El fiscal demana dos anys de presó per a Neymar i cinc per a Rosell per corrupció del seu fitxatge | betevé Web\ndimecres 23 de novembre, 2016 , 15.00\nEl fiscal demana dos anys de presó per a Neymar i cinc per a Rosell per corrupció del seu fitxatge\nEl fiscal de l'Audiència Nacional José Perals ha demanat dos anys de presó per a Neymar i 10 milions de multa per corrupció en el fitxatge del jugador brasiler per al Futbol Club Barcelona. A més, demana cinc anys de presó per a Sandro Rosell i 8,4 milions de multa al club barcelonista.\nDesprés de reobrir el cas Neymar, el de la branca de l'empresa brasilera DIS, propietària del 40 % dels drets del jugador, el fiscal Perals ha demanat també la mateixa pena de presó per al pare del jugador i un any per a la mare. Tot per un delicte de corrupció. Per a qui no ha demanat cap pena és per a l'actual president blaugrana, Josep Maria Bartomeu, per a qui sol·licita el sobreseïment del cas. Tot i això, Bartomeu no podrà deslliurar-se de seure al banc dels acusats perquè el fons d'inversió DIS sí que l'ha acusat.\nDe fet, DIS ha demanat en l'escrit d'acusació un total de vuit any per a Rosell i Bartomeu i cinc per a Neymar. A més, demana la inhabilitació de sis anys per als directius i del brasiler mentre duri la seva condemna. L'empresa brasilera demana també prop de 200 milions d'euros d'indemnització.\ncas NeymaresportsFC Barcelona


El deu pan tocant la siringa la pedrera\nEn traspassar la porta de ferro i forja de l’edifici ens sorprenen les pintures murals en les parets i sostres dels vestíbuls, que són part essencial del repertori decoratiu de l’edifici. Gràcies a les darreres investigacions podem certificar l’autoria i identificar les escenes representades.\nEl pintor simbolista Aleix Clapés (1850–1920) va ser l’encarregat de dirigir la decoració pictòrica de La Pedrera. El projecte pictòric dels vestíbuls consistia en pintures que imitaven tapissos de tema mitològic de la col·lecció del Patrimonio Nacional.\nLa tècnica emprada per a la seva execució consisteix a reproduir les fotos dels gravats en blanc i negre que Clapés tenia dels tapissos de la col·lecció del Reial Patrimoni, emprant “colors tendres diaprats“. El diaprat és una tècnica referida a objectes decorats amb colors molt vius, usada en l’heràldica, aplicant els colors formant fullatges. Una tècnica que si bé ofereix impactants resultats, representa un exercici de gran disciplina i entrega.\nVa fer servir cartrons amb la quadricula traçada per ell mateix per desprès passar-los, fragment a fragment, a les parets. Les diferents escenes van ser pintades a l’oli. En aquesta tasca van participar, com a ajudants de Clapés, els destacats pintors Iu Pascual , Xavier Nogués i Teresa Lostau, per aquelles dates talents novells.\nAls tapissos reproduïts al pati de passeig de Gràcia hi trobem la representació de Pan i Siringa, en el marc de la llegenda romana dels déus Vertumne i Pomona.\nEn la mitologia grega, Siringa era una nimfa a qui agradava caçar amb arc. El déu Pan, déu dels pastors i els ramats, la va trobar un dia, es va enamorar d’ella i va començar a perseguir-la fins que la nimfa es va llançar al riu. Allà, acorralada, va demanar ajuda a les seves germanes les nimfes, qui, commogudes, la van convertir en un canyar.\nQuan Pan va arribar només va poder abraçar les canyes gronxades pel vent i la remor que produïen li va agradar tant que va decidir construir un nou instrument musical amb elles. Així va crear la siringa (anomenada així en record de la nimfa).\nEl tapís ho expressa de manera condensada:“Pan tocant la flauta de set canyes i, al seu costat, Siringa rebutjant-lo amb el braç aixecat”. A Pan se’l representa meitat home meitat animal, amb dues banyes al front, el cos vellut i els membres inferiors són els d’un boc, els peus amb peülles i les potes fortes i nervioses.


Creus que gestionar una instància activa de Decidim ha de ser un criteri de verificació? - Decidim\nComença la votació 13-07-2018\nCreus que gestionar una instància activa de Decidim ha de ser un criteri de verificació?\nDavant la necessitat de prendre decisions relatives a la governança de la Comunitat de manera democràtica emergeix la qüestió de la verificació. D'una banda, busquem confirmar que la identitat que cadascun dels perfils de www.meta.decidim.org correspon a un/a només/a participant. I també garantir que aquelles persones que hagin contribuït al projecte Decidim en tota la seva amplitud puguin exercir el seu dret a decidir.\nA continuació s'inclou una proposta d'un dels criteris que poden servir (és suficient amb complir algun d'ells de forma individual) per determinar què membres de la comunitat poden estar verificats i per tant participar de la presa de decisions.\nEs pot votar SÍ o NO a cadascun dels 4 criteris.\nCada criteri inclou la descripció i els indicadors: formes de comprovar que el criteri es compleix.\nEn cas de tenir algun suggeriment de millora/aportació que realitzar es pot fer a través dels comentaris. Segons es desenvolupi la discussió considerarem si la incloem i, per tant, modifiquem els criteris o no.\nEn finalitzar la consulta sabrem si s'accepten o no aquests criteris.\nQuan finalment els criteris estiguin acceptats donarà començament el procés de verificació.\nPer a això existirà un Comitè de Verificació que s'encarregarà de gestionar les sol·licituds de verificació de cada participant.\nCriteri 2: Gestor/a de una instància de Decidim\nPregunta: Creus que gestionar una instància activa de Decidim ha de ser un criteri de verificació?\nDescripció: Entitats que disposin d'instàncies de Decidim actives.\nIndicadors: Per cada instància d'una institució o una organització podrà presentar-se una sola persona candidata en qualitat de delegada.\nPer valorar si el/la candidat/a a verificar-se el CC tindrà en compte algun dels següents indicadors per satisfer aquest criteri:\nDisposar d'una instal·lació Decidim institució pública amb més de 300 participants i almenys 2 espais de participació (processos participatius, òrgans reals o consultes). Entenent per actius que tinguin més de 150 d'alguns dels següents elements: comentaris, propostes, vots o adhesions creats per participants diferents.\nDisposar d'un instal·lació Decidim organització amb més de 100 participants (associació, cooperativa, fundació…) i almenys 2 espais de participació (processos participatius, òrgans reals o consultes). Entenent per actius que tinguin més de 50 d'alguns dels següents elements: comentaris, propostes, vots o adhesions creats per participants diferents.


EL PRIMER SERÀ CARREGAR-SE D’ÀNIMS: ENTREVISTA A DAVID BUENO – Blocdepares\nEL PRIMER SERÀ CARREGAR-SE D’ÀNIMS: ENTREVISTA A DAVID BUENO\nCOM TROBAR-HI SENTIT: GUIES DE RECURSOS DE @joventutcat\nJOCS DE LA OCA ADAPTATS AL CONFINAMENT\nEstimats seguidors i seguidores de Blocdepares,\nAvui us proposem un seguit de recursos en forma d’entrevista i vídeo d’una persona que darrerament s’està convertint en una divulgador molt conegut i que ens ajuda a entendre la Neuroeducació d’una manera planera en les seves xerrades.\nAvui us parlem de la figura de David Bueno, doctor en Biologia, professor de genètica a la Universitat de Barcelona i escriptor d’articles divulgatius en diaris com el Punt Avui amb columna fixa.\nAquest cop l’entrevista ens arriba del bloc “Diario de la Educación” pertanyent a la Fundació de Periodisme Plural i que han realitzat una sèrie d’entrevistes amb personalitats amb perfil molt divers.\nEn aquesta entrevista, en David respon a preguntes relacionades amb el tema central actualment de les nostres vides com és el COVID-19 i l’explica tant des del punt de vista científic com sobretot des del punt de vista social i el seu efecte en les persones. Aquests són els aspectes que més ens han interessat i que resumim en els següents punts destacats de l’entrevista:\n1.Sortirem tocats d’aquesta crisi perquè no és fàcil trencar amb la rutina. és una gran sotragada.\n2. La millor manera de sortir-nos d’aquesta situació és mantenir-nos actius\n3. En David ens recomana mantenir una rutina, encara que aquesta forçosament hagi de ser diferent a la que teníem fins ara.\n4. És molt recomanable fer activitats amb els nostres infants, però no es tracta de deixar-los apalancats davant una activitat sinó que es tracta de compartir activitats i temps amb ells i elles.\n5 Pel que fa als mestres, ens parla que s’hauran de carregar d’ànims per ser un reforç positiu quan els infants tornin a l’escola i perquè les reflexions que en surtin siguin positives i educatives.\n6. Pel que fa a l’escola, considera que seria un error acabar el temari perquè això implicaria que hauríem de passar molt ràpid per conceptes que necessiten el seu temps. No podem convertir l’aprenentatge en un corre, corre, corre..\nUs recomanem totalment que llegiu l’entrevista sencera perquè en David és una persona que quan parla sempre aporta aspectes molt interessants a tenir en compte!\nSi la voleu llegir, ho podeu fer clicant el següent enllaç: EL primer serà carregar-se d’ànims!\nTenint en compte que el nostre amic David Bueno és una persona bastant mediàtica, us facilitem una altra entrevista publicada al “diaridelaeducació” el passat 22 de maig de 2018 per si voleu llegir alguna coseta més sobre aprenentatge i neurociència i la importància de certs aspectes en l’aprenentatge que potser no coneixem! Si la voleu llegir, ho podeu fer clicant el següent enllaç: El que no s’aprèn a primer, s’aprèn a segon\nPer altra banda us facilitem una sèrie de vídeos curtets ( excepte el darrer vídeo que és la versió sencera de l’entrevista en una ronda d’entrevistes del BBVA) que són entrevistes amb en David i que ens parlen de neurociència i sobretot d’aprenentatge ! No us perdeu cap d’elles perquè són molt interessants i de ben segur que ens ajudaran a gestionar la situació actual i ens donaran alguns secrets per fer un aprenentatge positiu del que estem vivint per encarar molt millor un futur immediat incert!


És senzill i atrevit alhora recórrer el migdia per camins esborrats, rocosos, inhòspits, transhumants. Però agraït és, també, descobrir la remor dels segles ben arran de terra, i assumir tot d’una un colossal encontre emocionant amb l’aire que et narra memòries vençudes per l’oblit. Emprendre la història pels verals és cosa de viure. La silent\nCamina la nit, tant sola i lenta, camina la nit d’esquena a la mar. Dormen els ocells, però els mussols viuen i aguaiten tant sols com les àguiles que esperen clarors per saltar a volar sense témer res. La nit camina, no l’altura el temps que passo despert esperant el sol. No espero res més,


Esponellà presenta un «coworking» per a joves al PUOSC - Diari de Girona\nEsponellà presenta un «coworking» per a joves al PUOSC\nFontcoberta aposta per un projecte de reurbanització i fer un centre cívic a l'antiga rectoria de Vilavenut\nclàudia sacrest 10.01.2020 | 00:24\nL'Ajuntament d'Esponellà va presentar tres projectes per optar al finançament del Pla Únic d'Obres i Serveis (PUOSC), entre els quals destaca la creació d'un nou espai de cotreball – coworking– al costat del consistori, a l'antic mas de Cal Baró.\nSegons va explicar a Diari de Girona l'alcalde, David Juan Garganta, es tracta d'«una idea molt senzilla» dirigida a professionals autònoms del nucli d'Esponellà, especialment els joves, per tal que puguin treballar amb una bona connexió de xarxa. El projecte, de 120.000 euros, consisteix en un edifici d'entre 80 i 100 m2 d'una sola planta amb un altell i s'anomenarà «La Cabanya». Els altres dos projectes són una depuradora i el sistema de recollida de residus amb bústies individualitzades.\nUn centre cívic a Fontcoberta\nL'Ajuntament de Fontcoberta, per la seva banda, opta al finançament pel projecte d'un nou centre cívic i casal de gent gran a l'antiga rectoria de Vilavenut, que compta amb un pressupost de més de 130.000 euros.\nA més, també ha posat damunt la taula la tercera i última fase de reurbanització de la carretera GIP-5121 –que uneix Cabanelles i Banyoles–, que es vol adequar com a carrer en el tram que creua el nucli de Melianta, adaptant les voreres i soterrant els serveis de subministrament, per un import de 320.000 euros.


