Desembre 10, 2013 Juliol 13, 2015 obreria\nEl projecte consisteix en la reforma d’un local en planta baixa per convertir-lo en un “izakaya”: un típic bar o restaurant japonès, on s’acostuma a prendre i picar alguna cosa, generalment plats petits i variats, després de la feina.\nLa geometria en planta queda articulada per un mur que ressegueix longitudinalment l’espai des de l’accés fins al fons del pati. La finalitat d’aquest tancament és doble. D’una banda separar el programa públic (zona de taules i barra) dels espais de servei (magatzem, cuina i banys). Per l’altra, pensant en el client, es busca potenciar la continuïtat visual i amplitud mitjançant la fragmentació de l’espai en diferents àmbits on seure. La presencia dels materials típics d’aquest tipus de restaurant, com és la fusta combinada en llistons de diferents mida i color, es combina amb la utilització de materials tradicionals en el nostre entorn, el mosaic hidràulic, per donar un caràcter de calidesa i personalitat.\nAquesta materialitat i textura s’inclou en els mobles i lluminàries (reconvertint algunes de les fusteries de fusta existents en caixes de llum) fets a mida per adaptar-se a l’espai.\nEmplaçament: c/Sagués, Barcelona\nProjecte (estudis previs): febrer 2013\nEntrada anterior FELICE VARINI (1952-…)\nEntrada següent ESCENOGRAFIA “La Tertúlia”


Enquestes Catalunya: La cautela s'instal·la en els partits\nLa cautela s'instal·la en els partits davant les enquestes\nERC confia en la tendència a l'alça i Puigdemont reclama "no abaixar la guàrdia"\nC's demana prudència, el PSC detecta signes positius i Domènech es veu com a decisiu\nBarcelona - Divendres, 15/12/2017 | Actualitzat el 04/01/2018 a les 21:14 CET\nMitja dotzena d'enquestes, entre les quals hi ha la del GESOP per a EL PERIÓDICO, van amenitzar ahir l’esmorzar dels candidats a les eleccions catalanes del 21-D. Era l’últim dia legal per difondre sondejos i els resultats han sigut tan dispars com igualats, i és per això que els partits van extremar la cautela. Els de dijous que ve seran uns dels comicis autonòmics més disputats de la història i ningú s’atreveix a traspuar més optimisme del que és aconsellable.\nL'últim sondeig, del 15 de desembre, del GESOP per a EL PERIÓDICO /el periódico (gesop)\nEls últims i els primers\nERC, que arriba a la recta final de la campanya com a favorita per a la victòria, va evitar valorar l’última enquesta del GESOP, encara que els estrategs republicans coincideixen a detectar una gradual tendència a l’alça a mesura que passen els dies. S’ha de recordar que Esquerra capitanejava còmodament els sondejos fa un any, però va patir un fort desgast com a conseqüència de l’empresonament del seu candidat, Oriol Junqueras. Ara ha agafat aire i s’ha distanciat dels seus adversaris.\nAmb Marta Rovira com a presidenciable in pectore, a ERC l’assetgen tant C’s com Junts per Catalunya, la marca que dirigeix des de Bèlgica l’expresident Carles Puigdemont. I des d’allà va mirar d’insuflar moral a la tropa postconvergent, a la qual ha advertit que no s’ha d’«abaixar la guàrdia» els últims cinc dies. «Vam ser els últims a posar-nos-hi i cada setmana anem pujant tres o quatre punts», va afirmar el candidat de JxCat, els estrategs del qual confien que el simbolisme i «la potència» del missatge de Puigdemont decantaran a favor seu la majoria d’exvotants de JxSí.\nMolts sondejos, sobretot de mitjans estatals, atorguen el triomf el 21-D a Ciutadans, i en algun cas situen els constitucionalistes a prop de la majoria absoluta. No obstant, Inés Arrimadas va afirmar que rep les enquestes «amb molta prudència» alhora que va subratllar que queda clar que el seu és «l’únic partit que pot guanyar els independentistes». Per això va demanar concentrar el vot en la seva candidatura i va ressaltar el simbolisme que tindria que el 21-D s’imposés un partit netament constitucionalista.\nEl PSC s’aferra a la dada que és la força que més creix en les enquestes. «Amb el 25% d’indecisos, hi ha camí per recórrer. Podem fer president Iceta», sosté el secretari d’organització del partit, Salvador Illa. La clau per aconseguir-ho la podria tenir Xavier Domènech, l’entorn del qual subratlla que com més vot obtingui Catalunya en Comú Podem, més factible pot ser un Govern «transversal» que trenqui amb els «blocs» actuals.\nPer la seva part, el candidat del PPC, Xavier García Albiol, veu amb temor la possibilitat de ser el fanalet vermell i ha llançat aquest SOS: «No podem permetre que el partit que governa Espanya, que ha aplicat el 155 i que ha tornat la normalitat, aparegui en les enquestes al darrere de la CUP. És inadmissible, és una situació d’autèntic descrèdit que dona autoritat moral als independentistes, que ens han portat a aquesta situació. No els podem donar el gust de veure aquesta imatge».\nTemes: Junts per Catalunya Catalunya en Comú Enquestes Carles Puigdemont Independència de Catalunya Xavier García Albiol Inés Arrimadas Enquestes electorals Eleccions Catalunya Eleccions Autonòmiques Ciutadans ERC Eleccions Catalunya 2015 PSC Enquesta GESOP


Èric X - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(sv) Erik X.\n10 abril 1216 (Gregorià) (35/36 anys)\nNäs Castle (Suècia) (en)\nRiquilda de Dinamarca (1210 (Gregorià)–)\nIngeborg de Suède, Martha Eriksdotter (en) , Margareta (?) (en) , Mariana de Suecia (en) , Eric XI, Sophie de Suède (fr) , Helen Eriksdottir (en)\nCanut I de Suècia i Cecilia Johansdotter\nEric X —Erik Knutsson (suec); Eiríkr Knútsson en nòrdic antic— (c. 1180 – 10 d'abril del 1216) fou Rei de Suècia entre 1208 i 1216. També conegut com a Eric el Supervivent ("Erik som överlevde" (suec)) quan esdevingué rei, era l'únic fill supervivent del Rei Canut I de Suècia i la seva muller de nom desconegut, que probablement era Cecilia Johansdotter. Va néixer al voltant 1180 al senyoriu reial d'Eriksberg.\nQuan el pare d'Eric, el Rei Canut I, va morir pacíficament el 1195, tots els seus fills eren nens i aparentment Eric no era el més gran d'aquests. Degut a la influència del poderós segon del regne, el Jarl Birger Brosa, Sverker II, el cap de la dinastia rival fou escollit Rei de Suècia, per davant dels fills de Canut.\nEls fills del Rei Canut continuaren vivint a la cort reial sueca, fins al 1203, quan els seus germans i la família reclamaren el tron, petició a la que Sverker no accedí moment en què Eric i els seus germans van fugir a Noruega. El 1205 els germans van retornar a Suècia amb el suport noruec, però va perdre la Batalla d'Älgarås, on els tres germans d'Eric foren morts.\nEl 1208 Eric va retornar a Suècia amb tropes noruegues i vencé a Sverker a la Batalla de Lena. Eric esdevenia així escollit el rei de Suècia.\nSverker intentà reconquerir el tron, però va ser derrotat i mort a la batalla de Gestilren el 1210. L'estendard sota el que lluitaren les tropes del Rei Eric, va ser conservat pel seu parent el Lagman Eskil Magnusson de la família Bjelbo a Skara, qui el 1219 l'entregà com a present en la rebuda del seu col·lega islandès Snorri Sturluson.\nEn aquell temps el rei Eric es casà amb la princesa Riquilda de Dinamarca, filla de Valdemar I de Dinamarca, i germana del llavors regnant Valdemar II el Victoriós. Aquest fou un matrimoni de conveniència per tal d'estrènyer relacions amb Dinamarca, que tradicionalment havia donat suport a la dinastia Sverker, contra la dinastia noruega a la qual pertanyia Eric. Del seu matrimoni amb Riquilda tingueren com a mínim cinc fills:\nSophia Eriksdotter (morta el 1241), casada amb Enric III de Rostock\nMärta Bonde casada amb el Mariscal Nils Sixtensson (Sparre)\nIngeborg Eriksdotter (Mort 1254), casada amb Birger Jarl, regent de Suècia\nMarianna, casada amb un duc de Pomerània, possiblement Barnim I, Duc de Pomerània\nEric XI (1216–1250)\nEric X fou el primer rei suec en ser coronat.\nVa morir sobtadament de febres el 1216 al castell de Näs a l'illa de Visingsö. Va ser enterrat a l'església de l'abadia de Varnhem.\n↑ La referència d'Erik Knutsson com a Eric X és una invenció posterior, comptant cap enrere a partir d'Eric XIV (1560-1568). Ell i el seu germà Carles IX (1604-1611) adoptaren els numerals d'acord amb una història fictícia de Suècia. El nombre de monarques suecs anomenats Eric abans d'Eric XIV (almenys set) és dubtós, remuntant-se a la prehistòria, i cap d'ells utilitza els mateixos números. Seria especulatiu tractar precisar aritmèticament el numeral d'aquest rei.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Èric_X&oldid=26395531»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 18 feb 2021 a les 19:43.


El PDI i el PAS poden gaudir gratuïtament dels avantatges de ser Alumni Premium — Sala de Premsa - Universitat Politècnica de Catalunya (UPC)\nEsteu aquí: Inici > Notícies per al PDI i el PAS > El PDI i el PAS poden gaudir gratuïtament dels avantatges de ser Alumni Premium\nEl PDI i el PAS poden gaudir gratuïtament dels avantatges de ser Alumni Premium\nAccedir a serveis específics per al desenvolupament de la carrera professional, a ofertes de formació, així com a descomptes especials en productes i ofertes d’oci i cultura són alguns dels avantatges que tenen els membres d’UPC Alumni en la categoria Premium, una opció que ara s’ofereix gratuïtament per al PDI i el PAS.\nDes de final de novembre, els membres del PDI i del PAS de la UPC poden formar part d’UPC Alumni, en la categoria Premium, sense haver de pagar la quota corresponent a aquesta opció.\nLa categoria Premium amplia el ventall d’activitats i serveis que ofereix ser membre d’UPC Alumni, una iniciativa que es va posar en marxa a principis d’any adreçada inicialment als titulats i titulades i a les persones vinculades a la Universitat, amb l'objectiu d’oferir-los serveis i recursos que els facilitin la interacció i el desenvolupament de noves relacions professionals i personals.\nAra, la categoria Alumni Premium s’amplia de forma gratuïta a tots els membres del PDI i del PAS, per tal de sumar en la construcció de la xarxa UPC Alumni i oferir-los serveis específics per al desenvolupament de la carrera professional, ofertes de formació o descomptes especials en productes i ofertes d’oci i cultura. També permet l’accés a la borsa de treball i l’assistència a conferències, presentacions, seminaris i taules rodones relacionades amb l’entorn de la UPC.\nPer gaudir de la condició d'Alumni Premium cal registrar-se a http://alumni.upc.edu/fes-te-UPC-Alumni


