Mig miler de mossos continuen tallant la Gran Via de Barcelona\nDemanen l'equiparació salarial amb els Bombers de la Generalitat\nMig miler de persones es concentren al davant del Departament de la Vice-presidència i d’Economia i Hisenda de la Generalitat, tallant la Gran Via i la Rambla de Catalunya des de tres quarts de cinc de la tarda. Convocats pels sindicats i pel moviment MosS.O.S., els agents reivindiquen millores laborals que es tractaran per primera vegada amb representants no només del Departament d’Interior i d’Economia. Fonts sindicals han explicat que sovint un departament passa la responsabilitat a l’altre i al revés, i així pretenen ‘que es posin d’acord’ en qui té la responsabilitat última d’algunes de les demandes.\nAgents dels Mossos tallen la Gran Via de Barcelona per reclamar millores laborals. D'aquí a dues hores es reuneixen amb el secretari general de la Vicepresidència i d'Economia pic.twitter.com/JTudAkx5G6\n— Pau Esparch (@pauesparch) December 12, 2018\nSobretot en aquest moment la reivindicació se centra en l’equiparació salarial amb els Bombers de la Generalitat que es va acordar el 2008 i que ‘no s’està complint’, segons ha indicat el portaveu del moviment MosS.O.S. La reunió ha començat a les set del vespre.\nEl representant del moviment MosS.O.S. ha explicat que porten ‘molts anys reclamant una sèrie de millores, i sempre és no a tot, al que és econòmic i al que no ho és’. Per això demanen que es desfacin ‘les retallades del 2012’, que hi hagi una equiparació amb els Bombers de la Generalitat complint l’acord ‘que es va fer el 2008’, entre altres demandes. Moltes d’aquestes ‘no costen diners’, han exposat les mateixes fonts. També s’han mostrat molestos perquè no se’ls hagi comunicat el canvi de l’hora de la reunió fins a última hora, que era prevista a les 16.30.\nDurant els talls, s’han vist diversos agents amb caputxa i la cara tapada. També s’han encès bombes de fum de color blau. Un dels càntics dels mossos era: ‘Si això no s’arregla, guerra, guerra, guerra.’ Alguns agents portaven cartells reivindicant la figura de l’intendent Carles Hernández, també conegut com a Drago I, que durant les càrregues de Girona va actuar sense casc i amb una porra extensible.


de juny 2009 - AMPARRAT\neducació nota pissarra TIC\nEsteu molt atents perquè el curs vinent estarà ple de novetats i projectes molt engrescadors tant pels nens com per als pares i mestres.\nEncara que el curs ha finalitzat, l'AMPA segueix treballant per a poder començar amb tot a punt al setembre. A partir de demà es comença a recepcionar el material TAC que s'ha adquirit. Primer arribaran els nous ordinadors per a l'aula d'informàtica i a continuació es procedirà a la instal·lació de la Pantalla Digital Interactiva (PDI) al laboratori. La tecnologia avança molt ràpidament i no ens podem permetre el luxe de perdre el tren.\nCom és tradició l'últim dia d'escola els alumnes van poder gaudir d'activitats lúdiques diverses que van finalitzar amb la refrescant remullada d'escuma.\nfotos joguines nota\nMagnífica l'exposició de joguines amb molta creativitat, enginy i algunes autèntiques peces de museu.\nfotos joguines kapla\nMuntatge final Projecte Joguines\nUna animació Kapla és un taller de construcció a gran escala. Una cantera de construcció moderna, on el terreny pla i buit es transforma de mica en mica en un món fantàstic de gratacels de filigrana, ponts i viaductes, trens i animals de la sabana o de la jungla, i tot fet amb uns enginyosos llistonets de fusta plans que no faran més de 10 cm de longitud per 2 cm d' ample. Tot plegat molt engrescador i molt creatiu.\nCal dir que els mestres van encertar plenament com a cloenda del projecte.\nconferència demo educació nota PDI pedagogia pissarra tecnologia TIC\nDemo Pissarra Digital Interactiva\nL'AMPA, seguint les directrius marcades en els seus estatuts, té previst fer una inversió per tal d'anar introduint elements pedagògics de tecnologia avançada a la nostra escola. Bona part de la despesa anirà destinada a l'adquisició de nou material per l'aula de informàtica i l'altra part es destinarà a l'adquisició d'una Pissarra Digital Interactiva que s'instal·larà al laboratori.\nAtès que aquest nou sistema és encara poc conegut, el proper dia 17 un representant de l'empresa Audiovisuales Data, que és distribuïdora de les Pissarres Digitals Interactives (PDI) de la marca SMART Board, farà una presentació del sistema al CEIP Montserrat.\nEs faran dues sessions a la seu de l'AMPA, una a les 13:00h. per als mestres i una altra a les 17:00h. per als pares (hi haurà servei d'acolliment per als nens). D'aquesta forma els pares interessats podran conèixer de primera ma (abans de la reunió informativa convocada per a les 21:30h.) les característiques del sistema.\nCom aperitiu, serveixi aquest vídeo com a petita mostra de les utilitats d'una pissarra digital (encara que les d'aquest vídeo NO son interactives).\nUns dibuixos animats ens apropen amb molta sensibilitat al problema de l'Autisme.\nA aquells pares que no us hàgiu arruïnat desprès de pagar els casals d'estiu dels nens i/o nenes, potser us interessarà saber que podeu incrementar les vostres competències informàtiques aquest estiu fent algun (o molts) dels cursos que Barcelona Activa imparteix aquest proper juliol al Cibernàrium.\nAh! I els mestres tenen preu especial i fins i tot es possible que puguin obtenir crèdits (pendent de resolució del Departament d'Educació).\najuntament conferència nota\nLa comunicació a la família i amb l'escola\nUs comuniquem que dimarts 9 de juny a les 20:30 a La Vagoneta es farà la xerrada "La comunicació a la família i amb l'escola".\nEs parlarà de la comunicació, l'autoestima i els límits en l'educació amb els fills i filles, i la relació de la família amb l'escola. També es parlarà de les necessitats dels fills i filles segons la seva etapa de creixement i de les necessitats dels pares i mares.\nSeran xerrades participatives, on entrarà la teoria i la pràctica de com millorar la comunicació i com gestionar els sentiments d'una manera constructiva. L'activitat serà conduïda per Lluís Camino, treballador social i terapeuta familiar, i director del servei de prevenció de la Mancomunitat Fontsanta. Us animem a participar-hi i a l'hora a fer-ne la màxima difusió.\nEns fem ressò d'aquesta interessant xerrada:\nLA FAPA I L’AMPA DE L’ESCOLA US CONVIDEN A ASSISTIR A LA XERRADA QUE TINDRÀ LLOC EL PROPER:\nLloc: Auditori del Molí dels Frares (Plaça del molí s/n)\nXerrada: Internet segura pels menors\nPromoure la seguretat en l’ús d’internet, en especial per part dels menors i adolescents.\nIdentificar quines són les pràctiques no recomanables, facilitant pautes i consells preventius\nMares i pares d’alumnes i educadors dels centres educatius.\nRiscos que poden patir els menors a l’àmbit d’internet:\n· Distinció entre els continguts il·legals i els continguts nocius\n· Consells per garantir la seguretat al messenger-xats i al web-cam\n· Accessos a continguts il·legals\n· Producció i difusió d’accions delictives\n· Blocs per publicar escrits, fotografies, etc., de persones\n· programes maliciosos, com els virus\n· Contrasenyes, segures o no?\nConsells per a pares i educadors. Contactes d’ajuda i suport als educadors, pares i menors\nXavier Montserrat i Araceli Domènech, els conferenciants, son els responsables de l’Oficina de Relacions amb la Comunitat de la Comissaria de mossos d’esquadra del Districte de Sant Vicenç dels Horts.\nbici mobilitat nota\nBanderins de seguretat revindicatius\nJa disposem dels banderins de seguretat amb el logo de la via ciclista que reivindiquem per tal d'arribar i tornar del cole amb la màxima seguretat pels nens. El preu de cost de cada banderí és de 6€ però com l'AMPA en subvenciona el 50%, el preu pel què es pot adquirir és de 3€. Afanyeu-vos a comprar-los abans que s'exhaureixin!\nRecordem que com a conseqüència del trasllat de la seu de l'escola, l'AMPA ha presentat a l'Ajuntament el projecte d'una via ciclista escolar que s'ha batejat amb el nom de BICIRRAT. A més, també ha engegat un wiki per si algú vol proposar itineraris ciclistes a Sant Just (tant com si son per a anar al cole o per a altres trajectes).\nSeguirem la campanya "Els divendres amb bici al cole" fins a final de curs i amb l'experiència adquirida intentarem repetir-la i ampliar-la el curs vinent.\nassemblea comunicat nota\nEncetem la recta final d'aquest curs tan atípic. La junta directiva de l'AMPA ha decidit convocar una assemblea pel dia 17 amb la intenció de fer una mica de resum del curs, explicar als pares les coses que s'han fet, contrastar opinions, demanar disculpes pel que no s'ha fet prou bé i rebre - si s'escau - alguna paraula amable pel que s'ha fet bé. També es vol explicar els projectes pel proper curs i rebre suggeriments per part dels pares.\nAquest ha sigut un curs molt complicat tant per a la direcció i claustre de l'escola, als que agraïm de tot cor l'esforç titànic, com per als pares, que hem hagut de fer molts equilibris. Tanmateix la capacitat d'adaptació de tots als requeriments de les circumstàncies extraordinàries ha sigut encomiable.\nFem des d'aquí una crida a tots els pares per a posar-nos a treballar junts en aconseguir que la nostra escola sigui un referent en el sistema educatiu. El repte és tan colossal com encisador, però el més sorprenent és que depèn en gran part de nosaltres mateixos. Qui s'apunta?\nUs esperem a tots a l'assemblea al nou local de l'AMPA el dia 17 a les 21:30.\nMentre encara hi ha qui desconeix què és això del rss, dubta de les aplicacions educatives dels blocs, pensa que els wikis son begudes alcohòliques, creu fermament que fer servir la missatgeria instantània per a comunicar-se és una pèrdua de temps d'adolescents i desconeix els centenars de serveis 2.0 disponibles... els senyors de Google han posat la directa i han integrat en una única eina totes les funcionalitats de comunicació i col·laboració que ofereix internet. Aquesta nova eina es diu Google Wave i serà una revolució en la forma de compartir el coneixement els propers anys. A ben segur que no es trigarà en desenvolupar aplicacions educatives basades en aquesta eina. Benvinguts al futur.\nDetalle sobre la aplicación del año\nGoogle Wave: el dia que cambió la comunicación en la web\nEns fem ressò d'aquesta interessant xerrada: LA FA...


Ruffles Cottage Dunster Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 29 allotjaments a Dunster.\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Minehead, no busqui més enllà de Ruffles Cottage. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Ruffles Cottage és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, s'admeten animals de companyia són només algunes de les comoditats que fan que Ruffles Cottage sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, aparell de televisió, nevera, forn microones, renta vaixelles per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Ruffles Cottage és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Minehead.