Tot el conjunt patrimonial de Tàrraco es podrà consultar des del mòbil\nEl Circ Cultura i patrimoni dilluns, 10 de març de 2014\nSeguint el projecte de difusió i socialització del patrimoni, l’Ajuntament de Tarragona ha presentat avui un nou servei d’audioguia al mòbil per poder conèixer millor els diferents elements patrimonials que conformen el conjunt arqueològic de la ciutat.\nPer engegar la iniciativa, s’ha incorporat informació en àudio a través de codisQR instal·lats a la senyalització del Circ. Seguint amb el programa de millorar la informació que s’ofereix a les visites, ara es pot escoltar la informació que contenen els panells a través d’Internet amb un dispositiu amb connexió, telèfon o tablet, que disposi d’una aplicació de lectura de codisQR, que enllaça a uns arxius sonors que reprodueixen els texts dels punts informatius, en català i castellà.\nAquests arxius també estan a disposició a la web del Museu d’Història de Tarragona, de manera que també és possible descarregar-los a casa i dur-los emmagatzemats en un dispositiu. La visita és doncs més dinàmica, ja que es pot seguir caminant mentre s’escolta la informació.\nDe moment s’ha implantat en els tres punts informatius que estan a disposició al Circ en aquest moment, El Circ de Tàrraco a l’inici de la visita, La façana del circ i la muralla del segle XIV a l’espai comprès entre aquests dos elements i La Torre de les Monges. Quan s’acabin les obres que s’estan fent en aquest moment a la Porta Triumphalis s’afegirà la corresponent a la resta de punts informatius, Els espectacles de Circ al món romà, i finalment El sector oriental del Circ: Volta de Sant Hermenegild i Porta Triumphalis. A continuació es farà el Pretori.\nPer fer aquestes audioguies s’ha comptat amb la col·laboració de Tarragona Ràdio, que ha prestat les seves instal·lacions per fer l’enregistrament i la locució ha estat a càrrec del periodista Miguel González Richart.\nLa regidora de Patrimoni, Carme Crespo, presentant el nou servei d'àudio guia. / Foto: Mauri


Troben el cadàver de l’home que va matar el seu fill a Barcelona - Regió7\nTroben el cadàver de l’home que va matar el seu fill a Barcelona\nEl presumpte assassí s’hauria penjat d’un arbre en un terreny boscós a tocar de l’aeroport del Prat\n16·09·21 | 06:25\nEls Mossos d’Esquadra han trobat al Prat de Llobregat el cadàver de l’home que el 24 d’agost va assassinar presumptament el seu fill en un hotel de Barcelona i que s’hauria suïcidat després del crim, segons van informar fonts de la policia catalana. L’home estava desaparegut des que el mes d’agost va ser trobat a l’habitació d’un hotel de l’avinguda del Paral·lel de Barcelona el cadàver del seu fill de dos anys, al qual presumptament va matar per venjar-se de la mare.\nFonts de la Policia Local van explicar que el cadàver va ser trobat en una zona boscosa del barri de les Palmeres del Prat, a prop de l’aeroport, en un terreny de titularitat d’Aena. Va ser als voltants de l’aeroport on es va perdre la pista de Martín Ezequiel, de 44 anys, després de fugir de l’hotel saltant la tanca de la piscina de l’establiment, com van captar les càmeres de seguretat després, presumptament, de matar el seu fill de dos anys.\nEl jutjat d’instrucció 1 del Prat de Llobregat, en funcions de guàrdia, va procedir ahir a la tarda a realitzar l’aixecament de cadàver del cos, que va ser plenament identificat com el de l’home que buscava la policia, segons fonts del TSJC. La identificació es va fer pel seu aspecte físic, l’edat i per les vambes que portava posades.


Denuncien robatoris de cablejat i coure a Vilassar de Dalt | Diari Maresme\nDenuncien robatoris de cablejat i coure a Vilassar de Dalt\nPer Redacció , a Societat 25 de nov. de 2009\nEl darrer cap de setmana s’han comès una sèrie de robatoris a Vilassar de Dalt, en els que s’han sostret el cablejat elèctric de l’enllumenat públic d’una part de Can Nolla i material de coure d’una empresa del polígon industrial.\nL’empresa vilassarenca va patir el robatori mitjançant el sistema del butró, un modus operandi que consisteix en fer un forat al sostre o paret per entrar. En aquest cas concret, els lladres han foradat el sostre de l’empresa per endur-se material de coure emmagatzemat.\nPer la seva banda, el consistori ha demanat a la població que "si s’observa qualsevol comportament estrany al polígon o al voltant de les caixes d’enllumenat, s’avisi a la policia local, a qualsevol hora del dia". Paral·lelament, des del mateix cos policial s’iniciaran properament campanyes d’informació relacionades amb la seguretat.


Albert Rivera: "Les dictadures no tenen llibertat, però tenen certa pau i ordre"\nEl líder de Ciutadans creu que Veneçuela és "una tirania arbitrària" en què s'emmiralla Podem\n2 min. Barcelona 27/05/2016 19:27\n651x366 Albert Rivera, amb els opositors veneçolans Albert Rivera, amb els opositors veneçolans\nAlbert Rivera ha tornat de Veneçuela disposat a descriure "l'estat en fallida" en què, diu, s'emmiralla Podem. En una entrevista a Okdiario, el líder de Ciutadans ha respost que el país que governa Nicolás Maduro no es pot considerar una dictadura perquè és un model pitjor: "Les dictadures no tenen llibertat, però tenen certa pau i ordre perquè tothom sap el que hi ha", ha dit el liberal, després d'estar 48 hores a Veneçuela i haver intervingut a l'Assemblea Nacional. "És una tirania arbitrària. No respecta res. És més greu perquè no hi ha manera de saber el que et pot passar, et pot passar de tot. El govern fa el que vol".\nRivera vol remarcar en l'entrevista que l'objectiu de Podem és instaurar un govern com el de Maduro a Espanya: "És difícil que la Unió Europea permeti, pels seus propis tractats, que s'arribi a aquest punt, però estic convençut que els que creuen que el model veneçolà és un èxit, que els que han anat a formar-se i a formar, els que han anat a finançar-se, aquells que són chavistes perquè ho han reconegut sempre, aplicarien el seu model", explica.\nEl líder de Ciutadans assegura que el govern veneçolà va finançar Podem a través dels pagaments a un dels seus fundadors, Juan Carlos Monedero, que va cobrar de l'executiu d'Hugo Chaves per assessorament. Segons Rivera, els opositors a Maduro tenen una "por veritable" que Podem "assoleixi el govern d'Espanya".


Fabra es planteja crear un nova RTVV si la situació econòmica ho permet\nEl president diu que "estaria disposat a parlar d'una nova radiotelevisió valenciana" si la situació econòmica ho permet\nRedacció 13/11/2014 - 13.38 Actualitzat 13/11/2014 - 16.46\nEl president valencià, Alberto Fabra, ha anunciat a les Corts Valencianes que "estaria disposat a parlar d'una nova radiotelevisió valenciana", sempre que l'economia ho permeti i sigui una televisió solvent. Això vol dir, segons ha explicat, que no suposi més costos, es garanteixin els serveis socials als ciutadans, la comunitat compleixi l'estabilitat pressupostària i no tingui dèficit. Així ha respost el president valencià a una pregunta d'Esquerra Unida sobre "les dificultats per liquidar la Radiotelevisió Valenciana" quan gairebé fa un any que va tancar.\nMés tard, en els passadissos, Fabra ha dit que el consell i el PP propiciaran que es pugui "dialogar i negociar" la iniciativa legislativa popular presentada a les corts, i avalada per gairebé 90.000 firmes, per demanar una nova radiotelevisió pública en valencià.\nNo obstant, Fabra ha admès que l'extinció de l'antiga RTVV continua perquè s'ha de complir amb l'Expedient de Regulació d'Ocupació en marxa, de manera que es tractaria de crear "una nova radiotelevisió partint de zero".\nTot plegat l'endemà que se sabés que el PP vol posar en marxa una televisió provincial a València a les portes de les eleccions municipals i autonòmiques.\nFabra, obert a tenir una nova TV


EL BLOG D'EN TXABI: UN MALSON QUE NO S’ESVAEIX…\nBLN 11/5/10 22:50\nEl meu és que vaig en un cotxe asseguda al seient del darrera, per una autopista sense conductor. Quan intento frenar amb el fre de mà perqè no hi arribo ni al volant ni als pedals, m'adono que no en té. La velocitat va augmentant per moments. Mai arribo a txocar perquè abans em desperto.\nBé, per això estic fent teràpia, ja he conduit dues vegades per autopista, una amb el psicòleg i la segona amb el Per. I no m'ha passat res!


El dia D del Fitag - Butaques i somnis\nElisa Díez 13:57\nL'espectacle Malson of a bitch, de la companyia blanenca El Mirall, inaugurarà avui a les set de la tarda, al Teatre Municipal de Girona, l'onzena edició del Festival Internacional de Teatre Amateur de Girona (Fitag), que ha coproduït la representació amb aquesta companyia que l'any passat va celebrar el seu 25è aniversari. Es tracta d'un espectacle gratuït, però cal recollir les entrades –dues invitacions per persona– a partir de les cinc de la tarda a les taquilles del teatre. Abans d'aquesta representació inaugural, que posarà en marxa cinc dies amb una vintena de funcions en diversos espais de Girona i una desena més en altres localitats, al Teatre Municipal hi tindrà lloc un acte de benvinguda, amb les intervencions del vicepresident de la Diputació Xavier Soy; l'alcalde de Girona, Carles Puigdemont, i el director del Fitag, Martí Peraferrer. Malson of a bitch es presenta com una comèdia sobre la tragèdia d'haver de muntar un espectacle teatral. “Malson és estar sol i no poder dormir quan s'acosta l'estrena”, s'afegeix a la sinopsi de l'espectacle, dirigit per Martí Torras, que serà la primera de les tres coproduccions que estrena el festival en aquesta edició. Malson of a bitch també es podrà veure demà al Teatre Municipal (19.30 h).\nPel que fa a la jornada d'avui, es completarà amb dos espectacles més, al pati de la Casa de Cultura de Girona. A les deu de la nit, la companyia Carabau Teatre, d'Alaquàs (País Valencià), interpretarà l'obra En pie de guerra, que exposa amb un humor àcid les situacions més absurdes de la màxima absurditat humana: la guerra. Carabau Teatre, una associació cultural sense ànim de lucre formada per joves actors i actrius, fa servir en aquest muntatge en castellà, de 90 minuts de durada, l'humor paròdic i exagerat del clown. L'entrada costa 4 euros.\nTot seguit hi tindrà lloc la “inauguració golfa” del festival, a càrrec de la companyia Fitag, creada l'any passat, que hi presentarà un espectacle reivindicatiu: Del ser al no ser... hi ha un dilema (23.30 h, gratuït). En aquest espectacle hi participen 25 actors i actrius de diferents companyies gironines, que han treballat d'una manera “totalment voluntària, sense cap mena de pressupost”. Això ha estat possible gràcies a la “bona entesa” que hi ha entre els membres de la companyia, que amb la seva actitud demostren que el teatre pot sobreviure a les retallades pressupostàries.


L’onada òmicron fa recuperar les restriccions a Catalunya – Castellvilarenc.info\nby ACN 20/12/2021 20/12/2021\nArgimon alerta que els positius s’han doblat en una setmana “i és necessari aturar-ho”\nEl Govern de la Generalitat vol retornar a les restriccions dures per lluitar contra la covid-19. Proposa tornar a tancar l’oci nocturn, establir el toc de queda d’1 a 6 de la matinada, limitar les trobades a un màxim de 10 persones a interior i exterior i limitar l’aforament al 50% en restaurants i al 70% en gimnasos, cultura i comerç. Després de la reunió de la comissió delegada de la covid, la portaveu, Patrícia Plaja, ha anunciat aquestes intencions, i el conseller de Salut, Josep Maria Argimon, ha dit que les mesures s’apliquen perquè en l’última setmana s’han doblat els positius i “és necessari aturar” com sigui aquesta progressió. Si el TSJC les aprova les mesures entraran en vigor la matinada de dijous a divendres i duraran, en principi, quinze dies.\nD’altra banda, el conseller de Salut ha descartat que s’apliquin noves mesures restrictives a les residències perquè “no es pot morir de pena”, i ha recordat que en aquests equipaments, la vacunació ha generat un paradigma completament diferent del principi de la pandèmia.