Fruit d’una llarga tramitació de més de dos anys, el passat 23 de juliol, el ple del Parlament de Catalunya va aprovar la Llei 25/2015 del Voluntariat i Foment de l’Associacionisme. Tot i que ja es disposava de la Carta del Voluntariat (Resolució 98/V de 29 de maig del Parlament de Catalunya) ara es disposa d’un text normatiu amb rang de llei que regula el voluntariat i el foment de l’associacionisme.\nEl text defineix les persones voluntàries, i estableix els seus drets i els seus deures així com els de l’entitat en el marc de la qual exerceixen la seva activitat i els de les persones destinatàries de l’acció voluntària.\nA quines entitats afecta aquesta llei?\nAquesta legislació és d'aplicació a les entitats sense afany de lucre d’àmbit català amb programes de voluntariat tot i que el capítol II, de drets i deures, no s’aplicaria en aquelles entitats en les quals totes les persones voluntàries són sòcies de l’entitat i no han optat per elaborar un programa de voluntariat.\nS'ha de tenir en compte que, pel que fa a l’obligatorietat que estableix la llei de disposar d'un pla de voluntariat o participació, d’un pla de formació, i de la certificació de la participació de les persones voluntàries en els programes de l'entitat, la normativa fa una excepció per a les entitats de menys de 100 persones voluntàries. Aquestes podran delegar-ho a les federacions respectives o a entitats de primer nivell. També poden complir amb aquests requisits de forma coordinada amb d’altres entitats o per mitjà de convenis amb les administracions públiques.\nQuin és el termini per adaptar-se a la nova llei?\nDes del 30 de juliol del 2015, data d’entrada en vigor de la llei, les entitats amb més de 100 persones voluntàries disposen d’1 any per ajustar-se al seu compliment, mentre que les que tenen menys de 100 persones voluntàries, disposen de 2 anys per a fer-ho. Tanmateix, la Llei preveu l’elaboració d’un reglament que desenvolupi i moduli el grau de compliment dels deures, l'observació dels drets i els terminis per fer-ho.\n23 de novembre: Xerrada informativa a Torre Jussana “Llei del voluntariat i de foment de l’associacionisme: tot el que cal saber” Inscripcions obertes! En aquesta xerrada s’exposarà en detall què implica la nova llei per a les entitats i de quines eines disposem per acomplir-la.\nServei d’Assessoraments de Torre Jussana: us podem assessorar sobre com elaborar el Pla de Voluntariat de l’associació. Sol·liciteu-lo! (932 564 118, tjussana@bcn.cat)\nWeb del Departament de Benestar Social i Família (Acció Comunitària i Voluntariat)


Hongria registra per primer cop més de 300 morts per coronavirus en un dia\nActualitzat 31/03/2021 12:33 CET\nATTILA VOLGYI / XINHUA NEWS / CONTACTOPHOTO\nEl Ministeri de Sanitat d'Hongria ha notificat aquest dimecres més de 300 morts diàries per covid-19, un recompte sense precedents des que va començar la pandèmia i que deixa en un segon pla els avanços per contenir el virus d'un país que ha adquirit les vacunes de Rússia i la Xina.\nEn concret, les autoritats sanitàries han registrat 302 morts més, la qual cosa suposa un total de 20.737 víctimes mortals acumulades, a més de 6.700 positius, que ja sumen un total de 652.433, i hi ha gairebé 225.000 casos actius.\nMés de dos milions de persones han rebut almenys una dosi dels vaccins amb els quals compta Hongria per immunitzar la població, i que van més enllà de la cartera que ha avalat l'Agència Europea del Medicament (EMA).\nEn aquest sentit, el ministre d'Exteriors, Péter Szijjártó, ha confirmat aquest dimecres l'arribada de 250.000 dosis de la vacuna russa Sputnik V, la qual cosa eleva a 1,1 milions les que n'han rebut fins ara.\nHongria també ha rebut 1,1 milions de dosis procedents de la Xina i Szijjártó ha assegurat que, sense l'ajut de Moscou i Pequín, el país es trobaria en greus dificultats.


Data de publicació: 01/01/20111 pàginesISBN: 978-84-9787-702-2Codi: 10031471Format: 15 x 1 cm.Presentació: Rústega sense solapesCol·lecció: EMPURIES NARRATIVA\nSinopsi Al final de la seva vida, un home decideix tornar al seu poble. Si ens l’hem de creure, no en sap ben bé els motius. La seva intenció és saludar algun amic, contemplar de nou el paisatge. Aleshores, ¿per què tothom li pregunta per la Isabel de cal Mestre? ¿Què se suposa que li ha de dir després de tants anys?\nAltres títols de l'autor Veus\tLes llàgrimes de la senyoreta Marta\tL'home que torna\tLa vida sense la Sara Amat\tPujar\n<img src="http://static9.grup62.cat/usuaris/libros/fotos/109/tam_5/lhome-que-torna_9788497877022.jpg" alt="lhome-que-torna_9788497877022.jpg" title="L'home que torna"\n
L'home que torna


Creació i intèrpret : Sandra Navarro.\nPeça en procés de (des) composició constant que ha passat per diferents estats. La idea parteix de la possibilitat de crear una peça amb el mínim pressupost possible, utilitzant material reciclat i on els temps de producció s'allarguin i no condicionin el procés. La presentació que veureu és fruit de la tercera fase, on s’investiga el tema de la identitat i la recerca d'atmosferes o sons; en col·laboració amb l'artista sonora Yolanda Uriz.


El Modernisme. Un art exquisit – Portal d'entitats de Castelldefels\nEl Modernisme. Un art exquisit\n9 maig 2011 Aules d'extensió universitària Sènior UPC de Castelldefels\n“El Modernisme. Un art exquisit”, Agnès Dal Maschio\nConferència del 26 d’abril de 2011\nL’època en què es desenvolupà el Modernisme se situa entre finals del segle XIX i començaments del XX quan ja els efectes de la Revolució Industrial s’havien deixat sentir arreu d’Europa. Va néixer en un moment de gran activitat científica i tecnològica i l’art, d’acord amb l’activisme de l’època, també experimentà canvis. Front a l’arquitectura historicista que es limitava a imitar els estils del passat es pretenia crear un nou estil basat en noves formes, tècniques i materials. Aquest estil rep diferents noms com Art Nouveau a França i Bèlgica, Modern Art a Anglaterra, Jugendstil a Alemanya. A cada país l’estil va tenir unes característiques pròpies però el denominador comú de l’estil europeu és la presència de la línia corba com a element innovador, la inspiració en la naturalesa i la integració de les artesanies en l’arquitectura, seguint el corrent estètic de l?Art & Crafts (art i artesanies) iniciat a Anglaterra per William Morris.\nA Catalunya el Modernisme s’identificà amb el catalanisme polític imperant a l’època. L’existència d’un ambient cultural i polític favorable, l’empenta de la burgesia i el creixement de l’eixample de la ciutat fora muralles van ser els elements indispensables que van fer florir aquest nou estil a la ciutat de Barcelona. Els intel.lectuals es reuniren a l’entorn de la revista L’Avenç, on expressaven les seves idees polítiques i la seva inquietud de recerca de modernitat; els arquitectes buscaven un nou llenguatge arquitectònic que configurés un nou estil, i pintors i literats feien les Festes Modernistes i tertúlies als Quatre Gats.\nSi parlem d’arquitectura veiem que la creació d’un nou estil es basava en el fet que fos propi de Catalunya i alhora nou i modern d’acord als corrents europeus del moment. Els arquitectes recuperen, per tant, els elements de l’art més representatiu de Catalunya, que havia estat l’art medieval, no imitant-los sinó reinterpretant-los. A aquesta inspiració en el passat s’hi uniren la idea de modernitat i de progressisme. Es tornaren a emprar els materials constructius tradicionals com el maó, que s’utilitzava com a element estructural i decoratiu, i aquest es combinava amb les noves estructures de ferro. D’altra banda, es revitalitzaren les artesanies i vells oficis propis de l’edat mitjana com el treball del vidre, que s’introduí en les cases particulars per a decorar finestres i tribunes, el treball del ferro forjat, emprat sobretot en les reixes d’entrada dels edificis i balconades, i el treball de la ceràmica com a element decoratiu (trencadís ceràmic) o en els arrimadors. Els oficis del passat s’adaptaren a la nova realitat del tombant de segle mitjançant l’ús de nous materials, de noves tècniques i de l’utillatge industrial.\nEl Modernisme va ser un estil fonamentalment decoratiu. Hi hagué un esclat de colors, de formes, de motius vegetals, animals o figures femenines que ompliren les façanes dels habitatges. En un mateix edifici s’integraven totes les arts: arquitectura, escultura, ceràmica, vitralls i altres. L’arquitecte, alhora que projectava i construïa un edifici, també s’ocupava de la seva decoració i molt sovint ell mateix dissenyava les peces decoratives.\nTres grans noms cal recordar alhora de parlar dels arquitectes modernistes: Lluís Domènech i Montaner, que posà les premisses del nou art i recuperà en els seus edificis les artesanies, Josep Puig i Cadafalch, que interpretà d’una manera molt personal l’estil gòtic combinant elements procedents del gòtic català i europeu amb motius decoratius de caire vegetal i Antoni Gaudí que plantejà una nova plàstica i nous mètodes constructius investigant noves formes.\nEl Modernisme arrelà fortament a Catalunya i no fou únicament un estil arquitectònic sinó que arribà a ser un moviment cultural que es manifestà en l’àmbit literari, musical, en la pintura, l’escultura i les arts gràfiques, entre altres aspectes.\nUn ampli torn de preguntes va acabar amb aquesta interessant conferència.


» Ryanair a l’aeroport de Barcelona Verba docent\nL’inefable Michael O’Leary ha anunciat que està negociant amb AENA per establir una base d’operacions de l’aerolínia de baix cost Ryanair a l’aerport de Barcelona. Una mala notícia per Catalunya per dues raons:\n– Per més que el mateix O’Leary i els mitjans oficials catalans s’han apressat a aclarir que en cap cas la nova base a Barcelona afectaria els vols de Ryanair a Reus i Girona, si tenim en compte que un percentatge elevadíssim dels passatgers d’aquest dos aeroports es desplacen directament cap a Barcelona, no cal ser un geni per preveure una transferència de vols cap a El Prat.\n– La proposta de Ryanair ajuda a materialitzar el disseny del mapa aeroportuari espanyol decidit ja fa molt de temps a Madrid: un gran aeroport central de referència (Barajas) per on passaran tots els vols intercontinentals, amb comptades excepcions. La resta seran aeroports secundàris dedicats a vols domèstics (el mercat europeu ja és un mercat domèstic en termes del negoci aeri) i de baix cost. Emplenar El Prat amb vols de baix cost d’àmbit domèstic no farà més que consolidar el sistema d’Aena: un únic “hub” a Madrid que distribuirà passatgers dels altres aeroports secundaris. Com ja va dir Ramon Tremosa fa temps, El Prat serà la T5 de Barajas.\nPer tot plegat és molt preocupant que la primera reacció de la Generalitat hagi estat felicitar-se per la proposta de Ryanair d’establir-se a El Prat. O no se n’assabenten del que està passant, o ja els està bé el model d’Aena.


Bloc de Mariàngela Vilallonga: Naixement de Roma\nPublicat per Mariàngela Vilallonga a 8:51\nTeresa Costa-Gramunt 21 d’abril de 2010, a les 9:38\nRomA versus AmoR, entrellaçats!\nRoma, com Grècia, màtries mil.lenàries, sí.\nEsther Fabrellas 21 d’abril de 2010, a les 10:05\nDoncs felicitats Mariàngela!\nDavid 21 d’abril de 2010, a les 19:22\nAixò, per molts anys més!\nMariàngela Vilallonga 21 d’abril de 2010, a les 21:20\nPer molts anys també a vosaltres, estimats, per la part que us toca!\nNo hi deu haver cap més ciutat que es pugui vanagloriar d'una meravella com RomA AmoR. I encara que ni hagués, seria amb d'altres mots, no amb amor. M'agrada això de màtries, Teresa.


