Unes 300 persones es concentren a Girona contra la monarquia i cremen fotos dels Borbons - El Gerió Digital\nDiversos col·lectius han participat en un acte\nDiumenge, 9 d'agost de 2020 22:00h\nUnes 300 persones han participat aquest diumenge en una concentració contra la monarquia espanyola a la Plaça del Vi de Girona. Durant l'acte s'ha llegit un manifest i després els assistents han cremat fotografies dels reis Felip i Joan Carles. "Que caigui la monarquia, pare i fill", han reclamat els manifestants que han cridat proclames en favor de la república catalana i en contra dels "partits que aguanten la corona".\nDurant la concentració, que ha durat poc més d'un quart d'hora, també s'ha reivindicat "el mandat popular de l'1 d'octubre" i s'ha reclamat que es faci efectiu. "La ciutadania catalana ha deixat clara la seva oposició frontal a la monarquia espanyola i la seva adhesió a la república catalana", assenyala el manifest.\nL'escrit també recorda "l'espiral repressiu" per part de l'estat espanyol contra l'independentisme i, per això, ha apostat per "afrontar l'embat final contra l'Estat' per poder fer "efectiva" la república catalana.\nEls organitzadors també han exhibit una guillotina amb un ninot simulant el Rei i han acabat l'acte cantant els Segadors, i amb crits en favor de la independència.


ESCRIT DEL BLOCDimecres 19 Maig 2021 – Bloc de Pere Codina Gironella\nESCRIT DEL BLOCDimecres 19 Maig 2021\nGarriguella, Alt Empordà, diòcesi de Girona\nMolts santuaris celebren el seu aplec pels volts del 8 de setembre. S’ajunten dues festes: la de Nativitat de Maria i la de “les marededéus trobades”. És el cas del nostre santuari d’avui que ho festejarà el mateix dia 8.\nSegons una tradició, havia estat dedicat tot primer a sant Andreu. Pels volts del 785, l’emperador Carlemany el va fer construir després d’haver guanyat una batalla contra els sarraïns. Es diu que la mateixa Mare de Déu, acompanyada dels apòstols Jaume i Andreu, se li va aparèixer tot animant-lo a combatre.\nTot i que és històricament constatable la presència de l’exèrcit de Carlemany en l’anomenada “reconquesta” o “marca hispànica”, documentalment l’església dedicada a “Santa Maria del Camp” no surt documentada fins el 1218. El canvi de titularitat li hauria vingut per la devoció a la imatge mariana que hi hauria en el temple. Com que el lloc de la batalla era conegut com el “Camp de Milet”, d’aquí en va venir el nom de l’advocació. Hi havia residit una petita comunitat de monjos fins el 1835.\nEl temple és dels segles XVI-XVII. La imatge és damunt d’un cambril sota la inscripció d’ Ego Flos Campi (Sóc la flor del camp). La Mare està a peu dret, amb la mà dreta porta l’escapulari i amb el braç esquerra aguanta el Fill. Aquest, mostra un Rosari i una bola.\nS’hi celebren totes les principals festes marianes amb els fidels de les parròquies de Garriguella, Rabós d’Empordà i Vilamaniscle. Sant Climent Sescebes hi acompleix el Vot de vila el segon dissabte de maig.\n“Del Camp de Garriguella sou Senyora,/ de tot l’Alt Empordà, excelsa regina,/ del mar i la muntanya sou l’aurora,/ i de tots els vostres fills, Mare Divina”. (De les Lloes i esments històrics del santuari de la Verge del Camp, Francesc X. Vallmajó 1954)\nAutor LA VIDA EN UN BLOCPublicado el 18 mayo, 2021 Categorías Sin categoría\nAnterior Entrada anterior: PARAULA DE DÉUDimecres 19 Maig 2021\nSiguiente Entrada siguiente: PREGÀRIA D’AVUI DE CAP I CORDijous 20 Maig 2021


Les fires de... Xavi Jiménez: "Recordo el pregó de l’actor Alfredo Landa per la seva senzillesa i simpatia" - Revista CRAE · Cultura comerç i oci\nLes fires de… Xavi Jiménez: “Recordo el pregó de l’actor Alfredo Landa per la seva senzillesa i simpatia”\nXavi jiménez, empresari de l’Estanc Sant Jordi.\nEn parlar de fires en venen a la memòria les olors, els sorolls i la gent, tant a les atraccions com pels carrers de la ciutat, que s’omplien de gent passejant. També la trobada amb amics i familiars que potser feia temps que no veies i es donaven cita a les fires.\nA més del que he esmentat abans, els concerts i les atraccions i les fires al carrer del primer de maig\nSuposo que com a tota la mainada els cavallets i el tren de la bruixa de petit i quan et vas fent gran els autos de xoc i altres atraccions cada vegada més espectaculars i agosarades. Després, amb les meves filles, he tornat a gaudir de les atraccions infantils vistes amb ulls d’adult i he pogut veure la seva cara de satisfacció i d’il·lusió, que suposo que era la meva de petit\nA part de les fires els espectaculars concerts que es feien a la plaça de braus, al pavelló vell, o fins i tot al camp de futbol on actuaren grups com Barricada, Rosendo i molts altres que després, donarien pas a les barraques\nRecordo l’any que l’actor Alfredo Landa va venir a Figueres a fer el pregó, per la seva senzillesa i simpatia amb tothom que el saludava o li demanava per fer-se una foto (jo mateix vaig ser un d’ells)\nPer segon any consecutiu, trauria el maleït virus del COVID-19. I, posats a afegir votaria per recuperar aquells concerts memorables amb grans grups i els faria compatibles amb les barraques.\n783 visualitzacions totals, 2 vistes d’avui\nLes fires de… Uliano Vicens: “M’agrada veure com la gent surt a passejar i menjar i fer possible que a Figueres hi hagi molt ambient”


Tot i que patronals i sindicats coincideixen en la necessitat de lluitar contra l'explotació laboral, dubten de l'efectivitat de la mesura, que entra en vigor aquest diumenge\n5 min. Palma 11/05/2019 23:30\n651x366 La implantació del registre de la jornada, un maldecap per a les empreses de les Illes La implantació del registre de la jornada, un maldecap per a les empreses de les Illes\nLa norma que obliga les empreses a posar en marxa un registre diari de la jornada dels seus treballadors, el que es coneix de manera habitual com 'fitxar', entra aquest diumenge en vigor i és considerada per sindicats i patronal una passa per lluitar contra l'explotació laboral , però també s'està convertint en un maldecap per la dificultat de fer efectiva la mesura en determinats àmbits laborals.\n"Es tracta d'un punt de partida necessari", explica Ana Landero, secretària d'Acció Sindical i Comunicació d'UGT a les Illes, que reconeix que, tot i que la mesura ja està en vigor, encara hi ha moltes empreses que no estan preparades per dur a terme el registre diari; a més, si es recorre al registre en paper, segur que hi ha empresaris que tractaran de continuar defraudant i aprofitar-se dels treballadors.\nLa major dificultat que les empreses tenen és esbrinar quin sistema és el més adequat per a elles. El paper serà el format que més s'utilitzarà de manera temporal, però a mitjan i llarg termini s'hauran d'anar implantant sistemes més eficients, ja sigui a través de l'ordinador o aplicacions digitals.\n"La norma no obliga ni especifica un format concret, únicament obliga les empreses a posar a disposició dels treballadors un sistema", explica la presidenta del Col·legi de Graduats Socials a les Balears, Apol·lònia Julià, que destaca que la feina d'aquest col·lectiu "és informar de les diferents opcions i les conseqüències jurídiques de cada una d'elles, ja que per exemple l'ús de dades especialment protegides per la llei, com és el reconeixement facial o de retina o de l'empremta dactilar, en el moment d'efectuar el registre, requereix prèviament el consentiment exprés del treballador. O, per exemple, la geolocalització, que també requereix un sistema adequat i el consentiment exprés".\nLandero indica que, en algun tipus d'empresa on els treballadors es concentren en un únic lloc de feina, establir aquest control és molt més senzill, però en altres tipus de feina és més complicat i no n'hi haurà prou amb el típic registre de paper que ja utilitzen moltes empreses .\nMalgrat que l'entrada en vigor d'aquesta mesura per a dia 12 de maig està prevista des de fa mesos, s'espera que dilluns sigui un dia amb moltes presses i improvisació per fer-la efectiva, ja que des d' Inspecció de Treball s'han anunciat controls per assegurar el compliment de l'obligatorietat del registre.\n"Sens cap dubte, els sectors amb centres de treball mòbils, com la construcció, el sector del metall (llanterners, electricistes, etc. ) i resta d'empreses de serveis, com les de neteja , seran els més complicats, atès que el fet de no tenir un centre fix de treball complica d'alguna manera trobar el sistema més adequat i el seu control i ús correcte per part dels treballadors. També els treballadors necessiten estar informats de com i per què han de registrar el seu horari".\nPIMEM critica la mesura\nEl president de la Federació de la Petita i Mitjana Empresa de Mallorca (PIMEM), Jordi Mora, ha assegurat que la nova llei per controlar la jornada laboral dels treballadors "no afavorirà el creixement de la productivitat de les pime de les Illes", sinó que més aviat es convertirà en un problema. Segons Mora, "no és una llei clara amb segons quin tipus de tasques i el seu control específic", ha informat PIMEM en un comunicat sobre el registre de jornada a les empreses, que entra en vigor aquest diumenge.\nSegons Mora, "si bé la llei fa una diferència entre empreses de més de 30 treballadors i menys de 30, no es tenen en compte els sectors empresarials, cosa que comporta greus problemàtiques d'execució i possibles sobrecostos de producció per a les pime".\nEl president de l'Associació de Petits i Mitjans Hotels de PIMEM, Juan Manuel Ordinas, considera correcte l'objectiu de la norma de conciliar empresa i vida familiar i posar fi al frau i l'explotació laboral, però ha advertit que "aquesta llei no està prou consensuada i estudiada amb vista a les pime, ja que els plantejaments que estableix són molt difícils de dur a terme".\nEl representant de l'Associació de Forners i Pastissers de PIMEM, Miquel Torrens, ha assenyalat que hi ha pime que l'apliquen des de fa mesos i "s'estan trobant que això suposa una nova càrrega administrativa, la qual afecta la productivitat de les seves empreses".\nHa afegit que implantar el control suposa "un cost extra: un, per la gestió documental d'aquelles empreses que han optat pel registre en paper; i un altre d'econòmic per a aquelles que han triat mitjans tecnològics".\nL'empresa balear DMS Consulting, que qualifica aquesta normativa de "terratrèmol empresarial", destaca que el seu objectiu és controlar els empleats a mitja jornada i computar les hores extres i les jornades especials.\nPer afavorir la implantació d'aquest registre, l'empresa ha creat, en col·laboració amb el Col·legi de Graduats Socials de les Illes Balears, una plataforma per al registre de la jornada laboral. L'aplicació, denominada controldelhorario.com, ha estat desenvolupada per un equip d'experts laboralistes i informàtics i està totalment operativa per a IOS i Android, com també per al fitxatge via web des de qualsevol PC. Mitjançant una senzilla instal·lació i amb una quota mensual, aquesta aplicació permet estalviar temps en el control.\nAna Landero insisteix que estam davant una mesura que és un punt de partida, però que requerirà la progressiva implantació de sistemes de control més efectius mitjançant tecnologies que dificultin el frau laboral amb la falsificació dels registres.