A Grupo Serlimar fomentem els valors de sostenibilitat i integritat, com forma de dirigir el nostre negoci, així com d'oferir els nostres serveis. Definim la sostenibilitat a tres nivells: respecte per la gent, respecte pel medi ambient i fortalesa econòmica/financera.\nEntenem la relació amb els nostres clients com una relació a llarg termini, basada en la confiança que ells dipositen en nosaltres pel treball diari ben fet. Tot això explica la nostra capacitat de retenir tant clients com treballadors. La sostenibilitat està també relacionada amb la recerca del progrés continu. Grupo Serlimar es preocupa per conèixer i integrar els últims avanços tecnològics del sector, juntament amb altres millores que busquen el benefici mutu.\nPràctiques de contratació :\nEn el nostre acurat procés de selecció, vam apostar per un perfil de gent que dóna suport els valors de la companyia de treball en equip, integritat, ètica, millora contínua i orientació al client.\nRespecte per la gent :\nValorem el treball ben fet dels nostres treballadors a través de polítiques orientades a demostrar el reconeixement que es mereixen.\nCreixement orgànic :\nGrupo Serlimar ha apostat des dels seus orígens per un creixement sostenible de la companyia, la qual gaudeix d'una estabilitat i prosperitat econòmica considerable. Els nostres clients poden tenir plena confiança en nosaltres com proveïdor responsable dels seus serveis.\nRendibilitat i eficiencia en costos :\nGrupo Serlimar té com objectiu incrementar la seva rendibilitat i la dels seus clients. Creiem en la importància d'oferir el servei adequat a un preu just com manera per a fomentar relacions a llarg termini amb els seus clients basades en la confiança. Així doncs, ens esforcem a optimitzar recursos per a guanyar en eficiència.\nPràctiques de compra respetuoses amb el mediambient :\nTots els productes químics i maquinària que utilitzem compleixen amb la normativa de seguretat vigent i seleccionem únicament aquells proveïdors que treballen amb productes respectuosos amb el mediambient. Els nostres criteris són els següents:\nAssegurances per als nostres empleats i clients\nUsats en les proporcions correctes\nQue disposin de fitxa tècnica de seguretat\nQue aporti gran eficiència i productivitat\nRespectuosa amb el mediambient\nSegures per als nostres empleats i clients\nCertificades per organisme autoritzat


¿Business of business is business? L'ètica empresarial vista amb lents filosòfiques | UPF-BSM\n¿Business of business is business? L'ètica empresarial vista amb lents filosòfiques\nExisteix una ètica empresarial? En quins termes hem de mesurar l'èxit del nostre negoci? Riquesa, estatus, poder, reconeixement...? Aquestes són algunes de les preguntes que el vicedegà de Professorat i professor del MBA de la UPF Barcelona School of Management, Salvador Estapé, s'ha formulat durant la sessió sobre ètica i mercats del cicle de seminaris en línia #RethinkingManagement.\nPer bé que, dècades enrere, la premissa "business of business is business" (el negoci dels negocis és negoci) regnava al mercat, els darrers anys la deontologia i ètica empresarial han anat fent-se camí en el sector arran de l'impacte social d'escàndols com els suborns de Siemens i la manipulació d'emissions de Volkswagen –també conegut com a 'Dieselgate'–. Així ho ha apuntat Estapé que, tanmateix, ha recordat com, en els darrers mesos, en plena crisi del coronavirus, "algunes empreses han venut productes sanitaris bàsics, com les mascaretes, al triple o més del seu preu de mercat". El vicedegà, aleshores, ha reflexionat: Està malament que les empreses obtinguin beneficis a qualsevol preu?\nEstà clar que els dilemes morals no tenen una solució binària, bona o dolenta. No obstant això, aquests són molt útils per exercitar el pensament i, des de fa temps, s'usen en diverses escoles de negocis per preparar a directius davant de possibles escenaris crítics. En aquesta línia, el professor del MBA de la UPF-BSM ha convidat els ponents a canviar les seves lents habituals per observar el Management a través de diversos corrents filosòfics de la mà d'Aristòtil fins a Jeremy Bentham o John Rawls.\nTeoria de la Virtut: Des d'una perspectiva empresarial, aquest corrent ens porta a exercir el lideratge com a exemple a seguir, a través d'una cultura organitzativa, d'honor i lleialtat. Aristòtil, l'impulsor de la teoria, veia la reputació no com a accident, sinó com a construcció a què s'hi arriba amb bones o males praxis.\nTeoria de l'Utilitarisme: Aquesta teoria, impulsada per Jeremy Bentham, es basa en tres pilars: l'objectivitat, la racionalitat i la quantificació. En termes empresarials, el corrent utilitarista seria el màxim exponent de l'anàlisi cost-benefici. Encara que pot semblar la menys arriscada, portada a l'extrem pot portar problemes.\nTeoria de l'Ètica: Els fins han d'operar com a límits a l'obtenció de beneficis, però aquests no seran legítims si es basen en l'engany o en qualsevol estratègia que afecti els drets dels individus. La premissa "el fi justifica els mitjans", present a El Príncep, de Maquiavel, no serviria en aquesta teoria, creada, també, per Bentham.\nTeoria de la Justícia: El filòsof estatunidenc John Rawls basa la seva noció de la justícia a partir del dilema de la justícia distributiva utilitzant el concepte de contracte social, engegat pels filòsofs clàssics. Per exemplificar la justícia com a equitat, Rawls va comparar el salari de Wilt Chamberlain –un dels millors jugadors de bàsquets dels anys 60 als Estats Units– amb el de molts serveis essencials com el dels sanitaris o professors.\nSigui com sigui, Estapé creu que en els últims anys hi ha hagut "aprenentatges" en matèria d'ètica i mercats. Així ho evidencien, també, els estudis 'Goals Gone Wilde', de la Universitat Harvard, i 'A Fine is a Price', de la Rady School of Management, que demostren, com ha conclòs Estapé, que negoci i ètica sí que han de mesclar-se.\nVeure la presentació de Salvador Estapé\nVeure el vídeo de la seesió online


Comença el curs escolar amb les instal·lacions a punt\n13:18 | 31/03/2020\nObres a l'exterior de l'escola Pau Casals\nAula pintada a l'escola Sant Jordi\nPassadís pintat a l'escola Sant Jordi\nAvui, 15 de setembre comença el nou curs escolar. Els petits i també els pares i mares, tornen a la rutina horària i d'hàbits durant els pròxims nou mesos. Per a alguns alumnes serà el seu primer dia. Altres canviaran de centre, i altres tornaran a l'escola amb els amics i companys del curs passat. Per a tots hi haurà novetats.\nEl col·lectiu de professors ja fa uns dies que treballen per estar a punt per al dia d'avui. Des de l'Ajuntament, la setmana passada es va realitzar una presentació a la Sala de la Concòrdia, amb una interessant conferència i una presentació explicativa de què i com era i és Montmeló.\nTambé els edificis dels centres escolars de la població s'han preparat per al nou curs. L'Ajuntament ha realitzat durant l'estiu una sèrie d'obres i millora i manteniment en les instal·lacions escolars.\nA l'Escola Bressol La Fireta s'ha renovat tot el paviment interior. A la G2M s'han substituït canals i s'han pintat la zona d'oficines. A l'Escola Sant Jordi s'han pintat aules i zones comunes de les dues plantes. I a l'Escola Pau Casals s'han col·locat noves finestres corredisses i s'ha fet una reforma de l'espai de pati exterior. Aquesta ha estat l'obra de major envergadura, ja que ha consistit en rehabilitar tot el talús de terra que existia, rebaixant-lo i canviant-lo per un mur de pedra a la part inferior i una tanca a dalt . D'aquesta manera s'ha guanyat espai als dos nivells del pati, tant a la zona baixa com a la zona d'accés al porxo i menjadors.\nAquestes millores continuen en el cas de l'Escola Sant Jordi, on s'està substituint el tancament del pati infantil. D'altra banda està prevista una important actuació de remodelació i tancament a la pista de l'escola Pau Casals per a finals de l'any. Totes aquestes obres, Canvis i millores als centres escolars són un ajut bàsic perquè els diferents col·lectius: 'professorat, AMPAS i alumnat, emprenguin amb noves forces el curs que comença.\nData de modificació: 18/02/2020 12:55:31


Òscar Fotògraf Freelance: Baqueira Beret\nenviat per Oscar Fotògraf Artista Creatiu Digital el dijous, de gener 22, 2009\nSanti Bosch 26 de gener de 2009 a les 16:51\nSencillament genial aquesta panoramica de hivern Oscar ! uns paisatges increibles, no mes mirar-los i ja tinc fred... brrrrrrr... la meva felicitació per les imatges ,brillants com sempre.\nSalutacions i tapat !!!\nAraceli 27 de gener de 2009 a les 8:45\nNo m'estranya qye et tremolin les cames al davant d'un paisatge tant extraordinari, majestuós, imponent. Segur que hi vas esgotar tota la tarja de memòria, malgrat que alguna pogués quedar cremada per la punyetera neu. Les que has penjat no podrien ser millors.\nMontse Argerich 27 de gener de 2009 a les 11:03\nQuina composició tan extraordinaria!! Les llums perfectes els blaus increibles i els blancs inmillorables!!\nUn petonet wapo!!\nMarta Sesé Fuentes 28 de gener de 2009 a les 20:11\nostres! quins paissatges més fantàstics i que bé que els has sapigut capturar.\nm'agraden molt totes tres,