Catalanofòbia i ignorància al mateix plat\nValència. Divendres, 28 de desembre de 2018. 10:15\nActualitzat: Divendres, 28 de desembre de 2018. 10:17\nEl boicot als productes catalans, no para. La coneguda restauradora valenciana Begoña Rodrigo, propietària del restaurant La Salita, a la ciutat de València, ha sigut l'última víctima coneguda de la catalanofòbia local. Un client, que va decidir "esborrar" el restaurant del seu llistat de llocs per a menjar, ha rebut la contestació de la cuinera, segons informa La Veu\nBegoña Rodrigo ha publicat al seu perfil de Twitter que un suposat client va respondre a una història penjada a l'Instagram de la cuinera anunciant-li que esborrava el seu restaurant del llistat de llocs per a anar a menjar perquè utilitza "productes catalans". Així va reaccionar aquest suposat client en veure una foto penjada per la restauradora en què es veien unes ampolles de vi de Celler del Roure acompanyat del següent missatge: "Gràcies #cellerderoure. Un súper descobriment. Bon Nadal!"\n— Bego_LaSalita (@Bego_LASALITA) 26 de diciembre de 2018\nDavant el comentari del suposat client, Begoña Rodrigo li contesta explicant-li que no té "cap problema a treballar amb producte català". I, seguidament, assenyala al client la seua errada: "Celler del Roure està a Moixent (València) per a la teua informació. Bones festes"\nBegoña Rodrigo és una reconeguda restauradora valenciana. A més dels reconeixements culinaris, la restauradora va guanyar en 2017 amb el llibre El sabor de la elegancia el premi a la millor obra del món en els Gourmand Awards, els considerats Oscar de la gastronomia. L'obra de la cuinera valenciana, publicada per Montagud Editores, es converteix així en el millor llibre de l'any en la categoria femenina.\nLlengua Plataforma per la Llengua engega una campanya per aturar la catalanofòbia El Nacional\nPaís Valencià Vox reafirma a València la seua catalanofòbia Àngel Martínez


Adif perd 506 milions en els primers nou mesos de l’any - CATzona\nAdif i Adif Alta Velocitat (Adif AV) han registrat un resultat negatiu de 506,4 milions d’euros en els primers nou mesos de l’any, davant la pèrdua de 234,1 milions del mateix període de 2019.\nL’import net de la xifra de negocis agregat ha estat de 663,7 milions d’euros fins al setembre, un 29% menys. Aquest import es correspon pràcticament a tots els ingressos per la liquidació dels cànons ferroviaris, que s’han vist minvats per les limitacions a la mobilitat provocades per la crisi del coronavirus.\nEn concret, la recaptació pels cànons per l’ús de les línies de la xarxa ferroviària d’interès general s’ha reduït un 29,6% entre gener i setembre, amb una caiguda mitjana dels tràfics del 25,7% atribuïble als efectes de la pandèmia.\nEls serveis més afectats han estat els de llarg recorregut i interurbans, amb descensos en la recaptació del 47,7% i del 31,7%, respectivament. Rodalies ha registrat una caiguda del 9,1% i el transport de mercaderies, un 8,2%.\nPer altra banda, Adif ha continuat amb la seva política de sanejament financer i ha reduït el deute amb les entitats de crèdit en 58,9 milions d’euros respecte al setembre de 2019.\nEn aquesta línia, es preveu que l’endeutament d’Adif AV, de 16.406 milions d’euros a valor nominal, creixi sensiblement per sota de l’increment autoritzat en els Pressupostos Generals de l’Estat prorrogats per al 2020. A 30 de setembre, l’endeutament de l’entitat presentava un increment de 321 milions d’euros en els nou primers mesos, un 17% de l’increment autoritzat per a aquest exercici.


2 d’agost de 1943 | EL TERCER REICH\nHome // diari // 2 d’agost de 1943\n2 d’agost de 1943\nEn el camp d’extermini de Treblinka, a 200 quilòmetres al nord de Varsòvia, en aquells moments hi havia 1.000 presoners, però a la tarda d’aquell dilluns es va efectuar una revolta que s’estava planejant des de feia un any i que va acabar portant la fi del camp. Els presoners sonderkommandos amb pales, pics i armes robades en el dipòsit d’armes o que s’havien construït ells mateixos, van matar a diversos guàrdies ucraïnesos i alemanys i varen cremar part dels edificis de fusta del camp amb querosè, però van ser reduïts abans de poder aconseguir el control del camp. Molts d’ells, quan s’aglutinaven a la porta de l’entrada principal que havien trencat prèviament, van ser assassinats per les metralladores que disparaven els alemanys. La tanca perimetral de Treblinka no estava electrificada i, després de cobrir el filat amb mantes, els presoners varen saltar i varen córrer cap al bosc. Només uns 500 presoners van poder fugir, però més tard la majoria van ser capturats i assassinats per la policia i les tropes alemanyes. En els pobles del voltant es buscaven els presoners; es penjaven cartells alertant de que qui ajudés algun presoner seria executat. Alguns habitants dels pobles de Grady, Malizewa i Kielczew van ajudar a amagar als presoners, però només 52 van salvar la vida després de la guerra. Els presoners que varen ser arrestats de nou van ser obligats a eliminar tot rastre d’existència del camp i després van ser afusellats. La revolta va ser organitzada pel doctor Chorongitski, després per en Galevski, en Friedman i el capità Zelo. Tots varen morir en l’intent de ser lliures. Però tot i el fracàs, a partir de llavors el camp va deixar de funcionar i la seva activitat va acabar a finals de novembre de 1943.\nDins l’Operació Gomorra, la ciutat alemanya d’Hamburg va rebre 750 bombarders britànics, que varen atacar de nit la ciutat per últim cop des del 24 de juliol de 1943. Aquesta cop, els Aliats no varen tenir tanta sort ja que una tempesta va fer que molts avions haguessin d’avortar la seva missió i 30 van caure a terra pel mal temps, a més de que 17 més varen ser destruïts per la Luftwaffe i per l’artilleria antiaèria. Tot i això, la ciutat ja estava completament destruïda; des del 25 de juliol de 1943 varen caure a la ciutat 8.621 tones de bombes entre explosives i incendiaries, i es calcula que 45.000 persones varen morir i que 26 quilòmetres quadrats varen quedar arrasats. En total, 3.091 avions varen atacar la ciutat amb la pèrdua només de 87 avions. Per culpa d’aquells atacs, el ministre d’Armament Albert Speer va comunicar a l’Adolf Hitler que la producció d’armament s’havia vist greument afectada, i que si seguien o s’ampliaven a altres ciutats es paralitzaria la indústria de tot Alemanya i acabaria la guerra. Hitler no el va ni voler escoltar i li va ordenar que ho arreglés i prou, cosa que Speer va aconseguir.\nA Ucraïna, Adolf Hitler va ordenar a l’Erich von Manstein que retingués la línia defensiva al volant de Khàrkiv. Volia evitar com fos que el front oriental anés avançant cap a l’oest, però les forces alemanyes de la regió no tenien ni suficients efectius, ni tancs ni l’artilleria necessaris per aturar l’exèrcit soviètic i Von Manstein va adoptar una tàctica que consistia en contraatacar quan es coneguessin els punts d’atac soviètics i cedir-los terreny a canvi de crea-los el màxim de baixes. Aquesta tàctica es coneixia com Defensa elàstica.\nLa Direcció General de la Wehrmacht va determinar els abusos comesos per l’Exèrcit i l’Arma SS a través dels informes que disposaven. En l’informe es deia que en el període dels informes s’havien comunicat 151 infraccions. En 19 casos els autors pertanyien a l’Exèrcit, en 53 casos l’Arma SS i els 79 casos restants no s’havia pogut saber la procedència dels autors. A més, s’informava que el número de violacions era elevat.\nA les illes Salomó, a la nit, la torpedera nord-americana PT-109 va ser envestida pel destructor japonès Amagiri en aigües de l’estret, entre les illes Kolombangara i Arundel. Els nàufrags es varen refugiar a una illa i només dos dels tretze tripulants varen morir. Aquesta acció hagués quedat oblidada o només seria una petita anècdota sinó fos perquè el comandant d’aquesta torpedera era en John Fiztgerald Kennedy.


QUIMA - LES MEVES RECEPTES: de febrer 2014\nCOCA DE LLARDONS 2014\nJa sé que el DIJOUS LLARDER o DIJOUS GRAS, ja ha passat, però no vull deixar de posar la recepta de la coca de Llardons que vaig fer ahir. Ja en tinc dues d'altres de publicades al blog . Les trobareu, AQUI i AQUI. Aquest la volia fer una mica diferent, però per questions de temps, no podia entretenir-ne gaire en buscar receptes noves i només tenia una estoneta ahir al matí per fer-la, així que vaig optar per una recepta clàssica de tota la vida, només que hi vaig afegir llardons i en una hora vaig tenir la coca a punt, i ben bona que va sortir.\n1 mesura de iogurt de sucre= 120 grs.\n3 mesures de farina = 225 grs.\n1 mesura de iogurt d'oli d'oliva\nuna copeta d'anis\n200-250 grs. de llardons\nSeparem els rovells de les clares i batem els rovells amb el sucre fins que ens doblin el volum.\nhi afegim el iogurt , l'oli i la copeta d'anís ho batem bé amb la batedora de varilles.\nTamissem la farina i el royal i ho afegim a la barreja de mica en mica.\nBatem les clares a punt de neu i les afegim a la barreja amb moviment amb envolvents amb una espatula de silicona i una culllera de fusta.\nAgafem els llardons i els triturem una mica amb la picadora.\nEls afegim a la barreja amb compte. Jo en vaig guardar uns quants per posar per sobre.\nHo posem en un motlle de 26x21 aprox. que previament haurem untat amb mantega I folrat pamb paper del forn.\nAboquem la barreja al motlle I per sobre hi posem els llardons (si n'hem guardat) i hi posem sucre per sobre, ben generosament, ja que ens farà una crostra cruixent.\nHo posem al forn que tindrem escalfat a 180 º uns 25 - 30 minuts. Jo passat aquest temps ho vaig posar uns 10 minuts amb aire calent, o bé podem posar a gratinar perquè ens quedi ben rossa, vigilant de que no es cremi.\nPublicado por QUIMA en 10:02:00 10 comentaris:\nJa ha passat una setmana des de l'ultima publicació ......uff el temps vola....... que hi farem !!! Ja us vaig dir que ara tenia poc temps per cuinar; però alguna coseta intento fer. Aquesta mousse la vaig fer fa uns dies i m'he adonat que encara no l'havia posada al blog.\nLa recepta l'he tret de la revista COCINA invierno de Lecturas. Hi ha unes receptes molt bones i a més fàcils de fer.\n300 gr. de nata per montar\n2 1/5 cullarades de café soluble\n100 grs. de xocolata ratllada\n50 grs. d'ametlles picades (opcional)\nBatem la nata amb el sucre, i quan la tinguem quasi montada hi afegim el café i acabem de muntar-ho. Hi afegim la xocolata ratllada i ho barregem amb moviments envolvents , així no perd volum.\nRepartim la mousse en copes i la deixem a la nevera un parell d'hores.\nQuan la volguem servir hi podem posar per sobre una mica d'ametlla picada; que previament haurem torrat al forn o també hi podem ratllar una mica de xocolata.\nPublicado por QUIMA en 14:50:00 6 comentaris:\nQuants de dies sense publicar cap recepta , però es que estic immersa en una altre aventura i de moment requereix força del meu poc temps lliure i com sabeu cuinar i preparar fotos per posar el blog també requereix temps, que de moment no tinc.\nTot i així avui no vull deixar passar sense posar una recepta encara que sigui tant bàsic com una pizza, Però de vegades les receptes més senzilles son les que no tenim posades al blog.\nM'encanta cuinar per tots , però un dissabte al vespre poder sopar jo i el meu marit sols ........ també s'agraiex, encara que sigui una pizza amb una copa de cava ben fresc .............. ja sé que millor una cervesseta, però avui hem venia de gust el cava ........que hi farem !!!\nJa sé que les fotos son força dolentes, però les pizzes sempre les faig per sopar i si no ho feia així , imposible posar la recepta\nINGREDIENTS: ( per la massa)\n500 grs. de farina\n10 gr. d'oli\n5 xampinyos grans\nformatge mozarella ratllada\nPosem tots els ingredients a la panificadora i programent el programa d'amassar ( el meu dur auns 15 minuts)\nDeixem llevar la pizza en un lloc on no hi toqui l'aire aprox. una hora i mitja. (jo l'he deixat dintre la cubeta de la panificadora)\nUn cop ha llevat o bé partim la massa en porcions individuals ( 180 grs. per persona) o bé fem una pizza gran.\nMentra lleva la pizza podem començar a tallar la ceba a rodelles fines i el pebrot verd també\nEls xampinyos els rentem bé I el tallem a làmines finetes. També tallem el salmò a trocets. A mi la ceba i els xampinyons els posso a la paella a que es facin una mica, m'agraden més aixi.\nEstirem la massa amb el corrò i la pintem amb tomaquet freguit.\nA sobre hi anem posant el farciment i ho acabem amb la mozzarella. hi posem orenga sec esmicolat I un raig d'oli ( jo hi he posat un oli que tenia adobat amb cayena)\nLa posem al forn que tindrem calent a 200 º dalt i baiz amb aire calent i quen estigui ben rosa ja la tenim a punt per menjar.\nLa feina que estic immersa i que hem té apartada de la cuina , bé més que una feina es una aficciò, es el SCRPABOOKING, he començat a fer tallers i entre preparar-los I fer-los s'enduent bona part del meu temps, però tenim en compte la bona acollida que han tingut la recompensa es molt gran . Ara ja estic donant voltes a que farem al març, aixi que no us extraneu si publico de tant en tant i si no visito el vostres blogs tant sovint. Si voleu teni una petita idea del que faig podeu tafanejar aqui\nPublicado por QUIMA en 23:28:00 11 comentaris:\nGALETES FARCIDES DE PRALINE\nEstava buscant alguna cosa per fer, que fos ràpid ibò , i mirant , mirant vaig topar amb una recepta ( que ara no trobo d'on la vaig treure) que eren unas galetes farcides de praline i com que tenia una mica de praliné que hem va sobrar de fer torrons, hem va anar perfecte.\nPer acompanyar el café ideals I per menjar soles també . Jo les vaig fer una mica al meu aire.\n90 grs. mantega\n185 grs. de farina\n1 cullarada de llevat (tipus royal)\n30 grs. de sucre llustre\nBarregem la mantega, la farina i el llevat.\nEn un altre bol hi barregem la llet, el rovell d'ou i el sucre.\nJuntem les dues barreges i les barregem bé.\nHo posem embolicat amb paper film a la nevera 1 hora com a minim.\nPassat el temps de repos, posem la massa entre dos papers d'anar al forn i amb el rodet l'estirem ben fineta.\nAmb un aro tallem cercles, i posem una mica de praliné al mig i agafem l'altre costat i ho tanquem presionan una mica amb els dit, ens han de quedat com mitja rodona.\nPreescalfem el forn a 170 ª i ho enfonem uns 20-25 minuts. (Si ho feu amb aire calent amb 10-15 minuts serà suficient)\nLes traiem del forn i les arrebossem amb sucre. Les deixem refredar i llestes per acompanyar el café.\nPublicado por QUIMA en 14:45:00 9 comentaris:


