empar Balaguer. Us deixem l'enllaç de la notícia publicada en el blog oficial del projecte, allotjat en el web de la Universitat de València


Station de Vars Hotels - PREUS AMB ELS DESCOMPTES MÉS GRANS a tots els hotels a Station de Vars\nexperiència [Station de Vars, Vars]\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Vars, no busqui més enllà de Les Carlines. Des d\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Vars, no busqui més enllà de Les Carlines. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Vars. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, caixa forta a l'habitació, habitacions interconnectades disponibles, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Vars, faci de Les Carlines la vostra llar.\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Vars, no busqui més enllà de Hôtel Ecureuil. Des\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Vars, no busqui més enllà de Hôtel Ecureuil. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Hôtel Ecureuil, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, habitació familiar, bar, caixa forta. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara despertador, telèfon, TV satèl•lit/cable, caixa forta a l'habitació, articles de tocador per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com sauna, esquí, massatge. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Hôtel Ecureuil és una selecció idònia per a la vostra estada a Vars.\nVery friendly hotel. Helpful staff. Comfortable clean and well designed room but tiny bathroom. Set menu for evening meal was simple but good and gene\nAl visitar Vars, vosté es sentirà com a casa a Apartment Les Chalets des Rennes 2, què li ofereix un\nAl visitar Vars, vosté es sentirà com a casa a Apartment Les Chalets des Rennes 2, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Apartment Les Chalets des Rennes 2 asseguren una estada plaentera als seus clients. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com habitació familiar. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Apartment Les Chalets des Rennes 2 la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Vars.\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Vars, no busqui més enllà de Apartment Les Chale\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Vars, no busqui més enllà de Apartment Les Chalets des Rennes 4. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Apartment Les Chalets des Rennes 4, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb balcó/terrassa, cuina americana, renta vaixelles a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Vars, faci de Apartment Les Chalets des Rennes 4 la vostra llar.\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Vars, no busqui més enllà de Apartment Les Chalets des Rennes 5. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartment Les Chalets des Rennes 5 és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar. L'ambient de Apartment Les Chalets des Rennes 5 es reflexa en cada habitació. balcó/terrassa, cuina americana, renta vaixelles són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Vars, faci de Apartment Les Chalets des Rennes 5 la vostra llar.\nLlocs històrics de Station de Vars\nSobre Station de Vars\nStation de Vars és la mescla perfecta de tranquilitat i oci a l'emocionant ciutat de Vars. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Amb calor i comfort, Station de Vars és un lloc per a vacances relaxades després d'una setmana de feina. Planegi el seu proper viatge a Station de Vars o qualsevol altra àrea a Vars amb Agoda.com, garantint-se el millor preu possible disponible. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Inserti les seves dates de viatge a la nostra pestanya de recerca i busqui els millors preus en allotjaments a Vars.\nDescobreixi els barris de Station de Vars\nHotels Station de Vars populars