Josep Melià, honoris causa\nFa uns mesos, Diari de Balears avançava que Josep Melià mereixia ser nomenat doctor honoris causa de la UIB, perquè així ho havia posat en relleu la pròpia societat, en aquelles jornades d'homenatge a la seva figura i obra. Aquell desig s'ha fet realitat. Tanmateix, entre els sectors nacionalites, en els diferents vessants, hi ha un consens generalitatzat sobre allò que Josep Melià significa per a Mallorca. És un referent cultural i polític i un professional d'un prestigi difícil d'igualar, tot això en una societat poc generosa i poc amable amb aquells que despunten o tenen ofertes clares per a la col·lectivitat.\nTenint en compte això, val la pena posar en evidència allò que significa Melià en la denominada, encara tímidament, segona transició. En una conjuntura en la qual els nacionalismes intenten sumar les seves forces i cerquen redreçar el disseny d'estat del futur, Melià és i serà una peça clau per a l'esdevenidor de les Illes. En aquest futur que despunta, tímidament, és especialment important destacar el paper que Melià representa pel nostre país. Ell és estimat i valorat per tots com l'home pont i un dels pocs que tenen la capacitat suficient de parlar el llenguatge nacionalista, sentir el fet nacional i compartir els temors dels sectors hegemònics tradicionals. A Melià sel pot reconèixer pel passat, però sobretot se'l valora com un dels símbols d'esperança d'allò que volem una majoria.


En un enclavament estratègic que permetrà reforçar tant la presència de marca al país com agilitzar el servei ofert al client Sodimac, cadena xilena de comerços de la construcció, ferreteria i de home improvement.\nÉs per això, que el portfoli de productes implantats inicialment al país s'orientaven al públic del DIY i dels treballs manuals encara que ja estava previst incrementar la gamma de referències disponibles per oferir un major ventall de productes ampliant, així, els públics objectius de la marca.\nI és que, malgrat els reptes que ha imposat la Covid-19, l'evolució i el creixement de la filial xilena estan sent positius comptant ja amb més de 25 centres de Sodimac que disposen dels productes de Montana Colors.\nEl treball realitzat per la Carla Cordero, responsable d'operacions i màrqueting a Xile; Beto Merino, Key Account Manager a Xile i els promotors de vendes estan donant els seus fruits i, sens dubte, amb la tendència actual la presència de Montana Colors a Xile serà molt major els pròxims mesos.


La trena – MATINERA\nen 13 junio, 2021 13 junio, 2021 por matineraen Sin categoría\n– Foc, Patri.\nJo destapava el Zippo amb el polze i feia rodar la pedra avall, un moviment que vaig anar perfeccionant per encendre flames cada cop més altes. La Sara cremava la punta del cigar que retenia entre les dents i, després d’una calada fonda, exhalava el fum pel nas. “Sembles un drac, tia”, i rèiem. Era el ritual amb què celebràvem l’èxit de les seves ocurrències, com quan va copiar d’una xuleta amagada entre la trena. Una espiga molsuda, negra com el sutge, que li arribava a la cintura i li conferia l’aspecte d’una reina maia.\n– Fa dies que em pica el cap – em va dir aquella tarda, mentre es gratava rere les orelles.\n– Això és que penses massa.\nTeníem 14 anys i estrenàvem les vacances d’estiu. Jo als matins feia un curs de mecanografia i les tardes les passava a casa de la Sara. Als vespres baixàvem a un descampat del barri a menjar pipes i a fumar el tabac que furtava als meus pares. Havent dinat, fèiem temps a la plaça, esperant que obrís la fleca. Des d’una cantonada, passàvem llista als homes habituals del bar, que jeien bevent cervesa amb la camisa oberta fins al melic. La fesomia d’aquells mascles acalorats ens inspirava un joc: imaginar-nos el pare de la Sara, que s’havia esfumat quan ella tenia tres anys. Les panxes generoses, les estores de pèl al pit, les barbes esgrogueïdes… ens servien per esculpir el cos d’aquell fugitiu. “Encara que sigui un monstre, no el reconeixeràs”, li deia jo, i canviàvem de tema.\n– Què, amb el Fredi?\n– Bah, res, només ens vam morrejar una estona. El tio insistia en desfer-me la trena, amb aquells dits plens de repelons. Li vaig demanar que parés i es va emprenyar. Em va dir que de totes maneres jo estava plana i va fotre el camp.\nAl forn, la Sara recollia quatre barres de pa i enfilàvem cap a casa seva sota un sol que esquerdava les pedres. Vivia en l’últim bloc de pisos del barri, una mena d’eixam amb balcons petits, delimitats per esteses de mitjons i calces.\n– Sara! – va cridar aquella tarda la seva mare, tan bon punt vam creuar la porta – . La senyora Hermínia era modista i es passava el dia cosint en una habitació minúscula però perfectament ordenada. Només abandonava aquell cau per rebre les clientes a l’estança més àmplia del pis, decorada amb mobles barrocs i figures xarones que imitaven el lladró.\n– M’ha dit l’Antònia que t’ha vist ous de poll quan baixàveu per l’ascensor–. Va apartar la vista de la màquina de cosir per fitar la seva filla.\n– Aquella vella és una bruixa!\n– No em deixaré el sou en filvits, ja t’aviso… Passa a la cuina, que els teus germans volen berenar. I acompanya l’abuela al vàter. Patrícia, carinyo, quan acabis el curs a veure si m’ajudes a picar unes factures.\nLa Sara tenia tres germans més grans. A l’estiu, feien hores a la fàbrica i després vagarejaven per casa. Aquell dia, com tots els altres, ella va deixar les barres damunt del marbre de la cuina i va agafar l’embotit de la nevera per preparar els entrepans. De seguida, el Marcos va treure el cap.\n– El salami no fa créixer les tetes, germaneta.\n– Vés a pelar-te-la, imbècil.\nJo em mirava l’escena de reüll des del passadís, amb l’esperança que la Sara no s’envalentís i acabés, com passava sovint, a cops amb el seu germà. Per sort, van decidir ignorar-se i vam berenar en pau veient el culebrot que la senyora Hermínia havia deixat posat a l’abuela.\n– Vaya una trenza bonita, hija mía.\n– A qué sí?\nL’abuela Mila havia perdut la xaveta feia un parell d’anys. Repetia les mateixes frases com un mantra i tan esclafia a riure com plorava sense consol. Només la Sara podia, de tant en tant, rescatar-la d’aquell forat negre. Aquella tarda, li va fer un petó llarg a la galta abans d’agafar-la pel braç i aixecar-la de la butaca. Durant el camí al lavabo, li va cantar ‘María la portuguesa’, i l’abuela va taral·larejar un vers de la tornada. Entre les dues la vam asseure a la tassa i ens vam posar a regirar calaixos, esperant sentir el rajolí.\nEns vam pintar els llavis, repassar les celles, esmaltar les ungles de diferents colors. De sobte, la Sara em va dir:\n– Ara fliparàs –. Va obrir el calaix on la senyora Hermínia guardava les pastilles pels nervis i en va aixecar la base de fullola amb cura. Cinc tires de bitllets verds, d’un dit de gruix, van quedar al descobert. Jo no badava boca.\n– La guardiola de la meva mare. No et recorda una pel·li de gàngsters?\nEn aquell moment, va sonar el telèfon.\n– Sara, vine aquí!\nVam incorporar l’abuela sense comprovar si havia orinat i la vam arrossegar amb pressa fins al menjador, des d’on sentíem remugar la senyora Hermínia.\n– Acaben de trucar de l’escola. Hi ha una passa de polls. Seu aquí ara mateix.\nLa senyora Hermínia va apropar el focus de cosir. Amb les mans va anar apartant els cabells fins a trobar l’arrel. “Déu meu, si corren i tot!” i es va abraonar sobre les tisores. Clac, clac, clac i la trena va caure desmaiada, entre els crits histèrics de la Sara. “Després aniré a la farmàcia i rentarem bé el cap”. La Sara va córrer cap al lavabo i va passar el baldó. Jo vaig sortir al replà i vaig baixar les escales de dos en dos.\n– Espera’m! – i vaig esperar.\nVam caminar en silenci fins a un solar amagat entre barraques, més enllà del barri. La Sara es va asseure damunt l’herba seca i va buidar la bossa que portava a l’espatlla. Amb les mans, va modelar aquella muntanya de bitllets.\nLi vaig llançar l’encenedor i vaig fugir corrent. Em vaig haver d’aturar a la plaça per agafar aire. El cor em bategava molt de pressa, i vaig pensar que en qualsevol moment em sortiria per la boca i l’hauria de recollir de terra, ensangonat i cobert de pols.\nTrufes al congelador\nNomés els divendres


Ícar, l'estrella més llunyana mai observada\nEl telescopi 'Hubble' detecta l'estrella més llunyana mai observada\nLa troballa d'Ícar va ser possible gràcies a la interposició d'una galàxia que va funcionar com a lupa còsmica\nEn la detecció han participat de forma destacada diversos grups espanyols\nBarcelona - Dilluns, 02/04/2018 | Actualitzat el 03/04/2018 a les 00:09 CEST\nUn equip internacional d’astrònoms ha descobert l’estrella més llunyana mai observada gràcies a observacions amb el telescopi Hubble i la inesperada ajuda de la naturalesa, en un fenomen conegut com a lent gravitacional. Ícar o Icarus, com ha sigut batejada, es troba a 9.000 milions d’anys llum.\n«És la primera vegada que veiem una estrella tan llunyana», va explicar Patrick Kelly, investigador de la Universitat de Minnesota i líder de l’estudi. No és una galàxia ni tampoc una supernova o un esclat de raigs gamma, sinó una estrella normal individualitzable. En el descobriment, que s’ha publicat a les revistes Nature Astronomy i The Astrophysical Journal, han participat diversos grups espanyols.\nÍcar, que es va formar 4.400 milions d’anys després del Big Bang, es troba –més pròpiament, es trobava, perquè ja no existeix– en una galàxia espiral tan lluny de la Terra que la seva llum ha trigat 9.000 milions d’anys a arribar-nos. El descobriment va començar l’abril del 2016 en un cop afortunat. Astrònoms nord-americans i europeus realitzaven observacions amb el Hubble per detectar l’aparició de l’explosió d’una supernova quan «una inesperada» font de llum es va il·luminar a la mateixa galàxia. I així van començar les anàlisis.\nLent natural que amplifica 2.000 vegades la llum\nPer regla general, fins i tot utilitzant els telescopis més potents, és impossible distingir estrelles individuals que es trobin a distàncies superiors als 100 milions d’anys llum. Ícar està 90 vegades més lluny. Si el descobriment ha sigut possible és gràcies a «un capritx de la naturalesa», com ho denominen els mateixos autors: la gravetat d’un cúmul de galàxies actua com una gran lupa còsmica que amplifica la llum d’objectes més distants. La lent natural que ha permès veure Ícar està creada per un cúmul de galàxies anomenat MACS J1149+2223, situat a uns 5.000 milions d’anys llum de la Terra.\nL’equip va decidir anomenar-la Ícar, com el personatge de la mitologia grega que es va acostar massa al Sol amb les seves ales de plomes i cera. Té la seva explicació. Igual que Ícar, la llum de l’estrella, en el seu camí cap a la Terra, s’ha aproximat tant a una estrella similar al Sol, en el medi intergalàctic del cúmul MACSJ 1149+2223, que ha aconseguit amplificar la seva brillantor unes 2.000 vegades, i «ha assolit d’aquesta manera la glòria com el seu homònim grec», va destacar l’Institut d’Astrofísica de Canàries (IAC) en una nota informativa.\nPer part espanyola, l’equip que ha aconseguit la troballa inclou, entre altres, José M. Diego, de l’Institut de Física de Cantàbria (IFCA), Pablo G. Pérez González, de la Universitat Complutense de Madrid (UCM), Tom Broadhurst, de la Universitat del País Basc (UPV), i Ismael Pérez Fournon, del IAC i de la Universitat de La Laguna (ULL).\n«Ícar és una estrella supergegant blava. Un tipus d’estrella molt més gran, massiva, calenta i, possiblement, milers de vegades més brillant que el Sol, però que, a la distància a què es troba, és impossible observar-la de manera individual fins i tot per al Hubble, llevat que comptem amb el fenomen de lent gravitacional», va resumir Pérez Fournon (IAC).\nTemes: Astronomia Canàries