Rivera posa sis condicions a Rajoy per donar suport a la seva investidura - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nRivera posa sis condicions a Rajoy per donar suport a la seva investidura\nEntre els requisits hi ha que cap imputat tingui escó i una investigació sobre el presumpte finançament irregular del PP\nefemadrid 10.08.2016 | 00:00\nAlbert Rivera va afirmar que si el PP s´avé a negociar les sis condicions "tot està obert" j.p. gandul/efe\nEl líder de Ciutadans, Albert Rivera, va mostrar una via oberta al sí al candidat del PP, Mariano Rajoy, si accepta negociar sis condicions de "regeneració", inclosa la d'investigar el cas Bárcenas i la de comprometre's a fixar "data, dia i hora" del debat d'investidura. La jornada va estar marcada per la convocatòria al matí d'una reunió de l'executiva de Ciutadans i a la tarda per una declaració del propi Rivera al Congrés dels Diputats, qui va neutralitzar qualsevol manifestació pública dels altres dirigents de la formació taronja.\nCom que cap d'aquests actes estava previst, es va generar una expectació mediàtica considerable al Congrés en especular-se que el president de Ciutadans pogués fer un anunci important, en un context en què persisteix el bloqueig per formar govern. Al final, Rivera va comparèixer davant els mitjans, envoltat del seu nucli més proper de dirigents i davant de les banderes d'Espanya i de la UE, per anunciar que la seva executiva va aprovar establir sis condicions més una -la data de la investidura-, amb les quals iniciar un cicle de negociacions amb el PP i arribar, eventualment, al suport a Rajoy. Perquè segons les seves declaracions davant la premsa, si el Partit Popular s'avé a negociar aquestes condicions, "tot està obert".\nEl líder de Ciutadans va plantejar a la seva executiva la següent pregunta, segons paraules del propi Rivera: "de veritat que no podem fer res més per a Espanya?". I va exposar aquesta doble premissa: "la resignació no és el camí, el fracàs no és la solució".\nConseqüència de la "reflexió" oberta en el partit són les sis condicions de "regeneració" i de "lluita contra la corrupció" que planteja al PP, a les quals cal sumar l'exigència a Rajoy que es comprometi a anar a una investidura en una data marcada per la presidenta del Congrés.\nLes sis condicions comencen amb la prohibició que cap càrrec imputat formi part del Govern o tingui escó al Parlament; segueixen amb l'eliminació dels aforaments i abasten la reforma de la llei electoral sobre tres principis: llistes desbloquejades, proporcionalitat i fi del vot pregat. Els altres tres requisits són acabar amb els indults per corrupció política, la limitació de mandats a vuit anys i l'obertura d'una comissió d'investigació sobre el "presumpte finançament irregular del PP", és a dir, el cas Bárcenas.\nLa crítica d'Iglesias\nEl líder d'Units Podem, Pablo Iglesias, va assegurar que el president de Ciutadans "segueix les instruccions de les elits" en posar sis condicions al PP per obtenir el sí de la formació taronja a la investidura, però va recordar que "segueix sent possible una alternativa". "Rivera segueix les instruccions de les elits i donarà el sí a Rajoy, però els números no els donen. Segueix sent possible una alternativa", va ser el missatge publicat pel líder de Podem en el seu compte de Twitter.\nEl portaveu adjunt d'ERC al Congrés, Gabriel Rufián, va assegurar que Ciutadans ha demostrat, amb la seva proposta de sis condicions al PP, que "la seva única ideologia és el poder" i que va néixer "per apuntalar el bipartidisme".


Arremendats: Entrevista a Irene Gelabert, jugadora de la UE Rubí (Part I de II)\nEntrevista a Irene Gelabert, jugadora de la UE Rubí (Part I de II)\nAvui, la protagonista vé de Mallorca però juga a Rubí.\nAvui entrevistem a una jugadora de la UE Rubí, equip de la Primera Catalana de futbol femení, en el seu Grup II, que a pesar de començar força tard en el futbol federat, demostra partit darrera partit ser una jugadora polivalent, donant un al nivell com a mig defensiva, donant la cara quan ha de posar-se a repartir també joc i arribant a actuar en alguns moments amb força criteri com a central. Irene Gelabert va néixer a Campanet, una població amb 2.600 habitants de la comarca d'Es Raiguer de l'illa de Mallorca i ens explicarà en dos capítols com va arribar al futbol i a la UE Rubí.\nCom va començar la teva relació amb el futbol femení?\nTinc molt poca experiència en el futbol femení. Fins que no vaig arribar a la UE Rubí, fa tres temporades, mai havia jugat com a federada, tot i que sempre ho havia desitjat. De petita, vaig provar d'entrenar algun dia amb els nois del poble, però el fet de ser l’única noia em va fer tirar enrere i vaig decidir començar a jugar a tennis, als 6 anys i fins els 18, que el vaig haver de deixar per venir a Catalunya.\nJust l’any que vaig haver de marxar de casa per anar a estudiar a la península van formar un equip de futbol femení al CE Campanet, al meu poble. Vaig poder jugar alguns partits amb les companyes del poble i va ser tot un honor poder defensar aquells colors quan sempre ho havia hagut de fer des de la grada veient els equips masculins.\nDes de ben petita que m’agrada molt el futbol, quan tenia 5 o 6 anys sempre anava a casa del meu cosí i ens passàvem la tarda jugant. Com què ell jugava en un equip, m’ensenyava tot el que aprenia als entrenaments. Ara, ell ha fet carrera per a ser entrenador i jo estic jugant en un equip, crec que portem el futbol a la sang! Gairebé tot el que sé de futbol és gràcies a ell i a les hores que vaig estar al camp del poble veient jugar el CE Campanet.\nEn un amistós triangular amb el CE Campanet.\nSabia que hi havia la Superlliga femenina, però no va ser fins als 15 o 16 anys que vaig saber que a Mallorca també hi havia una lliga regional.\nEs pot dir que el món del futbol femení el vaig descobrir quan vaig venir a Catalunya.\nQue porta a una mallorquina de Campanet a Catalunya?\nQuan vaig acabar el batxillerat vaig haver de marxar de l’illa per a poder cursar els estudis que m’agradaven, enginyeria química, ja que a la Universitat de les Illes Balears no impartien aquesta especialitat. No va ser fàcil deixar la família i amics, però sabia que l’experiència seria increïble i enriquidora.\nCom s'ho fa algú que ve a estudiar aquí, per a trobar un equip on seguir practicant el seu esport? Com et va sortir anar a la UE Rubí?\nNomés portava un mes vivint a Rubí, i en tot aquell temps no havia practicat cap tipus d'esport, només anava de casa a la universitat i de la universitat a casa. Ja no podia aguantar sense fer una mica d'activitat física, les parets de l’habitació em queien a sobre. Un dia em vaig decidir i vaig començar a buscar per internet clubs de tennis a prop de Rubí, però el que vaig trobar estava molt lluny del pis, aleshores vaig pensar en la possibilitat de què aquí hi hagués algun equip femení i així va ser. Vaig trobar la web de la UE Rubí i just aquell dia anunciaven un partit de l’equip femení. No m’ho vaig pensar dos cops i vaig sortir al carrer a buscar el camp. Encara recordo les sensacions que vaig tenir al veure-les jugar, era increïble, tenia davant meu allò que sempre havia desitjat. Quan va acabar el partit vaig anar a parlar amb l’entrenador. Als dos dies vaig començar a entrenar amb les companyes i a les dues setmanes ja tenia fitxa i jugava el meu primer partit!


La Villa Noria Modene França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n4 route de Mazan, Modene, Modene, França, 84330 - Veure al mapa\nMés informació sobre La Villa Noria\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Caromb, La Villa Noria és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA La Villa Noria, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar, biblioteca.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, insonorització, estació d'Ipod per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Piscina exterior, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, La Villa Noria no troba competidors en cap categoria.\nAllotjaments a Modene


La revaloració de les pensions, un escull a consensuar al Pacte de Toledo - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa revaloració de les pensions, un escull a consensuar al Pacte de Toledo\nEl repte dels partits polítics estarà en arribar a un acord sobre si tornar a revaloritzar les pensions amb l'IPC.\nefe / madrid 26.02.2017 | 21:44\nEl Pacte de Toledo entra en una fase d'intens treball parlamentari, on el principal escull serà consensuar si la revaloració de les pensions es manté amb l'actual índex o s'introdueixen modificacions, després que la inflació el 2017 pugui situar-se al voltant del 2 %.\n"Caldrà tenir obertura de mires, sense judicis previs i cedint cada part", assenyala com a objectiu la presidenta de la Comissió de Seguiment dels Acords del Pacte de Toledo, Celia Villalobos, en declaracions a EFE.\nVillalobos ha moderat en els últims tres mesos i mig gairebé una trentena de compareixences i assenyala el seu afany per aconseguir acords precisos i tenir unes recomanacions llistes a finals de juny.\nLa portaveu del PP a la comissió, Carolina España, incideix que opcions hi ha moltes i recorda l'últim informe de la Fundació d'Estudis d'Economia Aplicada (Fedea) que advoca per "blindar" la pensió mínima vinculant el seu creixement a la taxa d'inflació .\n"Estem absolutament disposats a parlar del que calgui", recalca Carolina España\nPer la seva banda, la portaveu del PSOE, Mercè Perea, assenyala a EFE que els socialistes "no van a bloquejar" la signatura de les recomanacions, però que tenen com a prioritat garantir el poder adquisitiu dels pensionistes.\nEn el mateix sentit, el portaveu de l'antiga Convergència, PDeCAT i fundador del Pacte de Toledo, Carles Campuzano, destaca que és "imprescindible" revisar l'actual índex de revalorització, perquè no protegeix al pensionista del risc de la inflació.\nLa portaveu d'Units Podem, Aina Vidal, advoca per la seva derogació i insisteix a EFE en què aquesta és una línia vermella juntament amb l'impuls dels plans privats.\nUn punt que cap partit polític veta és analitzar els plans de previsió social complementaris per incentivar-los i veure quina modalitat poden tenir.\nCarolina España afirma que són una fórmula que pot enfortir la sostenibilitat de la Seguretat Social, mentre el portaveu de Ciutadans, Sergio del Camp, coincideix en "donar-los valor" i Campuzano advoca per un millor articulat que vagi més enllà de la fiscalitat.\nPerea assenyala que en la nova redacció d'aquest punt, el PSOE demanarà clarificar els termes perquè es "deslinden" dels plans privats.\nTambé demanarà aprofundir en la carreres de cotització de les dones i dels joves. En el primer cas perquè són interrompudes amb els permisos de maternitat i en el segon perquè es reconeguin les pràctiques, ja que els joves entren molt tard al mercat laboral.\nUna línia que el portaveu del PDeCAT també comparteix, ja que el mercat d'ocupació ha canviat i les carreres laborals ja no són com en el passat, contínues i en la mateixa empresa.\nAixí, un altre repte serà debatre sobre si cal canviar el càlcul dels anys cotitzats per cobrar la pensió.\nD'altra banda, hi ha coincidència en què les bonificacions o reduccions a la Seguretat Social es financin via pressupostos generals d'Estat per tal d'alleujar el dèficit del sistema, tot i que no hi ha unitat parlamentària en el cas de les prestacions de viduïtat o orfandat (de mort i supervivència) via impostos.\nSergio del Camp considera que aquesta via no és més que traslladar el problema del dèficit de la Seguretat Social a l'Estat i Campuzano la veu, però, amb bons ulls i considera que cal fer una revisió global de la pensió de viduïtat.\nMercè Perea veu millor aquesta transferència als pressupostos de pagar les pensions a través d'un préstec a la Seguretat Social o amb emissions de deute públic, mentre que Aina Vidal creu que el finançament de les pensions de viduïtat i orfandat estan "més segures" dins de la Seguretat Social.\nUna altra de les conclusions a les que s'han arribat és que el sistema ha de ser més transparent perquè els treballadors coneguin les seves carreres de cotització, com han assenyalat el Banc d'Espanya o l'Autoritat de Responsabilitat Fiscal Independent (AIReF).\nLa majoria dels portaveus destaca el punt d'inflexió que va marcar amb la seva compareixença a la comissió el president de la AIReF, José Luis Escrivá, quan va advertir que adoptar decisions regulatòries té un impacte important en els futurs pensionistes i coincideixen que caldrà tenir en compte el seu assessorament.\nUnes 400 persones es manifesten a Manresa a favor d'unes pensions dignes\nL'Estat proposa calcular la pensió tenint en compte tota la vida laboral\nLa pensió mitjana a Catalunya puja un 2% al juny fins als 955,67 euros


Pau i Xavi Vela es classifiquen per als quarts de final del Campionat del Món de rem ~ EbreDigital.cat\nPau i Xavi Vela estaran també en els quarts de final al 2 sense timoner de la selecció brasilera, del mundial absolut de rem que es disputa a Linz-Ottensheim, després d’aconseguir la classificació en la primera sèrie de repesca.\nLa parella tortosina es va imposar amb autoritat, tot i anar en el primer tram de regata a l’estela de l’embarcació d’Holanda. El pot de la selecció brasilera va creuar la meta amb un temps de 6: 43: 630, seguit per l’holandès, amb 6: 45: 760, i tots dos estaran dimecres en els quarts de final al costat de Xile i Grècia, primers de la segona sèrie. A continuació van entrar els representants de Cuba i Hongria.\nDimecres Pau i Xavi Vela, i Aina Cid amb Virgínia Diaz, es jugaran en els quarts de final, bona part de les possibilitats d’obtenir el passaport per estar als Jocs Olímpics de Tòquio.