Els relats de les acusacions augmenten les ganes de declarar dels presos polítics La República\nEls relats de les acusacions augmenten les ganes de declarar dels presos polítics\nSegona jornada del judici marcada per les paraules de Ministeri Fiscal, Advocacia de l’Estat i l’ultra dreta de VOX. Entre altres arguments, les acusacions han assegurat que el judici “no […]\nJordi Bracons 13/02/2019\nEls fiscals Fidel Cadena i Javier Zaragoza, durant la primera sessió del judici de l'1-O\nSegona jornada del judici marcada per les paraules de Ministeri Fiscal, Advocacia de l’Estat i l’ultra dreta de VOX. Entre altres arguments, les acusacions han assegurat que el judici “no és contra l’ideari independentista” sinó pels delictes “greus” que presumptament s’han comés contra la democràcia i la Constitució espanyola.\nTotes tres parts s’han fet un fart de repetir que “no és un judici polític sinó jurídic”. Tanmateix, menys l’Advocacia de l’Estat, que ha intentat construir un relat més tècnic, Fiscalia i VOX han posat el focus en motius molt més enllà del marc legal per sustentar les seves acusacions.\nD’inici, el Fiscal Javier Zaragoza ha acusat els presos polítics d’atemptar contra l’ordre constitucional espanyol a través de la via unilateral. “Tot i que ser independentista no és delicte”, ha dit Zaragoza que trencar el diàleg i apostar per camins il·legals “sí que ho és”. Alhora, per reafirmar-se en que ha estat un procés violent, el Ministeri Fiscal ha culpat els líders independentistes dels mil ferits durant l’1 d’octubre. “Van llençar la gent al carrer utilitzant-los com a muralles humanes en contra de les actuacions judicials de les forces de seguretat espanyoles, sabent que això comportaria violència”, han dit des de la Fiscalia.\nA més d’aquestes acusacions, la Fiscalia ha centrat la seva atenció en la suposada organització “coordinada i organitzada” de les Institucions i entitats que tenien “tot planejat, fins i tot l’ús de la violència”, per trencar amb Espanya.\nEls presos volen parlar\nPer tot plegat, veient que les acusacions han estat incapaces de plantejar res que faci tremolar el punt de vista dels dotze acusats, diverses fonts de les defenses han assegurat que els presos encara tenen més ganes de començar a declarar.\nPer exemple, Oriol Junqueras, Joaquim Forn, Jordi Sánchez i Jordi Cuixart porten més d’un any expressant-se a través de cartes, entrevistes escrites o piulades. Per tot plegat, els seus equips legals asseguren que no veuen l’hora de poder respondre, en seu judicial, a les preguntes de “què va passar durant el procés”.\nEl primer a ser cridat a declarar serà, si res no canvia en els plans del Tribunal, el vicepresident del Govern Puigdemont Oriol Junqueras. L’expectació, dins i fora de la Sala de Vistes, serà màxima per escoltar la veu del líder d’Esquerra Republicana.\nEl seguiran la resta de membres de l’executiu: Joaquim Forn (conseller d’Interior), Jordi Turull (Presidència), Raül Romeva (departament d’Exteriors), Josep Rull (Territori i Sostenibilitat), Dolors Bassa (consellera de Treball), Meritxell Borràs (Governació i Administracions Públiques), Carles Mundó (departament de Justícia) i Santi Vila (Empresa i Coneixement).\nSeguidament, serà el torn dels líders socials Jordi Sánchez (ANC) i Jordi Cuixart (Òmnium Cultural). Per últim, la Presidenta del Parlament, Carme Forcadell.\nCom seran les declaracions\nTambé s’especula molt sobre les durades dels interrogatoris. El cert és que dependrà, en gran mesura, de a quines parts decideixin respondre els acusats i a quines no. Si bé a VOX, gairebé ningú té previst dirigir-li ni una sola paraula, les defenses encara no han desvetllat si pensen respondre o no a la Fiscalia.\nEn un principi, i provant que no hi ha res a amagar, gairebé tothom tenia previst respondre les preguntes dels fiscals presents. Tot i això, fins al moment de declarar no sortirem de dubtes. En qualsevol cas, es calcula que diversos dels interrogatoris poden durar tota una jornada sencera, sobretot aquells amb més càrrega i transcendència política.\nSigui com sigui, dijous 14 de febrer serà moment de sortir de dubtes i, també, serà moment de tornar a escoltar la veu dels nou presos i preses polítiques que duen més d’un any silenciats entre reixes.


La problemàtica de l'oci nocturn a Dénia amb vista a l'estiu: «És una de les grans fonts de preocupació» La problemàtica de l'oci nocturn a Dénia amb vista a l'estiu: «És una de les grans fonts de preocupació»\nLa problemàtica de l'oci nocturn a Dénia amb vista a l'estiu: «És una de les grans fonts de preocupació»\n21 de juny de 2022 - 13: 53\nLa temporada alta de Dénia ja és a la cantonada. Durant les setmanes fortes de l'estiu s'espera que la ciutat quadrupliqui la seua població, com passa des de fa anys. Amb això, un cop més, es posarà a prova la convivència de veïns i visitants, obligats a compartir espais no tan grans per a tothom. Encara que la preocupació més gran arriba quan s'amaga el sol, ja que la nit comporta un altre tipus de moviment que posa en risc el descans a les cases.\nPorta de la discoteca de Marquès de Campo de Dénia\nL'oci nocturn comporta problemes pràcticament des que va reprendre la seua activitat. A partir de certa hora, als voltants de les discoteques, la violència s?incrementa. Els episodis d'agressions i baralles es van multiplicar alarmantment a l'agost i setembre del 2021. Tot i això, diversos mesos després continua sent motiu de preocupació, sobretot ara que ens apropem a la temporada alta estival.\nReforç pel cap de setmana\nCarlos Nieto, inspector en cap de la Policia Nacional de Dénia, s'ha referit aquest matí, durant la presentació del dispositiu especial de seguretat per a l'estiu, sobre aquests fets. Afirmava que se succeeixen «incidents desagradables els caps de setmana» als voltants dels locals d?oci, els quals «tants problemes ens estan donant», admetia.\nHi ha una coordinació entre la Policia Local i la Policia Nacional per afrontar els problemes que sorgeixen al voltant d'aquesta vida propera al negoci de la festa. A més, els caps de setmana es fa un reforç de la plantilla per poder atendre els múltiples incidents resultants de l'augment de l'activitat. De fet, la Policia Local destina tres patrulles nocturnes per dur a terme aquest control de dilluns a dijous, passant a quatre durant el cap de setmana.\n"És una de les grans fonts de preocupació i problemàtica de qualsevol ciutat", assumia Nieto, assenyalant que els operatius s'estaven adaptant a aquesta problemàtica.\nExterior d'un local de Patricio Ferrándiz durant la matinada\nIntervenir sense estigmatitzar\nJavier Scotto, regidor de Protecció Ciutadana, també s'ha referit a aquests aldarulls indicant que l'oci a la nit no s'ha d'estigmatitzar, ja que és una cosa molt arrelada al «nostre estil de vida mediterrani», però que cal evitar excessos. «Hi ha moltes maneres de divertir-se sense que s?hagi de provocar una baralla a les sis del matí a la porta d?una discoteca».\n23 juny, 2022 a les 7: 43 pm\nQuan es portarà Grimal per llamborda , una pasta\n22 juny, 2022 a les 10: 52 am\nPenso que és inconcebible que hi hagi una discoteca al centre de Dénia (el seu, ja sé, sent qui és el seu propietari, té molt de pes) a quin preu? Al nul civisme que fa malbé amb escreix el veïnat, però, a un alt nivell. També caldria controlar el volum de la música al carrer la mar, que segur no respecten els decibels permesos i que hi hagi molt de reforç policial, no només el cap de setmana perquè per al turista, cada nit és cap de setmana.\nUna altra de les problemàtiques són els lloguers a través de plataformes com airbnb, persones que han gaudit del descans al seu apartament durant anys i que religiosament paguen els seus impostos, han hagut d'optar per vendre o tancar el seu apartament, després d'haver-los afectat el seu apartament. salut mental, el soroll dels hostes veïns (xerrades borratxes durant nits senceres a balcons o terrasses, pujar i baixar escales amb molt escàndol al llarg de la nit, llençar una copa o una ampolla pel balcó, i un llarga etcètera per al que no hi ha mesures i la policia diu que no hi pot intervenir. són pocs i en arribar l'estiu ens trepitgen?No hi ha dret i segur que sí que es poden prendre mesures, si s'intenta.\n21 juny, 2022 a les 10: 33 pm\nÉs una vergonya que l'ajuntament de denia hagi donat llicències de discoteca al mig del carrer camps, i alhora permet música a tota llet als bars del carrer la mar fins a les 3 o 4 de la matinada i, una vegada tanquen els borratxos cridant pel carrer.\nQue poc respecte als veïns que viuen en aquestes zones com Magallanes, carrer camps, carrer la mar, etc que ha d'aguantar cada nit de cap de setmana sorolls i més sorolls perquè uns quants guanyin diners.\nFacin com ja fa 20 anys i posin la discoteques fora del nucli urbà que allà no molesten ningú.\nEls asseguro que si l'alcalde o algun regidor de pes visqués en un d'aquells carrers, ja haurien tancat fa temps molts d'aquests bars... però clar mentre a ells.no els afecti al son res no els importa....\nUna vergonya que denia tingui en un centre urbà tan residencial com està, tot ple de doncs i discoteques, que despropòsit i poc respecte als veïns de denia té aquest ajuntament amb aquest tema.\nA mi m'és igual ja que no visc a prop d'allà ni m'afecta, però de vegades quan passo per allà i sento l'escàndol em fa pensar en els veïns allò que han d'aguantar i és de pena que hagen de suportar això.\nSi us plau, alcalde Vicent Grimalt, faci alguna cosa i permeti que els veïns descansin tranquils a casa seua que estan en ple dret que així siga\nLa solució no passa per posar més policia, passa per treure aquestes llicències i posar restriccions igual que vau posar al carrer loreto per al soroll\nJa sé que no serveix de res aquestes paraules però almenys aporto el meu granet de arena per veure si entre tots fem pressió a l'ajuntament i fa alguna cosa\n22 juny, 2022 a les 1: 57 pm\nTota la raó. Llàstima que hi hagi gent, com el comentari de Javier Reyes, que mostrin tan poca empatia i sentit comú cap als màxims afectats que són els veïns.\nJavier reis diu:\n21 juny, 2022 a les 9: 41 pm\nInforma't del sou que té aquesta persona que està disponible a la web, transparència denia, corporació municipal, veuràs el seu currículum i la seua nòmina, ja et dic que pel que cobra li ho corri ben currat, i es preocupa pel que fa, i abans que em diguis res si sóc del partit o el conec ja et dic jo que no he votat mai i seu la seua feina pel que veig, així que abans d'opinar informa't que és molt fàcil criticar des de l'anonimat.\n21 juny, 2022 a les 6: 50 pm\n«Hi ha moltes maneres de divertir-se sense que s?hagi de provocar una baralla a les sis del matí a la porta d?una discoteca». Diu el regidor.\nMolt bé home, això ho dius personalment als borratxos que pul·lulen embolicant-la fora dels locals, baixa al carrer i viu l'experiència, en lloc de deixar anar la frase des de la taula del teu despatx, que paguem entre tots els veïns, que patim aquesta gentussa. Tens abandonats els qui et van votar i paguen el teu nivell de vida.\n21 juny, 2022 a les 9: 39 pm\n22 juny, 2022 a les 1: 53 pm\nAnem que aplaudeixes amb les orelles la gestió més que deficient del problema. Tant se val a qui votis això no importa. M'encanta això de «informa't»….la gestió no només és deficient sinó que a més genera, fomenta i manté el problema, aplaudeix si vols.