30/06/2021 - 17:05h\nEl grup municipal fa un acte de balanç de dos anys de mandat amb voluntat de liderar un canvi que veuen més necessari que mai\nCanvi. Transformació. Valentia. Plans de xoc econòmics, socials i de mobilitat. Aquests són, només, alguns dels exemples dels eixos bàsics que, segons ERC, li cal a la Vilafranca dels propers deu anys. I el grup municipal està disposat a liderar-ho.\nAixí ho han explicat els republicans aquesta setmana en un acte de balanç dels dos primers anys de mandat d’aquesta legislatura i on també han explicat les línies de treball d’ERC sempre tenint en compte que, segons el portaveu del partit, Pere Sàbat, “el futur de Vilafranca no l’escriurà un sol partit, serà la suma de molta gent i de moltes mirades, els millors dies de la vila, encara han d’arribar”.\nSàbat va emmarcar la necessitat de pensar “en gran” i planificar la Vilafranca de la propera dècada, per fer front als reptes que té al davant. La transformació verda, on remarca la importància d’aprofitar totes les opcions per la generació d’energia, la de mobilitat on apunta a l’estació de trens regionals i a l’Eix Transversal Ferroviari per treure els trens de mercaderies de la vila i en plantejar un Pla de mobilitat que capgiri una ciutat pensada pel cotxe i posi en valor que el 70% dels trajectes que es fan a la ciutat són a peu o en bici, la social amb un programa de transformació en habitatge i l’educació, i l’econòmica amb l’aposta per nous sectors d’indústria com a model de canvi i generació d’ocupació.\nEl portaveu republicà a Vilafranca apunta que un dels grans canvis que hi ha d’haver al govern, és l’actitud. “Ser espectador va molt bé quan vas al cinema, però liderant un govern cal ser qui fa que les coses passin”. I concreta que el temps de governar “sense escoltar i sense tenir en compte les opinions de la gent” han d’acabar. Sàbat defensa de forma aferrissada els Acords de Ciutat com a model de governança, contraposant-lo al govern “gestoria i que només es mira el melic” de JuntsxV i el PSC.\nL’educació: la prioritat pels pressupostos\nUna de les lluites que des d’Esquerra s’ha insistit més durant aquests dos anys és contra la segregació escolar. Davant la retallada de més del 70% dels ajuts a l’escolarització, Sàbat ha anunciat que la recuperació d’aquests ajuts que serveixen per “avançar en la igualtat d’oportunitats dels infants de Vilafranca” serà una prioritat en la negociació amb el govern. “El futur d’un infant no pot estar condicionat pel barri on viu, pel nivell econòmic de la seva família o pel seu país d’origen, només la seva capacitat ha de condicionar el seu futur” ha conclòs.\nEn aquest sentit Sàbat també situa l’habitatge com a pilar central de transformació pels propers anys i remarca que la meitat de les famílies de Vilafranca dediquen el 42% del seu sou a tenir una llar, una xifra que qualifica com a “inassumible” i aposta per les cooperatives d’habitatge, per més inversió pública, per ajuts a jovent per emancipar-se i per programes intergeneracionals de convivència.\nSàbat apunta que aquest “canvi de transformació i d’esperança” que ha de dibuixar “la Vilafranca de la pròxima dècada” és ambiciós i que els canvis a vegades costen, però que “l’única por que hem de tenir, és la por al mateix canvi”.\nSuperar el “govern gestoria”\nPer la seva banda la regidora Gemma Urgell defineix l’actual govern com a “equip gestoria”. “L’equip de Regull va triar al PSC perquè sap que li diuen que sí sempre, és un pacte de la comoditat i les cadires i que està portant Vilafranca a l’endormiscament generalitzat”. Urgell considera l’actual govern com “un equip cansat, tancat en si mateix, sense energia per liderar els reptes que té la ciutat”.\nUrgell defensa la feina “propositiva i constructiva” que està fent Esquerra, amb la presentació de més de 245 propostes aportant idees i iniciatives per millorar la ciutat. La regidora republicana afegeix que sempre s’ha actuat “fent crítica, quan no s’avança en la direcció correcta. Però també aportant solucions i estenent la mà sempre”. En aquest sentit, critica el poc lideratge d’un govern “que s’ho troba tot fet gràcies a les entitats i organitzacions ciutadanes, que treballen per la vila” i apunta a exemple els casals d’estiu que els organitzen les AFA.\nVilafranca, capital del coneixement\nUn dels eixos de treball dels republicans, i que han desenvolupat durant aquests dos anys, ha estat l’àmbit cultural, patrimonial i de coneixement. El regidor Salvador Campamà ha posat de manifest la tasca dels republicans per posar al centre la importància de la cultura, des del pla de xoc cultural per fer front a la situació provocada per la Covid-19 fins a la defensa de convertir l’antic hospital en un centre de creació. Campamà lamenta “les constants traves, desinterès i mala gestió de l’equip de govern” per qui la cultura “no forma part de la seva idea de ciutat”. Campamà de forma contundent executa una esmena a la totalitat a la gestió educativa de l’actual govern, i apunta que “hem de deixar enrere un govern amb polítiques antisocials, segregadores i que converteixen Vilafranca en una fàbrica en la creació de desigualtats”.\nEn àmbit patrimonial, Montse Julià membre del grup BCIN: Carrer Comerç, un grup d’experts independents que es proposen salvar les naus industrials del vi del Molí d’en Rovira, lamenta que es posi en risc “un conjunt únic al nostre país com és el del carrer del comerç, un conjunt industrial del sector del vi de primer nivell”. Julià espera que s’aprovi la declaració de Bé Cultural d’Interès Nacional per tal de salvar les naus i poder-les “transformar” aprofitant tot el seu potencial.\nL’objectiu: el tren\nLa bandera de la mobilitat és i ha estat una de les principals que ha onejat Esquerra aquests anys. Josep Oller, representant republicà al Consell pel transport públic, ha remarcat l’aposta dels republicans perquè Vilafranca tingui l’estació de trens regionals “per arribar en 20 minuts a Tarragona o Barcelona” i poder generar d’aquesta manera “noves i millors oportunitats”. Oller ha situat el repte del pas de mercaderies com l’amenaça a curt termini més gran que té Vilafranca “quan passin els més de 100 trens diaris de 700 metres de llarg, difícilment podrem canviar les coses, cal actuar ara”.\nEls republicans consideren urgent resoldre aquest tema i lamenten la “nul·la” voluntat del govern actual per fer front a aquesta amenaça. Els republicans contraposen l’acció del “govern gestoria” de condicionar el pagament dels 20 milions d’euros a Adif a resoldre els problemes de sorolls, amb la determinació “del govern de transformació” que vol liderar ERC que aposta per exigir “el cobriment total de la llosa i la solució definitiva del pas de mercaderies per la R4”.\nOller situa també el Pla de Mobilitat com un repte que cal saber aprofitar per repensar la ciutat. Els republicans consideren que cal “un aprofitament dels espais urbans per posar-los al servei de la ciutadania i que guanyi espais a la ciutat”. Cal tenir una ciutat pensada més per la gent i no una ciutat basada en el cotxe.\nPer fer front a la crisi generada per la pandèmia de la Covid-19, des del primer minut, com remarca la regidora Montse Espinosa, s’ha posat sobre la taula la necessitat d’una estratègia per la reactivació. “No volem pedaços, volem una estratègia per la recuperació econòmica, amb mirada llarga i que serveixi per donar suport al comerç local, autònoms i comerciants” ha reblat Espinosa. I ha anunciat que presentaran al Ple un Pla per la Reactivació Econòmica i Social. Espinosa ha lamentat que el govern actual no hagi apostat “per ajuts directes al sector del comerç” en el moment més dur de la crisi.\nCom a repte, la regidora republicana ha apuntat en la necessitat de fer front a la reindustrialització i a l’aposta per la regió agroalimentària. Espinosa defensa que “el Penedès és indústria i agricultura” i que cal avançar en tots els àmbits per construir la recuperació econòmica i social, posant en valor tota la cadena de valor en els diferents sectors.\nPadró i drets socials\nLa nova regidora republicana, Maria Sardà ha estat contundent a l’hora de repassar la situació social de Vilafranca. “Tinc la sensació que la Vilafranca que em mostren al ple des del govern “gestoria” i la Vilafranca que jo visc no son la mateixa. Un exemple, la memòria de Serveis Socials del 2020, mostra que es van obrir 28 expedients nous de menys en l’àmbit de Serveis Socials bàsics, que el 2019. Però en canvi el rebost solidari va incrementar el nombre de prescripcions en 559. Estrany no?”. Sardà ha posat en valor les propostes que els republicans han presentat i posat a disposició del govern per fer front a la crisi social com ara destinar el romanent del 2019 a intervencions socials, incrementar el seguiment i el suport a les famílies vulnerables de la Vila, o realitzar una diagnosi per conèixer la situació de les persones i famílies que havien vist reduïts els seus ingressos.\nUna de les problemàtiques més grans, diuen des d’ERC, que ha estat denunciada pel Síndic de Greuges, és la negativa del govern actual a empadronar. Lisbeth Murga apunta que “sense padró no hi ha dret a salut, ni educació i no hi ha regularització. Sense padró es deixa una part de la ciutadania en la invisibilitat absoluta”. Murga celebra que “gràcies a diversos col·lectius, s’ha posat en evidència la mala praxi de l’Ajuntament de Vilafranca”. I és que la llei és molt clara. “La llei regula que en el moment d’inscriure’s al padró municipal les dades obligatòries que s’han de proporcionar són: nom i cognoms, sexe, domicili habitual, nacionalitat i el lloc i data de naixement, res més” conclou Murga que espera que un govern liderat per ERC capgiri aquesta situació.\nL’acte dels republicans, també va tenir un record per la Mònica Hill, regidora republicana, i va posar en valor totes les persones que col·laboren amb el projecte de canvi i transformació que lidera Esquerra Republicana.


Parc de la Séquia » El cinquè Premi Séquia reconeixerà iniciatives que fan de Manresa un lloc millor on viure\nManresa, 29 de de novembre de 2020.- La Fundació Aigües de Manresa-Junta de la Sèquia i la Fundació Universitària del Bages-UManresa han convocat la cinquena edició Premi Séquia. Enguany, els organitzadors volen reforçar el paper del guardó com a eina per visibilitzar iniciatives que fan de Manresa i de la seva àrea d’influència un lloc millor on viure. Des de fa cinc anys, el Premi Séquia reconeix persones i institucions que donen continuïtat a l’esperit constructiu dels impulsors de la Séquia de Manresa i vol posar de relleu la importància de l’actitud positiva i proactiva per resoldre i superar situacions adverses. La convocatòria inclou dues modalitats, una d’individual i una altra de col·lectiva per premiar les millors candidatures que representin valors com l’enginy, la capacitat de diàleg, el treball en equip, l’esforç i la fermesa davant l’adversitat per defensar causes justes, necessàries i estratègiques per al futur de la ciutat. Les propostes i candidatures per a la cinquena edició del premi s’han de presentar abans del 31 de desembre de 2020 a l’adreça-e festesdelallum@umanresa.cat. Les bases de la convocatòria es poden consultar a la pàgina web d’UManresa-FUB.\nEn la passada edició, el premi va ser per a la catedràtica de francès de l’Institut Lluís de Peguera, Anna Rotllan, en la categoria individual i per al CAE, formació i serveis socioculturals, en la categoria col·lectiva. En la seva primera edició, el guardó es va concedir a la cooperativa MengemBages i a Pere Garcia a títol pòstum; en la segona, al metge i investigador Pere Joan Cardona i a la Coral Infantil de les Escodines; i en la tercera, a l’empresari Sebastià Catllà i a la Comunitat de Sant’Egidio.\nEl premi té dues categories: una per a persones físiques i una altra per a institucions, col·lectius, empreses i grups. Entre els requisits que han de tenir els candidats és que siguin de Manresa, hi visquin o hi tinguin alguna vinculació significativa. El jurat tindrà en compte de manera especial persones o institucions que actuen des de l’anonimat o que són poc conegudes. Les candidatures poden ser presentades per entitats, institucions, empreses o col·lectius o proposades per membres del jurat, que estarà format per un representant de la Fundació Universitària del Bages, un de l’Ajuntament de Manresa, un de la Fundació Aigües de Manresa – Junta de la Sèquia, un de l’Associació de La Misteriosa Llum i un de l’associació cultural El Galliner, com a entitat administradora de la Festa de la Llum 2021.


L’extrema dreta explota les nostres pors – Associació de Veïnes i Veïns de Prosperitat\nFa molts anys que al nostre barri viu gent de procedència molt diversa. Els processos migratoris són habituals en la història de la humanitat. Es produeixen en múltiples direccions, del camp a la ciutat, d’unes regions a unes altres, d’uns països a uns altres. I amb les migracions, les poblacions es fan més diverses. A Prosperitat, a Nou Barris, fa anys que vivim gent d’orígens molt diversos. Hem aconseguit fer un barri amb un elevat nivell de convivència, solidaritat i bon rotllo.\nPerò la convivència cal construir-la dia a dia. I de vegades sorgeixen conflictes alimentats per la por, la desconfiança i el desconeixement. Aquest és el fons de l’oposició d’un sector del veïnat del carrer Japó a la instal·lació d’un centre de culte islàmic que compleix amb els requisits legals per establir-se. Un centre impulsat per persones que porten anys al barri, que els coneixem de moltes activitats, als quals comprem en les seves botigues. I que tenen el mateix dret que els altres a viure la seva espiritualitat.\nPerò de vegades la por tenalla la gent i la torna intransigent. I aquesta por els porta a tractar d’agafar-se a un clau ardent per tal de mantenir la seva postura. Això ja està succeint al barri.\nL’oposició al local de culte ha atret l’extrema dreta al barri. Una extrema dreta que mai no ha estat present a Nou Barris, que defensa idees antidemocràtiques, que tracta de dividir a la comunitat entre “els nostres” i “els altres”, i que enyora les dictadures que van costar tantes vides i tant de patiment.\nHem pogut constatar la presència del grup Respeto -que té el seu origen en l’antiga Plataforma per Catalunya-, Generació Identitària i Democràcia Nacional Jove. Els líders d’aquest últim partit (DNJ) han estat recentment condemnats per l’assalt i l’agressió a polítics catalans en el Centre Blanquerna de Madrid, i molts provenen del dissolt partit neonazi Acción Radical. Els tres grups manifesten, doncs, una clara actitud autoritària, i es mostren obertament islamòfobs i xenòfobs, promovent l’odi al diferent com a mitjà per convertir les nostres pors i prejudicis en poder.\nSe’ls ha vist a les assemblees. I han començat a florir pel barri pintades de creus gamades i proclames reaccionàries. Ells sí que són un perill per a la convivència al nostre barri, per a la nostra llibertat quotidiana.\nNo deixem que la nostra por ens faci còmplices. Aprendre a compartir amb tothom és molt més segur i enriquidor que tancar-se en un mateix. No deixem que els nostres temors ens llencin als braços de racistes confessos i potencials dictadors.\nAssociació de Veïnes i Veïns de Prosperitat i Xarxa 9 Barris Acull\n(A la foto, pintada al carrer Japó realitzada per Democràcia Nacional Jove (DNJ), el partit els líders del qual han estat condemnats per l’assalt a polítics catalans en el Centre Blanquerna de Madrid)