Detingut un veí de Puigcerdà transportant 3,6 kg de cocaïna - FÒRUM.ad\nDetingut un veí de Puigcerdà transportant 3,6 kg de cocaïna\nEl 22/05/20 15:34\nUn control del Mossos d’Esquadra en una carretera pirinenca. Foto: CME\nAgents de la Policia de la Generalitat- Mossos d’Esquadra van detenir un home, de 49 anys, veí de Puigcerdà i de nacionalitat portuguesa, com a presumpte autor d’un delicte contra la salut pública.\nEls fets van succeir el passat dilluns durant un control de pas que es va muntar a altura del punt quilomètric 0.9 de la carretera GI-400, dins del terme municipal d’Alp, per tal de garantir el compliment de les mesures decretades en l’estat d’alarma.\nProp de les 21.00 hores van aturar un vehicle ocupat per una persona que, a banda de no donar cap explicació coherent del motiu del desplaçament, es va presentar molt nerviós. Els agents van sospitar que podria realitzar alguna activitat il·lícita i van revisar el vehicle.\nEn el maleter van trobar una bossa que contenia 4 paquets plastificats i envasats al buit que contenien 3,6 quilograms de cocaïna. Davant aquesta troballa es va detenir el conductor com a presumpte autor d’un delicte contra la salut pública. El valor econòmic de la droga comissada superaria els 600.000 euros.\nEl detingut ha passat aquest dimecres a disposició judicial davant del jutjat d’instrucció en funcions de guàrdia de Puigcerdà, que va decretar l’ingrés a presó.\nNotícia Anterior: Naturlandia busca professionalitzar el Consell d’administració amb Xabier Ajona com a director\nSegüent Notícia: Carine Montaner demana sobre el cost dels metges cubans


‘Assassination Nation’, matem-ho tot! | Els Bastards | Blog en català de cinema, sèries i tot allò que envolta el món audiovisual\n13 març, 2019 Comentaris (0) Visualitzacions: 949 Cinema Jep Soler\nBella Thorne, Bill Skarsgård, Suki Waterhouse, Susan Misner, Joel McHale, Anika Noni Rose, Maude Apatow, Cody Christian, Colman Domingo, J.D. Evermore, Odessa Young, Noah Galvin, Joe Chrest, Hari Nef, Kelvin Harrison Jr., Cullen Moss, Abra, Danny Ramirez, Lukas Gage, Jeff Pope, Jennifer Morrison\nAssassination Nation podria ser una història de Black Mirror per a majors d’edat. L’eix central és la ambivalència entre la privacitat individual i com fem publica la vida a les xarxes socials.\n‘Assassination Nation’, matem-ho tot!\nAssassination Nation (d’ara endavant, AN) ens atrapa perquè parla de coses bastardes com la violència, el sexe, la venjança i la maldat. Sam Levinson no escatima res i posa sobre la taula temes actuals: masclisme, xarxes socials, egoisme i pederàstia. Hi tenim un guió que pot esdevenir real –ui, quina por!– i uns actors i actrius molt convincents. Ja us avanço que els homes quedem malparats, ens ho mereixem.\nSense moure’s d’un barri benestant nord-americà l’argument es planteja com una road movie existencialista. La Lily (Odessa Young) viu frenèticament la joventut, envoltada de bones amigues, va de festa en festa, s’enamora (ho sembla) d’un home casat i manté una relació complicada amb el seu xicot. L’escola va com va –li limita els pensaments– i la relació familiar és l’esperable si tenim en compte que els pares són excessivament tradicionals i el germà és un adolescent solitari. La Lily viu amb les preocupacions existencials típiques de l’edat i demostra més maduresa que alguns dels adults de l’auca i, sobretot, més que els mascles de la història, que són uns incompetents en tots els sentits, emocionalment també.\nJa coneixem l’heroïna, que és la relatora de AN. Al primer minut ens fa un resum del que veurem, ja ens prepara per si algú creu que l’excés de sang o de violència pot molestar. Com que tots vosaltres seguireu endavant, ja us puc dir algunes coses interessants sense avançar res d’important.\nAN podria ser una història de Black Mirror per a majors d’edat. L’eix central és l’ambivalència entre la privacitat individual i com fem pública la vida a les xarxes socials. Per una banda, hi ha la vida personal que s’adapta a les normatives socials vigents, en el cas d’AN, el puritanisme americà; i per una altra, la vida virtual, que ens sembla més lliure i més interessant. Quan tota la informació virtual és manipulada per algú i quan aquest algú ho fa visible a tothom la societat conservadora es revolta contra els pecadors. Un hacker decideix fer públics els secrets dels veïns del barri; al principi només li toca el rebre a gent de poder, però la cosa es fa global i tothom té els draps bruts a escena. En aquest moment, com si es tractés de La Purga, qualsevol veí té el dret i el deure de fer justícia.\nAN ens mostra una societat religiosa i patriarcal, la majoria dels pecadors o són dones considerades putes o persones amb tendències sexuals diferents a les establertes pel catolicisme. Per sort la venjança arriba a temps i ens podem relaxar després de tanta ràbia continguda.\nL’escena més imponent del film és quan es fan visibles moltes informacions dels veïns i aquests passegen pel carrer amb màscares perquè no se’ls reconegui, fins i tot la mainada, perquè tothom té alguna cosa per amagar i protegir. S’han de protegir dels grups venjatius que volten pels carrers buscant algun dels culpables immorals. Vivim en una societat tan oberta i saludable, a priori, que s’ha d’amagar pels pecats comesos en privat. Com ja deien les nostres àvies, «La roba bruta es renta a casa», però la globalització ja no ho permet.\n» Cinema » ‘Assassination Nation’, matem-ho tot!


10 persones amb discapacitat del Centre Tecsalsa participen en les tasques d’esporga de Conrellà\nEl Centre Especial de Treball TECSALSA és el responsable del servei de jardineria de l’Ajuntament de Cornellà, i dins de les seves tasques s’encarrega del servei d’esporga, que va començar el novembre i s’allargarà fins a mitjans del mes de març. En les tasques de manteniment i neteja de l’arbrat de la ciutat treballen 10 persones amb discapacitat que han aconseguit així, incorporar-se al món laboral i ser més autònoms.\nLes tasques d’esporga es realitzen en equips formats per personal professional de jardineria que realitza els treballs específics d’escoronar amb l’ajuda de grues i altres elements, i el personal que compta amb el certificat de discapacitat que realitzen les funcions de suport com la recollida de les branques, la neteja de la zona i la senyalització i protecció dels vianants i vehicles. Una activitat que han après amb la formació que ofereix el mateix Centre Especial de Treball, la qual posa especial èmfasi en les qüestions de seguretat i salut laboral.\nAquest any el servei d’esporga s’allarga durant 5 mesos ja que s’ha ampliat a 5.500 arbres. El manteniment de l’arbrat és necessari per temes de salut, vigor i integritat de la pròpia vegetació així com per endreçar el creixement correcte de l’arbrat i evitar caigudes de fruits que embruten l’entorn. A més, l’esporga també es necessària per garantir la seguretat de les persones, dels vehicles i evitar conflictes amb les línies aèries de serveis.\nUn cop finalitzats els treballs, aquestes persones s’incorporaran a la resta de tasques del servei de jardineria, un feina que els ofereix l’oportunitat de gaudir una vida normalitzada i una real integració sociolaboral.\nCentre Especial de Treball, Tecsala\nEn l’actualitat el centre especial de treball Tecsalsa -empresa mixta participada majoritàriament per l’Ajuntament de Cornella- té contractades 114 persones amb discapacitat intel·lectual i/o desenvolupament, de les quals 76 treballen en l’àrea de jardineria, un servei que també ofereixen al municipi de Viladecans, a la ciutat sanitària de la Vall d’Hebron, al Consell Comarcal del Baix Llobregat, a l’empresa Siemens i Estibarna entre d’altres. La resta del personal contractat es troba al centre de Can Cors realitzant manipulats industrials. A més, disposa de la botiga Garden Cornnatur, un espai de jardineria i decoració on treballen 4 persones més.


Nirodya Villa Beruwala Sri Lanka - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nWelepansala Road 190, Kaluwamodara, Moragalla, Beruwala, Sri Lanka, 12500 - Veure al mapa\nAl visitar Beruwala, vosté es sentirà com a casa a Nirodya Villa, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Nirodya Villa asseguren una estada plaentera als seus clients. Els clients de l'hotel poden gaudir de transport hotel/aeroport, servei de llançadora, àrea de TV/saló compartit, cuina compartida.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara balcó/terrassa, ventilador, nevera, plat de dutxa, sala d'estar per satisfer els clients més exigents. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Nirodya Villa és una selecció idònia per a la vostra estada a Beruwala.


A l'ombra del crim: Anem a casa d'en Wallander!\nAnem a casa d'en Wallander!\nLa Marta Roig (amiga estimada) i una servidora tenim en comú un bon nombre d’aspectes: la filologia, l’amor per la llengua catalana, l’adoració pels gats i altres bestioles, el cinema, els tebeos, el gust per la lectura, la febre negrota... I, dins d’aquesta última, la nostra predilecció per les novel·les protagonitzades per Kurt Wallander, l’heroi creat ˗com ja sabeu˗ per l’autor suec Henning Mankell.\nEnguany ˗enveja (in) sana˗ la Marta i la seva família estan fent per carretera una gira europea de gran recorregut. Un dels seus propòsits era aconseguir conèixer Ystad, la població d’Escània (al sud de Suècia) on vivia en Wallander i on estaven ambientats la majoria dels seus casos criminals.\nAhir, dia 17 d’agost, la Marta va assolir la fita. I m’ha assegurat que no va parar de pensar en mi. De fet, afirma textualment, via WhatsApp: “Des que vam decidir arribar fins aquí, que he pensat en tu i en aquest moment”.\nPer confirmar-ho, va acompanyar les seves paraules d’unes quantes fotografies, que m’han fet moltíssima il·lusió. Ystad sembla (i la Marta m'ho ha corroborat) un indret preciós. Un lloc tranquil i endreçat on resulta difícil imaginar-hi tants assassinats. Pel que m'ha explicat, des que hi van arribar que plou pràcticament tota l'estona. I no han passat dels 15 graus. Queda clar que, en relació amb el clima, en Mankell no ens ha enganyat.\nAquí us deixo el petit reportatge, que inclou la placa del carrer d’en Wallander, Mariagatan, i una instantània de la Marta i del seu fill Albert (amb cara de fred tots dos, val a dir).\nEspero que us faci gràcia, negrots. I a tu, estimada, molt agraïda.\nPublicat per Anna Maria Villalonga a dilluns, d’agost 18, 2014\nEtiquetes de comentaris: article, Mankell, novel·la negra sueca, reportatge gràfic, Wallander\nM'encanta! Com a fan absoluta del Wallander et felicito de tot cor.\n18 d’agost de 2014 a les 18:59\nGràcies, Marta i Anna, per compartir-ho!\n18 d’agost de 2014 a les 19:43\nHe llegit els tres primers Wallanders, i ara veig que en parles en passat. No em diguis que és mort...\nJo ara mateix sóc a Copenhaguen, davant de Malmö i ben a prop de Ystad. Dos dies provent i també 16 graus. Ara al vespre el sol s'ha decidit a sortir. A veure demà...\n18 d’agost de 2014 a les 20:03\nOstres, Neus, no ho sabia que eres tan lluny.\nNo, en Wallander no és exactament mort, però la sèrie de les seves novel·les ja es va tancar. Per això en parlo en passat.\n18 d’agost de 2014 a les 20:18\nOhhh m'ha fet molta il·lusió! És exactament com m'ho imaginava.. El Kurt Wallander és dels meus "mites" i les fotos són..just com m'ho pensava. Com és Suècia vaja..tot net,organitzat,endreçat com si fos una maqueta. Fantàstic! Gràcies Marta i Anna Maria per a compartir-ho amb tots nosaltres.\n18 d’agost de 2014 a les 20:51\nQuina il-lusió, Anna! Moltes gràcies a la teva amiga i a tu per compartir aquestes precioses fotos. Com es troba a faltar en Wallander!\n18 d’agost de 2014 a les 21:23\nGràcies, Neus i Àngels. Sí, jo també el trobo a faltar molt. No en surt cap d'igual.\n18 d’agost de 2014 a les 21:30\nMolt bonic! Gràcies per compartir!\n18 d’agost de 2014 a les 21:49\nEntre Ystad, Kurina, Gotland, Fjallbacka i algun més que em deixo, els suecs no poden dormir gaire tranquils, no...\n18 d’agost de 2014 a les 22:30\nSembla un lloc preciós! I jo que em pensava que era la portada d'una novel·la, la foto...l'he vist penjada i no entenia el comentaris...ai senyor, ara ho entenc! Precioses les fotos! Gràcies Anna!\n18 d’agost de 2014 a les 23:01\nL'anònim sóc jo, la Tura!\n18 d’agost de 2014 a les 23:04\nSí, els suecs han de patir molt, sí!!!!\nGràcies, Teresa, Maurici,Tura.\nTura, ja he endevinat que eres tu.\n18 d’agost de 2014 a les 23:15\nQuina gràcia! Hauré de llegir més llibres amb en Wallander (només n'he llegit 3), ara que tinc una imatge clara de la ciutat serà divertit. I cert, no sembla pas un lloc on abundin els assassinats. El clima d'allí ara mateix, sembla el de Toronto ara mateix també.\nMoltes gràcies Marta per unes fotos molt encertades!\nI a tu, Potato, per compartir-ho amb nosaltres!\n19 d’agost de 2014 a les 4:48\nFer-se soci de l'Associació EN NEGRE\nEl Diari Regió 7 entrevista Anna Maria Villalonga\nA l'ombra del crim, un bloc literari en català ben...\nElles també maten, l'antologia recomanada a la Bib...