L’11a edició de Els Juliols de la UB a Vilafranca aborda la sostenibilitat | RTVVilafranca\nL’11a edició de Els Juliols de la UB a Vilafranca aborda la sostenibilitat\nAl llarg d’aquesta setmana, Vilafranca és la seu d’un dels 40 cursos de l’Escola d’Estiu Els Juliols de la Universitat de Barcelona.\nEl vi sempre és l’eix vertebrador d’aquest curs que se celebra per onzena vegada i aquest estiu té com a lema Viticultura, sostenibilitat i responsabilitat.\nCada tarda, 28 alumnes combinen les classes teòriques amb tastos i visites a cellers. Enguany hi ha un 60% d’estudiants que acaben el grau o el màster, però també força viticultors i enòlegs o wine lovers.\nMiquel Agustí Torres va obrir el curs, aquest dilluns, explicant el projecte de Bodegues Torres per combatre el canvi climàtic. També hi ha participat Josep Maria Albet d’Albet i Noya que ha presentat el projecte La vinya experimental amb varietats resistents i autòctones adaptades al canvi climàtic que aquesta verema marcada per l’alta incidència dels fongs “està donant resultats espectaculars”. Aquesta és només una de les millores d’aquestes noves varietats ….\nLa sessió d’aquest dimarts es completava amb un tast de vins de la Catalunya Nord a càrrec de Víctor Jiménez de La Vinícola, a la mateixa capella de Vinseum.\nPropers i alhora desconeguts, els vins de la Catalunya Nord representen un mosaic de terrers, micro climes i varietats que Jiménez va descobrir, posant especial èmfasi en el cultiu de vins ecològics i biodinàmics.\nEl curs de Els Juliols de la UB a Vinseum també inclou ponències sobre les noves formes de turisme, les eines de treball de les DO i visites a la Finca Parera, on el viticultor Ruben Parera els farà una visita-tast, acabant aquest divendres amb una visita a caves Gramona de la mà del seu enòleg Jaume Gramona.\nAlbet i Noya, Josep Maria Albet, Juilols UB\nCellers i caves del Penedès han ofert visites especials per setmana santa\nMés de 200 persones assisteixen a la Primera Nit de Clàssics


Notícia: Blanes organitza diumenge una Jornada Mediambiental de Neteja a les platges i boscos amb ‘Mou-te pel Mar’\nBlanes organitza diumenge una Jornada Mediambiental de Neteja a les platges i boscos amb ‘Mou-te pel Mar’\nNoticia publicada a la web el 10/29/2019 10:29:25 AM\nL’Ajuntament i entitats de Blanes donen suport a la iniciativa del 3 de novembre coordinada per ‘Twinapp’, que lidera accions de recollida de deixalles en espais naturals de la Costa Brava\nSi hi ha alguna població d’arreu de la Costa Brava que es distingeix pel seu alt nivell de conscienciació mediambiental, aquesta és sens dubte Blanes. Així ho ha demostrat durant les darreres dècades, i al llarg de l’any diverses iniciatives públiques i privades sumen esforços per fer neteges en diversos entorns concrets. Ara, Blanes torna a encapçalar una nova iniciativa mediambiental encara més ambiciosa: ‘Mou-te pel Mar’, que tindrà lloc el proper diumenge 3 de novembre al matí, i consistirà en fer una jornada de neteja a les platges i boscos del municipi on comença la Costa Brava.\nPresentació 'Mou-te pel Mar', que tindrà lloc\nel proper diumenge 3 de novembre\nLa convocatòria és a 2/4 de 9 del matí al Banc dels Músics del Passeig de Mar per acabar de fer les inscripcions presencials, i a les 9 es farà la sortida cap als diversos indrets on fer la neteja intensiva. Finalment, es tornarà al punt de partida a les 11 del matí per començar a fer la selecció de les deixalles recollides.\nPresentació de ‘Mou-te pel Mar’ a l’Ajuntament de Blanes\nL’acció està impulsada per la plataforma digital, ‘Twinapp’, que coordina accions de recollida de deixalles tant al mitjà marí com als entorns naturals d’arreu del territori, combinades amb l’activitat pesquera i esportiva. El vespre d’ahir dilluns es va fer la presentació oberta al públic i a tota la ciutadania a la Sala de Plens. Van encapçalar l’acte l’alcalde de Blanes, Àngel Canosa; acompanyat de Teresa Ferrés, la cap visible de la plataforma ‘Twinapp’, que impulsa accions com la que es farà a la població blanenca el primer diumenge de novembre; així com Anna Masdeu, del GALP, Grup d’Acció Local Pesquer.\nTambé van participar un altre dels artífexs i impulsors principals del projecte, Miquel Ferrés, pescador de vocació i runner d’afició. Va ser la seva consciència mediambiental la que el va fer adonar-se de la quantitat de plàstics que hi ha al mar en el seu feinejar diari com a pescador, fins al punt que hi ha hagut jornades en què els fruits de la mar han estat únicament deixalles.\nParal·lelament, quan sortia a córrer, va comprovar igualment com l’entorn del litoral està ple de plàstics i residus. Es va interessar pel tema i així va ser com va refermar el seu compromís mediambiental com a pescador, però especialment com a ciutadà. Per això es va aventurar a desenvolupar a títol personal ‘Twinapp’, una app que suma esport i consciència mediambiental.