Marzà: “La primera temporada estable de l’espai cultural de la Generalitat a Peníscola ofereix més de 60 activitats amb una inversió en programació de més de 375.000 euros” - Infonord\nEstàs aquí:Inici Uncategorised Marzà: “La primera temporada estable de l’espai cultural de la Generalitat a Peníscola ofereix més de 60 activitats amb una inversió en programació de més de 375.000 euros”\nMarzà: “La primera temporada estable de l’espai cultural de la Generalitat a Peníscola ofereix més de 60 activitats amb una inversió en programació de més de 375.000 euros”\nLa programació arranca el 10 d’octubre amb Juan Echanove i ‘La Fiesta del Chivo’ i s’estendrà fins a maig\nArts escèniques, música de la mà del circuit Sonora, cinema i activitats familiars i didàctiques marquen aquesta primera temporada cultural\nEl conseller d’Educació, Cultura i Esport, Vicent Marzà, acompanyat pel delegat a les comarques de Castelló de l’Institut Valencià de Cultura (IVC), Alfonso Ribes, ha presentat la primera programació regular de l’Auditori Palau de Congressos de Peníscola, un espai gestionat per Cultura de la Generalitat amb el lema ‘Endavant! Passa de nivell!’.\nVicent Marzà ha explicat que “la primera temporada estable de l’espai cultural de la Generalitat en Peníscola ofereix més de 60 activitats amb una inversió en programació de més de 375.000 euros, a la qual si sumem la inversió que també hem fet en material i personal tècnic, la inversió ascendeix a més de 700.000 euros, la qual cosa permet diversificar i enfortir els nostres sectors culturals gràcies a la dinamització d’un espai com aquest”.\n“Aquesta nova aposta per oferir programació regular en el nostre contenidor cultural de Peníscola té com a objectiu complementar la rica oferta que ja ofereixen les poblacions veïnes de les comarques del nord de Castelló. Per això volem sumar i que la cultura en viu arribe cada vegada a més indrets del nostre país, perquè és un eix central per a la nostra recuperació, tant emocional com econòmica.”, ha afegit el titular de Cultura de la Generalitat.\nLa temporada a l’Auditori Palau de Congressos s’inicia el 10 d’octubre i s’estén fins a maig, amb una combinació d’espectacles de referència fets per creadors i creadores valencians, així com produccions importants estatals.\nCal recordar que a partir de l’estiu el torn de l’oferta de Cultura de la Generalitat se centra en les dues grans cites internacionals de música organitzades pel departament de Vicent Marzà, el Festival Internacional de Jazz de Peníscola i el Festival Internacional de Música Antiga i Barroca.\nAuditori Palau de Congressos de Peníscola: teatre, música i cinema\nEl delegat de l’IVC a les comarques de Castelló ha assenyalat que “la programació cultural a Peníscola té una coherència i una visió en conjunt feta per al públic de les comarques del nord”. S’ha mostrat confiat en la bona resposta que donarà el públic i ha destacat que “la temporada comença amb una proposta potent com ho és ‘La Fiesta del Chivo’, protagonitzada per Juan Echanove, que demostra el nivell cultural que fa Cultura de la Generalitat a Peníscola.”\nAlguns dels protagonistes d’aquest trimestre seran ‘L’actualitat en tres pataes’ de Xavi Castillo o ‘Cu-Cu’ de la companyia valenciana Bambalina Teatre. També està previst que José Sacristán estiga a Peníscola durant 2022 amb ‘Señora de rojo sobre fondo gris’, ‘La panadera’ de la valenciana Sandra Ferrús o l’obra ‘Ai, Carmela’ del també dramaturg valencià José Sanchis Sinisterra.\nLa música estarà molt present a la programació. Tal com ha apuntat el delegat de l’IVC: “el circuit Sonora portarà fins a Peníscola el millor so musical de la mà d’artistes com Smoking Souls, Dani Miquel, Badlands o Pau Alabajos”. De fet, el Sonora presenta aquest trimestre fins a quatre espectacles musicals.\nLa música clàssica, a càrrec de membres l’Orquestra de Les Arts, també estarà en la programació al llarg d’aquesta temporada.\nUn altre punt fonamental és la programació familiar amb espectacles com el de Tian Gumbau ‘Sabates noves’ o la màgia de Nacho Diago.\nRibes ha volgut recordar que “la presència del públic familiar és fonamental” i ha comentat “la necessitat que els xiquets i les xiquetes comencen a gaudir de la cultura en viu, ja que és una peça fonamental a la seua formació. De fet, un dels nostres objectius a Peníscola és apostar per les activitats didàctiques que estaran obertes als centres educatius perquè l’alumnat puga gaudir del teatre i la música”.\nA més cal recordar que Peníscola ha estat vinculada al llarg de la seua història amb diferents rodatges cinematogràfics i per això “dins de la programació hem volgut que el cinema tinga protagonisme”, ha remarcat Ribes.\nDins de la programació de cinema destaca el cicle de Berlanga amb la projecció de 4 pel·lícules en què no pot faltar l’emblemàtica ‘Calabuch’ en la qual el director valencià va escollir Peníscola com a escenari del rodatge. El cinema més actual estarà present aquest trimestre amb diferents propostes com ‘El olvido que seremos’ o ‘Gaza Mon amour’.\nTota la programació de l’IVC a Peníscola es pot consultar en el web https://ivc.gva.es/, en el qual també es pot descarregar el llibret trimestral de programació.


Tard i malament – Òscar Julià\nDate: 10 Juliol 2017Author: OscarJulia 2 Comentaris\nQuan es va acabar la temporada vaig escriure que havia arribat l’hora de la veritat, perquè després d’una temporada que tots ens havíem auto-imposat que fos de transició (tant mentalment com a nivell de resultats), ningú no entendria que no s’apugés el llistó i la vuitena plaça fos una obligació.\nAquest dilluns 10 de juliol l’equip comença la pretemporada i hauran passat 51 dies des de l’últim partit de Lliga a Granada. Després d’aquestes set setmanes podem dir que l’hora de la veritat encara no ha començat perquè, veient els resultats obtinguts al mercat de fitxatges, fa la sensació que no ha canviat res en la forma de fer les coses. Comença la pretemporada i no només la plantilla no està tancada sinó que el més calent és a l’aigüera.\nHi ha equips amb menys pressupost que fitxen els jugadors que nosaltres volem. Cedim jugadors amb opcions de compra baixes a clubs que el dia anterior han venut jugadors per molts diners. Fitxem jugadors descartats de clubs amb millor plantilla, joc i resultats i volem que serveixin per superar-los esportivament. Descobrim que hi ha una cosa que es diu límit salarial quan han passat setmanes des que es va obrir el període de traspassos. El Director General Corporatiu intervé en temes que, segons el nou organigrama, corresponen al Director General Esportiu.\nDes de l’òptica de l’Espanyol de tota la vida, totes aquestes coses no em sorprenen ni em treuen la son, perquè habitualment en aquest club les coses s’han fet amb bastanta dosi d’improvisació i sensació de desgavell. Veníem de ser una botigueta en mans d’alguns encarregats de vàlua discutible, però se’ns va explicar que l’assumpte s’estava professionalitzant i estructurant amb un organigrama que aquí mateix vaig celebrar i aplaudir. De moment la realitat segueix semblant de botigueta, els fets objectius així ho demostren.\nDes de l’òptica de l’Espanyol professionalitzat que el President Chen ens va projectar, la situació és preocupant perquè no hi ha proves reals que demostrin que s’està anant en la bona direcció. Espero que el President no es cansi i marxi, com també espero que aviat pugui dir que quan vaig escriure tot això estava totalment equivocat i m’hagi de menjar les meves paraules. La realitat és que fins ara tot està anant, com sempre, tard i malament.\nAnterior Previous post: Els escuts de la Superlliga\nSegüent Next post: Observatori de l’Enginyeria\n2 thoughts on “Tard i malament”\n10 Juliol 2017 a les 15:58\nDe momento tenemos un buen entrenador y no se desea la Luna.\n11 Juliol 2017 a les 12:34\nEn el club aún hay “tics” del antiguo régimen.


hegelianisme | enciclopedia.cat\nCorrent filosòfic derivat del sistema hegelià.\nCom a darrera de les grans síntesis filosòfiques d’Occident, la doctrina de Hegel exerceix un influx difós per gairebé tota la filosofia actual. Més directament, però la filosofia de Hegel fou professada pels seus deixebles, els quals, després de la mort del mestre, es dividiren aviat en una dreta, de caire teista, representada, entre altres, per Göschel i Daub, i una esquerra, ateística, representada per A.Ruge, B.Bauer, L.Feuerbach, D.F.Strauss i altres; una mena de terme mitjà entre ambdues és representat per autors com J.E.Erdmann, K.Fischer i J.K.F.Rosenkranz. Inicialment Marx simpatitzà amb els joves hegelians, de l’esquerra, però aviat polemitzà contra ells pel fet que limitaven l’activitat crítica al camp teorètic.\nMarx i Engels, d’altra banda, es confessaren deutors de Hegel pel que feia a la dialèctica com a instrument per a interpretar les contradiccions de la societat, però alhora pretenien d’alliberar-la de les implicacions idealistes que tenia en ell. La publicació dels Escrits de joventut de Hegel desencadenà, a Alemanya, al començament del s. XX, un cert renaixement de les doctrines hegelianes després del desprestigi en què havien caigut: a una imatge de Hegel com a prototipus de pensador abstracte allunyat de la realitat, en succeí una altra nova, massa romàntica, tanmateix.\nTambé França experimentà un renovat interès per Hegel, especialment per la seva Fenomenologia de l’esperit (J.Wahl, A.Koyré i A.Kojève, entre altres). Cal esmentar també la presència de Hegel en els autors més o menys dependents de l’anomenada escola sociològica de Frankfurt: G.Lukács, E.Bloch, H.Marcuse i Th.Adorno. A l’estat espanyol Hegel fou durant molt de temps pràcticament desconegut de primera mà, excepció feta de Francesc Pi i Margall i, pel que fa a l’estètica, de Marcelino Menéndez y Pelayo. Posteriorment, Ramon Valls i Plana fou el més destacat estudiós de l’obra hegeliana als Països Catalans.


Televisió Costa Brava emet en directe l'inici de la Fira de Pirates i Corsaris de L'Estartit\nTelevisió Costa Brava ha preparat un programa especial per rebre i poder mostrar en rigorós directe el desembarcament pirata que hi haurà demà a partir de les 20:00 h del vespre a L'Estartit.\nAquesta és l'hora que doni el tret de sortida la desena edició de la fira de pirartes i corsaris de L'Estartit. Televisió Costa Brava instal·larà el set televisiu al final del passeig, just a tocar del port, per mostrar el bo i millor de la tarda-vespre a L'Estartit. Conduït per Lluïsa Martínez a les vuit del vespre començarà l'emissió en directe de tot el que doni de sí el desembarcament de la flota pirata que amarra ancles en el port baixempordanès per assaltar-los tot el cap de setmana.\nA banda de conèixer tots els detalls d'aquesta desena edició que s'allargrà fins el diumenge a través de diferents entrevistes que aniran passant per aquest plató a l'aire lliure, podra veure des de casa seva el gran espectacle de llum, so i pirotècnia que suposarà l'arribada dels pirates. Seguidament hi haurà una cercavila que culminarà amb el parlament del pirata Barba-roja, la hissada de la bandera pirata i una exhibició musical.\nTelevisió Costa Brava estarà amb vostès ensenyant-los tot el que passi en la primera línia de mar a l'hora de l'arribada del sèquit pirata. Un programa que serveix també per conèixer tot el que L'Estartit té preparat per aquest cap de setmana familiar. Pel que fa a l'Informatiu Costa Brava que cada dia emet la primera edició a les vuit del vespre, demà divendres aquesta queda substituïda pel programa especial en directe. L'Informatiu Costa Brava el podran veure com cada dia també a les 22:00 h de la nit, quan la programació ja tornarà a ser l'habitual a la casa.


Vacances a Àustria | Booking.com\nEls viatgers destaquen Viena per a museus, arquitectura i cultura.\n1.583 hotels 818.865 opinions d'hotels\nFes una escapada i descobreix Salzburg! És ideal per a centres històrics, visites turístiques i història.\n267 hotels 217.800 opinions d'hotels\nT'encantarà Linz per a centres històrics, escapades urbanes i passejar per la ciutat.\n89 hotels 47.931 opinions d'hotels\nIschgl: l'escapada ideal per a esquí alpí, esports d'hivern i muntanya!\n206 hotels 12.565 opinions d'hotels\nNo et perdis Innsbruck! És un lloc ideal per a centres històrics, muntanya i paisatges.\n226 hotels 116.641 opinions d'hotels\nInclou centres històrics, escapades urbanes i passejar per la ciutat a la teva llista de coses per fer a Graz!\n219 hotels 93.735 opinions d'hotels\n"Personal molt amable i servicial. Berenar i neteja excel.lents. Habitacions molt confortables. Situació inmillorable al centre de Viena."\nL'Hotel Sacher està situat al centre de Viena, davant de l'òpera i al costat del carrer de Kärntner Straße.\n"Rooms are incredible, palace level. Doormen recognize you. Breakfast staff is cool. Room service food is amazing. Very convenient to buy Sachertorte (Vienna's souvenir cake) since it's sold by the hotel. Room-keepers are friendly and trustable (and smiling!) which is rare to see in hotels. Location is excellent, next to a very walkable area. Overall an excellent quality / price compared to similar places."\nL'Austria Trend Hotel Ananas Wien està situat al centre de Viena, a 10 minuts a peu de l'estació de metro Kettenbrückengasse U4 i a un trajecte de només 5 minuts fins a l'Òpera Estatal.\n"Tot. Molt ben situat davant una parada del metro. Esmorzar molt complert. Personal que ens va orientar en un parell de dubtes. A més, ens van acomodar a una habitació de categoria superior pel mateix preu. Independentment d'això, la relació qualitat-preu és molt bona."\n"Es un lloc maravellós. Per a descansar i relaxar-se en parella. Es un paradís Tot en conjunt és espectacular"\nAquest luxós hotel, de 4 estrelles superior, ofereix una vista impressionant sobre els Alps Ötztal i habitacions àmplies i elegants.\n"Pools are amazing! Especially during winter with snow around. Food is really great! Huge open buffet for apetizers and main dish is ordered by menu. Rooms are cozy and stylish. Very comfortable bed, pillows, linens."\nMillors zones o regions d'Àustria\n2.748 hotels 222.510 opinions d'hotels\nInclou natura, paisatges i senderisme a la teva llista de coses per fer a Estíria!\n9.423 hotels 613.506 opinions d'hotels\nFes les vacances a Tirol i gaudeix de: muntanya, natura i paisatges!\n483 hotels 43.475 opinions d'hotels\nEls viatgers trien Burgenland per a tranquil·litat, relax i bici.\n2.884 hotels 190.925 opinions d'hotels\nEls viatgers destaquen Caríntia per a natura, relax i tranquil·litat.\n1.339 hotels 186.399 opinions d'hotels\nNo et perdis Alta Àustria! És un lloc ideal per a natura, paisatges i llacs.\n5.366 hotels 498.247 opinions d'hotels\nInclou muntanya, natura i paisatges a la teva llista de coses per fer a Salzburg!\n1.509 hotels 102.346 opinions d'hotels\nFes les vacances a Vorarlberg i gaudeix de: muntanya, natura i paisatges!\n1.959 hotels 815.620 opinions d'hotels\nFes una escapada i descobreix Estat de Viena! És ideal per a museus, arquitectura i cultura.\n1.051 hotels 158.204 opinions d'hotels\nEls viatgers trien Baixa Àustria per a natura, tranquil·litat i paisatges.