El Congrés aprova per unanimitat que l'Estatut de l'Artista siga tramitat com a projecte de llei - Diari La Veu\nEscriba el número 496451\nEl ple del Congrés dels Diputats ha aprovat aquest dimarts per unanimitat la convalidació del decret-llei del paquet de mesures que conformen l'Estatut de l'Artista perquè siga tramitat com a projecte de llei. El ministre de Cultura, José Guirao, qui ha defensat al ple la iniciativa, ha destacat que és una regulació que "afavoreix la producció artística i la cultura i empara els membres de la societat que la fan possible i que en alguns casos es troben en un injust desemparament".\nEl Consell de Ministres va aprovar el passat 28 de desembre el decret llei convalidat aquest dimarts i algunes de les seues mesures ja van entrar en vigor des de l'1 de gener.\nEntre les iniciatives que regula el decret llei convalidat, figura la baixada de l'IVA (del 21% al 10%) als serveis que presten els intèrprets, artistes, directors i tècnics; la reducció de la retenció als rendiments de capital mobiliari que procedeixen dels drets d'autor, en el cas que el contribuent no siga l'autor (baixa del 19% al 15%); la incentivació dels rodatges cinematogràfics amb l'eliminació de les obligacions que havien d'assumir les productores de cinema per a poder acollir-se a les deduccions fiscals per a les produccions internacionals, i la cotització dels artistes durant els seus períodes d'inactivitat, afavorint la protecció dels treballadors culturals, especialment en situació de maternitat i paternitat, d'incapacitat, jubilació o lactància.\nEstatut de lArtista\nEscriba el número 870977


Barberà s’integra a una associació per l’energia pública en el primer ple de l’any – L'independent\n22 de gener de 2021 22 de gener de 2021 Redacció\t0 Comments\nL’Ajuntament de Barberà del Vallès va sumar-se a la constitució de la nova AMEP, associació de municipis i entitats per l’energia pública, que ja compta amb uns altres 71 municipis arreu de Catalunya. Ho va fer durant la celebració del ple ordinari del mes de gener, el passat dimecres 20, en una reunió especialment curta -de poc menys d’una hora de durada- en comparació amb les trobades dels partits dels mesos anteriors.\nLa unió a l’associació de municipis té com a objectiu, segons explicava el regidor de Medi Natural i Transició Energètica, Carles Ortiz, promoure la gestió pública de l’energia arreu del territori, així com adoptar “mesures que permetin la municipalització de l’energia com es fa a altres països”. De fet, la mesura es va presentar com una alternativa “per acabar amb l’oligopoli” de les empreses subministradores privades, tot i que també com a part d’una transició energètica que porti al “progressiu abandonament dels combustibles fòssils i l’energia nuclear”: “els ajuntaments hem de liderar la transició a la ciutadania, reforçant el seu paper com a productors d’energia“, deia Ortiz.\nLa proposta de constitució de l’AMEP, que aspira a dominar tant la titularitat com la propietat i la gestió de l’energia per part dels municipis implicarà també “donar suport als municipis que vulguin sumar-se a aquesta fita”, explicava el regidor, i per això s’inclou una reserva de 1.400 euros que sortirà del pressupost municipal barberenc. D’altra banda, també va dir que la coordinació de l’AMEP anirà a càrrec de l’Ajuntament de Terrassa.\nBarberà ja compta amb una empresa pública de subministrament d’aigües: SABEMSA | Toni Alfaro\nLa majoria dels grups polítics van mostrar-se a favor de la mesura. Des de Podem, Sandra Ramos va criticar la permissivitat històrica a Espanya perquè les empreses de subministrament elèctric “pugessin contínuament la factura de la llum“: “recordem que l’accés a l’energia és un dret bàsic”, va afegir. Pere Pubill, d’Esquerra Republicana, també es va felicitar, dient que “entenem que Barberà ha de ser a l’associació i que hem de ser líders en un tema tan sensible com és la sostenibilitat“. Per la seva banda, a més, Manel Ferreté de la Plataforma Ciutadana per Barberà (PCPB) va demanar que la nova agrupació “no sigui una porta giratòria d’altres partits”.\nL’única crítica a la constitució de l’AMEP i la integració de Barberà en la mateixa va venir de part del grup de Ciutadans, que estava en contra del projecte perquè no el veien viable econòmicament, adduint casos com el de Barcelona Energia a la ciutat comtal. Alhora, el seu portaveu, Javier Pérez, va afegir que “no creiem que sigui més barat nacionalitzar l’energia”. Tanmateix, la mesura va sortir endavant només amb els 2 vots en contra dels de Ciutadans.\nTensió entre Fuster i la PCPB al plenari\nA més d’aquest tema, l’altre eix del plenari de dimecres a l’Ajuntament va tenir a veure amb els diferents canvis en el sí del grup municipal de la PCPB, que va generar certa tensió entre els seus antics i actuals membres.\nD’una banda, es va tractar la renúncia de la regidora Yolanda Molinero, fins ara membre de la PCPB, que serà substituïda pel número 8 a la llista de la formació, Guillem Vilaregut. Sobre aquesta qüestió, el ja portaveu oficial de la formació, Manel Ferreté, va voler donar les gràcies a Molinero “pel seu treball dins el grup municipal i dins del partit”.\nD’altra banda, també es va parlar de la baixa de Sílvia Fuster del partit, fins fa poc portaveu de la formació, i que va passar a ser regidora no adscrita a l’Ajuntament de forma oficial. Va ser aquesta qüestió la que va generar un petit enfrontament entre Ferreté i l’anterior portaveu del grup, ja que el primer va “demanar a la regidora no adscrita que retorni l’acta al partit que li pertoca”. Per la seva banda, Fuster li va dir que “no tinc altra opció que quedar-me com a regidoria no adscrita” si volia seguir fent política municipal. Unes paraules a les que Ferreté va voler respondre de forma clara, dient que “Sílvia, ja no figura res en aquest poble”.\nSílvia Fuster era, fins al mes de desembre, portaveu i secretària general de la PCPB | Facebook PCPB\nUnanimitat en una moció sobre la violència masclista i els animals domèstics\nAl marge d’aquestes qüestions, la reunió dels partits de dimecres va aprovar per Junta de Portaveus, i a proposta d’Esquerra Republicana, una moció sobre les mesures que hauria de prendre l’Ajuntament de Barberà en casos de violència masclista on hi hagués animals domèstics. Entre altres mesures, es va acordar que els animals puguin estar a les llars d’acollida per víctimes de violència masclista i que l’oficina de Benestar Animal estudiés maneres de gestionar aquests casos.\nFinalment, al torn de precs i preguntes, els representants dels partits van preguntar sobre l’arranjament de certs parcs, com la plaça de l’Estatut, i les seves fonts; també sobre la vacunació de les persones amb discapacitat i les gestions per cobrar els 4 milions pendents que el centre comercial Baricentro deu al consistori. Sobre els parcs, des del govern van dir que en són conscients i és necessari un pla de xoc, mentre que sobre la vacunació del col·lectiu, l’alcalde va recordar que el ritme de vacunació i l’ordre dels col·lectius a vacunar no són competència municipal, tot i que esperen que les persones amb diversitat funcional es comencin a vacunar aviat. A més, sobre el cobrament a Baricentro, l’alcalde Xavier Garcés va dir que “l’Ajuntament ha fet passes, però hem de conèixer la situació econòmica en el món del comerç”.\nPer últim, també es preveia la intervenció d’un veí per parlar sobre la situació d’inseguretat al Parc Europa, tot i que no es va poder connectar a la sessió telemàtica. Sobre la qüestió, Garcés va dir que estan en “coordinació permanent” amb els diferents serveis públics implicats, i va dir que “no és una situació gens fàcil de gestionar”. Malgrat no poder entrar al ple, l’alcalde va assegurar que es donaria resposta directament al mateix veí.\nPodeu veure el vídeo de tota la sessió plenària a continuació:\nFOTO POTRTADA: Un moment durant el plenari del passat 20 de gener | Redacció\n← El Veganisme: Veritats i Mentides\nMales dades de la pandèmia a Barberà durant la tercera onada →


Cap de setmana sense èxit\nDerrota de tots els equips base\nEl conjunt entrenat per Albert Roca i Jordi Carrera va perdre a la pista del Granollers 55 – 37 en un partit on tota l’estona va anar a remolc de l'equip rival. Els gironins han acabat la primera fase en tercera posició amb un balanç de 18 victòries i 4 derrotes.\nL’infantil preferent va caure contra el cuer, l’U.B. Sant Adrià, per dos punts de diferència 65 – 67. Els gironins no van mostrar un bon ritme ni un joc fluid i, això, els va penalitzar en un final a cara o creu on el triple final per guanyar no va entrar.\nL’equip entrenat per Enric Corominas i Sergi Juanola va perdre 80 – 79 a la pista del Tgn Bàsquet. Tot i que l’equip va anar a remolc durant els primers trenta minuts (68 – 56), l’agressivitat en atac, juntament amb l’encert i la millora de l’1x1 va permetre al Bàsquet Girona arribar amb empat a 79 en els últims segons. Tanmateix, una falta a 7 dècimes pel final, va permetre a l’equip local anotar un dels dos tirs lliures i endur-se el triomf.\nEl cadet preferent no va poder davant d’un Manresa superior 93 – 64. Després d’un bon primer quart, els gironins no van controlar el rebot i el seu rival ho va aprofitar per marxar al descans amb un cert avantatge (44 – 32 minut 20). En el segon temps, el conjunt gironí va perdre moltes pilotes i la manca de concentració tant en atac com en defensa, va fer que la diferència s’ampliés fins al resultat final.\nEl conjunt dirigit per Jordi Sargatal i Miquel Fuentes no va poder superar el Manresa i va perdre 66 – 79. Durant la primera part el gran encert del rival (8 triples) va decantar la balança a favor seu (41 – 51 minut 20). A la segona meitat, l’equip va millorar defensivament però en els últims deu minuts, la manca d’encert i la solidesa de l’equip rival no va permetre la remuntada.


Vicenç Pagès publica el seu primer conte infantil - Empordà\nVicenç Pagès publica el seu primer conte infantil\nLa llentia viatgera ha estat il·lustrat per Joan Riera\nEMPORDA.INFO 30.05.2013 | 16:41\nËs el primer conte per a nens de Pagès EMPORDA.INFO\nËs el primer conte per a nens de Pagès\nL´escriptor figuerenc Vicenç Pagès s´ha endinsat en un gènere nou, el de la literatura infantil, publicant el seu primer conte per a nens, La llentia viatgera. Editat per Estrella Polar, el llibre narra la història d´una llentia que viatja per llocs insospitats. El dibuixant Joan Riera és l´autor de les il·lustracions.\nAquesta és una història molt especial per a Pagès. Quan la seva filla Berta era petita, li explicava contes, contes que ell imaginava i creava del no res. Un d´aquests el protagonitzava una llentia. La història, que narra un avi a la seva néta, ha fet fortuna i ara es publica. "Quan el vaig fer era una cosa que sortia espontàniament, tothom quan té nens s´inventa contes, però just aquest es repetia molt sovint", reconeix. El conte no està pensat per a una edat concreta, perquè tan pot ser explicat com llegit.\nVicenç Pagès li ha donat molt de valor a l´entorn on viu, Torroella de Montgrí. Per això, molts dels espais que apareixen hi tenen a veure. Per exemple, la història passa en un hort a tocar del Ter. Això ha fet que l´il·lustrador Joan Riera també adapti els seus dibuixos a aquests llocs que, per a ell, són també ben coneguts, ja que viu al mateix municipi.