\nD’altra banda, a la segona part de l’acte la responsable del Servei de Residus i Neteja de l’Ajuntament de Blanes, Lara Salmeron, va presentar un mapa amb les zones que es proposen anar a netejar diumenge vinent. S’ha elaborat conjuntament amb la cap del Servei de Medi Ambient, Dolors Rosell, i inclou des de tota la franja marítima, passant per tot l’entorn de la Roca de Sa Palomera, així com zones boscoses i espais naturals.\nLa presentació d’ahir dilluns va comptar amb l’assistència de diversos regidors i regidores, i la participació de diverses entitats i institucions del municipi que ja han avançat el seu recolzament a l’activitat. Principalment; la Confraria de Pescadors de Blanes, representada pel seu patró major, Eusebi Esgleas; el Centre d’Estudis Avançats de Blanes (CEAB-CSIC); el Club de Vela Blanes; i Pastisseria Marina, entre d’altres.\nJornada intensiva de neteja el diumenge 3 de novembre\nEl què proposa ‘Mou-te pel Mar’ és mantenir els eco-sistemes marins i litorals de la Costa Brava nets i lliures de plàstics: netejar les nostres platges, boscos i zones verdes. Al llarg de la setmana, la Confraria de Pescadors està fent una recollida especial de les deixalles que trobin al fons marí mentre feinegen, amuntegat en un contenidor especial amb aquest objectiu.\nD’altra banda, aquest proper diumenge 3 de novembre, a partir de 2/4 de 9 del matí, es començarà la inscripció presencial gratuïta de tothom qui vulgui participar en la jornada de neteja intensiva. El punt de trobada, de sortida i arribada, serà el Banc dels Músics del Passeig de Mar, al costat del Monument al Sardanista. A partir de les 9 del matí, s’explicarà a tothom la mecànica de funcionament de l’activitat, que consisteix en triar un espai i anar a netejar-lo tot practicant esport.\nEn definitiva, es tracta d’una eco-marxa que es pot fer corrent, caminant, en bicicleta o amb mitjans ecològicament sostenibles, i contribuir a la neteja del medi ambient. Per això, abans de la sortida es faran uns exercicis d’estiraments i es donarà de marge fins a les 11 del matí per fer la neteja intensiva. Per facilitar la tria a qui no hagi pensat amb anterioritat on vol anar, s’ha confeccionat un mapa on s’indiquen les zones de referència on poder anar.\nEs lliurarà a cada participant una ECO-BAG de roba, una bossa especialment dissenyada per a la recollida, que es podran quedar de record, i guants de protecció. A les 11 del matí es tornarà de nou al Banc dels Músics per bolcar tot el material, i fer la selecció de residus pel posterior reciclatge i retirada. També es faran exercicis de relaxació i reconciliació amb la natura, i s’oferirà un refrigeri per a tots els assistents per recuperar forces.\nData de realització: 10/29/2019 | Data de la darrera actualització: 10/30/2019


El Fons comença la promoció dels Objectius de Desenvolupament Sostenible per Morella | DiaDia\nHome Els Ports El Fons comença la promoció dels Objectius de Desenvolupament Sostenible per Morella\nEl Fons comença la promoció dels Objectius de Desenvolupament Sostenible per Morella\nAhir es va inaugurar l’exposició que romandrà tota la setmana a les Torres de Sant Miquel i es va realitzar un taller de sensibilització.\n– La campanya, que compta amb la subvenció de la Diputació, recorrerà 15 municipis de les comarques de Castelló.\n– Angulo: «volem apropar la realitat dels països del Sud, les causes de la seua situació i la complexitat de les relacions amb el Nord»\nEl Fons Valencià per la Solidaritat va encetar ahir a Morella la campanya de promoció dels Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) de Nacions Unides, 17 objectius per a erradicar la pobresa, protegir el planeta i assegurar la prosperitat per a tots amb la meta fixada en 2030. Per això, es va inaugurar una exposició amb picadeta de comerç de proximitat (km 0) a les Torres de Sant Miquel, a la qual va acudir l’alcalde Morella, Ramsés Ripollés, i un taller al Casal Jove per a joves d’entre 12 i 16 anys. Com explica la presidenta del Fons, Xelo Angulo. «Amb el programa volem fer arribar la realitat dels països del Sud, les causes de la seua situació i la complexitat de les relacions amb el Nord, així com apropar els ODS i difondre els projectes de cooperació que desenvolupa el Fons».