Els atacs aeris a Síria i l'argument de la legítima defensa col·lectiva | El Jurista\nEls atacs aeris a Síria i l’argument de la legítima defensa col·lectiva\nPer Josep Maria Ribalta\nNen corrent entre les runes. (Font: Reuters)\nDes del passat 23 de setembre les forces militars dels Estats Units han dut a terme, amb l’ajuda d’aliats àrabs, atacs aeris contra posicions del grup terrorista “Estat Islàmic” a Síria.\nEn un escrit al Secretari General de Nacions Unides, el Govern dels Estats Units invoca l’article 51 de la Carta de Nacions Unides per justificar aquesta acció. D’acord amb aquest precepte “cap disposició d’aquesta Carta no ha de perjudicar el dret inherent de legítima defensa, individual o col·lectiva, en cas d’un atac armat contra un Membre de les Nacions Unides”. Aquest article es tracta d’una excepció a la prohibició de l’ús de la força d’un Estat contra un altre.\nEn el comunicat, l’Executiu nord-americà sosté que “els Estats han de poder defensar-se a ells mateixos quan el Govern de l’Estat on se situa l’amenaça no està disposat o no està capacitat per frenar aquests atacs”, i cita la carta que Iraq va enviar al Consell de Seguretat de Nacions Unides el 20 de setembre, en la que s’adverteix que el país està rebent atacs continuats provinents dels refugis de l’Estat Islàmic a Síria.\nAmb aquest raonament els Estats Units han intentat situar els atacs d’aquests dies sota el paraigua de la legítima defensa col·lectiva. Podem entendre per tal, segons la definició de M. Díez de Velasco ”la resposta col·lectiva davant d’un atac armat d’un Estat dirigit contra diversos Estats o bé la defensa realitzada per un o més Estats d’un altre Estat víctima d’un atac armat”. Iraq seria en aquest supòsit l’Estat víctima a protegir.\nLA LEGÍTIMA DEFENSA CONTRA ACTORS NO ESTATALS I L’”UNWILLING AND UNABLE TEST”\nEn aquest punt és lògic plantejar-se el dubte de si aquesta legítima defensa empara les situacions en les que el causant de l’atac és un actor no estatal -en aquest cas, l’Estat Islàmic-.\nPer una banda, aquells qui donen suport a una interpretació extensa del concepte de legítima defensa han posat èmfasi en el fet que l’article 51 de la Carta de Nacions Unides no esmenta que els atacs armats hagin de provenir d’un Estat. Alguns dels defensors de l’ofensiva dels EUA a les posicions de l’Estat Islàmic a Síria han argüit en aquest sentit, que aquest tipus d’operacions contra actors no estatals podrien estar justificades en alguns casos.\nAixí, segons aquesta tesi, coneguda com “Unwilling and Unable test” seria acceptable l’ús de la força quan l’Estat on es localitzés l’origen de l’atac –en aquest cas Síria- no hagués actuat diligentment per impedir a l’actor no estatal realitzar-lo, o quan fos incapaç d’evitar l’atac. En aquests supòsits, l’Estat no hauria intervingut en l’atac, però la seva incapacitat o falta de voluntat per frenar-los seria utilitzada com a fonament per fer aplicable l’article 51 a aquestes situacions.\nSi donem un cop d’ull al contingut de l’escrit abans citat dels Estats Units a Nacions Unides, podem comprovar que el Govern de Barack Obama recorre a aquesta tesi per donar legitimitat a l’ofensiva sobre territori sirià.\nLA INTERPRETACIÓ RESTRICTIVA DEL CONCEPTE “ATAC ARMAT”\nPer l’altra banda, la jurisprudència de la Cort Internacional de Justícia ofereix una perspectiva que permetria donar una interpretació més restrictiva a l’article 51. En la sentència del cas relatiu a les activitats militars i paramilitars a i contra Nicaragua -també conegut com a cas Nicaragua contra Estats Units- la Cort avalua què es considera un atac armat als efectes de la legítima defensa continguda en el citat precepte:\n“Pot considerar-se admès que per atac armat s’ha d’entendre no només l’acció de les forces armades regulars d’una part a una altra d’una frontera internacional, sinó també l’enviament per un Estat o en el seu nom, de grups armats, grups irregulars o mercenaris que portin a terme actes de força armada contra un altre Estat…”.\nSegons aquest criteri, per a que una acció realitzada per un actor no estatal tingui la qualificació d’atac armat, aquesta hauria de ser imputable a l’Estat contra el què es pretén exercir la legítima defensa. Tenint en compte això, juntament amb el fet que els atacs del grup terrorista Estat Islàmic no poden ser atribuïbles en cap cas al Govern sirià, seria com a mínim qüestionable esgrimir l’excepció de la legítima defensa sense el consentiment de l’Executiu de Bashar Al Assad.\nJuntament amb el comentat fins ara, cal tenir en compte que l’ús de la força dirigit al territori d’un Estat no involucrat en els atacs que es pretenen contrarestar, sense el consentiment d’aquest, podria ser contrari a alguns principis del Dret internacional Públic. Entre aquestos destacarien el principi de la igualtat sobirana dels Estats i el principi de que els Estats s’abstindran de recórrer a l’ús de la força contra la integritat territorial de qualsevol Estat.\nMalgrat els dubtes jurídics que planteja l’acció, els Estats Units semblen determinats a seguir la seva ofensiva a Síria. Mentrestant, alguns dels seus aliats tradicionals ja han expressat les seves reserves sobre la legalitat dels atacs aeris a les posicions de l’Estat Islàmic a Síria. En aquest sentit es va pronunciar el Primer Ministre britànic, David Cameron, al manifestar que no donaria suport a cap acció militar contra l’Estat Islàmic a Síria fins que no hi hagués una resolució del Consell de Seguretat de Nacions Unides autoritzant-la.\nTagged: 2014 atac colectiva estat islamic josep maria ribalta legitima defensa siria\tShare


L'Ajuntament de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant obre les inscripcions a les activitats esportives de tardor-hivern - Revista Cambrils\nEl consistori ha mantingut els avantatges en les tarifes per a les persones empadronades al municipi i anuncia que el termini de les preinscripcions comença aquest dilluns 6 de setembre\nPublicat el Dissabte, 4 de setembre de 2021 10:49h\nCartell de les activitats esportives de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant | Cedida\nL’Àrea d’Esports de l’Ajuntament de Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant obrirà el dilluns 6 de setembre la preinscripció a les activitats esportives de la temporada tardor-hivern. Fins al 15 de setembre, les persones interessades a apuntar-se a la nova oferta esportiva municipal, ho poden fer per internet, a través de la pàgina web municipal (clicant aquest enllaç). Hi ha previst obrir un nou període de preinscripció de l’1 al 12 de desembre, si queden places disponibles.\nL’oferta d’activitats, que serà vigent del 27 de setembre de 2021 al 28 de maig de 2022, és variada i està dirigida a totes les edats, des de nadons fins a persones d’edat avançada. Inclou cursos de natació i de tennis i pàdel, activitats poliesportives (handbol, bàsquet i futbol sala), gimnàstica de manteniment, aiguagim terapèutic. A aquesta oferta cal afegir-hi les activitats dirigides que brinda l’Àrea d’Esports durant tot l’any (aeròbic, step, cicling, tonificació, etc.)\nPer evitar aglomeracions i mantenir la distància de seguretat entre les persones, les places són limitades i es donaran per ordre de puntuació, d’acord amb un barem que té en compte diversos factors com, per exemple, l’empadronament al municipi i la inscripció a la darrera edició de les activitats esportives de tardor-hivern, entre d’altres. S’organitzaran, entre grups reduïts, amb un mínim d’un monitor o monitora que es relacionarà sempre amb el seu mateix grup; i s’habilitaran diferents punts d’entrada i sortida als equipaments esportius.\nTotes les persones inscrites a les activitats poden fraccionar-ne en dos el pagament: pagar el 70% a l’inici; i el 30% al febrer, sense cap recàrrec. Més informació i accés a la inscripció, al document adjunt.


Troben 24 noves substàncies nocives derivades de pesticides\nImatge d'arxiu d'un terreny\nSegons els experts, poden afectar un risc ambiental que també podria afectar la salut humana\nActualitzada 30/07/2021 a les 20:04\nUn estudi de l'Institut de Diagnòstic Ambiental i Estudis de l'Aigua, amb la col·laboració de la Universitat Sueca de Ciències Agrícoles, ha descobert 24 substàncies noves derivades de la degradació dels pesticides que mai abans havien estat detectades en el medi ambient.\nLes noves substàncies trobades són fruit de les reaccions químiques una vegada els pesticides han estat aplicats, i en alguns casos superen els efectes tòxics dels productes originals regulats per la Unió Europea malgrat l'existència de potents sistemes de control ambiental.\nSegons el coordinador del projecte, Pablo Gago, aquests compostos «poden suposar un risc ambiental» que també podria afectar la salut humana, ja que, gràcies a la seva major capacitat de dispersió, podrien «arribar als aqüífers d'on s'extreu l'aigua».\nLa recerca, publicada en la revista Environmental Science & Technology, ha combinat una metodologia de química analítica per a trobar els nous productes de transformació juntament amb una revisió de la distribució dels pesticides en el territori que es duu a terme pels programes europeus de vigilància ambiental.\nLa majoria dels nous productes no es controlaven i no estaven registrats en cap base de dades. Arran de l'estudi s'han anat afegint, de manera que «la seva identificació serà més fàcil a partir d'ara», assenyala Gago.\nAlgunes de les noves substàncies han estat incloses en els sistemes de control escandinaus, iniciativa rellevant per a països amb molta activitat agrícola com Espanya, ja que s'utilitzen una gran quantitat de pesticides i és necessari conèixer els efectes nocius potencials dels subproductes que ho formen.\nComenta el contingut : Troben 24 noves substàncies nocives derivades de pesticides