(S'ha redirigit des de: La Castanyada)\nLa Castanyada és una festa popular de Catalunya que se celebra el dia de Tots Sants, tot i que darrerament se n'ha desplaçat la celebració a la vigília d'aquesta diada (entre el 31 d'octubre i l'1 de novembre). A Occitània també se celebra la castanyada (castanhada), però no pas associada al dia de Tots Sants, sinó com una celebració o festa de la tardor. Com el halloween dels països anglosaxons, o el Magosto de les terres asturianes, lleoneses o gallegues, o també el Samhain (cap d'any celta); la castanyada catalana prové d'una antiga festa ritual funerària. Consisteix en un àpat en què es mengen castanyes, panellets, moniatos i fruita confitada. La beguda típica de la 'castanyada' és el moscatell. Pels volts d'aquesta celebració, les castanyeres venen al carrer castanyes torrades i calentes, i generalment embolicades en paper de diari (paperina).\nLa Castanyada, explicada per a infants a PetitaXarxa.cat\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Castanyada&oldid=19107983»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 nov 2017 a les 17:35.


Granada, aigua oculta que plora | Flamenco Barcelona Show - Best Flamenco Barcelona Tickets\nGranada, aigua oculta que plora\nGranada, aigua oculta que plora. Al novembre, Tablao Flamenco Cordobes estrena l’espectacle “Granada, aigua oculta que plora”. Sacromonte i les seves coves són portadors d’una aurèola romàntica que va alimentar el primer romanticisme literari. Nosaltres amb aquest programa presentem a tres dels seus intèrprets més reconeguts, els integrants de les famílies històriques i bressol d’extraordinaris artistes que han guanyat els més importants premis i reconeixement en els teatres més importants del món. La seva escola personalíssima plena de força i caràcter ha deixat a través de diferents generacions la seva empremta sempre reconeixible i autèntica. Gaudeixin.\nJuan Andrés Heredia Maya (1-28 de novembre)\nDe l’1 al 28 de novembre ve per primera vegada a Tablao Flamenco Cordobes Juan Andrés Maya. Nascut en ple cor del barri gitano de Sacromonte (Granada), Juan Andrés descendeix d’una família amb àmplia tradició flamenca: nebot dels famosíssims balladors Mario Maya i Manolete, i del no menys conegut guitarrista Juan Maya Marote. Va començar a ballar a l’edat de tres anys a la Cova de la Rocío, i amb tan sols catorze anys va viatjar al Caire amb la companyia de Cachado i des de llavors no ha parat de ballar sobre els escenaris de tot el món.\nEl 1992, durant la celebració de l’Exposició Universal de Sevilla, va col·laborar en un espectacle al costat de Miguel Bosé “Joves valors del segle XXI” que va obtenir un èxit aclaparador. Aquest mateix any va presentar l’obra “Contrast” amb la qual va recórrer diferents teatres de tot Espanya. Tres anys després va participar amb Carmen Linares en una gira per Jordània i Tunísia i el 1996 va ser reclamat pels Reis d’Espanya perquè actués a Carmen dels Chapiteles i també va debutar al teatre de l’Alhambra amb “Captiu” al costat de Manolete, La Hierbabuena i Beatriz Martín. Va prendre part en l”Amor Brujo”, en el paper de protagonista, va treballar a Nova York al Lincoln Center i va realitzar una gira per Holanda i Japó. Al setembre d’aquest mateix any va presentar la seva nova obra “Arrels” amb el patrocini de la Duquessa de Alba.\nAl llarg de la seva carrera ha participat en una infinitat d’espectacles per tot el planeta, recollint èxits de crítica i de públic. Ha estat premiat com a artista revelació del flamenc al costat de Nacho Duato i ha col·laborat amb artistes de la talla Estrella Morente, Farruquito i Miguel Poveda en els festivals de tardor de Granada celebrats a la ciutat el 2012, 2013 i 2014. Actualment segueix de gira amb seus espectacles i impartint cursos a l’Escola Internacional de Flamenc Manolete de Granada\nIván Vargas Heredia (1-14 de novembre)\nAquest jove bailaor va néixer al Sacromonte (Granada) el 1985, específicament a la cova “La Rocío” on va fer els primers passos de la mà de la seva família Els Maya. Pertany, doncs, a una dinastia de grans ballarins on podem trobar noms com Manolete, Juan Andrés Maya, Mario Maya i, per descomptat, acompanyats per Juan Maya “Marote”.\nEs va donar a conèixer des que era nen molt petit al gran públic i va intervenir en nombrosos programes televisius d’abast nacional. Ha participat en un gran nombre d’obres i espectacles amb el seu oncle Juan Andrés Maya entre els quals destaquen: “Passió”, “Captiu” i El “flamenc d’un marginat”, el debut va tenir lloc al Teatre Apolo de Madrid. La seva participació a la Biennal de Sevilla de 1992 també va ser important. Una altra brillant contribució es va fer amb la Fura dels Baus a Granada en una obra de Federico García Lorca, on va compartir escenari amb artistes com Javier Latorre, Eva la Yerbabuena, Beatriz Martín i de nou amb el seu oncle Juan Andrés. Va actuar en els Estius del Corral al costat de Fuensanta “La Moneta” el 2004 i posteriorment en 2013 i 2016 amb gran èxit\nFora de les nostres fronteres ha actuat a Itàlia, França, Londres, Brasil, Tòkio, Estats Units …… En aquest últim país va estar de la mà del grup de Curro Albayzín amb motiu del nomenament d’Antonio Banderas com a ambaixador d’Andalusia. Importants les seves participacions en festivals d’àmbit nacional i internacional com Mont de Marsan, Festival d’Albuquerque, Festival de Nîmes, dijous de Cajasol de Sevilla i en 2015 estrena espectacle amb gran èxit al festival de Jerez. Actualment segueix de gira per tot el món amb els seus últims espectacles JO MATEIX i SABIA NUEVA, amb gran èxit a nivell de públic i lloats per la crítica, sens dubte un dels joves amb més projecció actualment.\nAlba Heredia (1-28 de novembre)\nAlba Heredia va néixer en el Sacromonte, concretament a la cova “La Rocío”, batejada per la Duquessa d’Alba, dóna els seus primers passos com a bailaora amb tan sols 4 anys. Alba Heredia té el privilegi de pertànyer a una de les dinasties més importants del món flamenc com són els Maya, per tant Alba és neboda de grans mestres com Manolete, Mario Maya, Juan Maya Marote i el seu cosí Iván Vargas.\nComença la seva marxa des de molt petita a la cova de la seva àvia “La Rocío” i sempre que els seus estudis li ho permeten treballa a les famoses Zambras de les Coves del Sacromonte, deixant sorpresos a tot el públic que passa per aquestes coves tan emblemàtiques.\nL’any 1999 arriba la gran sorpresa, ja que és presentada pel seu oncle Juan Maya Marote en el seu propi homenatge amb tan sols 4 anys, celebrat al Palau d’Esports de Granada compartint així aquesta jove i prometedora figura cartell amb artista de la talla de Niña Pastori, José Mercé, El Guito, Mario Maya, Eva la Yerbabuena, Manolete, Juan Andrés Maya, Ketama, Aurora Vargas i Pansequito entre d’altres.\nDesprés de la seva presentació en l’homenatge del seu oncle comença la marxa professional d’aquesta jove bailaora fent nombroses representacions de la mà de Curro Albayzín en diversos congressos i festes promocionades per l’Ajuntament de Granada.\nDes de l’any 2000 al 2004 Alba es tanca en estudis per donar classes amb Grans mestres com el seu oncle Juan Andrés Maya, Iván Vargas, Belén Maya, Rafaela Carrasco, etc.\nAl llarg de la seva carrera ha actuat en els principals escenaris i tablaos del món. Actualment Alba es troba entre Granada i Sevilla prenent classes i treballant en els tablaos més prestigiós de les zones, amb projectes per a l’estranger, Madrid i Japó novament per al festival que es farà en memòria a Paco de Lucia\nDavid i Israel Cerreduela\nNascuda el 9 de Març de 1979 a Madrid, des de molt petita va començar a donar les primeres passes a Mèxic en teatres com Belles Arts i Coba Rossa, al costat del seu Pare Tony Rei (guitarrista) i el seu germà Antonio Rei, reconegut guitarrista, concertista , solista i creador de música per a grans companyies. Durant anys ha treballat com a balladora i cantaora costat de Manuela Carrasco, Els Farruco, Poveda, el Pipa, Duquende, etc. i ha actuat a grans festivals com la Biennal de Flamenc i el Festival de Jerez. La cantaora madrilenya actuarà en Tablao Flamenco Cordobes l’1 al 26 d’abril.\nJosé Manuel Doya, més conegut com “El Zambullo” és un jove cantaor criat al barri barceloní de Verdum. D’arrels Jerez i de cant pur, gitano i de cor. Amb tot el ressò de Jerez i un excel·lent sonique.\nDesprés d’alguns anys vivint a Barcelona, Zambullo es dirigeix al Sud, concretament a Sevilla, on s’instal·la i comença a treballar en el Ballet Andalús, on coneix a Antonio Canales, Pastora Galván i Rubén Olmos. Al costat d’ells treballa durant un any actuant a ciutats com Madrid i l’Alhambra de Granada. Va ser en aquesta època quan va conèixer a Farruquito i la seva família, amb qui ha treballat durant els últims cinc anys, compartint gira amb països com l’Índia, Mèxic, Estats Units, Brasil, Argentina, Uruguai i Xile. Ha treballat a Sevilla durant 6 any, 3 dels quals va viure a la localitat gaditana d’Arcos de la Frontera, actuant en els principals tablaos de la zona. Quan li preguntes pel seu pal favorit, respon que se sent identificat cantant per bulerías perquè és un cant que ha escoltat tota la vida a casa i a les festes com Nadal, casaments, etc.\nFormats al Tablao Flamenco Cordobes i nascuts a Catalunya, tornen un cop Juan Manzano “El Coco”. Una veu estremidora que ressonen amb força i talent entre les parets del nostre tablao.


El joc de la diada!!: 11 de setembre de 1714!!!! | juguemoensplantem\n← Tancat per vacances!!!!! A jugar!!!!!!!!\nJocs Populi: No Gràcies!!!! →\nSetembre 11, 2011 · 8:40 am\nEl joc de la diada!!: 11 de setembre de 1714!!!!\nel joc de la diada!\nBenvolguts companys juganers i companyes juganeres!!!!!\nJa torno a estar actiu en el bloc de jocs després de tancar per vacances el passat mes de juliol!!!!!\nA partir d’ara tornaré a penjar articles, vídeos i instruccions sobre jocs, ja siguin recomanacions de llibres, llocs on anar, jocs de taula, joc tradicional i la resta d’activitats de joc que us puguin interessar!!!!!\nAvui per començar i aprofitant que estem de celebració de la diada nacional de Catalunya us vull plantejar un joc de taula que segurament ja coneixeu i que s’anomena 11 de setembre de 1714.\nJoc d’estratègia 11 de setembre 1714\nRes no està decidit; les tropes francoespanyoles es preparen per assaltar definitivament Barcelona. L’exèrcit català està preparat per a la defensa. Del resultat en depèn el futur de Catalunya i l’ordenació política d’Europa!!!\nJoc de simulació damunt d’un tauler que evoca l’assalt borbònic a Barcelona a la jornada final de l’Onze de Setembre de 1714. El joc està en la línia d’allò que és usual en altres països europeus en quant a recreació de fets històrics importants. En aquest sentit, és una iniciativa de normalització que acosta de manera lúdica i instructiva l’aprenentatge de la Història, tan als afeccionats als jocs d’estratègia i simulació com també al gran públic.\nAquest és un joc de recreació històrica que recrea fidelment l’escenari i les forces que van participar en la batalla de l’onze de setembre. Posa’t en el paper d’Antoni de Villarroel i intenta defensar amb èxit la Ciutat Comtal i el règim Constitucional de Catalunya. Posa’t en el paper del duc de Berwick i intenta conquerir Barcelona el més ràpid possible i amb les mínimes baixes. A la teva disposició tens les unitats dels exercits que van participar en la confrontació del 1714. Utilitza-les amb intel·ligència i audàcia per tal d’obtenir la victòria. Podràs canviar la història?\nAquest joc creat per Francesc Xavier Hernàndez i Cardona ( Doctor en història Contemporània de la UB) i Xavier Rubio i Campillo ( Enginyer Superior en Informàtica de la UB), ha estat editat per Catimperium, una empresa que es dedica a vendre diferents productes sobre Catalunya i sobre els fets històrics que han marcat el nostre país!!!!. El joc és recomanat a partir de 12 anys ja que és de complexitat mitjana i té una durada aproximada de entre 2 i 3 hores!!!!!! Evidentment les instruccions són en català. El joc està molt ben acabat i tot i que el seu preu pot osci·llar al voltant de 50 o 60 euros, és un joc a tenir en compte per introduir-vos en els jocs de recreació històrica.\nUs passem unes quantes fotos del joc !!!\nUs encoratgem doncs a fer una partida i intentar canviar la història!!!!