Lluitant per tornar a viure plegats - Altaveu el diari digital d'Andorra\nJean Alexandre Bellard ha recorregut al TC perquè se li reconegui que està legitimat per demanar la tutela de la dona amb qui ha conviscut 30 anys, ara internada pels seus fills al Cedre sense el seu acord\n24/05/2022 (11:27 CET)\nOficialment, no estan casats. Ni tan sols són parella de fet. Però el Jean Alexandre Bellard i la Isabel han viscut plegats 30 anys. Des de l’agost del 2020, però, estan separats. Les filles de la dona van decidir internar-la al Cedre. Ho justificaven pel seu estat de salut davant l’oposició de l’home, que ara lluita per obtenir la seva tutela per, d’aquesta forma, poder revertir la situació. Inicialment, la Justícia ha denegat, fins i tot, analitzar el cas, argumentant que no està legitimat. Ara el Constitucional s’ha convertit en la seva darrera esperança.\nBellard ensenya orgullós l’anell amb la data d’inici de la relació: 1992. Des de llavors, 30 anys vivint plegats. Oficialment, però, ni estaven casats ni havien fet els tràmits per ser declarats parella. Admet que per una certa deixadesa. Ell estava casat a França i tampoc li van donar més importància. Volien estar junts i ho estaven.\nEl 2016, la seva relació va patir un fort sotrac. La dona va ser víctima d’un atropellament, a Ordino. A conseqüència de l’accident, l’afàsia que ja havia començat a patir es va agreujar. Per poder rebre una millor atenció, es va convertir en usuària del Cedre, però només del centre de dia. “Jo la deixava al matí i a la tarda la portaven”, recorda. I així fins al 2020, fins que va esclatar la pandèmia i aquest servei, temporalment i per motius obvis, va quedar en suspens.\nTots dos han viscut plegats tres dècades; oficialment, però, mai fan formalitzar aquesta relació\nL’estiu d’aquell any, explica, “els fills van decidir internar-la a la força”. Ell no hi estava d’acord. I, assegura, la dona tampoc. El problema va ser que, legalment, no constava com a parella ni com a matrimoni. I, per tant, la família tenia la potestat per prendre aquesta decisió. Lamenta que se la van endur de casa seva amb el suport de la policia.\nDavant aquesta situació, Bellard va prendre dos cursos d’acció, tots dos judicials. El primer, per la via penal. Va presentar una querella criminal contra la filla. Denuncia que s’està produint una retenció il·legal de la seva parella. El cas està encara en instrucció. L’altra via va ser presentar una demanda a la secció civil de la Batllia per demanar que se li atorgués la tutela d’ella. Entenia que, si se li concedia, podria treure-la del Cedre i tornar a casa seva.\nÉs allà on, afirma, la dona vol estar. De fet, ensenya un vídeo on li pregunta a Isabel si vol estar al Cedre i ella respon que “no”. Que vol tornar al pis de Llorts on vivien tots dos. Lamenta, a més, que des que va presentar aquesta acció judicial, gairebé no ha pogut tenir contacte amb qui durant tres dècades, recorda, ha estat la seva parella. No li permeten visitar-la ni, tampoc, trucar-la.\nEl passat octubre, la Batllia va emetre un aute on decidia no admetre a tràmit la demanda per la tutela. Ho justificava al·legant que Bellard “no ostenta legitimació activa per a ésser demandant en el present procediment”. I s’indicava que “fa més d’un any aquella convivència ha cessat per haver estat la darrera [Isabel] ingressada al Cedre i no ha tingut cap mena de contacte, el que, a criteri d’aquest jutjador fa que s’hagi d’entendre necessàriament que ambdós no mantenen aquella situació de convivència”.\nAl recurs d’apel·lació davant el Superior, el fiscal no s’hi va oposar; de fet, entenia que l’ingrés al Cedre de la dona no podia suposar necessàriament que s’hagués trencat la relació i, per tant, que es podia admetre a tràmit la demanda presentada per l’home\nDavant aquest rebuig, es va presentar recurs a la sala civil del Superior. A aquesta acció, la fiscalia no es va oposar. Entenia que “la Batllia efectua una interpretació restrictiva” del Codi de Procediment Civil en no considerar Bellard legitimat. “La ruptura de la convivència per motiu de l’ingrés al Cedre no ha d’ésser forçosament sinònim de ruptura de la situació de parella anàloga al matrimoni, això quan en el present cas es tractaria d’una relació de 20 anys”, argumentava. De res va servir, els magistrats, en un aute emès el març, van desestimar el recurs. “La manca de contacte durant un període de temps superior a un any impedeix considerar que el supòsit de legitimació activa (...) es trobi reunit. En efecte aquest supòsit de legitimació per afinitat requereix una comunitat de vida que aquí de la prova practicada no es pot considerar que concorri”, estableix el Superior.\nVista la situació, l’advocada de Bellard va presentar un recurs d’empara davant el Tribunal Constitucional. Argumentava que en no acceptar la legitimació en la petició de tutela s’estaven vulnerant una sèrie de principis claus de la Carta Magna. En concret, el dret a un procés degut i a la defensa, de l’article 10; el dret a la vida, al 8; i de protecció de la família, reconegut al 13. També s’estaria infringint, segons la representació lletrada, un altre dret, en aquest cas reconegut al Conveni de Nacions Unides sobre les persones discapacitades: el de viure amb autonomia i ser inclòs en la societat.\nI, ara, el TC ha decidit admetre a tràmit el recurs. Per tant, els magistrats analitzaran el cas i determinaran si s’ha vulnerat algun dret. En unes setmanes, es coneixerà la resolució. En ella té ara posades les esperances de Bellard per poder veure la que durant tres dècades ha estat la seva dona.


Un cap de setmana ple d’activitats | Casal Jove de les Alqueries\nCasal Jove de les Alqueries / 24 Juny 2015\nMés d’un centenar de persones amants de la cultura japonesa han assistit aquest cap de setmana a les II Jornades Otaku de les Alqueries al Casal Jove. Aquestes jornades estan organitzades per l’associació juvenil Casal SOS i han comptat amb la col•laboració de diferents grups de la comarca i de l’Ajuntament de les Alqueries.\nGent d’OtakuOnda, grup Dimensional de Castelló, associació Pint de Vila-real, grup Kyoukai, a més de gent de Borriana, Almassora, Castelló i València entre altres, han passat dos dies plens d’activitats. Entre aquestes, podem ressaltar els concursos de ball, cant, dibuix i cançons d’anime; el karaoke lliure; els tornejos de Pokémon, de Soft Combat, “tirachinas”, de joc de rol Magic; el taller d’origami o papiroflèxia; la xerrada de l’associació Pint sobre seguretat en internet, etc. Es pot ressaltar l’actuació el dissabte a la vesprada dels Mc’s locals Krach i Resta presentant la seva maqueta “Des de l’oblit” . A més, han comptat amb la presència dels stands de “Fet a mà”, del grup Kyoukai i el de Pablo Leganés. Com a novetat, l’organització ha muntat un espai per a poder menjar sense eixir del recinte.\nAquest és el segón any que l’associació Casal SOS organitza aquestes jornades a través del seu grup otaku.\nPodeu veure totes les fotos ací\n← El tracte als animals en la nostra societat\nTrobada Internacional de Capoeira al Casal →


ENCETEM EL NOU CURS 2019-20 [dl, 2 set 2019]\nTornem a posar-nos en marxa i avui encetem el nou curs. Un parell de coses que cal recordar per a reinocorporar-se,\nHoraris de centre i secretaria\nESTEM TANCATS PER VACANCES... OBRIM A SETEMBRE [dj, 1 ago 2019]\nTornem a estar operatius dilluns 2 de setembre. Horaris de centre i secretaria.\nL'inici de les classes és dilluns 9 de setembre, per a tots els estudis. Consulta, fent clic en el següent enllaç, a l’hora que has de vindre a la presentació del teu curs. INICI DE LES CLASSES. Presentació de cursos.\nPots consultar ací la llista de Llibres de text curs 2019-20\nLLIBRES DE TEXT PER AL CURS 2019-20 [dt, 9 jul 2019]\nConsultar llista de llibres de text per al curs 2019-20\nACTE PÚBLIC D'ADJUDICACIONS DE VACANTS PER RESULTES [dv, 5 jul 2019]\nDIA 8 DE JULIOL A LES 9.30h\nPodràn optar els alumnes que hagen participat del procés d'admissió\nLes places s'assignaran prioritzant conforme a l'article 6 del Decret 135/2014\nEn cas d'empat es dirimirà per ordre alfabètic del primer cognom, lletra F


Fons d’inversió anònims | Francesc Cabana | Articles | El Punt Avui\nFons d’inversió anònims Fons d’inversió anònims Fons d’inversió anònims Fons d’inversió anònims + Fons d’inversió anònims E-mail\nA la cartera dels fons s’hi solen posar valors de l’Íbex 35 EFE.\nFons d’inversió anònims Fons d’inversió anònims Fons d’inversió anònims Fons d’inversió anònims Fons d’inversió anònims E-mail\nUna part de l’estalvi d’un cert gruix i estable s’inverteix en fons d’inversió. L’estalviador no es pot sentir satisfet amb un interès al zero i escaig per cent que li poden oferir els dipòsits bancaris. Li fa por invertir en borsa, perquè és un món desconegut i perillós. El director de l’oficina bancària que l’atén li recorda que ja es comença a parlar de tipus d’interès negatius, o sigui que l’estalviador en lloc de cobrar un interès del banc haurà de pagar-lo ell al banc, de manera que els seus estalvis baixaran, en lloc d’augmentar com és tradicional. El banquer no creu que arribem a aquest punt, però és un argument més per portar el client al terreny que més li interessa, que és el dels fons d’inversió.\nDe fons d’inversió n’hi ha per triar i remenar. La majoria estan controlats pel banc que li fa l’oferta o en tot cas el banc té una bona relació amb els gestors del fons, que vol dir que es fan favors mutus. El fons està format per diversos valors que poden donar entre el 2 i el 10% d’interès, tot i que és un interès molt variable, ja que depèn dels resultats de l’empresa, de la marxa de la borsa, o de la cotització de la moneda durant aquell període, de manera que el fons que ha pagat el 10%, l’any següent li pot pagar un 5%, un 2% o no pagar-li res. A la cartera dels fons d’inversió que els bancs controlen hi acostumen a posar uns quants valors de l’Íbex 35, que asseguren una certa estabilitat, mentre que la resta acostumen a ser empreses en les quals té interessos o capacitat de maniobra. També hi ha valors de bancs amics amb els quals se n’intercanvien com a prova d’amistat.\nEls bancs treuen un profit dels fons d’inversió. No ho critico massa, sempre que ho diguin als estalviadors i no es “passin”.\nHi ha un altre aspecte dels fons per als estalviadors sensibles. Un exemple ho aclarirà. El Vaticà té estalvis i una part, invertits en fons d’inversió. En un moment donat es van interessar per saber en quins valors el fons d’inversió invertia els seus diners i comprovaren que estaven finançant de forma indirecta fabriques d’armes i una de preservatius. És fàcil endevinar la seva reacció: vendre la seva participació en el fons. També li pot passar a qualsevol estalviador, tot i que no goso saber quina reacció tindrà.\nEls bancs acostumen a distingir entre els fons amb molt risc i els de risc nul. Els de risc nul són els que tenen a la cartera, posem per cas, títols que representen el deute exterior alemany; per això paguen un interès baix. Els fons de molt risc són els que, posem per cas, juguen amb accions d’un laboratori que experimenta i inverteix molt en un medicament en el qual tenen moltes esperances. El resultat pot ser positiu, amb un fort increment de benefici repartible i alça del preu de les accions si cotitza en borsa, o una pèrdua total de les inversions fetes en un medicament que ha estat un fracàs.\nEls fons d’inversió tenen una importància notable en aquesta gran borsa del diner, que pot donar alegries i depressions. Els americans, als quals agrada molt apostar sobre qualsevol cosa, fan una llista anual amb els experts en finances que obtenen una rendibilitat més alta amb els valors que ells recomanen. I han comprovat que els deu primers d’un any són els deu darrers l’any següent, o bé que els que es consideren experts estan barrejats amb mitjanies.\nSi no vol tenir maldecaps d’aquest estil val més que no tingui diners. Els problemes que tindrà aleshores seran ben diferents.