Camí de la solidesa - - Empreses\nCamí de la solidesa/\nEl Programa, que contempla formació especialitzada i sobretot acompanyament individualitzat, ha tingut ja cinc edicions.\nQuè ha ofert?\nA la propera VIª edició d’el Camí de la Solidesa, que tindrà lloc pròximament (data pendent de confirmació), s’oferiran eines, idees i recursos per ajudar a enfortir les organitzacions i millorar la seva gestió un cop feta una diagnosi de l’estat d’aquesta.\nSegons el perfil de la organització participant es treballarà un projecte d’enfortiment, és a dir, l’assoliment d’una fita concreta com un pla estratègic, el desenvolupament d’una línia d’activitat nova, un pla de comunicació, una campanya de micromecenatge, un pla de participació, o una transformació de forma jurídica, etc. O bé en treballar les habilitats directives d'alguna de les treballadores.\nLes organitzacions participants rebran formació pràctica i vivencial, acompanyament d'una persona que la guiï al llarg del programa amb tutories presencials amb participació de l’equip de Barcelona Activa, espais que fomenten la intercooperació i assessoraments individualitzats i especialitzats en els àmbits escollits.\nEl programa ofereix continuïtat amb el Servei d'assessorament especialitzat en ESS de Barcelona Activa.\nAquest Programa incorpora la perspectiva i els valors de les #AltresEconomies\nLa cinquena edició del programa, que va tenir una durada de cinc mesos, va començar el 8 de gener amb una jornada inicial i va concloure el passat mes de juny.\nDurant el programa i en un context en el què l'atenció presencial és a l'ordre del dia, les formacions i tallers es realitzen en horari de matí al Parc Tecnològic de Nou Barris. Pel que fa als acompanyaments, es solen realitzar a les seus de les organitzacions, i les tutories, de manera conjunta\nPodeu consultar la informació més detallada al programa adjuntat en aquesta mateixa pàgina i resoldre qualsevol dubte escrivint un correu a innovaciosocioeconomica@barcelonactiva.cat.\nA la cinquena i darrera edició, es premiarà el millor projecte d'enfortiment en clau d'impacte ambiental en un acte que tindrà lloc durant la penúltima setmana de juliol.\nEn aquesta edició, l'entrega de premis es realitzarà en un acte conjunt amb l'acte de cloenda del programa Construïm en Femení, que tindrà lloc el divendres 24 de Juliol. Les participants del Construïm en Femení, presentaran els seus projectes i es lliuraran premis dels dos programes: als millors plans d'empresa amb viabilitat que incorporin valors i principis de l'ESS de les persones participants, i als millors projectes d'enfortiment, respectivament.\nOferta formativa ESS\nPer a més informació sobre la nostra oferta formativa i serveis en l'Economia Social i Solidària cliqueu aquí\nPrograma Camí de la Solidesa V\nTestimonis Camí de la solidesa - IVª Edició


Carme Chaparro: “Quan explicava que a TV3 el programa líder era ‘Caçadors de bolets’, no ho entenien” | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nAMBAIXADORS CULTURALS A MADRID\nCarme Chaparro: “Quan explicava que a TV3 el programa líder era ‘Caçadors de bolets’, no ho entenien”\nEntrevista a la presentadora estrella dels informatius de Telecinco\nBarcelona 19 AGO 2016 - 19:47\tCEST\nCarme Chaparro (Salamanca, 1973) és una de les presentadores estrella dels informatius de Telecinco. Fa 20 anys que treballa a la cadena de Mediaset, 17 a Madrid. Quan visita Barcelona encara hi ha persones que pel carrer li recorden la seva època presentant els informatius en català de Telecinco, a vegades també li pregunten per què no fitxa per TV3. Nascuda a Salamanca, de mare extremenya i pare català, la seva infància i joventut va transcórrer a Catalunya. Chaparro se sent eminentment catalana i això llueix.\nLa seva extensa trajectòria professional comença en ràdios i televisions locals, continua com a redactora per programes icònics de TV3, com Ciutadans o Generació X, fins que finalment, el 1997, és contractada pels serveis informatius de Telecinco. Chaparro també imparteix classes de formació de portaveus d’empreses. Ha estat professora de l’acadèmia de locució Laboratorio de la Voz, del seu company de cadena –i compatriota català– Jorge Javier Vázquez. Chaparro és mare de dues nenes, la Laia i l’Emma, que tenen el català com a llengua materna. La periodista argumenta que la convivència social a Catalunya i a Madrid és molt millor del que sovint vol fer creure “la propaganda dels 140 caràcters”.\nPREGUNTA. Una de les seves primeres feines va ser a la televisió de les Corts. La tradició del món associatiu, veïnal, continua sent més forta a Barcelona que a Madrid?\nRESPOSTA. A Barcelona, quan vaig sortir de la facultat, em vaig trobar amb el moviment de crear televisions de barri. Jo pagava una quota per treballar a la televisió, per pagar despeses com la llum. Però treballava a la televisió, fèiem els programes que volíem, era magnífic. Després va entrar l’Ajuntament i ho va centralitzar amb BTV i vam deixar de fer la nostra. Però no només televisions, també ràdios, sempre n’hi ha hagut a barris i pobles catalans. El teixit associatiu sempre ha estat més fort a Catalunya. Jo visc a Majadahonda i no sé del tot si a Madrid hi ha aquest teixit associatiu, però la meva sensació és que ni de bon tros és tan fort com a Catalunya.\nP. A Madrid funcionaria BTV com funciona a Barcelona? Té un públic d’un nivell cultural que també existeix a Madrid.\nR. Aquest fenomen de les televisions locals a Catalunya no existeix aquí. Jo, amb 15 anys, a Sant Quintí de Mediona, anava a Ràdio Antena Penedès, una emissora que van muntar uns joves, i hi posava discos. No sé si funcionaria una BTV a Madrid, són tarannàs diferents. Quan explicava que a TV3 el programa líder era Caçadors de bolets, no ho entenien. El convidat, Generació X són programes que per concepció social agraden i són els més vistos; potser a Madrid la concepció cultural majoritària és diferent. BTV la veu el món indie però també la veu ma mare. És una manera diferent d’entendre la cultura audiovisual. Madrid no és una ciutat que tingui una cultura pròpia. Poca gent és de Madrid que tingui els pares de Madrid. És una ciutat que s’ha fet a trossos amb migrants de tota la península. No té la concepció de cultura pròpia que té Barcelona. A les meves filles a l’escola les disfressen de chulapas; a Barcelona no les disfressarien de pubilles, potser perquè no fa falta.\nP. La vida social, les relacions públiques en el seu àmbit, reflecteixen diferents maneres de ser a Barcelona i a Madrid?\nR. A Barcelona tot és més discret; a Madrid, cada setmana podria sortir, cada nit hi ha diversos esdeveniments d’aquesta mena. A Madrid es viu una mica de cara enfora; és l’actitud de la ciutat. Els photocalls són una manera de buscar feina, que no s’oblidin de tu. Potser a la llotja del Barça passa el mateix però és més discret.\nP. El món escènic de Madrid està farcit de catalans; encara és més evident la seva presència a la televisió?\nR. Potser als catalans se’ns nota més que som catalans. Potser perquè quan ens fan preguntes, ens pregunten coses que no pregunten a un asturià. Quan et fan una entrevista, et plantegen preguntes de contingut polític que segurament a una persona d’un altre lloc d’Espanya no l’hi farien. Quan jo vaig estudiar a la Universitat Autònoma de Barcelona, hi va haver una gran fornada de periodistes, Àngels Barceló, Gemma Nierga, Carles Francino, Olga Viza, que vam anar a treballar a Madrid. La Sandra Barnedas també, de les últimes, com jo; aleshores només hi havia dues grans universitats de Periodisme, l’Autònoma i la Complutense. No sé si en som gaires, però ens fan notar que som catalans.\nP. Aquesta tendència de molts periodistes de desplaçar-se a Madrid s’ha mantingut o s’han creat dos ecosistemes diferents?\nR. Jo crec que el moviment és menor, s’ha aturat una mica. Potser jo vaig ser una de les últimes a fer el salt. Ara a la nostra redacció pràcticament no ve gent de Catalunya. Ara hi ha tantes facultats de Periodisme que rebem periodistes de centres de Madrid.\nP. En una entrevista a la revista Jot Down va explicar que les tertúlies, més que un gènere informatiu, s’estan convertint en un espectacle i batussa. L’espectacularització de les tertúlies s’està reproduint a Barcelona?\nR. Diria que sí. En un programa del cor s’ha de ser pro-Pantoja o anti-Pantoja; això s’ha reproduït a les tertúlies polítiques: d’esquerres o de dretes, propacte o antipacte, uns contra els altres. Aquest esquema, que hem importat dels Estats Units, primer va arribar als programes del cor i després a la tertúlia política. Jo de Catalunya sobretot escolto la ràdio; potser això allà va començar amb les tertúlies d’esports. Ens comparem molt amb com fan les coses a Madrid. Potser cal mirar-se un mateix i no comparar-se amb els altres.\nP. Com ha evolucionat el debat sobre la independència en el seu entorn de Madrid?\nR. Ha baixat molt la intensitat. El debat Espanya-Catalunya l’ha ocupat el debat Podem-PP, una altra mena de debat més transversal socialment a tot el país, no una regió contra la resta d’Espanya. Aquest era un debat que era a totes les discussions durant tres, quatre anys.\nP. Ha estat pesat el tema en l’àmbit personal?\nR. Sí, perquè era constant que en qualsevol conversa et preguntessin sobre això. I et cansaves de desmentir coses com si a Catalunya es persegueix el castellà. La gent reproduïa tot el que sentia a les teles o a les ràdios, coses com que la gent es baralla a Catalunya. La gent es queda amb titulars de 140 caràcters, i són els arguments que s’han fet servir, i no anem més enllà.\nEl titular de la primera edició d'aquesta entrevista ha estat substituït a petició de Carme Chaparro. L'entrevistada vol destacar que en cap cas ha volgut menysprear la cultura que es realitza a Madrid. La seva intenció era explicar que "la ciutat és oberta, acollidora i integradora. I que per això la seva cultura no és només la pròpia sinó la que beu de la mescla de les milions de persones que acull, inclosa jo mateixa".