Una comunicació emocional a distància\nUn estiu d’ara fa 44 anys i en ocasió de les vacances que tenia de l’escola d’infermeria de la Residència Sanitària Vall d’Hebron, on havia acabat d’estudiar el segon curs de la carrera d’Ajudant Tècnic Sanitari, vaig decidir anar a passar uns dies a Suïssa.\nVaig escollir visitar Suïssa per una meva companya de feina, la infermera Maria Lluïsa Garcia-Cascón. Havíem treballat plegades a la Mútua de Terrassa, ella a l’equip quirúrgic del doctor Claveria i jo al servei de radiodiagnòstic, fet que sovint feia que coincidíssim durant diverses intervencions. La Maria Lluïsa va decidir anar a treballar a un hospital cantonal de Ginebra i abans de marxar em va donar l’adreça i em digué que l’anés a veure.\nUn dia em vaig presentar a casa seva i li vaig dir: “Si trobo feina em quedo fins que hagi de tornar a l’escola; si no m’estaré aquí una setmana.” M’aconsellà que anés a la universitat perquè allà hi havia ofertes de treball. Va ser efectiu perquè poc després ja treballava al Centre Hospitalaire de Genolier, un hospital acabat d’obrir i situat a uns trenta quilòmetres de Ginebra. Algun dia escriure les experiències viscudes en aquest hospital.\nA Taizé una colla tocant la guitarra ( Imatge Rosa M. Masana)\nEl centre ecumènic de Taizé\nVa coincidir que quan finalitzava la meva estada al hospital i decidia tornar a casa, la M. Lluïsa i una seva amiga havien acordat d’anar a passar uns dies de recolliment espiritual a Taizé, (1) on l’any següent s’havia de celebrar el Concili dels Joves. Em van suggerir que hi anés. No vaig dir que no perquè coneixia aquest tipus d’ambient ja que de més jove havia fet una estada a la casa d’exercicis espirituals de Sant Cugat del Vallès.\nEm va aconsellar que deixés la maleta a casa seva i que només agafés allò més imprescindible i que ella em deixaria un sac de dormir. Totes tres amb el cotxe de la M. Lluïsa emprenem el viatge envers la Borgonya -França-.\nLes dependències de Taizé eren bastant austeres, clarament idònies per no distreure’t en altres coses que no fos la mirada interior. Es feien sessions dedicades a l’oració, assistíem a missa, cantàvem i tocàvem la guitarra, s’organitzaven debats sobre aspectes considerats d’interès per la nostra edat i també teníem temps per escriure alguna carta o postal a la família i amics. Recordo que creaven una filera de persones amb un plat a la mà on ens posaven el dinar o el sopar que després ens menjàvem a l’aire lliure.\nTaizé ( Imatge Rosa M. Masana)\nDe cop decideixo anar-me’n\nQuan feia dos dies que estava al centre, tot que m’hi sentia bé, vaig dir a les meves companyes:\n—On vas, Rosa?\n—Estàs de broma, oi? —comenta la M. Lluïsa.\n—No, no. Ho dic seriosament.\nQuan van veure que estava convençuda del que volia fer, em diuen:\n—A veure, a veure, reflexionem. Per què te’n vols anar?\n—No ho sé, mireu noies, no ho sé.\n—Com que no ho saps, alguna cosa et deu passar. Hem fet res que et molestés?\n—No, res d’això, però si sou totes dues molt amables i divertides.\n—Doncs no ho entenem, em pensava que eres una mica més normal —em diu la M. Lluïsa—. Dius que te’n vas, però recorda que tens la maleta a casa meva a Ginebra.\n—Sí, ja ho sé. L’aniré a buscar.\n—Però la clau no te la puc donar. La portera en té una, però dubto que et vulgui obrir l’apartament sense que et conegui.\n—Ho intentaré, li explicaré totes les característiques de la maleta. No entraré al pis; li diré que la tregui ella.\n—Tu mateixa, però em sembla molt que faràs el viatge en va. Mira que ets rampelluda, eh!\n—No us ho agafeu malament, no em passa res amb vosaltres.\n—Això ens vols fer creure.\nLes tres amigues a Taizé\nEscrivint postals, dreta Rosa M. Masana\nA l’apartament de Ginebra\nDesprés de fer diverses combinacions de transport, arribo al pis de la M. Lluïsa i per sort la portera era una dona encantadora. Amb el meu francès acatalanat i amb l’ajut de totes les meves capacitats persuasives li faig unes extenses explicacions d’allà on érem i li comunico havia d’anar de seguida a Barcelona, no li podia dir que el motiu d’anar-me’n el desconeixia. Va treure la maleta del pis i li’n vaig donar moltíssimes gràcies.\nPer fi arribo a Terrassa\nNo sé com ho vaig fer, però vaig estar viatjant diverses hores i sense dormir. Cap al migdia del dia següent arribo a casa meva, que en aquells moments vivíem a les Fonts de Terrassa en un habitatge de la fàbrica Veyga. Amb la primera persona que vaig parlar va ser amb l’Antonio, el cuiner de l’empresa i amic nostre, i ràpidament en diu:\n—Rosa, has venido por lo de tu madre, verdad?\n—¿Mi madre? ¿Qué le sucede?\n—Pensaba que lo sabías. Está ingresada en el hospital y anteayer estuvo a punto de irse de este mundo.\nA baix la Vespa que es va engegar al primer cop de pedal\nVaig estar de sort, perquè amb un cop de pedal, se’m va engegar la Vespa a la primera tot i els dies que feia que havia estava parada. En un moment vaig ser a l’hospital i quan ens veiérem la meva mare i jo ens vàrem abraçar i al temps ella mig plorant d’alegria em deia:\n—Filla meva! Sort que ets aquí! Em pensava que no et podria veure mai més. M’ofegava, no podria respirar i sentia que em moria. Just va anar. He pensat tant en tu…\n—Mare però aquí a l’hospital estava ben atesa.\n—Tot el que vulguis, filla meva, però el cas és que això que et dic em va passar aquí i no les tenia totes.\nLes infermeres expliquen els fets\nVan venir a la habitació dues infermeres i una auxiliar d’infermeria —les coneixia a totes perquè havíem treballat plegades— i em van explicar que a la meva mare l’havien hagut d’ingressar a causa d’una infecció respiratòria. Va succeir que algun medicament li va produir una reacció al·lèrgica aguda que li va ocasionar un edema d’epiglotis. (2)\n—Sort —van comentar—, que li vàrem poder donar la medicació d’urgència molt ràpidament i la reacció no va anar a més i poc després es va restablir la respiració. Encara sort que has vingut, perquè la teva mare només deia: «Almenys hi hagués la Rosa aquí! Si hi hagués la Rosa!» Tot i que nosaltres fèiem el que podíem perquè estigués bé.\n—Sí, ja m’ho penso, perquè sé que sou molt bones infermeres, gràcies per tot.\nEl meu rampell va quedar justificat\nA partir de conèixer els fets, la meva inexplicable conducta va prendre sentit i em vaig sentir d’alguna manera alleugerida moralment, perquè vaig ser conscient en tot moment que deixar plantades les meves companyes d’aquella manera sense cap causa de pes havia estat una acció desencertada.\nPenso que possiblement la meva mare mentre es trobava en una situació límit entre aquest món i l’altre, i coincidia que jo també estava pensant en coses de la terra però també pensava en com transcendir-les d’alguna manera. Sigui com sigui, penso que pel que fos es va generar una insòlita comunicació emocional entre la meva mare i jo, tot i que no érem conscients que aquest estrany fenomen pogués estar succeint.\n L’any 1940 Roger Schutz va voler fundar una germandat ecumènica adreçada als joves i va escollir uns terrenys mig abandonats de la petita ciutat de Taizé a la Saône-et-Loire (Borgonya, França).\n(2) L’epiglotis és una estructura anatòmica que tenim al coll, acompleix la funció de tapar l’orifici d’entrada a la tràquea en el moment d’empassar-nos els aliments i evitar que aquests puguin passar a l’aparell respiratori en lloc del digestiu. Si per algun motiu s’inflama, pot tapar l’entrada d’aire als pulmons.\nLa infermera rural i el fantasma Jordi\nUn dia que buscava una fotografia d’anys enrere, vaig trobar-ne un parell que em van evocar una vivència bastant singular que ara explicaré.\nEra l’any 1988 quan des del Col·legi d’Infermeria de Girona em van demanar si volia fer la substitució del practicant senyor Moisès Ramírez, infermer o ajudant tècnic sanitari (ATS), que exercia a la Bisbal d’Empordà en el que era l’Assistència Pública Domiciliària (APD). Vaig acceptar la proposta i una amistat em va proposar que podia estar-me en un habitatge que tenien com a segona residència a Cruïlles, prop de la Bisbal.\nAmb el mapa a les mans vaig arribar a Cruïlles seguint la via més curta des de Terrassa. Era ja de nit quan vaig arribar al poble, aparco el cotxe a la plaça principal i no vaig veure ningú fins que em vaig presentar a la fusteria on m’havien dit que anés perquè m’acompanyessin allà on havia d’allotjar-me. La senyora ja m’estava esperant i em va dir: “Anem, t’acompanyo a la casa”.\nCaminem uns metres i s’atura davant d’una porta gran que va obrir amb una clau també de grans dimensions. Prem l’interruptor per obrir el llum i exclama: “Ara sí que l’hem feta bona! No hi ha llum! Segurament que han caigut els ploms. Espera, que vaig a casa a buscar una espelma”.\nUna clau semblant a la de la casa de Cruïlles (clau de Francesc Massana)\nEn tornar i encendre l’espelma va poder confirmar el diagnòstic inicial: havien saltat els ploms. “El problema és que precisament avui el meu marit no tornarà a casa fins molt tard i jo no sé com arreglar-ho”, va comentar.\nA poc a poc pugem escales amunt fins a arribar a un recinte espaiós que vam creuar amb la flama de l’espelma fins que vaig deduir que estàvem a la cuina menjador. Tot seguit, em porta a una altra cambra també gran que era on havia de dormir aquella nit. De la resta de la casa em va dir: “Ja la veuràs demà de dia”.\nNo sabia on era\nLa vaig acompanyar a baix, vaig tancar la porta per dins i, espelma en mà, vaig anar a l’habitació. No havia sopat i tenia gana; a més, m’havia oblidat de preguntar-li on era el lavabo, però a part d’aquests inconvenients el que més m’inquietava era el desconcert que sentia, estava submergida en la incertesa més absoluta provocada per la desubicació perquè no sabia on era; desconeixia tant el que hi havia fora de la casa com a dins. Només sabia que era molt gran perquè disposava de dotze llits.\nEl silenci era absolut, només sentia de tant en tant la remor d’alguna au nocturna que incrementava la sensació d’estar en un indret poc poblat. No sabia què fer: si dormir vestida o posar-me la camisa. Vaig optar per desvestir-me, però no agafava el son de cap manera fins que al final em vaig adormir. De bon matí, tan bon punt va començar a clarejar, em vaig aixecar i vaig sortir al carrer per investigar el terreny i vaig descobrir que una paret de la casa donava a la plaça de l’església. Torno a casa, faig un recorregut per les dependències de la caseria i sense perdre més temps em vaig dirigir al consultori.\nMés tard, vaig parlar per telèfon amb els propietaris per dir-los que estava instal·lada.\n─Rosa, sí que ho sentim. Quina mala sort trobar-te sense llum, i doncs, què vas fer? ─em van dir.\n─Res. Mira, em vaig ficar al llit respirant fondo.\nL’aventura els va fer riure i tot seguit em diuen:\n─Has vist el fantasma Jordi?\n─No. De quin fantasma parleu?\n─Sí, del d’en Jordi. En aquesta casa hi viu un fantasma que es diu Jordi.\nEl que em faltava per saber! Si aquell casalot per ell mateix ja imposava, a sobre hi vivia un fantasma, que d’espai en tenia de sobres.\nConstrueixo un fantasma\nA la planta baixa de la casa hi havia un recinte molt gran que possiblement havia sigut l’estable o un lloc per tenir-hi animals. En aquell moment l’espai estava arranjat de manera que feia la funció de sala d’estar, equipat amb diversos sellons de vímet.\nVaig posar uns quants d’aquests sellons l’un sobre l’altre i els vaig tapar amb un llençol blanc i en un cartró a l’extrem d’un pal que sostenia hi vaig escriure: “Soc en Jordi”. Vaig fer-li una fotografia i vaig enviar-la per correu postal a la família de la casa. Encara ara riuen d’aquell acudit que, com han explicat diverses vegades, havien trobat tan graciós.\nEl fantasma Jordi de Cruïlles (muntatge i imatge de Rosa M. Masana)\nMentre escric aquesta experiència i recordo algunes de les coses que em van dir llavors les meves amistats ─“jo no m’hi quedo pas”, “jo me’n vaig escopetejada”, “no sé on hauria anat, però hauria sortit d’allà de seguida”, “ni pensar-ho, de quedar-me en un lloc com aquell”─ és lògic preguntar-se com va ser que jo m’hi quedés, tot sobreposant-me a aquella insòlita vivència.\nCuriosament la resposta l’he trobat en la representació dels Pastorets. Quan tenia cinc, sis i més anys, per Nadal anava a veure els Pastorets i després sovint jugava a imitar en Bato i en Borrego, dos dels personatges que més em feien riure. Una vegada, en plena pantomima d’en Borrego, que bevia més del compte, vaig acabar rodolant escales avall del pati de casa.\nFins aquí tot normal, coses de criatures; el que potser no va ser tan normal és que un dia que estava morta de por dins del llit perquè em venia al cap el dimoni dels Pastorets, no se’m va acudir res més que parlar amb ell. Li vaig dir “dimoni, vine’m a veure”, però el dimoni no apareixia. I jo que hi tornava: “Dimoni, vine, que et vull preguntar per què ets tan dolent”. Res, ni rastre d’ell ni d’olor de sofre.\nFinalment vaig optar per dir-li que li donaria una fària de les que el meu germà Marià, amb qui ens portàvem divuit anys, tenia al menjador de casa en una capsa sempre a punt per fumar. És també curiós que essent tan petita ja utilitzés el mètode de la contraprestació: jo volia que el dimoni m’expliqués d’on li venia la maldat, perquè no ho entenia, i a canvi jo li donaria un cigar.\nPerò no hi va haver manera que es presentés aquell personatge que tenia banyes i cua i anava vestit de negre i vermell, ni tan sols em va donar cap explicació, per la qual cosa vaig arribar a la conclusió que el dimoni o bé no existia o bé era un gran covard, incapaç de donar la cara.\nDe fet, per resoldre aquells dubtes existencials em van servir les paraules del meu pare, que diverses vegades m’havia dit: “La por se la fa un mateix”. Vaig fer algunes pràctiques en aquesta línia que ara seria llarg d’explicar, però diria que aquell aprenentatge possiblement va ser el que em va ajudar a superar aquella insòlita situació una vegada ja era adulta.\nPodem observar a la fotografia que al costat hi tinc un ram de flors. Doncs bé, no recordo si eren només per decorar la casa o per oferir una contraprestació al suposat fantasma, tot i que sabia que no existia, o potser sí, sobretot si un mateix el creava en la seva ment, com deia el meu pare.\nAsseguda a la porta de la casa encantada. (Imatge M. Carmen Cabo Téllez)\nCarnet de Emília Hortal\nnext posts 1 … 19 20 21 22 23 … 32 previous posts