Benidorm obre, per fi, el Museu Boca del Calvari encara que sense tenir clar el seu futur - Mes Benidorm\nBenidorm obre, per fi, el Museu Boca del Calvari encara que sense tenir clar el seu futur\n13 de març de 2015 + Benidorm 0 Comments Benidorm, Mare De Deu Del Sofratge, Museu Boca Del Calvari, Reinauguració\nUn any just ha trigat el Museu Boca del Calvari a obrir les seves portes al públic. Això sí, ho ha fet de forma temporal, per tres mesos, que és el temps que estarà exposada la mostra ‘Mare de Déu del Sofratge, 275 anys de Devoció’.\nUna exposició dissenyada per la comissió que s’encarrega d’orquestrar l’efemèride de l’arribada de la Verge a Benidorm; que està comissionada pel director de l’Arxiu municipal, Antonio Couto; que abasta totes les sales del museu; i que recull -a través de talles de la Mare de Déu, de fotografies, documents i objectes- la devoció que els benidormers han professat des de fa gairebé tres segles per la seva patrona.\nO “una exposició de sentiments”, com l’ha definit Couto davant els diversos centenars de persones que s’han concentrat a les portes de Boca del Calvari per a aquest acte d’inauguració, que no només suposa el tret de sortida per al museu, sinó també per l’intens cap de setmana d’actes commemoratius del 275 aniversari.\nL’alcalde, Agustín Navarro, s’ha mostrat convençut que “és la millor exposició amb la qual podíem obrir Boca del Calvari”. Alguna cosa en el que també ha coincidit l’edil de Festes, Cristina Escoda.\nPerò la pregunta és què passarà a partir del 13 de juny quan es clausuri aquesta exposició. Perquè l’Ajuntament no té previst quin serà el futur a mitjà termini d’aquestes instal·lacions, finançades amb 1,6 milions d’euros a través del Pla Confiança de la Generalitat. I és que després de més d’un any a voltes amb l’assumpte encara no s’ha resolt com serà la gestió del primer museu de la ciutat.\nDavant les estretors econòmiques de l’Ajuntament i la impossibilitat de costejar amb càrrec a les arques municipals el projecte museístic calculat en uns 400.000 euros, la primera opció que es va posar sobre la taula va ser la de deixar la gestió en mans d’una empresa privada durant 15 anys . Seria aquesta empresa la que s’encarregaria d’aquest projecte museístic en el qual s’havia de perfilar com mostrar el patrimoni històric de Benidorm, que arrenca en la Prehistòria i que recorre segles i segles fins a arribar al XX. I també de s’encarregaria de l’Hort de Colom i del derelicte de la platja de Llevant.\nNo obstant això, l’executiva local del PSPV-PSOE es va oposar en bloc a la privatització que proposava el seu govern, llavors en coalició amb els liberals. Així que la gestió privada es va aparcar a l’espera d’altres alternatives que no costessin un euro, o que costessin el menys possible, als comptes de l’Ajuntament.\nEn aquest temps, l’única opció que ha transcendit és la que proposa una gestió conjunta amb la Universitat d’Alacant (UA), que permetés que el museu seguís sent 100% públic. Segons es va dir fa uns mesos, la UA plantejaria a l’Ajuntament diverses fórmules per concretar aquesta gestió, tot i que es parlava de treballar amb la col·lecció arqueològica que té Benidorm i complementar-la amb exposicions itinerants de la Universitat.\nTambé que la UA completés el personal amb tècnics experts en museologia o que fos el seu propi cos el que dissenyés el projecte museogràfic. L’Ajuntament, lògicament, assumiria totes les despeses de manteniment de l’edifici i també part o la totalitat del mobiliari. Però, de moment, no s’ha concretat res. I sembla que a poc més de dos mesos de les eleccions poc es podrà concretar.\nAixí de decidir com serà la gestió del museu serà tasca de la nova corporació.\n← Tornarà l’AP-7 a ser A-7 l’1 gener 2020?\nTres mesos esperant la confirmació per escrit d’Interior que vol construir una nova comissaria →


L'actual moviment estudiantil reflecteix, una vegada més, ja no només el descontent, sinó el gran potencial revolucionari del jovent. El passat 3 de setembre el moviment juvenil va ser víctima d'una provocació. Al voltant de 50 “porros” va irrompre a la manifestació de joves de batxillerat que demanaven, irònicament, més seguretat, cessament de la repressió dins de les seves escoles, prou de feminicidis i una llista de demandes contra els cobraments, la violència i l'autoritarisme de les autoritats a les seves escoles. L'atac porril va causar 6 joves ferits, dos d’ells encara segueixen molt greus.\nUn primer triomf\nEls porros són grups de xoc, que van sorgir de les "porres" (grups ultres) dels equips de futbol, però aquesta és només una careta per a encobrir a bandes a sou de les autoritats a les universitats. Entrenats i afavorits per alts funcionaris i/o polítics, aquests grups han jugat el paper històric d’atemoriment i violència contra el moviment estudiantil i els seus quadres més destacats a les escoles. Però en realitat són molt febles. L'atac premeditat que vam patir el dilluns 3 de setembre va ser respost amb valentia i coratge pel moviment, obligant-los a replegar-se fins a expulsar-los de l'esplanada de la Rectoria. Ara, amb la força demostrada i el contagi de la mobilització a nombroses escoles, és el moment d'expulsar-los definitivament de la UNAM.\nL'enorme pressió dels estudiants en lluita s'ha deixat sentir en el si de la pròpia direcció acadèmica de la UNAM. La recent declaració d'Enrique Graue, el rector de la UNAM, reprovant els esdeveniments i anunciant l'expulsió de 18 d'aquests individus que ja han estat identificats, suposa un primer i magnífic triomf del moviment. Ningú ens regala res i aquesta reacció l'ha provocat la lluita dels estudiants en l'onada d'aturades que s'ha produït.\nAnem a per més\nMalgrat aquest primer èxit de la lluita juvenil, hem de dir que NO N'HI HA PROU. El "porro" major segueix a la Direcció General del Col•legi de Ciència i Humanitats, Benjamín Barajas, que és un conegut promotor de grups porrils. Exigim la seva expulsió immediata de qualsevol càrrec a la UNAM. També és imprescindible denunciar l'actuació dels grups de Vigilància UNAM i demanar la destitució de Teófilo Licona "El Cobra" responsable de permetre l'atac porril del passat 3 de setembre.\nEl rector Graue ha de dur a la pràctica aquestes demandes centrals de la nostra lluita, o renunciar per la seva falta de voluntat política.\nEl problema s'ha de resoldre des de l’arrel. Necessitem una Universitat democràtica, que permeti la lliure expressió i manifestació dels estudiants, que concedeixi espais per al pensament crític, per al desenvolupament integral dels joves i en un ambient segur, sense assetjament i sense violència. Els alts funcionaris han de triar-se des de baix, amb la participació de la comunitat. Prou funcionaris corruptes i autoritaris a la Universitat! Si no fem fora tots aquests instigadors de la violència dins de la Universitat, els grups porrils tard o d'hora es reagruparan.\nEl plec petitori dels companys de CCH Azcapotzalco ha de ser resolt: cap estudiant ha de ser obligat a pagar una quota fixa. La Universitat és gratuïta gràcies als impostos que paguem milions de joves i treballadors, els diners per a una universitat de qualitat existeix, però està mal distribuït, i es consumeix en corrupció i els elevats salaris dels alts funcionaris.\nEstendre i unificar la lluita\nLes mostres de solidaritat han estat magnífiques, i les aturades solidàries a la Universitat Pedagògica Nacional, l'Institut Politècnic Nacional, l'Escola Nacional d'Antropologia i Història, etc., mostren l'enorme potencial d'aquest moviment: és completament possible fer una crida a una lluita nacional contra la violència cap el jovent, víctima de la mal anomenada "guerra contra el narco", dels feminicidis, de les agressions porrils o de delinqüents comuns. La violència estructural que patim sota el capitalisme només la podem aturar mitjançant la lluita massiva, conscient i organitzada!\nDes del Sindicat d'Estudiants fem una crida a conformar Comitès de lluita a cada escola, i brigades informatives per a contrarestar el silenci còmplice i les tergiversacions dels mitjans massius de comunicació. També creiem que la nostra millor arma és la unitat amb els treballadors, els moviments socials fora de les parets de la Universitat, que batallen contra els megaprojectes de mort que inunden tot el país, i amb tots els col·lectius i moviments de víctimes de la violència del sistema i de l'Estat.\nUneix-te al Sindicat d'Estudiants, construeix amb nosaltres l'eina per a lluitar per un futur digne!


Biomassa | Solgetic\nUna alternativa econòmica i sostenible per a calefacció i ACS\nSom un país de boscos i d’ells ens en podem aprofitar per obtenir energia tèrmica. La biomassa consisteix en aprofitar la fusta dels arbres per obtenir-ne combustible en forma de llenya, estelles, pèl.let,…. Les calderes de biomassa produeixen aigua calenta mitjançant un combustible renovable com és la biomassa.\nPerquè diem que la biomassa és una energia renovable? Ho diem gràcies al cicle de la biomassa, que es basa en l’absorció de CO2 que les plantes realitzen per al seu creixement. Aquest CO2 és el que després s’allibera durant la seva combustió, per tant, el nivell de CO2 en el medi natural es manté.\nCalderes n’hi ha de diferents tipus en funció del tipus de biomassa: de llenya, d’estelles, de pinyol d’oliva, de clova d’ametlla,…, però són les calderes de pèl.let les que millor aprofiten l’energia de la biomassa i que millor s’adapten a les necessitats dels edificis. Un dels principals avantatges d’aquestes calderes és que el pèl.let és un combustible que es pot subministrar mitjançant camions cisternes, com si es tractés de gasoil.\nLa qualitat d’una caldera depèn principalment de la gestió del residu que es genera amb la crema del combustible, per això apostem per calderes de primeres marques que garanteixen un funcionament estable, baix manteniment i alta eficiència energètica.\nBiomassa unifamiliar a Barcelona