GIMNÀS HISTÒRIA ÀREA SOCIAL CONTACTA\nEl gimnàs social Sant Pau és una entitat històrica que en el 2020 hem fet 80 anys. Una empresa recuperada en el 2012 pels seus treballadors que s'ha convertit en una cooperativa sense ànim de lucre. Un projecte social en forma de gimnàs o un gimnàs que s'ha convertit en un projecte social. 1400 metres2 dedicats a l'esport i a la transformació social.\nd'unx traballadorx del Gimnàs\nFa aproximadament un any, més o menys per aquestes dates, vaig començar a formar part de l'equip del Sant Pau. Uns mesos abans, ja havia fet una primera incursió, fent les pràctiques de monitor de natació amb ells, durant l'estiu. Al desembre vaig tenir la sort de trobar-me amb una vacant en les seves files i no vaig perdre l'oportunitat de sumar-me al projecte i seguir el meu rumb amb ells.\nPrèviament, com usuari, mai m'havia trobat un gimnàs així, on persones o grups amb necessitats específiques (usuarixs trans) tinguéssim cabuda, i com treballadores, encara menys.\nEn l'entrevista de treball, un cafè amb l'Ernest, no es va jutjar ni el meu aspecte físic ni el meu currículum, sinó que se'm va preguntar per la meva capacitat per a treballar i la motivació per un projecte com aquest. Vaig respondre sincerament a tot i l'endemà vaig començar a treballar. Agraeixo molt la falta de judici i la confiança dipositada.\nDes de llavors, formo part d'aquesta gran família on entre totes estem portant endavant el projecte. No és ni un camí fàcil ni un camí sense obstacles. Treballar aquí és dur: les instal·lacions són antigues, les usuàries són molt diverses, algunes vénen de contextos molt complicats i altres són sòcies barcelonines de tota la vida, altres no parlen castellà, comptem amb material limitat per a les classes... i amb alguns dies que ens han tallat l'aigua, el gas i fafred. Hi ha dies en què penses que t'agradaria treballar en un vivagym, on els pesos tenen ventilador incorporat, ascensor i fil musical dins del centre i els monitors van amb uniforme de treball marca Nike, però això et passa ràpidament. La calor i la humanitat que es respira en el Sant Pau, on no hi ha caps, sinó companyes, els somriures de les usuàries que vénen gratis a piscina o els riures dels nens, fan que vegi el Sant Pau com un lloc que vull i vull cuidar i no com un centre de treball al qual estic desitjant no anar-hi.\nEl Sant Pau ha estat i és un espai on he crescut moltíssim com a professional (i com a persona). Sense competitivitat amb la resta de companyes, sense haver de convèncer a ningú del que valc, simplement fent bé el meu treball. Un dia, una de les responsables de la cooperativa em va dir «Kar, si hi ha alguna classe que et vingui de gust fer i veus que funcionarà, "avanti", dóna curs a la teva imaginació», i així va ser. Tenia moltes ganes d'introduir classes de piscina per a gent transgènere o identitats no normatives, ja que habitualment es queden fora dels gimnasos precisament per les seves especificitats, i va ser un èxit. A poc a poc vaig anar canviant el model d'algunes classes que tenia, acostant-les a la meva creença del que és l'activitat física i l'esport, amb coses poc vistes en els centres municipals. Crec que les classes i el gimnàs han guanyat amb aquests canvis, i això només ha pogut ser gràcies a la confiança que el Sant Pau diposita en cadascun dels monitors. El Sant Pau et deixa créixer en la mesura que tu vulguis. Si vols continuar aprenent i formant-te, aquí podràs desenvolupar-ho i posar-ho en pràctica.\nA part d'això, és un projecte social de cap a peus. Ningú, i es pot dir NINGÚ, es queda sense fer exercici físic perquè no té diners, no tingui compte bancari o no tingui papers. A ningú se li nega l'entrada i precisament gràcies a això, el gimnàs compta amb un gran capital humà. Encara que, a vegades, gestionar totes les diferències o problemes que ens van sorgint pot ser una mica desgastant, un es recupera aviat quan s'adona d'on està, la qual cosa estem fent i cap a on anem.\nLa història del Gimnàs Social Sant Pau és una estranya combinació de lluita per la supervivència, la creença que tota empresa té una obligació amb el seu territori i molt d'aquella frase col·loquial de «de perdidos al rio». Una sort de trobades sota un escenari hostil i un sense fi d'amenaces. Una espècie d'homenatge a les comèdies de Buster Keaton.\nAl juny de 1940, es van inaugurar els Banys Populars de Barcelona, construïts per Aigües de Barcelona, en aquells temps de titularitat municipal. Un espai on dutxar-se i amb la primera piscina amb clor a Barcelona. Els veïns podien anar a dutxar-se per una pesseta i per una pesseta i mitja també tenien accés a la piscina. La idea era clara; que la gent pobra del barri del Raval (en aquests temps conegut com a barrio Chino), no fos origen d'infeccions i epidèmies, com l'epidèmia de tifus que va sofrir la ciutat en 1914.\nAmb el pas del temps, els veïns del Raval van anar tenint banys a les seves cases, i cada vegada va tenir menys sentit el projecte de Baños Públicos. Entre 1942 i 1962, l'espai del Sant Pau, va ser seu dels entrenaments del Club Natació Montjuich arribant a organitzar uns campionats europeus de natació. Més endavant, va ser gestionada per l' escola Pia. En 1992, un grup de professors d'INEF va començar el projecte del Gimnàs Sant Pau. A causa d'una descapitalització, i la falta d'inversió en les instal·lacions es va acabar en fallida l'any 2012.\nEn aquest moment, hi havia un escenari de pèrdues mensuals de 3000 €, i 60000 € acumulats a proveïdors, a més d'unes instal·lacions desfasades per la falta d'inversions. Aquest va ser el moment en què els treballadors van recuperar l'empresa.\nEn aquest escenari complex amb un gran component de precarietat, en el qual havíem de demanar diners per a pagar les factures i moltes vegades a penes hi havia per a pagar els sous, decidim crear un projecte que ens il·lusionés des del començament. Volíem deixar de sentir-nos cansats en passar la porta d'entrada i canviar-ho per il·lusió. Així va començar un projecte social que, d'haver nedat en l'opulència, mai hagués existit. Així comencem a escoltar.\nAl voltant de 900 persones tenen accés a les instal·lacions de manera gratuïta a través de 40 entitats de Barcelona que ens deriven usuaris, amb especial atenció a col·lectius de dones que han sofert violències, joves ex-tutelats, persones sense llar i persones refugiades. No entenem el Sant Pau com un lloc on fer exercici sinó un lloc de trobada. On la ment surt més beneficiada que el cos.\nTambé realitzem 18000 serveis de dutxa a l'any per a totes les persones que el necessiten. Una dutxa per a una persona que està vivint al carrer significa per exemple anar a una entrevista de treball amb seguretat en si mateixa. Una dutxa pot canviar una vida.\nAquestes són algunes de les entitats amb les quals treballem.\nDes del el 13 de març, durant la pandèmia vam haver de tancar la nostra activitat com a gimnàs. Però no tenia sentit que un projecte social com el nostre, es mantingués tancat en moments tan complicats com els viscuts. De manera que des del 20 d'abril de 2020 vam decidir obrir com a equipament contra la covid-19 oferint una mitjana de 150 dutxes per a persones sense llar, canvi de roba i un dinar. A hores d'ara encara seguim oferint tot això.\nAquests serveis els hem realitzats conjuntament amb Serveis Socials de l'Ajuntament de Barcelona.\nPolítica de privadesa i condicions d'us


Coses que només em passen a mi: Ara ja es pot explicar perquè han passat molts anys. Un dia vaig tenir la trista ocurrència de sumar les bodes de la nostra colla. «Ja en són quatre. Quatre bodes i...» Això és el que va passar, desgraciadament. Encara me’n penedeixo, d’haver-ho dit en veu alta. Aquestes coses, si et passen pel cap, cal que no en surtin mai.\nNo et culpabilitzis: de debò creus que les coses passen perquè tu les penses?\n22 d’agost de 2009, a les 11:16\nÉs un comentari xorra d'aquells que surten sense pensar i són totalment vanals... se'n fan molts així, però només si passen certes circumstàncies ens n'adonem de la xorrada que hem diut. No és res que sigui culpa teva d'haver-ho dit.\n23 d’agost de 2009, a les 21:35\nDesraciada casualitat; però entenc que et quedés mal rollo al cos...\n24 d’agost de 2009, a les 0:46\nNo em vaig sentit culpable, és el que diu el Ferran, mal rotllo. Gràcies, de tota manera.\n25 d’agost de 2009, a les 14:39


Enviar aquesta notícia per e-mail Imprimir aquesta notícia entitats 17. 02. 2021 Compartir a Twitter Compartir a Facebook\nPresentació del llibre "Quan L'H va perdre la platja", de l'historiador Jesús Vila\nAquest dijous, a les 6 de la tarda, per Zoom\nL’historiador, periodista i president del Foment per la Informació Crítica, Jesús Vila, presentarà aquest dijous, dia 18, a les 6 de la tarda, el seu llibre “Quan L’Hospitalet va perdre la platja. Espoliació, impunitat i negoci: un segle de la segregació de la Marina”.\nL’acte es farà a través de Zoom i per unir-se a la reunió ho pots fer aquí\nJesús Vila presentarà el seu llibre en un acte que també comptarà amb la presència de l’historiador i president del Centre d’Estudis de L’Hospitalet, Manuel Domínguez i que presentarà l’ex alcalde de la ciutat, Celestino Corbacho.\nAra fa gairebé un any es va commemorar un segle de la llei que permetia la segregació de la Marina de L’Hospitalet per aconseguir els terrenys necessaris per construir un gran port franc que Barcelona volia. L’Hospitalet va perdre la meitat del seu terme municipal, especialment, la zona agrícola i la platja, i finalment els terrenys del port franc es van convertir en el polígon industrial de la Zona Franca.\nNo va ser Barcelona la que va prendre el frontal marítim a L’Hospitalet sinó que el va expropiar el govern espanyol per 84.000 pessetes de fa cent anys. Van ser 900 hectàrees a cada costat de la llera del Llobregat i que ara també formen part del port de Barcelona.\nEl llibre de Jesús Vila sobre la pèrdua de la platja de L’Hospitalet està editat per Foment de la Informació Crítica, FIC de L’Hospitalet, té un preu de 15 euros i es pot demanar a fic.lhospitalet@gmail.com


Cadí la Seu jugarà la temporada vinent a l’EuroCup Women | BonDia Diari digital d'Andorra.\nL’anunci que l’equip Cadí la Seu jugarà a l’EuroCup Women es va fer dimecres.\nDv., 05/07/2019 - 00:05\nL’equip Cadí La Seu jugarà la pròxima temporada, per primera vegada en la seva història, en una competició europea, concretament a l’EuroCup Women. Així ho han anunciat dimecres a la tarda en roda de premsa el president de l’AE Sedis Bàsquet, Pere Porta, i l’alcalde de la Seu d’Urgell, Jordi Fàbrega, juntament amb el director esportiu de l’equip, Pep Ribes, i el regidor de l’equip de govern, Carlos Guardia. Precisament dimecres es va formalitzar la inscripció del Cadí La Seu en aquesta competició europea per a la temporada 2019-2020.\nFàbrega, va agrair al club Sedis Bàsquet que portés el nom de la Seu no només arreu de l’Estat, sinó també arreu d’Europa. “És tot un orgull per a la ciutat. Estem segurs que la Seu en sortirà molt beneficiada.” Per la seva part, Pere Porta va remarcar que “és motiu de molta alegria poder anunciar que la pròxima temporada el Sedis Cadí La Seu tornarà a estar a la Lliga Dia i, també ho és, i molt, formalitzar la inscripció a l’EuroCup Women 2019-2020”. Porta va afegir que “serà una temporada apassionant, molt dura esportivament, però en un any de cinquanta aniversari del club serà, sens dubte, un bon regal esportiu”.\nPer la seva part, Pep Ribes, director esportiu de l’equip, va declarar que “per Cadí La Seu, participar en l’Eurocup Women és un premi, un repte i un orgull. Un premi a l’excel·lent temporada feta, finalitzada en tercer lloc a la classificació, on s’han assolit els millors resultats en la nostra història a lliga femenina”.\nLang Lang cancel·la el concert del 29 de març i La Temporada es dona per finalitzada