Cobertes d'«Els silencis de la Boca de la Mina»,\ncol·lecció Gran Angular, núm. 148, Editorial Cruïlla.\nFoto de Howard Davies\n[Per escoltar els fragments a IVOOX llegits per l'autor, cliqueu aquí\n[Capítol 5. El venedor de diaris. Hivern de 1930]\nEn tot Orlanda, eren cinc, els repartidors de diaris com Pere Gabriel. Tots cinc tenien entre vuit i nou anys, com ell. N'hi havia dos que ja feia uns quants mesos que treballaven de repartidors. Pere Gabriel els coneixia tots cinc d'haver jugat plegats al carrer, quan eren més petits. Li van dir que repartir diaris era una feina divertida. Sobretot perquè tothom volia saber què portaves de nou sota el braç. El que a tots cinc no els agradava gaire era haver d'anar tan d'hora al magatzem per ser a les set del matí a l'arribada del tren correu que arribava de la capital amb els paquets de diaris. Però ell no es va adormir mai. I més d'una vegada, una hora abans, ja es despertava sense que la mare l'hagués de cridar per donar-li un got de llet i una llesca de pa.\nFent de repartidor de diaris, va aprendre a llegir. I va aprendre també a comptar. Quan, més endavant, va poder anar de tant en tant a escola, ningú no entenia com era que n'havia après tot sol. A llegir, en va aprendre perquè els dilluns hi havia el costum de cantar pels carrers del centre i a la plaça Major les notícies més importants, tan aviat com arribava la premsa de la tarda. A comptar, en va aprendre perquè havia de saber tornar el canvi als qui pagaven el diari amb peces grosses i havia de vigilar cada mes quan el patró li donava els rebuts de subscripció per cobrar.\nVa conèixer per dins algunes de les cases dels ravals dels senyors on la mare havia anat abans a fer feines. Una de les cases tenia una escala ampla, amb esgraons de marbre, i amb un passamà de fusta treballada que relluïa com si sempre l'acabessin de vernissar. Ell havia de pujar fins al tercer pis a portar el diari. Deixava el paquet de diaris que portava per repartir a la portalada. Pujava corrents fins al tercer pis. Donava el diari. I quan s'havia tancat la porta, s'enfilava a la barana i baixava d'una tirada, lliscant de cul pel passamà, com si fos un tobogan. Fiiiuuu! «Sóc el repartidor voladooor!», deia quan arribava baix i feia el salt per no caure de cul.\nSobretot, va aprendre a distingir molt aviat entre patrons i obrers. I entre patrons i patrons. I entre obrers i obrers. Els obrers llegien poc perquè n'hi havia molt pocs que sabessin llegir. Per això, quan Pere Gabriel passava prop d'alguna fàbrica i n'hi havia que estaven carregant o descarregant algun carro o una camioneta, més d'una vegada el cridaven—«ei, noi!»— i li preguntaven què deien els diaris. La majoria havien d'esperar avançada la nit per reunir-se a les tavernes. Les tertúlies les feien al voltant d'un diari obert, sempre parlant del futur dels obrers i somiant segurament un món diferent que, a la taverna, entre les rondes de vi i el fum, a tots els semblava que tenien a tocar dels dits.\nDe patrons, n'hi havia de diferents menes. I Pere Gabriel els va anar coneixent pel diari que llegien. Hi havia els patrons que diu que eren monàrquics, que només volien saber què passava amb el rei. Hi havia els patrons que diu que eren regionalistes, que només s'interessaven per la marxa del país. Hi havia els patrons que diu que eren liberals i els més amics dels obrers, que preferien la premsa que sortia de les impremtes dels sindicats, per estar preparats, deien, per si en passava alguna de grossa. Pere Gabriel portava la setmanada a casa. I el pare li deia:\n—Molt bé, noi! Això dels diaris és una bona feina! No et posis mai a treballar de peó al ram de la seda i el cotó si no vols acabar com jo! Dóna els cèntims a la mare, au!\n[Capítol 13. Temps de fam. Hivern de 1938]\nLa seva petita Carla, la nena de la vaqueria, s'havia convertit en una noia que es passejava entre aquella guerra com si fos ja tota una dona. Tenia setze anys i cada vegada s'assemblava més a la Carla de debò, la jove vedet italiana que havia trencat el cor de Pere Gabriel a la cuina del cafè concert dels oncles. La nena de la vaqueria portava un vestit llarg i fosc. I els cabells negres li queien sobre les espatlles. Pere Gabriel se la imaginava amb algun d'aquells vestits de plomalls i lluentons dels espectacles del cafè concert. Però allò només podia ser un somni en un món de colors que la guerra havia convertit primer en pols de gris, i després, en runa blanca i negra, potser per sempre.\nUn dia d'aquell hivern que havia nevat tota la nit i els carrers encara estaven blancs, Pere Gabriel i la nena de la vaqueria van anar fins al canyissar del barranc on, més petits, amb la germana muda de la vaqueria i la seva germana petita havien construït la seva cabana vora la via.\nEl camp semblava una mà llisa que no s'acabava mai. De la neu, feia l'efecte que els troncs dels arbres s'alçaven enlaire com braços estesos, nus, com crits ofegats. Pere Gabriel va pensar que si aquell dia caiguessin bombes sobre el tou de neu, s'hi quedarien clavades sense esclatar, com si haguessin anat a parar damunt d'un matalàs farcit de plomes. Sobre el camp de neu no es veia cap trepitjada. Només les seves, les que deixaven enrere, com un rastre per no perdre's en la blancor.\nLa cabana del canyissar del barranc encara es mantenia més o menys dreta de com l'havien deixada feia tant de temps. Però algú s'hi havia refugiat, durant aquell temps, perquè hi havia rastre de llenya cremada a dins. No se sentia res. Cap cant d'ocell. Cap bram de bestiar. Cap xiscle d'infant. Cap crit de pagès. Cap cop d'aixada a la terra. Cap rum-rum d'avió. Cap gos bordant. Cap retruny de canonades a la serra. La neu havia portat el silenci i la pau.\n—Quan la guerra s'acabi, tot serà així, com ara —va dir la nena de la vaqueria, mirant enllà de l'estesa de blancor.\n—Potser sí... —va respondre Pere Gabriel.\nAleshores ella, en un impuls, se li va llençar al coll i li va dir, entre petons, que s'havien de separar durant un quant temps.\nNomés la neu va escoltar en silenci els batecs dels cors de Pere Gabriel i la nena de la vaqueria. Només el silenci d'aquell dia d'hivern va ser testimoni de com el temps havia fet que s'estimessin, arraulits pel canyissar de la cabana d'infants.\nPere Gabriel li va dir que anés amb compte, a la fonda. Es van besar. Els dos tenien els llavis freds. Aspres i tallats per la gelor. Aquell petó va ser com una brasa de la llar de foc. Semblava un petó de comiat. Però Pere Gabriel i la seva Carla sabien que era un petó de guerra. Un petó encès. Ple de caliu. Un d'aquells petons que no s'obliden mai més.\n[Copyright© 2007. Andreu Sotorra i Editorial Cruïlla. Edició paper. All rights reserved. ISBN: 978-84-661-1773-9]\n[Copyright© 2009. Andreu Sotorra i Editorial Cruïlla (edició e-book. All rights reserved. ISBN: 978-84-661-2532-1]\n[Copyright© 2020. Andreu Sotorra i Editorial Cruïlla (edició e-book. All rights reserved. ISBN: 978-84-661-4768-2]


Inici » Actualitat » Notícies » El Dia Mundial de la Salut, 7 d'abril, recorda la importància de les/els professionals de la infermeria\nTEMES: Al Prat ens cuidem,Esports,Persones,Viure en Salut\n'Sortim per tu', missatge de l'equip humà d'un dels ambulatoris del Prat per commemorar la jornada\n'Sortim per tu' emotiu missatge de l'equip humà del CAP Ramona Via.\n"Sortim per tu". Amb aquest missatge han commemorat els i les professionals de l'atenció primària pública del Prat el dia mundial de la Salut, que es commemora el 7 d'abril. Enguany, s'ha dedicat a la infermeria. Així ho destaca el comunicat de la OMS d'enguany, que busca fer un reconeixement públic del treball que porten a terme i del paper que desenvolupen els i les infermeres en la prestació de serveis de salut, així com donar més visibilitat dins del col.lectiu del personal sanitari i fomentar que rebin els recursos necessaris.\nDurant la pandèmia del COVID-19, aquest col.lectiu i la resta de professionals que han estat en primera línia, han patit especialment la malaltia i l'escasetat de recursos. Aquesta professió, així com d'altres que ha estat catalogades com essencials, (personal de neteja, etc), està majoritàriament integrada per dones.\nLa Festa de la Salut i de l'Activitat Física\nAl Prat, habitualment a l'entorn del Dia Mundial de Salut se celebrava la Festa de la Salut i de l'Activitat Física. Enguany aquesta commemoració, prevista per al dissabte 18 d'abril, queda ajornada fins que les condicions siguin més favorables a la celebració d'aquest tipus d'esdeveniments. L'Ajuntament agraeix a totes les entitats, col.lectius i professionals que des de fa mesos estaven implicades en la seva organització, l'esforç i la il.lusió.\nRecordem que al Prat hi ha tot un conjunt de recursos per cuidar-nos al web elprat.cat/alpratenscuidem\nEn aquests moments, especialment cal seguir les recomanacions de les autoritats, i continuar quedant-nos a casa. Tota la informació a les fonts oficials


Habitatges a Gavà - PichArchitects\nHabitatges a GavàAndrea2020-09-09T16:13:34+02:00\nLa obra de Gavà és un bloc d’habitatges socials, desenvolupat per la Fundació Arám, en un moment de profunda transformació immobiliària. Des del començament del projecte, l’any 2009, fins a la finalització de l’obra al 2013, les ajudes – tant públiques com bancaries-van patir uns canvis tan profunds que van desestabilitzar, principalment als ciutadans necessitats de l’habitatge assequible, així com també, aquelles fundacions o empreses que promovien aquest tipus d’activitats.\nEs tracta d’un edifici plurifamiliar de 30 habitatges, 6 per planta de 2 i 3 dormitoris. El projecte es va desenvolupar en el Pla Parcial del sector “Riera de San Llorenç” de Gavà, amb el seu ús, ja previs en la seva ordenació, d’habitatge protegit en a regim general . El plantejament planteja una volumetria especifica, alineat al carrer; paral·lel a aquest, el solar té una forta pendent que permet optimitzar la planta de l’aparcament i dotar-lo de ventilació i llum natural. El projecte es construeix amb sistemes industrialitzats en la seva estructura, tancament i alguns elements de les seves instal·lacions. L’estructura és de formigó, a base de murs portants, pilars i lloses alveolars.\nUna envolupant lleugera ventilada de xapa grecada cobreix tot l’edifici, permetent donar una continuïtat, una única textura i una ingravidesa del conjunt, la façana es personalitza pels balcons amplis de cada habitatge.\nEs proposen sistemes d’instal·lacions centralitzats, per garantir la màxima eficiència; unes plaques solars alimenten l’aigua calent sanitària i donen recolzament a la calefacció. Es projecta un control i un seguiment individualitzat per habitatge, s’introdueix, pel seu bon funcionament un gestor energètic.\n– Habitatges amb Sistema de telegestió.