The Daily Avalanche: Ghibli (16): filla de la lluna\nQuan el 2013 va estrenar-se «El conte de la Princesa Kaguya», feia 14 anys que Isao Takahata no dirigia cap pel·lícula i, amb 78 anys complerts, era fàcil preveure que seria el seu darrer treball (com així va ser: va morir l’abril de 2018). És lògic, per tant, prendre-la com a declaració testamentària i final d’un gran artista, sense necessitat de violentar-hi el sentit.\nEs basa en un conte literari anònim del segle X, considerat com la prosa narrativa japonesa més antiga que es conserva. Narra com un camperol descobreix una nena diminuta a l’interior d’un brot de bambú. Convençut del seu origen diví, se l’emporta a casa i juntament amb la seva esposa la crien com si fos una princesa. Quan arriba l’edat de casar-la, es traslladen a viure a la cort on aviat atrau diversos pretendents; però la noia no aprecia els luxes de la capital i enyora la vida senzilla del camp.\nPer narrar aquesta història tan propera a les rondalles tradicionals, Takahata utilitza una estètica de traç lleuger i colors pastel que recorden molt les il·lustracions d’un llibre de contes. Fins i tot en alguns moments desapareix tota mena de moviment i els plans es redueixen a una estampa immòbil. Però els recursos tècnics emprats són enormement lliures i variats, de vegades d’un detallisme naturalista, d’altres d’un tendre costumisme, i, excepcionalment, purament extàtics fins a fregar l’abstracció de les taques de color.\nMalgrat el seu aspecte de dibuixos fets a mà, «El conte de la Princesa Kaguya» es beneficia de les tècniques d’animació per ordinador i va acabar sent la pel·lícula japonesa més cara d’aquella temporada, un dispendi totalment justificat pels brillants resultats. Si he de posar una pega a aquesta obra mestra, seria la durada excessiva: el conte narrat potser no justifica els seus 137 minuts. Però tota la resta em sembla pura delícia començant per un conjunt visual que, a nivell estètic, potser és el que més m’agrada de tota la producció de Ghibli. També cal mencionar la banda sonora de Joe Hisaishi, còmplice habitual de Miyazaki, que s’estrena aquí amb Takahata i firma unes melodies plenes de tristor i delicadesa.\nSovint eclipsat per Hayao Miyazaki, l’obra d’Isao Takahata sempre va buscar solucions imaginatives que s’adaptessin als seus projectes, de manera que cap pel·lícula seva s’assembla a les altres. No puc imaginar-me millor colofó que aquest comiat apoteòsic, melangiós i profundament humà.


El Catalanitzador s'actualitza i s'amplia a Macintosh - VilaWeb\nDimarts 07.05.2013 06:00\nEl Catalanitzador s'actualitza i s'amplia a Macintosh\nSoftcatalà presenta la versió 2.0 del programa que automatitza el procés de catalanització dels ordinadors\nAra fa un any, l'associació de traductors Softcatalà va llançar el Catalanitzador, un programet auxiliar que facilita i automatitza el procés, gens fàcil ni ràpid, de catalanització dels ordinadors amb el sistema operatiu Windows (XP, Vista, Windows 7 i Windows 8). Dotze mesos després, i amb cinquanta mil descàrregues, avui a migdia a l'Espai VilaWeb se n'ha presentat la segona versió, que també s'amplia als ordinadors amb el sistema Mac OSX.\nA la presentació, hi han participat el desenvolupador de Softcatalà Xavi Ivars; Bernat Gasull, de la Plataforma per la Llengua; Àlex Hinojo, director de projectes culturals d'Amical Viquipèdia; i Vicent Partal, director de VilaWeb.\nIvars ha explicat que la idea del Catalanitzador va sorgir ara fa més d'un any quan els membres de Softcatalà van constatar que el sistema Windows, en aquell moment, presentava nou versions amb paquet d'idioma propi, sis més del navegador Internet Explorer (IE), quatre d'Office... 'Molts usuaris no sabien on trobar el paquet en català adequat, ni tan sols quin sistema de Windows tenien. El procés d'instal·lació manual, realment, demanava molta paciència', ha admès. I, després de tot això, encara no s'enllestia del tot el procés: l'IE, per exemple, canviava la interfície, però no la navegació, i a l'Office la llengua de treball continuava essent l'espanyol.\nPer Softcatalà, catalanitzar el Windows va ser vist com una aventura. En el cas de Macintosh, la novetat que es presenta ara juntament amb la versió 2.0 del Catalanitzador, 'l'aventura' s'ha centrat sobretot en la llengua de la navegació i en la inclusió d'un corrector ortogràfic.\nEntre la versió 1.0 i la 2.0, el Catalanitzador per a Windows hi ha anat afegint millores: els punts de restauració (per a desfer els passos en la instal·lació), l'anomenat inspector (per a saber quins programes té instal·lats la gent i detectar, així, nous productes que calgui catalanitzar)... En la segona versió presentada ara, les novetats principals són la catalanització de l'iTunes i l'Skype i la instal·lació del paquet d'idioma a Firefox i Chrome.\nEl Catalanitzador, ha explicat Ivars, és desenvolupat per voluntaris via programari lliure perquè Softcatalà 'hi creu i el difon'. Això ha permès, per exemple, que a Galícia ja se n'hagi pogut fer una versió adaptada. En aquest sentit, Ivars ha aprofitat l'avinentesa per a demanar ajuda a la comunitat: als informàtics, per a desenvolupar en C++, i als usuaris, per a provar el programa (abans de cada llançament se n'han de provar més de cent vint casos) i difondre'l.\nIvars ha avançat la primícia que Softcatalà treballa en l'afegiment de nous programes al Catalanitzador i, també, en noves plataformes, com ara mòbils i pissarretes amb Android: 'És una idea molt verda, cal anar a poc a poc.'\nHa acabat la presentació amb un agraïment sincer a companyies com Microsoft i Apple, avesades sovint a rebre crítiques de Softcatalà: 'De vegades les critiquem, però en aquest cas hem de recordar que han estat elles mateixes que han traduït els seus sistemes operatius.'\n'Per defecte, t'espanyolitzen'\nÀlex Hinojo ha mostrat el suport de l'Amical Viquipèdia al Catalanitzador: 'Perquè ens hi va la vida.' A internet, tot allò que és a dos clics o més ja queda molt lluny. Si la gent no navega en català, els resultats de la Viquipèdia en cercadors com Google queden poc destacats: 'Si passem de dos clics a un, hi guanyem molt. A nosaltres ens beneficia en nombre de consultes.'\nI Bernat Gasull ha insistit que, tot i esforços com el Catalanitzador, s'ha d'aconseguir que per defecte els productes arribin en català als usuaris: 'L'opció en català sempre requereix un esforç, i això no hauria de ser així.' En aquest context, el portaveu de la Plataforma per la Llengua ha situat el Catalanitzador dins 'el gran bagatge d'idees enginyoses' que hem desenvolupat els catalanoparlants per a normalitzar nosaltres mateixos la situació anòmala que vivim: 'Per defecte, t'espanyolitzen.'\n'És fonamental que la gent s'adoni que és normal de tenir l'ordinador en català', ha afegit Ivars. 'Perquè allò que veiem normal, crea normalitat', ha reblat Gasull.\nL'Internauta: Windows (en) català (3-4-2012)\nÀlex Hinojo, Bernat Gasull i Xavi Ivars, en la presentació del Catalanitzador 2.0.\nSuport al Catalanitzador\nEl Catalanitzador és desenvolupat per l'associació de voluntaris Softcatalà, amb el suport d'entitats i institucions del país: la Plataforma per la Llengua, l'Amical Viquipèdia, la Direcció General de Política Lingüística i la Xarxa Telemàtica Educativa de la Generalitat, la Xarxa Vives d'Universitats, Òmnium Cultural, Escola Valenciana, la Fundació PuntCAT, la Universitat Pompeu Fabra, Acció Cultural del País Valencià, Mossega la Poma, Bloc d'Apple en Català i Webmàsters Independents en Català de Cultura i d'Àmbits Cívics, a més de VilaWeb.


Ajuntament del Masnou/Últims dies per sol·licitar els ajuts per al pagament del lloguer\nEs pot accedir a les bases completes aquí\nDes del 19 de maig fins al 29 de juny és oberta la convocatòria de subvencions per al pagament del lloguer per a l’any 2018. Es tracta de subvencions en règim de concurrència competitiva, per a persones físiques titulars d’un contracte de lloguer de l’habitatge que constitueix el seu domicili habitual i permanent a Catalunya.\nAvís: El 29 de juny és la festivitat de Sant Pere i no es podran lliurar a les oficines de registre del Masnou.\nLa sol·licitud i la documentació requerida s'ha de lliurar a l’Oficina d’Atenció Ciutadana (OAC), ubicada al carrer de Roger de Flor, 23, en horari d'atenció al públic, que és de dilluns a divendres de 8.30 a 14 h, i els dijous també de 16 a 19 h.\nTenir uns ingressos de la unitat de convivència suficients per poder pagar el lloguer i que els de l’any 2016 no superin els màxim establerts a la base 5 de la convocatòria.\nAcreditar que l’arrendatari ha pagat la fiança a l’arrendador.\nNo pagar un lloguer mensual superior a 600 euros excepte per als casos de famílies nombroses, per a les quals el màxim és de 900 euros.


Com ja sabeu, ja vam enterrar la sardina fa un parell de setmanes, i com mana la tradició, amb el seu enterrament va arribar la vella Quaresma a l’escola.\nA la classe de català, hem vist el vídeo de l’origen d’aquesta vella arrugada i xaruga, amb set cames que les va perdent, d’una en una, a mesura que van passant les setmanes de Quaresma.\nDurant els dies de carnaval, el rei Carnestoltes i la vella Quaresma mantenen una lluita; la vella Quaresma acaba guanyant i s’abandonen les lleis del rei Carnestoltes. Els banquets, la festa boja i el desordre donen pas al dejuni, l’ordre i la calma.\nDesprés de conèixer la història i tradició que porta al darrere la vella Quaresma, hem treballat un poema sobre aquesta vella tan poc amiga de la festa. Més tard, cadascun dels nens i nenes de la classe de 1r, ha fet un dibuix d’ella, sense oblidar-se ninguna de les set potes!!!\nAquí us deixem el poema per si no el coneixeu!!\nNas gros, peus petits.\nJa torna a ser aquí.\nAmb unes ulleres,


Associació Judo Alt Empordà: 2015\nEl proper dissabte 26 de Setembre , en el Poliesportiu Municipal de Figueres , celebrarem una nova edició de la Trobada a 3 Bandes.\nDes de les 10.00 h. del matí fins a les 12.30 h. podrem gaudir d'aquesta activitat destinada a competidors masculins i femenins de les categories Infantil fins a Sènior , i a grup de professors.\nPublicat per Miquel Riera a 23:31 Cap comentari:\nCom cada any , en el gimnàs SAVAS no hem parat d'entrenar , 3 dies per setmana per tots aquells que volien seguir gaudint sobre el tatami. I com cada any , hem tingut la visita de diversos companys que estudien o treballen lluny de l'Empordà , com l'Adan Rodríguez , o en Gerard Garrote , a més de judoques d'altres clubs , com la Cristina Calvo i la Claudia Poletti (Barcelona Nord) , o els brasilers Enrique i Leonel Manso .