La Generadora - Equal Saree\nL’espai d’innovació, formació i intercanvi d’Equal Saree\nEl projecte La Generadora és fruit de 10 anys fent arquitectura i urbanisme amb una visió innovadora, dissenyant espais inclusius a través de la cocreació i desenvolupant metodologies participatives i inclusives per posar a les persones al centre de les decisions. La Generadora vol consolidar, compartir i expandir una línia de pensament i de pràctica innovadora més democràtica sobre la ciutat, l’urbanisme i el disseny. També busca generar noves formes de producció del coneixement, basades en l’horitzontalitat, la transversalitat, la interdisciplinarietat i el treball en xarxa. Al mateix temps, vol promoure un intercanvi constant entre la teoria i la pràctica, per generar aprenentatges aplicats i vinculat al territori i a les realitats socials.\nCurs online: Estratègies i eines per a unes espacialitats feministes\nEdicions: 1a edició (Juliol 2020), 2a edició (Juliol 2020), 3a edició (Octubre 2020), 4a edició (Octubre 2020), 5a edició (Febrer 2021).\nCol·laboradora: Conchi Berenguer Urrutia\nParticipants: Principalment dones d’Espanya, Portugal, França, Perú, Brasil, Colòmbia, Mèxic, Xile, Estats Units, Argentina, Perú, Equador, Suïssa i Mèxic.\nEl curs es divideix en tres sessions virtuals de formació-trobada-taller:\nSessió 1: Què és la perspectiva de gènere i com s’aplica en la dimensió espacial?\nEn la primera sessió compartim eines, paràmetres i indicadors per a avaluar, analitzar i mirar els espais des d’un enfocament de gènere i interseccional. També mirem els nostres entorns quotidians des d’aquest nou enfocament.\nSessió 2: Amb qui construïm els territoris feministes?\nEn aquesta sessió coneixem diferents metodologies participatives d’anàlisis i intervenció espacial, entenent les diferents etapes i agents d’un procés participatiu, també aprenem com fer-ho amb perspectiva feminista.\nSessió 3 Com es materialitza una espacialitat feminista?\nEn l’última sessió del curs coneixem algunes claus feministes de disseny i com passar de la teoria a l’acció a través d’un exemple pràctic. Per a finalitzar recreem el nostre propi territori feminista somiat i acabem amb un petit joc.\nCodisseny del parc de Sandino\nCodisseny del parc de Sandino Procés de cocreació amb infants al parc de Sandino L’ajuntament de Santa Coloma de Gramenet s’ha proposat repensar parcialment el parc de Sandino amb la participació activa dels nens i nenes del Consell dels Infants. Aquest procés és una...\nRepensem la plaça dels Porxos\nRepensem la plaça dels Porxos Procés participatiu per a la millora de la plaça dels Porxos La Plaça dels Porxos és un espai de referència al barri de Sant Martí de Provençals tant per l’ús quotidià de trobada veïnal com per la lluita històrica de 1982 per la...\nEmpatitzem Repensem l'ús dels patis escolars Partint de la importància del pati de l’escola com a espai d’aprenentatge, de joc i de convivència, el projecte “Empatitzem. Repensem l’ús dels patis escolars” busca generar propostes de reorganització que treballin sobre...


cuinar és senzill: FAVES ARREBOSSADES\nAquest aperitiu és molt fàcil de fer i em va sorprendre de debó fa uns quants diumenges quan fent porquetjades, per entretenir la gana mentre feien sobresades, cuixot, salxixes ens van oferir aquest plat.\nFaves molt tendres\nPasta de fregir:\nPer fer aquesta recepta les faves han de ser molt tendres ja que es mengen amb la pell i tot.\nBullim les faves uns 5 minuts amb l’aigua ben bullent, deixem refredar.\nMentre fem la pasta de fregir barrejant la farina amb el rovell d’ou i l’oli, afegim l’aigua a poc a poc, la sal i el pebre i finalment la clara muntada. Reservem 30 minuts i anem passant les favetes per la pasta i les fregim amb oli calent.\nÉs un aperitiu que sorprèn a gran i petits!\nMai he menjat faves amb la pell! ho veig tant als blocs, que crec que ho provaré, clar que han de ser molt, molt, tendres, no?\nAixí, arrebossadetes, segur que m'encanten!\n12 d’abril de 2011 a les 8:15\nAixo s'hauria de tastar, em sembla sorprenent...\n12 d’abril de 2011 a les 8:21\nQuina casualitat que publiquis faves just aquesta setmana... és l'ingredient de la Recepta del 15 d'aquest mes, i només queden 3 dies! Si vols participar en el recull, estarem encantats... que és un aperitiu molt original!\n12 d’abril de 2011 a les 10:27\nJo he cuinat faves molt tendres amb pell, pero arrebossades no ho he fet mai, es tindra que provar..\nNo havia apensat mai que es poguessin menjar així, i mira que m'agraden!\nQuan són molt tendres, jo també me les menjo amb pell. A casa en diem "amb pantalons"\n12 d’abril de 2011 a les 11:30\nA mi m'ha sorprés molt!! cuinades així no ho havia vist mai!! Així que això queda per fer una sorpresa a casa. Petonets!\nVeig que us he sorprés tant com em van sorprendre a mi.\nEstic contenta que us agradin!\n12 d’abril de 2011 a les 23:07\nOi tant que ens ha sorprès!! Ben curiós!\n15 d’abril de 2011 a les 22:53\nSorprenent! No m'agraden les faves, clar que cuinades així, crec que m'hi atreviré\n25 d’abril de 2011 a les 21:17


Les cases d’apostes pronostiquen una victòria d’ERC Les cases d’apostes pronostiquen una victòria d’ERC\nLes cases d’apostes pronostiquen una victòria d’ERC\nAnalitzem les prediccions de les cases d’apostes (RetaBet i Betfair) sobre les eleccions de demà dijous 21 de desembre al Parlament de Catalunya.\nL’anàlisi que en podem fer és molt interessant. Segons contemplen, guanyarà Esquerra. Però el pronòstic no és gens clar.\nLes dues cases d’apostes creuen que ERC guanyarà les eleccions i, si és així, Betfair pagarà a 1,50€ per euro apostat la victòria en escons del partit republicà mentre que RetaBet ho farà a 1,40€ per euro apostat. La quota no és molt alta i, per tant, es dóna casi per segur que la llista del vicepresident Oriol Junqueras guanyarà les eleccions.\nSegons les cases d’apostes, Ciutadans també podria obtenir el major nombre d’escons, però té menys possibilitats que ERC. RetaBet pagarà aquest resultat a 2,50€ per euro apostat mentre que Betfair ho farà a 2,25€ per euro apostat.\nJunts per Catalunya és molt ben vista també. A RetaBet la victòria de la candidatura de Puigdemont es pagarà a 7€ per euro apostat mentre que a BetFair a 11€ per euro apostat. És a dir, és una quota difícil però possible.\nLa victòria en escons d’un dels altres partits, com és evident, es pagarà a una quota molt més alta perquè és molt improbable. RetaBet pagarà la victòria del PSC a 41€ per euro apostat, la de CeC a 61€ per euro apostat, la de la CUP a 151€ per euro apostat i la del PP a 301€ per euro apostat. I atenció perquè aquesta casa contempla que varis partits obtinguin el mateix nombre d’escons. De fet, ho veuen possible: es pagarà a 11€ per euro apostat.\nA BetFair, la victòria del PSC es pagarà a 34€ per euro apostat, la de CeC a 67€ per euro apostat, la del PP a 151€ per euro apostat i la de la CUP a 301€ per euro apostat.\nPer altra banda, RetaBet permet fer dues apostes més a part de qui guanyarà en número d’escons. I són molt interessants. RetaBet pagarà a 1,55€ per euro apostat (no és broma) que Ciutadans aconseguirà 30 o més escons. Menys de 30 escons es pagarà a 2,25€ per euro apostat.\nTambé es pot apostar a una majoria absoluta dels independentistes (ERC + JxCAT + CUP). Tant aconseguir-la com el contrari, es pagarà una quota de 1,85€ per euro apostat.\nD’aquesta manera, les cases d’apostes pronostiquen que ERC guanyarà casi segur les eleccions, que Ciutadans té moltes possibilitats i que JxCAT també ho té relativament bé. Creuen que C’s aconseguirà més de 30 escons (amb una quota irònica de 1,55€ per euro apostat) i, com tothom, no saben si els independentistes sumaran els 68 diputats.\nLes quotes poden anar variant durant el dia d’avui dimecres i es preveu que es tanquin abans d’obrir els col·legis electorals.


Requena tindrà una producció de raïm per a caves de gran qualitat; però un 30% inferior que la de 2020 – tucomarca.com\nHomeSeccióLa ComarcaAgriculturaRequena tindrà una producció de raïm per a caves de gran qualitat; però un 30% inferior que la de 2020\nLa verema de les varietats de raïm per a caves de maduració més primerenca com és el cas de la Pinot Noir i la Chardonnay, està previst que s’inicie a la fi d’aquest mes en el municipi de Requena, l’únic de la Comunitat Valenciana integrat en la Denominació d’Origen Cava.\nLa recol·lecció de la varietat de raïm Macabeu, que ocupa més del 70% de la superfície de vinya autoritzada per a la producció de la beguda espumosa, està previst que comence a principis de setembre.\nA causa del míldiu, les gelades i la calamarsa, els viticultors esperen recol·lectar un 30% menys de raïm que en una campanya normal.\nSegons coincideixen a afirmar viticultors del municipi requenense, la sanitat i qualitat del raïm serà molt bona aquest any degut a l’escassa pluviometria dels últims mesos.\nQuant als preus que les empreses elaboradores de cava pagaran pel raïm, des del sector productor confirmen que encara no hi ha res concret. No obstant això, hi ha productors que asseguren que els compradors “pretenen pagar preus similars als que van regir en la passada campanya, que van ser considerats com a ruïnosos”. Informa, Luis Ibáñez\nMés del 80% de les otitis externes en xiquets es produeixen a l’estiu


El Ayuntamiento de Crevillent se suma a la campaña contra el VIH/Sida – GMS de Crevillent\nEl Consistorio conmemora el Día Mundial de la Lucha contra el VIH/Sida con la colocación de un lazo rojo y una mesa informativa.\nL’Ajuntament de Crevillent se suma a la campanya contra el VIH/Sida\nEl Consistori commemora el Dia Mundial de la Lluita contra el VIH/Sida amb la col·locació d’un llaç roig i una taula informativa.\nL’Ajuntament de Crevillent un any més se suma a la campanya de l’1 de desembre, un dia assenyalat per l’ONU com a Dia Mundial de la Lluita contra el VIH/Sida, per a previndre la transmissió del VIH i millorar el seu diagnòstic. Les dos accions que es realitzaran durant divendres que ve, 29 de novembre, a Crevillent amb motiu d’aquest dia són la col·locació d’un llaç roig al balcó de l’Ajuntament, a les 9.00 hores, i la presència d’una taula informativa en l’entrada a la Rambla.\nLa via més freqüent de transmissió del VIH actualment és la sexual, per això està considerada una Infecció de Transmissió Sexual (ITS). La millora del pronòstic de les persones amb VIH degut al tractament precoç amb antiretrovirals, i la disminució de la transmissió del VIH a altres persones, ha provocat que la percepció de risc haja disminuït de forma important en la població general, i especialment entre els adolescents i joves.\nNo obstant això, des de la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública informen que en el 2018 es va mantindre el nombre de noves infeccions per VIH i que en la Comunitat Valenciana continua realitzant-se un nou diagnòstic al dia. A més, s’estima que en la Comunitat Valenciana hi ha prop de 16.000 persones que viuen amb el VIH, de les quals aproximadament un 18% no ho saben i que les infeccions de transmissió sexual (ITS) estan en clar ascens des dels últims cinc anys.\nDes de la Regidoria de Sanitat de Crevillent afirmen que l’infecció per VIH continua sent un problema de salut greu i present en la nostra societat i que l’ús del condó durant les relacions sexuals és la forma més eficaç i senzilla d’evitar la transmissió del VIH, així com d’altres ITS. Afigen a més que és necessari treballar en la prevenció, en la millora de la qualitat de vida de les persones afectades i en la lluita contra l’estigma i la discriminació.