\nEl taller “Què és açò del desenvolupament sostenible i què té a veure amb mi?” va presentar a alumnes de secundària els 17 ODS centrant-se en l’objectiu 11, referit a ciutats i comunitats sostenibles amb una activitat pràctica perquè l’alumnat reflexione en grup i propose accions concretes a nivell individual, escolar i municipal per a treballar a favor de la sostenibilitat, amb una posada en comú final de cada grup.\nMorella inicia així la campanya del Fons subvencionada per la Diputació de Castelló que passarà per 15 municipis de la província. L’exposició, que romandrà a les Torres de Sant Miquel tota la setmana en horari de matí i vesprada, explica què és el Fons, els objectius, les línies de treball i com formar-hi part, a més de fer referència als ODS emfasitzant aquells sobre els quals s’incideix a través de les accions que desenvolupa el Fons. L’exposició informa a la ciutadania de la importància de la cooperació descentralitzada municipalista i la labor del Fons per a afavorir-la; sensibilitza la infància i joventut de la necessitat de cooperar per a aconseguir un món més just i sostenible; i oferix un espai de coneixement sobre els ODS, a més de motivar a la participació tant des de la pròpia administració com des de la ciutadania.\nEl Fons Valencià per la Solidaritat és l’única entitat que treballa la cooperació al desenvolupament en l’àmbit local a la Comunitat Valenciana directament amb els municipis i les seues poblacions, la qual cosa suposa la implicació directa dels socis en totes les fases del programa. L’entitat associa actualment a 100 ajuntaments i 9 mancomunitats, amb l’objectiu de traure rendiment als esforços de les entitats locals en matèria de cooperació internacional al desenvolupament, educació al desenvolupament i la ciutadania global i atenció en emergències i acció humanitària, en línia amb els principis de la Declaració de París, i els Plans Directors dels principals donants tant nacionals com internacionals.


Les xifres oficials de l'INE reconeixen que Manresa té més de 75.000 habitants - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLes xifres oficials de l'INE reconeixen que Manresa té més de 75.000 habitants\nL'Institut Nacional d'Estadística situa la població en 75.152 persones l'1 de gener del 2017\nfrancesc galindo manresa 30.12.2017 | 08:13\nImatge de gent passejant pel carrer Casanova de Manresa aquest Nadal rut masplà\nL'Institut Nacional d'Estadística (INE) ha fet públiques les dades oficials de població resultants de la revisió del padró municipal l'1 de gener del 2017 i xifra la població de Manresa en 75.152 habitants. D'aquesta forma reconeix que Manresa té una població superior als 75.000 habitants, contràriament al que va passar el 2015, quan va situar la població de la ciutat en 74.655 i això va comportar que Manresa perdés la categoria de ciutat gran i, amb ella, 3,5 milions d'euros de transferències de l'Estat al llarg de 4 anys.\nLa rebaixa en l'aportació econòmica de l'Estat durant el 2015, 2016, 2017 i 2018 suposa 878.000 euros l'any en concepte de participació en els impostos directes, com ara l'IVA o l'IRPF.\nAixò va ser així perquè l'Ajuntament necessitava confirmar 345 empadronaments que l'Institut Nacional d'Estadística havia donat de baixa, bàsicament estrangers que no havien fet el tràmit de renovar el permís de residència. I no va poder fer-ho malgrat que va muntar un operatiu per anar a casa dels residents estrangers que no tenien actualitzat el permís.\n1.656 dones més\nEls 75.152 habitants que certifica l'Institut Nacional d'Estadística estan dividits en 38.404 dones i 36.748 homes, o sigui que a la ciutat hi ha un 2,2% més de dones que d'homes.\nL'INE va validar una població per a Manresa de 76.170 habitants el 2013; 75.295 el 2014 i els ja esmentats 74.655 el 2015. L'any 2016 va continuar mantenint la ciutat per sota dels 75.000 i va validar una xifra de 74.752 empadronats fins que enguany ha fet pública la xifra de 75.152 habitants, una quantitat que, de fet, ja havia estat avançada pel president del grup municipal del PSC, Felip González, que s'hi va referir en el darrer ple municipal (vegeu Regió7 del 19 de desembre).\nEl polític socialista va donar a conèixer la xifra en el mateix ple que aprovava l'actualització del padró municipal i va comentar que es donava la circumstància que hi havia hagut el mateix nombre de naixements que de defuncions: 660.\nL'actualització del padró reflectia 97 empadronats més l'1 de gener del 2017 que un any abans, quan n'eren 75.475.\nEl recompte municipal és sempre superior a l´estatal. Manresa