Un Amatstronger més.: Experiència amb un tàndem.\nExperiència amb un tàndem.\nDes de el primer dia que el vaig veure, em va despertar la curiositat de provar les sensacions que et pot donar pedalar amb un tàndem.\nCada sortida que feia amb l'Amat i l'Stellina, em fixava amb la seva tècnica, amb la seva sincronització, amb quina velocitat arribaven a rodar amb aquella bici, tot això em despertava més curiositat encara.\nLa meva curiositat no podia esperar més, i no vaig dubtar a preguntar a la Sandra si l'hi faria gràcia provar de pedalar amb el tàndem, la Sandra mai diu que no, el següent pas era preguntar a l'Amat, com no, l'Amat sempre disponible a donar-te un cop de ma, tampoc mai diu que no.\nAquí surten tots els dubtes, el vaig a buscar, el carrego a la furgoneta, "això és molt llarg!" ja ens en sortirem amb la Sandra? segons l'Amat si saps anar amb bici saps anar amb tàndem.\nAvui amb la Sandra ens em decidit a provar-lo, la idea era fer una volta fàcil per agafar sensacions. Em sortit d'Aiguaviva per a fer la volta a Salitja i acabar a Aiguaviva.\nEl primer moment és estrany, els girs son diferents degut a la llargada del tàndem, qualsevol moviment de un repercuteix a l'altra, s'ha d'anar molt ben compenetrat amb el del darrera, i el del darrera a de tenir una confiança sega amb el del davant. No és tant fàcil com deia l'Amat, de fet coneixent-lo ja m'ho temia, jejeje!!\nComencem a pujar repetjons, i si vols anar comoda has d'anar més lent del que aniries en solitari, tot i això es puja bé, ara quan arribem a dalt el Croscat i encarem la baixada de Sant Dalmai el tàndem agafa velocitat, molta velocitat! comences a baixar pinyons i el tàndem et demana més quina sensació més guapa! anem a 60km/h sense donar-nos conta, la sensació és genial, sempre parlant un amb l'altre per anar el més compenetrats possible.\nA sigut una horeta de tàndem genial, hem provat de posar-nos drets però aquí haurem de practicar molt, quan ho feia l'Amat i l'Stellina semblava fàcil, però no ho és, es nota que ells i portem molts quilometres i que la seva compenetració és total, els dos son un.\nDesprés de la volta fem bona cara.\nLocomotoraStrong a tope!\nPublicat per David Colomer a 3:34


HOMILIA EN L'INICI DEL MINISTERI EPISCOPAL DE MONS. SEBASTIÀ TALTAVULL\n25 de novembre de 2017. 16:25h.\nA la Catedral de Mallorca.\nNo és aquest un moment d'exposició de programes pastorals ni d'iniciatives que podrien ser molt lloables i engrescadores. Encara que ja ho tinguem pensat i en les converses hagi rebut molts suggeriments, això haurà de venir amb el respir de cada dia i comptant amb la bona voluntat, la disponibilitat de cadascú, amb l'estimació i l'aportació corresponsable de tots des del seu propi carisma , sempre "units en Crist i formant un sol cos i sentint-nos membres els uns dels altres", com ens acaba de dir Pau dirigint-se als cristians de Roma. Aquest desig de comunió plena que ens apropa, anar a l'encontre de Jesús i a l'essencial de l'Evangeli ha de ser un distintiu que ens identifiqui enmig del nostre poble i l'animi a creure. Ho dic després de més d'un any d'Administració Apostòlica, temps en el qual hem treballat plegats i ens hem conegut més, afrontant els reptes que se'ns han presentat i fent l'esforç de viure la comunió, crear proximitat i diàleg entre uns i altres, tant entre les persones i entre els organismes eclesials com en la societat en general amb les seves institucions ciutadanes i mediàtiques. En don gràcies a Déu i també a vosaltres per la vostra cooperació i la feina ben feta en bé de l'Església.\nTot i la diversitat de procedència, de manera de ser i de pensament que ens identifica a cadascú, som per damunt de tot una comunitat creient i orant, som l'Església de Jesús. Per això hem vingut i estam reunits aquí, en aquesta bella Seu de Mallorca. Vagi per a tots vosaltres la meva salutació plena d'afecte a tots vosaltres, els diocesans presents i als qui ho seguiu per ràdio, televisió, internet i altres vies de comunicació. Saludo molt especialment els qui per raó de malaltia, edat o qualsevol altre impediment heu quedat a casa vostra, a hospitals, residències, a la presó, o als qui, encara que no us sentiu de l'Església catòlica, us interessau per tot el que feim i que amb tantes coses treballam junts en bé de les persones i del nostre poble, vetllant sempre per la seva dignitat. Vull acollir a tothom amb tot l'amor del que som capaç i posar-me al vostre servei, tal com Jesús ens ho demana.\nI, a tots vosaltres, presents a la Seu, Església Mare de les esglésies de Mallorca, on hem estat convocats per a donar gràcies a Déu i posar sota el seu guiatge i la intercessió de la Mare de Déu de Lluc l'inici del meu ministeri pastoral entre vosaltres, pel do de la fe i pels vincles de caritat i de solidaritat que ens uneixen, i que són tants, i ens animen a tenir moltes raons per a col·laborar junts, amb les institucions públiques –a qui agraesc de tot cor la vostra presència– la qual és un signe que vull destacar per la valoració que feis de la presència cristiana enmig de la societat i de la voluntat d'un treball edificant en bé dels nostres conciutadans, sempre amb especial atenció pels més pobres i necessitats de tot, pels quals hem de tenir una especial sensibilitat i predilecció.\nI a tots vosaltres, els meus germans Bisbes, entre ells els Cardenals i el Nunci Apostòlic, qui junt amb tots els preveres i diaques de Mallorca, Barcelona, Menorca, Eivissa i Formentera, i altres indrets d'Espanya, junts amb tots els germans i germanes de Vida consagrada, i els laics i laiques, fidels d'aquests llocs, heu fet l'esforç de desplaçar-vos a aquesta illa, junt amb la meva mare, els meus germans i familiars, per estar junts, escoltar el que Déu avui ens diu i celebrar junts l'Eucaristia. Poso l'inici al meu ministeri episcopal entre vosaltres i al servei de la nostra societat. És a ella a qui hem d'anunciar i oferir la persona de Jesús, els valors de l'Evangeli i la humil experiència de fraternitat, des d'una Església que vol ser col·laboradora amb tots, i entre ells, els germans d'altres confessions cristianes i de les altres religions, als representants de les quals també els saludo i agraeixo avui especialment la seva presència.\nPermeteu-me, idò, per fidelitat, que em fixi en la Paraula que el Senyor ens ha dirigit i que tots hem escoltat. Perdonau, si avui primer m'ho aplic a mi, en primera persona. «És indispensable –diu el papa Francesc– que el predicador tingui la seguretat que Déu l'estima, que Jesucrist l'ha salvat, que el seu amor té sempre la darrera paraula» (EG 151). Més encara, afegeix que «qui vulgui predicar, primer ha d'estar disposat a deixar-se commoure per la Paraula i fer-la carn en la seva existència concreta» (EG 150).\nVull que sigui així i ho sigui per a tots els qui tenim la missió de predicar la Paraula de Déu i ser coherents amb allò que predicam, que és allò que, amb una orella a la Paraula i una altra a la vida del poble, humilment hem de comunicar. Així, poc a poc, la feblesa es torna fortalesa, fins a viure-la i agrair-la com a do de l'Esperit Sant. Per això, avui, ben a l'inici d'aquesta nova etapa del meu servei pastoral entre vosaltres, vull escoltar Jesús, ell que avui em fa una pregunta molt directa i persona. M'ha dit «m'estimes?». Respondre em fa respecte quan sé molt bé, d'una part, la distància que hi ha entre l'exigència radical i oblativa de la seva pregunta, que demana un amor total i incondicional, i, de l'altra, la feblesa de la meva resposta.\nPerò a Jesús no l'he escoltat jo sol, l'he escoltat amb vosaltres i per a vosaltres. Intuesc que vol transformar aquesta feblesa en confiança ferma i convertir la resposta en una correspondència en l'amor. I a partir d'aquí, com a Pere i els altres apòstols, sentir com encomana la missió de pastor: "Pastura les meves ovelles, pastura els meus anyells", és a dir "Fes de pastor".\nEl pastor és el qui està atent a la pregunta i ha de ser humilment fidel en la resposta. Tanmateix, amigues i amics estimats, permeteu-me que us digui que avui no vull ni puc respondre sol i que, per això, em veig amb l'obligació d'haver de respondre comptant amb tot el ramat, que sou vosaltres, ja que la pregunta l'hem escoltada junts i va dirigida a tots. No tindria sentit una resposta limitada al pastor i que el ramat se n'inhibís i no s'hi sentís implicat. Per això, per respondre us necessit a tots vosaltres i m'atrevesc a dir-vos que hem de respondre junts, a cor, a l'uníson, perquè serà junts que haurem de fer el mateix camí en aquesta Església de Mallorca preparant i organitzant tot el que l'Esperit ens demani portar a terme.\nCom en el moment de l'ordenació sacerdotal, quan el bisbe estreny dins les seves les mans de l'ordenand, jo ara, fent-me present davant cadascú de vosaltres, us vull agafar les mans i estrènyer les vostres dins les meves que, pel fet que sou aquí, veig que esteu ben disposats a respondre com a comunitat i comprometent-hi la vida. Per això, us deman: voleu respondre amb mi a la pregunta de Jesús que ens diu a cadascú «m'estimes?». Us ho repeteixo, voleu respondre amb mi a aquesta pregunta de Jesús? Si ho faig amb vosaltres, us ho dic de cor, em veig amb coratge de respondre afirmativament, sol em costaria molt i com ho fa Pere, encara que ho faci des de la feblesa d'una forma d'estimar que no arriba a l'alçada de la de Jesús. Us deman de forma amical i entranyable, que, moguts per la fe i l'amor, respongueu amb mi dins el vostre interior, fent uns moments de silenci, allà on Déu segueix parlant, preguntant, animant i proposant deures. Serà el deure d'estimar Jesús i d'estimar-nos els uns als altres, i fent-ho de la mateixa manera com Ell ens estima.\nLa resposta ens implica a tots i m'implica a mi personalment en la relació entre pastor i ramat. Ja ho hem en algunes ocasions, però crec que val la pena repetir el que el papa Francesc diu al respecte, tot reforçant l'estreta comunió que sempre hi ha d'haver entre el bisbe i l'Església que se li encomana servir: «el bisbe sempre ha de fomentar la comunió missionera en la seva Església diocesana, seguint l'ideal de les primeres comunitats cristianes, on els creients tenien un sol cor i una sola ànima (cf. Ac 4,32). Per això, de vegades estarà al davant per indicar el camí i cuidar l'esperança del poble, altres vegades estarà simplement enmig de tots amb la seva proximitat senzilla i misericordiosa, i en ocasions haurà de caminar al darrere del poble per ajudar als ressagats i, sobretot, perquè el ramat mateix té el seu olfacte per trobar nous camins» (EG 31).\nEn això estam, cercar i trobar nous camins, els que avui hem de recórrer a la nostra terra perquè Jesús i l'Evangeli siguin coneguts, viscuts, celebrats i testimoniats per nosaltres, els cristians, sempre en bé de tot el poble, que tant ho necessita, encara que molts no ho esperin ni ho manifestin. El nostre servei pastoral va dirigit a tots i a totes sense exclusió de cap mena, i això ens ha de mantenir sempre en peu de feina.\nPer això, ¿creis que hi pot haver comunió més consistent que la que prové de respondre junts a la pregunta de Jesús «m'estimes?» i dir-li com Pere «Senyor, tu ho saps tot, tu ho saps que t'estim!»? Fora d'això, què hi ha en el cristianisme que ens obligui més? Sabem però, sobretot, que l'amor a Jesús, no es pot separar de l'amor als germans, de l'amor a l'altre, sigui qui sigui. Ho sabem des de sempre, dos manaments fosos en un de sol i que no és possible un sense l'altre. Seriem uns mentiders, diu sant Joan, si ho separéssim. Per això no volem viure de la mentida, de l'engany, ni dir una cosa davant per quedar bé i dir-ne una altra darrere, i seguir mantenint la façana de la hipocresia, cedint a la temptació de la mundanitat espiritual o deixar-se infectar per la post-veritat. La pregunta de Jesús ens provoca i espera la nostra complicitat positiva, perquè vol que amb la resposta afirmativa arribem a desfer aquest mur que tant fa patir a la gent senzilla, aquells qui parlen el llenguatge del Regne i amb els quals Jesús se n'alegra i en dóna gràcies al Pare, perquè són, com he dit, els qui l'entenen i el segueixen.\nLa resposta afirmativa a la pregunta de Jesús, manifestant-li amor a ell i als altres, veig que només és possible si tenim un cor senzill i net, ple de l'esperit de les benaventurances, amarat d'aquella humilitat que creu en la veritat, la de Déu i la de l'home, ple d'aquella voluntat d'entrega que entén que en la pregunta de Jesús hi ha molt més que una simple amistat o l'acord d'una bona entesa que no vol problemes i no passa d'aquí. La pregunta de Jesús –la pregunta per l'amor– conté la radicalitat d'un amor oblatiu, conseqüència del servei «fins a donar la vida com a preu de rescat de molts», com diu Jesús d'Ell mateix, acceptant en Ell aquesta forma original d'estimar fins a l'extrem. Parlar de l'amor en general és perillós i ambigu, pot quedar en pura demagògia o frases per a les revistes del cor, però parlar de l'amor de Jesús, tal com ell el viu, ens obliga i ens compromet perquè no té edulcorants que el facin fingir o, el que seria pitjor, rebaixar o anul·lar. D'altra part, Jesús sap bé que la resposta de Pere, com la nostra, no és del tot completa, ni correspon a l'amor incondicional i total que li demana. Sap que encara haurà de recórrer un camí que no s'imagina. Per això Jesús li diu que arribarà un dia en què donarà glòria a Déu perquè serà testimoni, és a dir, màrtir, perquè haurà aprés a estimar com Jesús. Avui hem d'aprendre la lliçó revisant com és el nostre amor. No ens ha de fer gens de por fer aquest recorregut, que és el de la maduresa cristiana i que avui és tan absent, però al mateix temps tan urgent i necessari. Per això, en tot el que ens espera de deures per fer, no ens ha de preocupar tant el que farem (això és bo d'organitzar), sinó l'amor de donació amb que ho farem, que en això coneixeran que som deixebles de Jesús, si ens estimam els uns als altres tal com ell ens ha estimat.\nEncara que en certs moments se'ns negui l'actuació pública, se'ns relegui al silenci o ens afecti la indiferència, sabem que existim per evangelitzar i, això no ho podem fer si no sortim al carrer i si no deim una paraula clara i coratjosa en el cor de les de les comunitats parroquials, de les famílies i les institucions ciutadanes, especialment les educatives i le que atenen les capes més pobres. No estam fets per callar, si ho féssim aniríem contra la nostra identitat marcada per l'encàrrec de Jesús que ens diu: «Anau i parlau!». Perquè ens encomana aquesta missió, fer-ho és dir-li a Jesús, com ho va fer Pere en el moment en el qual li encomanava la primera missió de l'Església: «Tu ho saps bé, tu saps que t'estim!». És l'amor el qui ens fa sortir i parlar, és l'amor el qui els fa valents, és l'amor el qui ens fa feliços. És l'amor que no passa mai!