Una altra ronda (ara en pandèmia)\nCinc anys després, torno a repassar el meu tram de carrer, cercant-hi canvis i rastres de la pandèmia\n20.05.2021 - 19:51\nActualització: 20.05.2021 - 15:59\nEl nostre tram de Ronda acaba amb una diana que es va descolorint amb el pas del temps i dels veïns que la trepitgem cada dia.\nHan passat una mica més de cinc anys des que vaig escriure aquesta primera ronda infraordinària i, arran de la pandèmia, he volgut tornar-hi, per repassar el que en sobreviu i fixar-me en el que ha canviat o desaparegut. Així que he sortit al carrer a mig matí per recórrer aquest tram de ronda entre Casanova i Villarroel de portals senars. Els portals parells de la ronda de Sant Antoni pertanyen a Ciutat Vella i els imparells a l’Eixample, és a dir, quan travesses el carrer canvies no solament de barri, de Sant Antoni al Raval, sinó també de districte i, per tant, de codi postal, però tots llencem la brossa als mateixos contenidors (quan hi són). He sortit al carrer, deia, amb la llibreta i el bolígraf, disposada a prendre notes dels canvis i durant la mitja hora llarga que m’he anat passejant amunt i avall ha plogut, ha sortit el sol i Antònia Font ha dit que tornava.\nÉs un tram de carrer que cada dia faig quatre cops, pel cap baix, però que de tant que me’l conec no m’hi fixo, i per això avui he baixat a mirar-me’l com si fos el primer cop, fins que el lloc “se’m fes improbable, fins a tenir la impressió, durant un instant molt breu, d’estar en una ciutat estrangera o, encara millor, fins a no entendre el que hi passa i el que no hi passa, que el lloc es torni un lloc estranger…”. Bé, potser no m’hi he estat tant com proposava Georges Perec a Espèces d’espaces (1974), però he intentat estrafer la mirada per veure’l diferent de com el veig cada dia, que fer-hi la ronda ja és això, per mi.\nEl tram comença al número 35, amb la sandvitxeria que encara fa olor de mantega reescalfada però que ara serveix moltes més amanides i més varietats de sucs que quan va obrir. Amb la pandèmia, ja no és plena d’estudiants passant-hi el matí sencer amb un batut i una magdalena i el portàtil connectat al wifi. Ara la gent s’hi està menys estona, i la terrassa té unes quantes taules més. Aquest matí un dels treballadors de la sandvitxeria havia sortit amb un potet de pintura verda i un pinzell a repassar els marcs de les portes i les finestres i quan m’ha vist escrivint a la llibreta crec que ha desviat una mica el traç de la pinzellada. A la terrassa, hi havia, com cada matí, aquell home de l’anorac irisat que llegeix compulsivament i col·lecciona totebags de llibreries, però ja no duia el totxo de l’obra completa de Wallace Stevens d’ahir, el llibre d’avui no l’he sabut identificar.\nAl costat, al 33, encara hi ha la botiga de mòbils regentada per xinesos. El rètol diu que no solament venen telèfons i carcasses, sinó que també en reparen, en carreguen i n’alliberen. El noi que hi despatxa era al carrer fumant amb la mascareta fent-li de falsa papada i ha somrigut quan el sol ha començat a brillar de valent just després d’una pluja fina i breu. Encara al 33, el que abans era una bijuteria xinesa que feia de quarter general de les prostitutes orientals de la zona ara és una perruqueria i saló de manicura de preus modestos i força clientela. Les noies que hi treballen continuen sent xineses i ja duien mascareta abans de la pandèmia. Després ve un portal d’un edifici de pisos amb uns surfistes a l’àtic que no sé si es belluguen en càmera lenta.\nAl 31 hi continuem trobant el cafè regentat per la mateixa família de xinesos. La filla, d’onze anys, va a classe amb una de les meves i el xoc de veure-la despatxar cerveses, cafès i braves genera moltes converses a casa. El març del 2020 van ser els primers que van tancar, diria que una setmana llarga abans de la declaració de l’estat de l’alarma, i la nena va deixar d’anar a l’escola i no la vam tornar a veure fins ben entrat l’estiu. Just al costat hi ha una fleca cafeteria d’aquestes que són franquícies i que fan pa de xiclet i cafè rebullit. Si us hi fixeu, només hem fet tres números del tram i ja tenim tres llocs diferents per fer-hi un tallat, tres llocs, tres estils, tres gustos i tres preus, diguem-ho tot, però tranquils, que en trobarem més. Encara al 31 hi ha un altre portal particular.\nLlavors ve el 29 i el meu edifici preferit del tram, per decrèpit, perquè de principal en amunt podria ser l’escenari d’una pel·lícula basada en una novel·la de l’Stephen King, l’antiga pensió Montseny, que conserva el rètol no perquè algú es preocupi de conservar-lo sinó perquè ningú ha pensat a treure’l i anirà caient a trossos fins que ja no en quedi res. A baix hi ha encara aquella immensa i obsoleta botiga d’esports que resisteix tots els embats del temps i continua obrint cada dia encara que els clients escassegin cada cop més.\nL’agència de viatges que abans hi havia just passada la botiga d’esports ara és un súper 24 h que no obre les 24 hores del dia. El porta un matrimoni indi timidíssim que et donen les gràcies amb la mirada d’una manera tan càlida cada cop que hi entres que els abraçaries si no fos que hi ha pandèmia i també poca confiança i, és clar, la barrera de la caixa de cobrar i de la timidesa. Al 27 continua havent-hi la botiga de roba de dona del barroc pujada de to però amb dos canvis: ara venen mascaretes (cares, precioses) i en lloc d’un gat en tenen dos, un de negre i blanc i un altre de blanc i negre, complementats cromàticament a la perfecció. I encara al 27 hi ha la botiga de perfums venuts a l’engròs i sense marca on segueix sense entrar-hi mai ni cristo.\nAl portal del 25 hi ha una altra fleca cafeteria amb terrassa que comparteix número amb una de les dues sabateries del tram, que resisteix als mals temps perquè des del 1960 que ven calçat ortopèdic i sabatilles i ara que passem tantes hores a casa doncs ja ho tens, la venda es dispara. La fleca ni la comento perquè és d’una altra franquícia i no té cap particularitat, per molt que t’esforcis a mirar-la amb ulls estranyats, Georges, ho sento. Arribem al 23 i la perruqueria-escola continua pentinant veïns i passavolants i celebrant totes les festes d’importació amb molta disfressa i decoració, però m’hi jugo la cabellera (i la meva és abundant) que allà dins no parla català ni l’últim pèl de la cella de la noia que renta els caps i escombra els borrissols de cabells. El locutori que venia després sí que l’hem de donar per mort i enterrat, i ara hi ha un bar restaurant de cuina se suposa que turca, i dic se suposa perquè també hi fan pizzes i hamburgueses i perquè no he tingut temps de mirar-m’ho més, que quan l’amo m’ha vist plantada davant del menú amb la llibreteta ha començat a posar-se nerviós i sacsejar-se la mascareta i he preferit tocar el dos –potser faig cara d’inspectora.\nAl 21 hi ha l’altra sabateria del tram, aquesta del 1929, mig regentada per una gossa cocker de cap ros i cos torrat que es deixa tocar i fer festes infinites. Me’n sé l’aparador de memòria, tenen traça col·locant les sabates a banda i banda, i cada cop que passo per davant m’hi distrec. L’interior de la botiga conserva el mobiliari i l’encant d’una botiga dels anys trenta del segle passat.\nAl 19 hi ha l’institut on vam votar l’1 d’octubre de 2017. Recordo el lloc exacte, mil·límetre amunt, mil·límetre avall, on vaig seure, a terra, amb un amic escriptor i traductor, la matinada del 30 de setembre a l’1 d’octubre, esperant que arribessin les urnes. Després hi hem anat a votar uns quants cops més i encara que la il·lusió ja no hi era, entrar en aquell centre continua posant-me els pèls de punta. Al 17 hi ha l’última fleca cafeteria del tram, t’ho juro, Perec, i precisament l’1 d’octubre del 2017, quan ens van avisar que a l’Escola Pia la policia espanyola ja hi repartia llenya, ens hi vam aixoplugar amb tota la canalla del veïnat i hi vam passar uns minuts de pànic que també recordaré mentre visqui.\nI tanca el tram una clínica dental que ha estafat un munt de clients i que des de força abans de la pandèmia que és tancada. El local és enorme, fa cantonada, i suposo que algun dia el tornaran a llogar, però de moment conserva el rètol lila de la franquícia dental, tot i que sense les lletres, i si t’hi fixes molt en un dels vidres pots endevinar que oferien ortodòncies per 31,40 euros: hi ha gent que no és que li aixequin la camisa, és que surt de casa amb la peça sencera replegada com una persiana fins més amunt del melic, diria, eh.\nI això seria tot si no fos perquè avui m’he adonat que podia mirar-me el tram amb més distància i al principi em pensava que això tenia a veure amb el pas del temps, fins que he recordat que fa cinc anys al mig de la Ronda encara hi havia la carpa del mercat provisional de Sant Antoni i ara en canvi hi tenim una zona asfaltada per on no passen cotxes; tret dels de la Urbana, que hi fan acte de presència sempre que els rota per espantar els veïns si hi ha toc de queda, o, a finals de la primavera passada, quan eren les set i els nens havien de tornar corrents cap a casa perquè era el torn de sortir a passeig de la gent gran.\nDes que no hi ha la carpa, hi ha més llum, més aire, més gent i més soroll en el nostre tram de carrer, i llum, aire, gent i soroll volen dir vida. I ara que fa una setmana que no hi ha toc de queda, em consta que alguns veïns tornen a dormir amb taps i comencen a enyorar aquell silenci estrany que ens va acompanyar i enrarir els dies de confinament i que, sense la incertesa que l’envernissava, hauríem pogut fer-li un lloc fix al nostre tros de ronda.\nCinc anys després, trobo que hi ha hagut menys canvis dels que m’esperava i torno cap a casa amb poques anotacions a la llibreta. Abans de pujar, saludo la mare de la nena xinesa que va a classe amb ma filla, s’acosta l’hora de dinar i neteja les taules de la terrassa mentre em dedica un somriure de complicitat, com si sabés que ella tancarà l’article d’aquesta setmana, amb el seu davantal morat i la seva resistència que sembla infinita: mentre la vegi obrir cada matí el bar estaré tranquil·la.


Saber més respecte al cognom Kinikin és saber més sobre aquelles persones que amb tota probabilitat comparteixen uns orígens i avantpassats comuns. Aquest és el motiu pel qual és freqüent que el cognom Kinikin sigui més abundant en uns certs països del món en concret que en uns altres. En aquesta pàgina és possible conèixer quins són els països del planeta en els quals existeix una major quantitat de persones amb el cognom Kinikin.\nEl cognom Kinikin en el món\nLa globalització és un fenomen que ha fet que els cognoms es difonguin molt més lluny de de el país en què es va originar, de manera que podem trobar cognoms asiàtics a Europa o cognoms americans a Oceania. De la mateixa manera ocorre en el cas de Kinikin, que com es pot comprovar, és possible assegurar que és un cognom representat orgullosament en gairebé tothom. D'igual manera existeix països en els quals certament el nombre de persones amb el cognom Kinikin és major a la de la resta de països.\nEl mapa del cognom Kinikin\nL'oportunitat d'informar-se en un mapamundi sobre quins països posseeixen una major quantitat de Kinikin en el món, és de gran ajuda. Col·locant-nos sobre el mapamundi, damunt d'un país concret, som capaços de veure la xifra exacta de persones que porten el cognom Kinikin, per a aconseguir així la informació precisa de tots els Kinikin que pots trobar en l'actualitat en aquest país. Tot això ens ajuda també a comprendre no solament d'on és oriünd el cognom Kinikin, sinó també d'en quina manera s'han desplaçat i s'han traslladat les gents els orígens de les quals formen part de la família amb el cognom Kinikin. De la mateixa manera, podem veure en quins països s'han arrelat i desenvolupat, motiu pel qual si Kinikin és el nostre cognom, resulta atractiu saber a quins altres llocs del globus és possible que migrés alguna vegada un avantpassat nostre.\nPaïsos amb més Kinikin del món\nSi ho mires atentament, en aquesta web et presentem tot allò que és important perquè puguis tenir la informació real de quins països tenen un major número de Kinikin en tot el planeta. D'igual manera, és possible veure'ls de forma molt gràfica en el nostre mapa, en què els països en els quals resideixen una quantitat major de persones amb el cognom Kinikin poden veure's pintats en un to més fort. D'aquesta manera, i amb un simple cop de vista, pots localitzar sense dificultat quins són els països en els quals Kinikin és un cognom més freqüent, i en quins països Kinikin és un cognom insòlit o inexistent.