STEPV i la mamella - Salms\nSTEPV i la mamella\nPer Josep PorcarDijous, 7 gener, 2010novembre 3rd, 201012 Comments\nInici » Entrades » STEPV i la mamella\nQuan cal, el sindicat STEPV diu coses molt ben dites a l’administració per a millorar l’ensenyament al País Valencià. Ara bé, hi ha algunes reivindicacions que se’n van de mare. Tinc una germana mestra i amics mestres, però no puc fer cap mena de corporativisme quan els seus representants sindicals reclamen una reducció de jornada per als docents amb més 55 anys, i sense tocar-los el salari! Que s’ho han guanyat? Que estan cansats? I no s’ho ha guanyat, ni està cansat, el forner autònom de 63 anys, o tants parats de 55 anys? Podrien explicar els mestres de matemàtiques afiliats a STEPV quina és la fórmula que s’ha d’aplicar a la mamella de l’Estat per a suportar aquest pla de reduccions i jubilacions del funcionariat? No country for young men.\n«It Never Entered My Mind», de Miles Davis\nEntrada anterior«A se stesso», de Giacomo Leopardi\nDijous, 7 gener, 2010 a les 11:00 pm\nBenvolgut Josep, jo sóc de l’STEPV, de fet ara mateix hi treballe, i no crec en cap mamella que no siga la meua. Perdó!\nI tant que el forner autónom o no està cansat i té dret a descansar, i a que li reduesquen la jornada. L’STEPV ho demana per a les treballadores i treballadors de l’ensenyament, però no li ho nega a ningú. Discutim d’horaris de treball racionals i adaptats a uns noves condicions físiques. Obrim el debat, si vols, però no fem reduccions absurdes. En tot cas qui xucla de l’estat no crec que siguen les persones que treballen, sinó les que no treballen i especulen. I ja saps que en les coses de menjar no s’ha de jugar!\nSalut, amor i paciència per al 2010\nEmili Morant ha dit:\nDivendres, 8 gener, 2010 a les 1:01 am\nJosep: fa tres anys que sóc “mestre” (de secundària) després de huit anys al sector privat (com a “matemàtic d’oficina”), i mantinc encara dues visions (no sempre coincidents) d’aquesta classe de reivindicacions. És molt comprensible que arribats a una edat (jo què sé quina, depèn de cadascú: els 50, els 60, els 65…) els mestres no se senten amb la classe d’energia que cal per a treballar a l’aula d’una manera “intensa”. Però en la línia del que comentes, costa d’entendre que no hi haja “alternatives” menys simplistes que la que tu anuncies-denuncies: un llicenciat de 50 o 55 anys amb 20 o 30 anys d’experiència docent podria no tardar massa temps en “reciclar-se” per a treballar en altres sectors de la pròpia administració pública (tasques de gestió, administratives, fins i tot “pedagògiques” o d’atenció al públic…). De 8 a 3, sí, més hores de les que hom fa diàriament de classe – però sense haver de donar crits… Jo no dic que s’obligue a ningú. Però si de veres (i crec que és cert) l’ensenyament és cosa per a “joves”, el que caldria és posar a l’abast dels docents amb experiència una alternativa professional digna (i ben merescuda) per al dia en què, vés a saber per què, “ja no poden més”. Supose que amb l’edat canviaré d’opinions…\nDivendres, 8 gener, 2010 a les 9:33 am\nAmiga Rosa, vaja per davant que totes les reivindicacions sindicals em semblen legítimes, faltaria més, però unes són més responsables que unes altres. La racionalitat dels horaris, l’adaptació a les condicions físiques o les fórmules de relleu generacional és una cosa i una altra aquestes reduccions de jornada, sense contrapartides ocupacionals, per símptomes de senilitat/fatiga, que és el que jo he llegit al diari. L’Estat té enganxades al coll un bon cabàs de serps que no treballen, unes altres que fan com que treballen i també les que treballen a mitges i, evidentment, en cap d’aquests grups no col·locaria els mestres! No hem trobaràs en aquesta crítica simplista o, com tu dius, reducció absurda, aquesta sí, dels docents. Dit això, concretaré més si puc: el que reclamava amb el meu post és responsabilitat social i visió de conjunt en les reivindicacions, cosa que a un sindicat com l’STEPV pense que se li ha de poder demanar. No estic jugant amb les coses de menjar si dic que no és de rebut, i menys ara, una major pressió sobre els fons públics, l’Estat, nosaltres els contribuents, això que a Castelló moltes voltes s’anomena la mamella (també jo, per descomptat, crec més en la teua). Al·legaràs, amb raó, mira tu quants diners de la caixa, de la mamella, se n’han anat en subvencionar bancs i marques d’automòbils, cert, però crec, tot i la màfia, que no tots hem d’entrar al joc del casino.\nSalut i amor també per tu, Rosa. La paciència vaig estirant-la tot el que puc i ja me’n queda ben poqueta, després de 8 mesos tancat en una fàbrica sense cobrar i un any a l’atur… Gairebé dos anys ja, jugant a quadrar la llista de la compra del Mercadona amb la factura d’ONO.\nDivendres, 8 gener, 2010 a les 10:03 am\nAmic Emili, la teua proposta és una bona contrapartida ocupacional, però molt em pense que, si no s’aplica de manera prou funcional (cosa que sol passar en aquest país), aquests llocs de treball que haurien de cobrir els mestres (com a alternativa), potser adquiriria psicològicament la desagradable categoria de desguàs de cotxes i, en cas d’èxit, el que es pitjor per a les nostres butxaques, que s’hagueren de crear nous llocs de treballs per fer viable el retir de tants docents. Tot i això, no tinc números; segur que n’hi ha un fum d’ocupacions a l’administració que podrien ser cobertes pel professorat valetudinari. Amb crisi o sense, sens dubte podria ser una de les maneres, també, de frenar aquesta percepció ciutadana generalitzada sobre la creixent excepcionalitat de les ocupacions públiques.\nDivendres, 8 gener, 2010 a les 10:34 am\nPer definició un sindicat ha de lluitar per les persones treballadores que representa… Ara bé, atenció amb el pinso guanyat de bestreta i el corporativisme i la miopia que, de vegades, es té. I no ho dic per fer-me de mal voler… Tots sabem que, a voltes, ho paguen justs per pecadors.\nDivendres, 8 gener, 2010 a les 11:15 am\nVisca la polèmica!\nPrimer que res, si l’estat té enganxades serps que se les desenganxe i els lladres a la presó.\nSegona, la reducció d’horari per a les persones majors de 55 anys, motiu de la polèmica, es tracta d’una reducció d’horari lectiu, és a dir, de classe pura i dura. Es demana que les hores reduïdes s’ocupen en altres tasques lligades a l’organització del centre i als projectes educatius que s’hi desenvolupen. Exemple per a secundària, seria l’ús de les hores reduïdes, per fer-se càrrec de les biblioteques de centre que tenen llibres, però no personal per a la seua gestió. Això se’n diu horari no lectiu.\nEn tot cas el que trobe més perillós del teu raonament és que lligues en el mateix discurs, “vagos i maleantes” amb una justa i raonable proposta de canvi d’activitat per a 3, 4 o 5 horetes. Creus que això és corporativisme? Abús de poder?\nLa mala gestió i la crisi econòmica no pot ser culpa de les i els mestres.\nDivendres, 8 gener, 2010 a les 1:40 pm\nBon debat, Rosa. D’entrada, demane disculpes si he generat un malentès o un sobreentès i he pogut ferir susceptibilitats del tot raonables, però en cap moment he volgut lligar, en el mateix discurs, mestres amb ganduls, Déu me’n guard, ni fer pagar a justos per pecadors. Això ja ho deixat ben clar al primer dels meus comentaris. Els ganduls, lladres i espoliadors gairebé tots sabem qui són i, de fet, tens al meu blog bones mostres dels boniatos ací, ací, ací, ací, ací i més. Per tant, em cuide molt de no fer barreges tan indigestes. Ja he llegit els comentaris hostils publicats tot just davall de la notícia al web del Levante-EMV i comprenc que us moleste. La majoria van per aquesta senda perillosa de la demagògia. Però també l’STEPV, si em permets, potser hauria de triar, si més no per estratègia sindical, quin és el moment més oportú per fer segons quines reivindicacions. Els vostres drets com a treballadors són perfectament deslligables de la crisi, no en teniu la culpa, però les vostres reivindicacions, vulgueu o no, estan lligades al context socioecòmic en el qual les llanceu.\nEn segon lloc, celebre que hages aclarit alguns detalls tècnics de la proposta, que el periódic ha omès vés a saber per què. Però tinc una pregunta: si es redueixen les hores lectives del vell mestre, és a dir, el seu horari de classe pura i dura, qui s’encarregarà mentrestant de donar aquestes classes? Un mestre contractat? Un jove que ha opositat?\n“La mala gestió i la crisi econòmica no pot ser culpa de les i els mestres”. És clar que no. Tampoc ho és dels assalariats i, en girar el cantó, tenim plantada una reforma laboral de collons de mico.\nPense que és bon moment per recordar el savi vers de Josep Lluís:\n«No permetes que el lladre del foc et furte la llum»\nDivendres, 8 gener, 2010 a les 1:49 pm\nApreciada Rosa: parlava en general per tots els temps passats, presents i també l’esdevenidor… projecte de futur; com deia Josep podem marcar l’ideal a seguir molt alt. I a partir d’ahi podem trobar-nos amb mesquineses particulars i conductes privades desprovistes de moralitat i conformisme.\nM’agrada divagar en abstracte, Rosa, perquè açò pot projectar en els representats actitud més honestes i veure que la base exigeix això dels seus representants.\nNo sóc dels qui posa a tothom en el mateix sac. Podríem discutir també “teòricament” si existeixen o són més perillosos els raonaments o les accions concretes, però aquesta és una altra qüestió, un altre debat, crec.\nEstà bé demanar o exigir aquest canvi per a persones que s’han deixat la sang en un treball invisible, treball que quasi ningú valora o es valora poc com és el servei de formació dels nostres veïns i futurs ciutadans.\nPerò no hem de deixar de mirar que en la cua hi ha sectors molt més deprimits i que quasi no tenen veu, ni en el món sindical, ni en la societat actual…\nUna possible causa siga i aquest sí és un raonament personal -en podríem trobar multiples causes- que aquests sectors no donen rèdit polític, ni sindical…\nAllò que s’anomenava el lumpenproletariat en terminologia marxista, per cert, no tan demodé.\nHo has pillat Rosa?\nPotser l’amic Josep anava també per aquests viaranys quan parlava en veu alta…\nDivendres, 8 gener, 2010 a les 1:56 pm\nVaja, he escrit aquest penúltim comentari, sense haver llegit el teu Josep… Sembla que estem molt ben comunicats parlant de nivells subliminars i, d’altres maneres més a la vista, també, és clar.\nDivendres, 8 gener, 2010 a les 2:01 pm\nI encara ens comunicaríem millor amb un esmorzaret d’eixos… Quan puguem. :-)\nDissabte, 9 gener, 2010 a les 12:47 am\nL’esmorzar està pendent, però el dolç l’has de dur tu, que t’he investigat!\nFixat Josep, que em sap greu que tanquem la polèmica, però els blogs són efímers. Sobre les reivindicacions i la justa oportunitat, només una cosa: la reducció horària, fa temps que existia en ensenyament, però, com la decència, s’ha perdut en els anys de govern del PP. I sí, tant la reducció, com les jubilacions anticipades que per al professorat s’acaben l’any 2011, han significat una important renovació de les plantilles docents, i l’entrada de professorat jove i aire fresc. De vegades, la millor inversió és la renovació.\nI sobre la reforma laboral, hem de demanar sempre les millors condicions de treball per a totes i tots.\nPrincep de les Milotxes, passar de la poesia al debat polític és un plaer!\nEns veiem en l’esmorzar!\nDissabte, 9 gener, 2010 a les 11:56 am\nEspera, que deixe a la cuina les bosses del supermercat… Estic d’acord: que parlen també uns gotets de vi, l’oli d’oliva i unes olives trencades, que això no s’ha perdut en els anys de desgovern del Gens Honorable. Deixe obert ací, però, el fil del debat abans d’arribar a les olives: la consolidació de les reduccions i de les jubilacions anticipades, aleshores, potser hauria de solventar-se a partir d’una reorganització (horària) del personal existent als centres i gràcies a les rutinàres renovacions, però no, en la meua opinió, a força d’extraordinàries incorporacions de personal. Si, ja sé que la negociació la tindrem llarga… Salut!