La línia de Wallace: La informació és bella\nDes de que me la van fer conéixer (moltes gràcies, també per això) que en sóc visitant habitual. I la veritat és que no deixa de sorprendre'm. Però l'he tinguda molt present darrerament, arran del curs del que ja he escrit en altre lloc, i en el què --entre moltes altres qüestions-- parlàrem de la necessitat (i la dificultat) de comunicar a la societat en general la importància de la biodiversitat i de la seua conservació. Se'n diu "Information is beautiful", i en ella l'escriptor i dissenyador David McCandless tracta de presentar la informació d'una manera diferent. Com ell mateix diu a la pàgina, no es tracta només de dades i estadístiques, sinó de la forma de visualitzar-les: si són mostrades d'una forma adequada, atractiva i accessible, poden ajudar-nos realment a entendre millor el món.\nNomés heu d'entrar a la pàgina --també hi ha, del mateix autor i amb el mateix nom, un llibre disponible en castellà-- per comprendre el que vol dir. Per exemple: hi podeu trobar un esquema, molt senzill però que sintetitza una gran quantitat d'informació, sobre la suposada eficàcia mèdica d'alguns productes, aliments o suplements dietètics habitualment usats. Però també m'ha resultat cridanera la proposta per a un nou disseny dels formularis en què es mostren els resultats de les anàlisis de sang. O fins i tot (qualsevol camp que genere dades susceptibles de ser mostrades és adequat per a treballar-hi) la possible relació entre les alertes terroristes i les eleccions als Estats Units a partir de les estadístiques de cerca en Google, o com esquematitzar de forma exhaustiva totes les tipologies de relacions íntimes. Molt més que una pàgina sobre infografia o un recull de curiositats: tota una lliçó del poder de la informació quan és mostrada d'una forma fàcilment comprensible. I bella.\nPublicat per AlfredRussel a 22:40\nEtiquetes de comentaris: conservació, informació, reflexions\nmaria 8 de febrer de 2011 a les 23:38\nDivulgar informació, i fer-la comprensible, és una de les coses més complicades que hi ha. I hi han moltes formes de fer-ho, el que ens proposes és un bon (i curiós) exemple!\nAnna 9 de febrer de 2011 a les 9:36\nGràcies! Als qui intentem traduir a llenguatge comprensible per a tothom el que sabeu els experts ens calen maneres noves de comunicar. Tot i que jo comence a pensar que és que hi ha missatges que la gent no vol escoltar...\nClidice 9 de febrer de 2011 a les 10:53\nÉs una pàgina molt bona, realment és molt difícil trobar formes de presentar-nos la informació alternatives als quatre esquemes de l'office avui dia. Excel·lent, gràcies! :)\nAlfredRussel 9 de febrer de 2011 a les 20:50\nMaria, Anna, Clidice, gràcies a vosaltres! És cert que és molt complicat, i que moltes vegades la gent --i les circumstàncies-- tampoc no ajuden gens. Però és bo veure que hi ha altres vies, i les coses que es poden fer amb imaginació. I a mi, que reconec que m'agafa ja un poc major, no deixen tampoc de sorprendre'm els nous mitjans que anem tenint a l'abast quasi sense adonar-nos... Salut!


Les claus per viatjar amb el nostre gos | El Blog CanalesFamily\nHome Mascotes Les claus per viatjar amb el nostre gos\nEl gos és ja un membre més de la família. Cada vegada són més els casos en els quals, en arribar les vacances, el gos es converteix en un viatger més. En aquests casos, és molt important tenir en compte les necessitats de la mascota perquè aquests dies de descans resultin una experiència positiva per a tots.\nCada mascota és diferent per la qual cosa es recomana, sempre, consultar amb el seu veterinari de capçalera abans de realitzar el viatge. Podrà aportar indicacions específiques per a cada cas. En els viatges nacionals la seva seguretat i el seu benestar solen quedar coberts amb una caixa de transport amb espai suficient per a la grandària del nostre pelut.\nAquesta caixa ha d’estar ben fixada. “Perquè estigui més còmode sempre és bona idea posar-li a la base una manta o una tovallola que usi a casa. Les olors familiars resulten reconfortants. També va bé incloure una de les seves joguines” explica Marta Legido, veterinària especialista en petits animals del Col·legi de Veterinaris de Barcelona.\nUna altra opció, si viatgem en el nostre vehicle particular, és que viatgi en el seient posterior connectant el seu collaret o arnès a una corretja que es fixi en l’ancoratge del cinturó de seguretat. També es pot adequar el maleter per crear un espai còmode, si es tracta d’un gos gran, col·locant sempre una barrera perquè no pugui saltar cap a davant.\n“Cal assegurar-se que l’espai en el qual viatja (cotxe, autobús, etcètera) està fresc, ben ventilat i no deixar-ho mai al sol. Si el viatge previst és amb vaixell, és molt important saber que deixar el gos en el cotxe no és bona idea encara que estigui a l’ombra i tingui ventilació. Si viatgem per carretera hem de permetre-li sortir a “estirar les cames” quan fem les parades de descans i assegurar-nos que s’hidrata. L’ampolla d’aigua fresca (no freda) ha d’estar sempre a mà i s’ha de portar sempre un recipient perquè pugui beure. Per al menjar? Millor el mateix de sempre i a les seves hores. Però sempre li vindrà bé prendre’s un ‘premi’ en forma de ‘snack’! Així la seva experiència del viatge serà més positiva” continua.\nPer als viatges a l’estranger\nÉs crucial conèixer i confirmar les exigències sanitàries per a mascotes del país de destinació i els requisits perquè pugui tornar a entrar. El seu veterinari ens pot informar sobre els requisits per viatjar amb la mascota fora del país i en aquest enllaç\n(http://cexgan.magrama.es/modulos05/publico/informacionmercados.aspx?proc=7) es pot consultar la informació més actualitzada de més de 100 països. És molt important fer una consulta per compte propi a l’ambaixada o el consolat del país de destinació. Ens podran informar sobre els documents, vacunes i controls sanitaris del pelut que han d’estar al dia, i que haurem de presentar, per viatjar.\nSi es viatja fora del país és important realitzar, abans de la sortida, una prova serològica (presència d’anticossos en la sang) d’anticossos de la vacuna de la ràbia o de les patologies que indiqui el país de destinació. Aquesta prova és molt important per a la reintroducció del gos a la seva tornada a Espanya si viatgem a països no lliures de ràbia. La prova serològica solament pot realitzar-la un laboratori autoritzat i el seu resultat ha de constar en la documentació de la mascota. Aquesta és una tasca que ha de realitzar el veterinari. Ull amb el calendari! Deixar-ho per a l’últim moment no és bona idea. Hem de tenir temps suficient per realitzar la prova, obtenir els seus resultats i formalitzar els tràmits documentals.\nAbans del viatge a l’estranger cal reservar hora, amb diversos dies d’antelació, amb els veterinaris d’inspecció fronterera (PIF) i portar fotocòpia de tota la documentació. Ells faran les revisions pertinents.\nDocumentació que hem de lliurar per viatjar:\n1.- Sol·licitud d’inspecció (és un document que s’emplena en el registre del PIF en presentar la documentació).\n2.- Certificat del veterinari clínic (document del Consell General de Col·legis Veterinaris d’Espanya -CGCVE-). S’ha de presentar original i fotocòpia.\n3.- Passaport (si es viatja per Europa o la mascota torna a Espanya) i/o cartilla de vacunes (original i fotocòpia).\n4.- Documentació específica requerida pel país al qual viatjarem (original i fotocòpia).\nDocumentació que hem de lliurar en tornar: la requerida a Espanya tenint en compte el país des del qual tornem amb la nostra mascota (original i fotocòpia).\nFinalment, tant per a viatges nacionals com a internacionals, serà molt útil informar-se dels possibles paràsits i malalties transmeses per ells en el lloc de destinació. És important saber si són diferents dels de la nostra zona habitual de residència. Així, podrem protegir a la nostra mascota, abans del desplaçament, amb productes antiparasitaris adequats, que ens indicarà el seu veterinari.\nQuè és millor per a passejar al nostre gos l’arnès o el collar?\nQuè hem de tenir en compte si volem un gos?


por Mossetta el Jue 26 Jun 2008, 14:38\naspirant20 escribió: Hola a tots, soc nou en aquest espai i m´agradaria compartir opinions entre d´altres coses relacionats amb aket mon de ser policia.\nTinc 20 anys i aquest any (2008) em vaig decidir despres de romiarm-ho durant tot l´any 2007 prepararme en una academia (que porto desde febrer) per la següent convocatoria. No se si arribo tard ya que diuen que aquest any s´acaba el desplegament, que aquest any sera l´any dels mossos...tot plegat hem preocupa pensant poder que ya no es tornaran a fer mes convocatories.\nsuposo que ningu sap quantes places demanen per la següent convocatoria pero per si algu esta informat que m´avisi o millor dit, ens avisi.\nmentrestant treballar en lo que no em pertoca, amargat y esperan amb illusió el dia que hem pugui dedicar a alló que realment vull ser.\nRe: Oposicions 2009\npor Mossetta el Jue 26 Jun 2008, 14:39\nBona nit aspirant20,\nMai és tard per a res. Si bé és cert, el més possible és que les pròximes convocatóries no sobrepassin les 500 places, a diferència de les 1000 i escaig que n'hi han hagut fins ara. Conovtaríres n'hi hauran sí, però no de tantes places, no molts menys. Per saber la xifra exacte, s'haurà d'esperar fins l'any que ve, quan es tornin a convocar.\nSegueix treballan-te-les, a guanyar-se la plaça!\nPD: Benvingut Aspirant20, encara no hem pogut veure la teva presetació, por fer-la a l'enllaç següent :