El REC torna després dels mesos més greus de la pandèmia covid - Regió7\nEl REC torna després dels mesos més greus de la pandèmia covid\nLes botigues efímeres tornaran a ocupar les velles instal·lacions dels adobers de l'11 al 14 de maig del 2022\nIgualada | 01·12·21 | 12:53\nCarrers del barri del Rec en la darrera activitats de botigues efímeres que s'hi va convocar Marc Vila\nEl festival Rec.0 que té com a protagonista les botigues efímeres de les principals marques del país tornarà a Igualda de l'11 al 14 de maig del 2022. Les marques tornaran o acupar vellls espais d'adoberies del barri del Rec d'Igualada.\nMalgrat que s'hi establiran les mesures Covid que siguin necessàries, la voluntat de l'organització "és tornar a viure un festival de moda, convertint les adoberies del barri del Rec en botigues efímeres on diverses marques i dissenyadors oferiran les seves vendes especials d'estocs en un entorn molt singular". És proposta barreja de moda, cultura, patrimoni i gastronomia que transforma aquest barri d'Igualada només durant quatre dies adaptat al nou panorama Covid.\nL'organització ja està dissenyant el circuit i seleccionant les marques que hi participaran. A la darrera edició de Rec.0, celebrada el novembre de l'any 2019 van participar-hi més de 100 marques i van assistir-hi més de 120.000 persones durant els 4 dies del festival.\nRec.0 és un projecte d'iniciativa privada, impulsat per Recstores S.L. L'origen d'aquest projecte és singular, ja que va començar l'any 2009 per donar a conèixer el barri del Rec d'Igualada més enllà de la pròpia ciutat, per tal de posar en valor l'extraordinari patrimoni industrial que hi conté i protegir-lo d'un Pla Urbanístic Municipal que l'Ajuntament d'Igualada havia plantejat l'any 2008. Aquell pla no va es va aprovar, però tampoc n'hi ha hagut cap altra que el substitueixi. I les intervencions que s'han fet fins ara en edificis han estat per iniciatives públiques puntuals i la d'algunes particulars, però sense un pla global. Els organitzadors del REC esperen que s'elabori un nou pla que ajudi a dinamitzar el barri tot protegint el seu patrimoni.


Tuisa – Pàgina 2 – ARCA\nCom ja sabeu, ahir vam estar a Súria amb la Tuisa i el 6038 per tal de poder fer el transport-llançadora entre l’estació de Súria i el poble (estació d’autobusos) amb motiu del desplaçament en tren històric organitzat per Cemfes i els amics del Ferrocarril de Cornellà. El transport en Saber més…\nPer Lluís Cuesta, Fa 7 anys 27 de juny de 2015 ,\nTexte i fotos: Marcel Estadella Doncs si, tres van ser els vehicles que van rebre les atencions de l’equip del dissabte La R4F ja té les peces de l’embragatge que ens faltàven. Com a prèvia, neteja del compartiment del motor (amb més m… Que al pal d’un galliner) per a Saber més…\nPer Lluís Cuesta, Fa 9 anys 14 de desembre de 2013 ,\nTexte i fotos: M. Estadella. Silenci que es roda! Efectivament, vam tenir rodatge, amb la Tuisa disfressada d’autobús francés per a rodar per una mútua d’assegurances (que ens van assegurar que pagava, i per això hi vam anar). El rodatge se’l van “menjar” en Sergio, en Jordi Magrí i en Saber més…\nPer Lluís Cuesta, Fa 9 anys 25 de juliol de 2013 ,\nDissabte de gas a fons (1): Creu Coberta\nTexte i fotos: Marcel Estadella Aquest dissabte va tenir dues parts i força pencaires. Més ens val, per que d’aquí al Ral.libús de setembre ja cal que ens hi calcem i bé. El torn que començava més d’hora ho feia a les 07 30 de dissabte. La Tuisa baixava a Saber més…\nPer Lluís Cuesta, Fa 9 anys 21 d'abril de 2013 ,\nPer Lluís Cuesta, Fa 10 anys 22 de setembre de 2012 ,\nTexte i fotos: Albert González Masip Quan, cap allà al 1985, el cronista es va iniciar en el món de la informàtica (Sinclair, Amstrad, Commodore 64k –sona a xinès això?-) mai podia arribar a suposar la volada que prendria. Ara, 27 anys després, (caram, que gran que m’he fet!) constato Saber més…\nPer Lluís Cuesta, Fa 10 anys 19 de gener de 2012 ,\nText i fotos: Albert González Masip Per compensar, hi ha dijous tranquils, com el de la setmana passada, i dijous superactius, com el d’avui. Ràdio Villegas ens ha brindat avui una tertúlia sobre els autobusos de Malta, amenitzat amb un tast dels milers de fotos que el senyor President va Saber més…\nPer Lluís Cuesta, Fa 11 anys 11 de febrer de 2011 ,\nper Albert González Masip L’arribada del Director a l’estudi de ràdio Villegas va posar punt i final a la tertúlia matinal, com sempre parlant d’autobusos. El Director va repartir els papers de l’obra i tothom cap a la nau, a posar-se a la feina. En Magrí, ajudat pel Josep Lluís, Saber més…\nPer Lluís Cuesta, Fa 11 anys 30 de gener de 2011 ,


✅ El Govern autoritza l'ús de tests privats PCR i serològics en entorns laborals\nVergés permet l'ús de tests privats en entorns laborals un cop garantida la capacitat del sistema públic\nSobre els tests als futbolistes, la consellera ha dit que si haguessin esperat uns dies, potser no hi hauria la «sensació» que hi ha col·lectius amb «privilegis»\nper Redacció / ACN dimarts, 12 de maig 2020 - 16:39h | Actualitzat a 13/05/2020 08:45h\nAlba Vergés ha assegurat que el sistema públic té garantida la capacitat de detecció de la Covid-19. | ACN\nLa consellera de Salut, Alba Vergés, no veu problema en el fet que s'utilitzin a partir d'ara tests privats per detectar la Covid-19 en entorns laborals un cop ja està «garantida», ha dit, la capacitat del sistema públic. En roda de premsa, Vergés ha destacat l'esforç que s'ha fet per augmentar aquesta capacitat, que ara és «suficient» per abordar no només el moment actual, sinó també la detecció de casos en les pròximes setmanes.\nAixí les coses, ha indicat que es poden fer tests privats en empreses, però ha afegit que no ho recomana, perquè els resultats no serviran perquè les empreses prenguin decisions. Al seu parer, el laboral «no és l'entorn per fer proves diagnòstiques com les PCR, ni tampoc per fer estudis serològics».\nLa capacitat per fer proves del sistema sanitari públic està garantida\n«Hem augmentat molt la capacitat per fer proves i ara està garantida en el sistema, així que direm que no hi ha problema per utilitzar capacitats privades per fer aquestes proves», ha assenyalat Vergés, que, en resposta a la pregunta d'una periodista, ha fet referència al cas concret dels futbolistes. A parer seu, si s'haguessin esperat uns dies més, potser no hi hauria la «sensació» entre la societat que hi ha alguns col·lectius amb «privilegis».\nLa consellera ha insistit que era «primordial» garantir la capacitat del sistema públic, i un cop això ja s'ha aconseguit, ara es pot entrar «en altres fases», en referència als tests privats en entorns laborals. En aquest sentit, ha recordat que les PCR només donen la fotografia d'aquell moment en concret.\nPel que fa als tests serològics, ha indicat que serveixen per fer estudis territorials, o de col·lectius, per estimar el percentatge d'immunitat. En aquest cas, ha apuntat que des del departament intentaran donar informació fidedigna de quines proves són fiables. «Però no podem recomanar que es facin, perquè no els aportaran dades imprescindibles en el seu entorn laboral», ha reblat.\nEl dur atac a Budó (JxCat) dels seus excompanys de partit: «Té odi contra ERC»\nSanitat Salut Generalitat de Catalunya Govern Català Alerta Sanitària


Recordant el present: Més de 100 morts a les carreteres\nMés de 100 persones han mort durant els darrers dies a les carreteres espanyoles. La DGT, i en concret el PSOE, parlen ara de reduir la velocitat límit per evitar accidents. De res serveixen els anuncis, l'increment de multes i els punts, ara resulta que el problema és que la gent córre massa.\nSenyors responsables, si poden fer un tomb veuran que les persones que compleixen els límits de velocitat no tenen accidents. De fet a les autopistes hi ha més xocs a menys de 100 per hora que a 130, molt sovint per situacions en les quals dos turistes xoquen lateralment al fer un avançament a un camió.\nA les carreteres principals tampoc hi ha accidents, es troben molt sovint a les secundàries amb limitacions de velocitat menors de 80.\nQuin és el problema? Primer els conductors, que fan que tot i tenir millor temps que a Alemanya o França aquí tinguem més accidents. A Alemanya els límits de velocitat són més elevats, i a França si no m'equivoco és de 130 a l'autopista.\nSegon les carreteres, en alguns casos en situacions lamentables. En el cas de les autopistes, hi ha molts trams amb dos carrils, generant-se situacions complicades.\nDe res servirà reduir la velocitat límit si quan plou molt la gent segueix circulant a més de 140. Durant uns mesos la psicosi de les multes ha estat palesa a les carreteres, però sembla que la gent veu que no hi ha tanta policia i radars i segueix fent el mateix de sempre .\nEtiquetes de comentaris: carreteres, DGT


L'avançament de les eleccions de Puig afebleix el Botànic - Nosaltres La Veu\nDijous, 2 de maig de 2019 - 09:47h\nL'avanç de les eleccions de Puig afebleix el Botànic\nDesprés dels resultats de les eleccions passades cal fer una anàlisi de la situació de cadascun dels partits. Des de passos.cat volem obrir el debat i l’anàlisi.\nComencem pel partit guanyador: El PSPV-PSOE ha estat el partit més votat al conjunt del País Valencià. Potser seria més encertat com a titular, que la fragmentació de la dreta ha provocat la seua pèrdua d’hegemonia. De fet els de Puig, només han sumat 4 escons als seus resultats anteriors experimentant una lleugera millora després d’anys de retrocessos. Una bona mostra és que Puig obté al País Valencià 4 punts menys dels que treu Sánchez a la nostra terra. Resultat que també queda un punt per sota de la mitjana estatal del PSOE. Podem dir aleshores que els ha eixit be la jugada d’avançar eleccions per fer-les coincidir amb les espanyoles? Sí i no. Sí perquè ara es pot presentar com a força hegemònica dins del Pacte del Botànic i reclamar el càrrec de portaveu que tant els ha molestat que ostentara Oltra. I no li ha eixit be, perquè ha estat incapaç d’igualar els resultats de Sánchez quedant 5 punts per sota. (Sánchez ha obtingut el 28,68% dels vots mentre que Puig el 23,87). I el que és més greu, amb la seua estratègia ha posat en perill la reedició del Pacte del Botànic i ha facilitat l’entrada per la porta gran (10 diputats) de l’extrema dreta al parlament valencià. Ja que si s’hagueren ajuntat les autonòmiques amb les municipals, el vot dels ultres haguera minvat considerablement en no presentar gaires candidatures als municipis. Una vegada més els socialistes (com ja feu Miterrand amb el Front Nacional de Le Pen) donen ales a l’extrema dreta per a debilitar la dreta moderada i atiar el fantasma del feixisme per a concentrar el vot al seu voltant.\nPer la seua banda, el PP, es pot considerar com el màxim perdedor d’aquestes eleccions. Els de Bonig han passat de 31 diputats a 19 diputats, perdent per la part teòricament “moderada” en favor de Ciudadanos i per la part més ultradretana en favor de Vox. El PP es troba en una situació molt complicada de la que sembla impossible que puga eixir. Els anys de corrupció li han acabat passant factura i l’aznarisme que va triomfar en el passat congrés ha fracassat en les urnes perquè ja estava representat per Ciudadanos i Vox: tres ofertes per a un mateix producte. El lideratge de Casado ha suposat una acceleració en el procés de descomposició del fins ara el partit hegemònic de la dreta. I la seua rotació cap a l’extrema dreta per tal d’impedir la fuga de vots cap a Vox ha produït l’efecte contrari: ha justificat el discurs de Vox, contribuint a emblanquinar-lo i normalitzant-lo en lloc d’aïllar-lo com ha fet la dreta democràtica arreu d’Europa. El resultat ha estat que molta gent ha preferit el discurs original de Vox que el impostat i assimilat del PP.\nCiudadanos sembla el partit que mai arranca. El partit de Rivera arriba a totes les eleccions amb tots els mitjans de cara, les enquestes declarant-los com a hegemònics de la dreta i donant per segur el "sorpasso" al PP. Després venen els resultats i tot i suposar una millora en els que tenien, mai compleixen expectatives. La uniformització del missatge de les tres dretes potser li ha restat més suports a un partit el relat del qual era liderar el canvi al País Valencià amb PP i Vox. I potser precisament això el que li haja pogut frenar l’ascens. Molta gent moderada i de centre ha vist amb preocupació la possibilitat que la seua opció favorita acabara pactant amb els ultres de Vox i posara en perill els drets individuals de les persones. Els de Ciudadanos han aconseguit el mateix percentatge de vot per a Rivera que per a Cantó al nostre país.\nCompromís aguanta el tiró. El partit d’Oltra baixa 2 punts i dos escons respecte a les autonòmiques del 2015. Desde la formació taronja valenciana li han llençat les culpes a l’avançament d’eleccions de Puig. I tot i que potser alguna cosa a veure tinga eixe avançament, Compromís ha de fer una anàlisi més profunda del que ha fallat en estes eleccions. La coalició ha perdut una de les seues millors armes que havia estat la capacitat d’anàlisi i d’autocrítica per a millorar i aconseguir ser la força hegemònica en ciutats, com València, que fa apenes 10 anys haguera estat impensable. Sembla, però, que aquests darrers 4 anys de cogovern ha posat els d’Oltra en un estat d’autocomplaença que els ha passat factura. La formació taronja ha arribat a les eleccions amb un relat equivocat. Han intentat vendre la seua gestió d’aquest 4 anys. Un relat que haguera resultat creïble si durant aquests 4 anys hi haguera hagut eixa percepció. I no és que no s’haja millorat considerablement en molts aspectes. El problema ha estat que la gestió del Botànic de Compromís ha estat tamisada per uns mitjans de comunicació que li són completament aliens. Mentre que els més lligats a la dreta feien diana en les conselleries de Compromís per a desgastar al PSPV-PSOE, els mitjans més propers a Puig els silenciaven els èxits i donaven una visió de les seues accions de govern sempre envoltades en polèmica. Amb eixe previ, es fa difícil vendre gestió.\nA més, amb la irrupció de Vox, l’estratègia havia de ser una altra. El lema imparables haguera estat bé en altra circumstància. En unes eleccions, sense Vox, potser haguera funcionat donar la percepció d’anar a més. Però amb els d’Abascal esguitant els fantasmes en tots els mitjans de comunicació, el discurs havia d’haver estat clarament anti-feixista en el sentit més moderat. Compromís no s’ha presentat com el partit que impediria el retrocés democràtic, ni com el que salvaguarda els drets individuals de les persones. Pocs comentaris s’han sentit en campanya a este respecte i en un moment en que el relat de les eleccions haguera hagut de ser el fre del feixisme i el retrocés democràtic, Compromís venia una gestió que, tot i haver estat encertada en molts casos, havia passat desapercebuda els darrers 4 anys, a banda d’algunes renuncies importants en qüestions nacionals i la falta canvis de fons en les seues polítiques (Diputacions vs comarques, canvi de model econòmic, llei electoral, etc). Compromís s’ha vist afectada pel vot útil al PSOE en el País Valencià i cap el PSOE i Unides Podem a les generals.\nLa irrupció de Vox en el panorama valencià ve explicat per la descomposició i fragmentació del PP, tant a nivell estatal com del nostre país. L’ulradreta ha tingut sempre molta força al País Valencià des de l’inici mateix de la transició. L’obsessió de l’Estat de que el País Valencià no seguirà el camí del Principat provocà que es promoguera sense empatx l’extrema dreta amb les restes de les estructures franquistes i la creació de nous grupuscles de regionalisme “bien entendido”. Justificats i blanquejats per Las Provincias de Consuelo Reyna, la UCD i fins i tot per una part del PSOE, aquests grupuscles van acabar integrats al PP, uns directament i altres via Unió Valenciana. Ara estem assistint a la descomposició d’aquella dreta que va llençar la xarxa del populisme regionalista adobat per la violència per aconseguir una hegemonia política que amb el historial republicà del nostre país, semblava impossible. Ara, eixes dretes regionalistes ja completament castellanitzades i desproveïdes del discurs regional-costumbrista d’antuvi es fragmenten en Ciudadanos i Vox. Que ningú no s’enganye, l’extrema dreta no ha arribat. Sempre ha estat ací. El percentatge de vots de Vox a les autonòmiques es gairebé el mateix que a les estatals.\nEls d'Unides Podem-EUPV han vist frenada la seua caiguda pel tiró de Pablo Iglesias que refeu el seu lideratge gràcies a la seua actitud serena i propositiva en els dos debats televisius de la bona gestió realitzada en alguns municipis. Tot i la inèrcia de vot que pot marcar les generals, els de Unides Podem-EUPV han obtingut pitjors resultats en el País Valencià que en l’estat, degut per una banda a l’existència de Compromís i, per altra, a la seua estratègia de mantindre’s al marge del Govern del Botànic durant estos darrers 4 anys. La qual cosa els ha invisibilitzat en no mostrar-se com una opció de govern amb projectes propis i tampoc haver fet una oposició forta, ja que no s’haguera entès que des de Unides Podem-EUPV s’haguera dut una línia dura contra el primer govern progressista després de més de 20 anys de PP.


Els dos candidats han estat els protagonistes del debat presidencial fet davant milers d'espectadors\n19/04/2019 - 22.03 Actualitzat 20/04/2019 - 22.33\nEl debat presidencial entre Vladímir Zelenski i Petró Poroixenko s'ha fet aquest divendres a l'Estadi Olímpic de Kíev, amb capacitat per a 70.000 espectadors.\n20.000 persones van assistir a l'estadi olímpic de Kíev, en un acte que va semblar més un espectacle que un debat polític. Com el moment en què l'actor còmic Volodímir Zelenski, líder en els sondejos d'opinió i el candidat més votat en la primera volta, es va agenollar per recordar els ucraïnesos morts en en conflicte del Donbàss.\nEl candidat a la reelecció, Petró Poroixenko, va respondre amb el mateix gest, però encarant-se a la bandera del país. Zelenski va insistir en les seves promeses populistes i Poroixenko va alertar del perill de triar un president inexpert i dèbil, va dir, davant l'amenaça russa.\nHimne i 10.000 policies\nUn cordó policial ha dividit els partidaris dels dos candidats per impedir enfrontaments. 10.000 agents policials han estat els encarregats de garantir la seguretat de l'acte. Els espectadors han seguit el debat com si fos un partit de futbol i, fins i tot, han cantat l'himne d'Ucraïna en els instants previs a l'inici.\nHimne a un estadi. No per a un partit de futbol. El que començarà és un cara a cara electoral entre els 2 candidats a la presidència d Ucraïna. pic.twitter.com/nOwMk0GRXo\n Manel Alías (@ManelAlias) 19 de abril de 2019\nUna de les condicions que va posar Zelenski a Poroixenko perquè es fes el debat, va ser que els dos candidats es sotmetessin a un control antidòping. Després que, segons els metges, donessin els dos negatiu, l'humorista va accedir a debatre amb Poroixenko.\nCara a cara entre Zelenski i Poroixenko\nL'humorista Vladímir Zelenski és el favorit per sortir elegit president d'Ucraïna en les eleccions que es celebraran el proper diumenge 21 d'abril. L'actor ha explicat que l'any 2014 va votar per l'actual president, però després va comprendre que s'havia "equivocat", i ha fet al·lusió a la corrupció en les altes esferes del poder:\n"No soc un polític, soc un simple ciutadà que ha vingut a trencar el sistema. Soc el resultat dels seus errors."\nPer la seva banda, Petró Poroshenko ha buscat desacreditar el seu rival qualificant-lo d'"incompetent" i "dèbil" al qüestionar la seva capacitat per posar-se al capdavant del país.\n"Hem de saber el que farà en un país que lluita contra els separatistes prorussos a l'est del territori. No el que els seus consellers i assessors faran, sinó el que farà ell mateix."\nAquest és el tercer debat presidencial en la història d'Ucraïna. Els anteriors els van protagonitzar Leonid Kravtxuk i Leonid Kutxma el 1994 i Víktor Iúsxenko i Víktor Ianukóvitx el 2004.\nLes enquestes, molt favorables a Zelenski\nVolodímir Zelenski és un popular actor i humorista ucraïnès que al 2015 va protagonitzar la sèrie televisiva "Servent del poble", on interpretava un professor de secundària que arriba a president d'Ucraïna.\nSense trajectòria política prèvia, va decidir presentar-se a les eleccions i en la primera volta, que va celebrar-se el passat 31 de març, l'actor va treure el doble de vots que l'actual dirigent, un 30,24% davant d'un 15,95%.\nL'última enquesta, difosa aquesta mateixa setmana, segueix donant per guanyador Zelenski, amb un 58% de vots a favor de l'actor, un 22% favorable a Poroixenko i un 20% d'indecisió.\nEl rei de la xocolata o el rei dels gags? Qui presidirà Ucraïna el pròxims 5 anys?\nDebat electoral a Ucraïna sense precedents: en un estadi de futbol amb milers de fans de cada candidat


BALANÇ DE L’ESPAI THYSSEN 2014 – Ràdio Sant Feliu 107.0 FM\nBy Paul Marca|2014-10-19T12:42:22+02:0019 d'octubre de 2014|Sense categoria|Comentaris tancats a BALANÇ DE L’ESPAI THYSSEN 2014\nL’Espai Carme Thyssen es consolida amb nous públics. Una part del públic de l’Espai Carmen Thyssen de Sant Feliu de Guíxols ha optat per veure en família l’exposició L’ideal en el paisatge. De Meifrèn a Matisse i Gontxarova. Col·lecció Carmen Thyssen. Les visites guiades familiars -que s’han ofert per primer cop el 2014- és un dels èxits de la temporada, amb una ocupació del 90 per cent. Segons el model d’enquesta de la Generalitat, el un 64 per cent del públic que ha respost visitava l’Espai Carmen Thyssen per primer cop. Un 56 per cent dels enquestats ha vist l’exposició en família. També destaca l’afluència de públic al nou espai\nEl taller de l’artista, que completava l’exposició com una activitat lúdica i pedagògica. D’altra part,les reserves per a les visites guiades generals s’han incrementat en un 50 per cent.\nA tres dies del tancament de l’exposició, i a falta de comptabilitzar les últimes jornades, 26.000persones han vist fins ara la mostra temporal L’ideal en el paisatge. De Meifrèn a Matisse i Gontxarova. Col·lecció Carmen Thyssen. Quant a l’oferta didàctica, més de dos mil escolars han visitat l’exposició des del 15 de setembre.\nDurant els tres mesos d’estiu, el turisme interior ha encapçalat l’assistència a l’exposició. Segons l’Oficina de Turisme de Sant Feliu de Guíxols, al voltant d’un 40% dels visitants són de Catalunya, mentre un 9% provenen d’altres punts de la península. Els francesos, amb un 29% , encapçalen les xifres del turisme estranger, seguits pels britànics, els alemanys i els holandesos. La cinquantena de quadres que integren l’exposició -que per primer cop també mostra escultura i que serà oberta fins diumenge dia 19 d’octubre- procedeixen del museu Thyssen-Bornemisza de Madrid i del museu Carmen Thyssen de Màlaga.\nL’Espai Carmen Thyssen de Sant Feliu de Guíxols va obrir les portes el 2012 i s’ha consolidat com a cita cultural de l’estiu a la Costa Brava.