XAL > Sala de premsa > Neix lamalla.cat\nLa nova imatge corporativa és una creació de l'estudi de disseny CuldeSac de València\nPrograma projeccions DO\nAquest diari digital acaba d'estrenar disseny, nova imatge corporativa i una nova marca, lamalla.cat. Són noves cartes de presentació per obrir un temps nou en la vida del nostre mitjà.\nDes de les primeres passes d'aquest projecte impulsat per la Diputació de Barcelona –l’any 1999– fins al panorama digital d'avui a Catalunya, ha passat una eternitat que s'acosta ja als 10 anys. Aquest mitjà, un dels digitals pioners, ja ocupa un lloc rellevant en la curta però vertiginosa història d'Internet al nostre país. Durant aquests anys el projecte ha tingut renovacions tecnològiques i actualitzacions. Arribats a un punt, però, el canvi era tan necessari com urgent. Un cop aprovada amb bona nota l'assignatura de la història, ara es tracta d'obrir camí cap al futur.\nEl nou logotip\nLa imatge corporativa de lamalla.cat representa un tramat de xarxa o malla virtual. Aquest element gràfic es mostra en moviment constant a la nova capçalera de la pàgina web. Pel que fa a la tipografia del logotip, està representada en minúscula per reforçar el tarannà proper del mitjà, i comparteix característiques de diferents tipografies (egípcia, antiga i humanística), que en potencien la claredat.\nLa nova imatge corporativa ha estat una creació de CuldeSac, un estudi de disseny valencià fundat l'any 2002 que aplega professionals creadors d'àmbits diferents. L'any 2007 l'equip de CuldeSac va guanyar el premi AD de Disseny, Interiorisme i Arquitectura.\nEl nou disseny web\nEn sintonia amb l'element gràfic que des d'ara serà la nostra senya d'identitat, el blau és el nou color corporatiu de lamalla.cat. L’elecció d’aquesta tonalitat reforça la imatge de rigor i seriositat que tradicionalment han caracteritzat aquest diari digital.\nL'índex de les seccions i dels serveis del diari és ara més accessible, situat en línia vertical, per sota de la capçalera. La portada general i la de cadascuna de les seccions s'organitzen en tres columnes, el que permet una distribució més clara de les notícies i d'altres continguts.\nLa font tipogràfica dels nostres titulars i textos canvia. Es busca una lectura més fàcil i amable. Els titulars guanyen en cos i presència i el text guanya en llegibilitat.\nLa imatge i el vídeo prenen més pes a lamalla.cat. Les noticies s'il·lustren ara amb fotografies més grans. Ara resulta més fàcil també fer un recorregut visual per l'actualitat a través de les galeries de fotos i de vídeos.\nA la nova imatge amb la qual es presenta lamalla.cat avui s'afegiran altres novetats en les properes setmanes i mesos: més informació local, noves vies de participació dels internautes, nous blocaires... D'aquí a poques setmanes, amb l'arribada del mes d'octubre, el diari tornarà a reforçar la seva oferta d'informació de proximitat amb dos nous canals d'informació territorial, un dels quals serà en llengua aranesa.\nLa Internet catalana és avui dia molt rica en mitjans d'informació i de participació i aquest va ser un dels primers. Avui pràcticament totes les especialitzacions (temàtiques o territorials), totes les tendències, colors i matisos ideològics tenen algun o alguns referents digitals. En tot cas, la nostra obligació com a mitjà de servei públic és situar sempre el que és per damunt del que uns o altres voldrien que fos. A lamalla.cat el que li pertoca és informar sobre allò que passa i centrar-se molt especialment en les qüestions que afecten la ciutadania més de prop.\nLa Xarxa Audiovisual Local (XAL), entitat empresarial de la Diputació de Barcelona que gestiona lamalla.cat i la Xarxa de Televisions Locals (XTVL) com a elements de suport a la comunicació local, posa a disposició de la societat catalana aquest diari digital renovat. Actualitzem el nostre compromís de servei a la comunitat, de credibilitat i de pluralitat i d'atenció preferent al món local i a les notícies de proximitat.\nBenvinguts a lamalla.cat.


La crisi que arriba és segurament la crisi de totes les crisis. Stiglitz diu que el que està passant aquests dies expressa la caiguda del mur del liberalisme. I el premi Nobel d’economia, Paul Krugman, reclama allò que tan sols algunes veus com ICV diem: “S’ha d’abandonar el discurs de l’austeritrat i l’obsessió per no incórrer en dèficit”.Malauradament tenim Governs insensibles que continuen presumint d’austeritat, atrapats en el corsé d’una llei d’estabilitat pressupostària que no dona marges, i que són incapaços de sortir del dogmatisme d’un liberalisme basat en l’eliminació d’impostos o en l’extensió de xecs. Segurament aquí es troba el Govern Zapatero, atrapat entre el dogmatisme d’un ministre d’economia que no vol incórrer en un excessiu dèficit i la d’un equip que s’ha gastat els marges acumulat en xecs i altres ocurrències.A l’altra banda d’aquesta gasiveria està la extraordinària generositat, sense exigència de cap tipus, entorn a les entitats financeres.I amb una perspectiva per finals de 2009 més que preocupant. Començaran a deixar-se de pagar els subsidis d’atur sense que hi hagi un increment notable de les polítiques contra l’exclusió social.Per la seva banda, ens trobem amb un Govern, el de la Generalitat, sense marges als quals recórrer, entre altres coses, per la manca de finançament, però que haura de respondre a un país que tindrà més necessitats que mai. És aquest govern el que haurà de respondre amb un accent marcadament social. I aquí potser caldrà que d’una vegada per totes les prioritats socials s’accentuïn, i les temptacions de pactar amb la dreta temes tan centrals com l’educació s’aparquin.Assemblea contra la crisiEn aquest context l’Assemblea d’ICV ha de donar una resposta a la crisi, i una resposta que es tradueixi en tots els àmbits institucionals, al Congrés, però també als ajuntaments, i per descomptat a nivell de Govern català. I el problema és que sovint els socis possibles fan més de social liberals que una altra cosa. Aquest és el repte de l’Assemblea.També d’aquí es deriva la responsabilitat de fer una organització que respongui. Amb òrgans de direcció que analitzin políticament. I amb una estructura organitzativa que respongui als desafiaments. I aquí és cert, hem de canviar coses. Necessitem d’una esquerra d’un roig encès, i afegeixo, d’un verd contemporani, ja que les respostes, o són verdes o no seran. I per fer-ho a l’Assemblea no podem caure ni amb el cofoisme del no passa res ni amb en la dinàmica caïnita que faria que aquest espai tan valuós que és ICV perdés tota la seva virtut.Per què el Govern manté el silenciI sobre la polèmica del llibre de la Reina. Divendres vam registrar al Congrés una bateria de preguntes per conèixer l’opinió del Govern sobre el llibre ‘La Reina muy cerca’. Volem saber si el Govern va tenir coneixement del contingut d’aquest llibre, perquè a hores d’ara encara no s’ha pronunciat.\nNoi, ja em premetràs, però amb tota la cordialitat trobo incomparable un mur que tenia persones a la fallida de confiança en el coeficient de reserva bancària.Fes un cop de mà a Sils, que llà els d'ICV sembla que tenen més seny que un premi nobel d'economia que volia un titular fàcil.


A la Història Japonesa no hi abunden els noms propis, es mou més per clans, famílies, províncies i altres tipus de grups de persones, i pocs són els individus que destaquen per ells mateixos, en solitari. En aquest atricle parlem d’una de les excepcions, potser... leer más\nEl contacte entre Japó i Europa als segles XVI i XVII s’articula entorn de dos eixos principals, al meu entendre, l’impacte de l’arribada del cristianisme i el de l’arribada de les armes de foc. A més, són dos factors estretament relacionats,... leer más\nAquest article va ser publicat en el número 15 de la revista Kokoro: Revista para la difusión de la cultura japonesa, disponible aquí, moltes gràcies als seus responsables per haver-me convidat a participar-hi. I una vegada publicat en aquesta revista, el porto també... leer más\nFa uns dies es va dur a terme el simposi “Port cities in World History” que va celebrar la World History Association a la Universitat Pompeu Fabra, organitzat per l’Institut Universitari d’Història Jaume Vicens i Vives. Hi vaig participar amb una petita ponència... leer más\nIl·lustració de Richard Hook En escriure l’article sobre el període Kamakura vaig veure ràpidament que els intents d’invasió mongol del segle XIII mereixien sens dubte tenir el seu propi article. Parlem d’un fenomen únic en la història, per la... leer más


DOWN IN THE VALLEY (acompanyament AMB L’UKELELE) – Millor amb Música!\nDOWN IN THE VALLEY (acompanyament AMB L’UKELELE)\n12 de Novembre de 2020 Joanjo Font General One comment\nAvui us proposo una cançó per iniciar-se en l’acompanyament amb acords d’una manera fàcil. Es tracta del tema “Down in the Valley” (en la versió d’Otis Redding). Nosaltres treballem a classe una proposta que hem trobat al llibre “Ukelele para principiantes”, de Will Grove-White i que ens funciona força bé.\nEls acords que treballarem en aquesta cançó són el de Do Major (C) i el de Fa Major (F):\nAquest tutorial, del mateix Will Grove-White, us pot resultar útil per començar a practicar-la:\nFixeu-vos en l’estructura d’acords que segueixen les estrofes de la cançó (cada quadrat és un compàs quaternari). Només cal que repetiu la mateixa estructura durant tota la cançó.\nLes primeres vegades ho practiquem sense música, farem dos grups i cada grup tocarà un dels dos acords (cal que els dos grups practiquen amb els dos acords).\nPerquè resulti més entretingut, un cop hem practicat un acord cada grup i comenci a sonar bé, podem interpretar-la utilitzant el següent musicograma intaractiu que he creat mitjançant Wix. Necessiteu tenir la sessió iniciada a Spotify per poder escoltar la música i acompanyar-la.\nUna vegada cada grup hagi practicat tots els passos amb els dos acords, repetirem el procés, però aquesta vegada tothom tocarà els dos acords.\nHem intentat explicar, d’una manera sintètica, com introduïm la pràctica dels acords amb l’ukelele a l’escola. Desitgem que us resulti útil a la vostra aula.\nFeu clic a la imatge per descarregar-vos un arxiu en format PDF per projectar-lo a l’aula. Inclou: l’estructura de la cançó sencera, les posicions dels acords (de les estrofes i de la Coda) i l’estructura de cada part amb els acords.\nPrevious Post: “Imagine” per a ukelele (acompanyament)\nNext Post: 5 NOVES CANÇONS DE NADAL (2020)


Objectius Càtedra Dolor Infantil - Càtedra de Dolor Infantil - URV\nEl lema de la Càtedra és Investigar, compartir, millorar. Doncs, en efecte, investigar és l'objectiu fonamental de la Càtedra de Dolor Infantil URV - FG i el que tracta és de canalitzar, promoure i liderar la recerca en dolor infantil. Investigar per conèixer, sí, per saber què i com fer-ho, però sempre amb la voluntat de compartir. A la Càtedra ambdós verbs, investigar i compartir, es conjuguen simultàniament. El progrés, científic o de qualsevol altra mena, en bona mesura depèn de compartir les experiències i els coneixements. Els més grans avenços en l'estudi i tractament del dolor resulten de la col·laboració de múltiples agents i actors.\nEncara que investigar i conèixer pel simple plaer de fer-ho no és l'objectiu de la Càtedra. El què pretenem és contribuir a millorar la qualitat de vida dels joves i la de les seves famílies. Aquesta és la nostra voluntat i compromís. Aquí hi ha la màxima que guia les accions de la Càtedra: millorar la qualitat de vida dels nens amb dolor crònic (i la de la seva família) és possible. El esforços de la Càtedra de Dolor Infantil URV - Fundació Grünenthal van dirigits a tal fi.\nNo obstant, el compromís de la Càtedra és contribuir a millorar el coneixement sobre el dolor i els seus efectes en les persones. Així doncs, la Càtedra vol col·laborar també en totes aquelles iniciatives que tinguin per objectiu l'estudi i el tractament del dolor, sense excloure cap iniciativa encara que no vagi dirigida als infants. De fet, els membres de la Càtedra són professionals amb projectes clínics aplicats i de recerca tant en població infantil, en adults, com en persones d'edat avançada.\nEls objectius específics que ens plantegem a la Càtedra i que cal destacar són:\nPromoure, facilitar i recolzar la investigació especialitzada en dolor infantil.\nIncentivar i ajudar a buscar finançament per a programes de recerca, de docència i d'aplicació clínica sobre dolor infantil.\nPromoure la col·laboració amb altres centres, ja sigui facilitant l'intercanvi d'experiències i professionals o bé promovent accions conjuntes, augmentant la massa crítica d'experts per a emprendre accions de major abast.\nImpulsar la formació de professionals sobre dolor infantil, creant tant programes de formació (presencial o virtual) específics com jornades científiques periòdiques, amb la participació dels millors experts del país i del món.\nAfavorir iniciatives que ajudin a la sensibilització dels professionals i la població en general, davant el problema de dolor infantil.\nOferir la millor assistència sanitària i humana a qui ho necessiti.


El Govern no retirarà els recursos contra les lleis de dret civil valencià – L'Horta Informacio\nEl Govern no retirarà els recursos contra les lleis de dret civil valencià\nPublicado en 03/05/2016 por Redaccio en Actualitat, Destacat, Nacional, Politica // 0 Comentarios\nEl Ministre de Justícia en funcions, Rafael Catalá, ha indicat este dilluns que el Govern no retirarà els recursos d’inconstitucionalitat contra tres lleis de dret civil foral valencià perque no pot desistir d’uns recursos quan es té “tots els informes jurídics i de l’advocacia de l’Estat” sobre la qüestió. “Seria una irresponsabilitat”, ha senyalat.\nCatalá s’ha pronunciat en estos térmens en Valéncia en un desdejuni informatiu organisat per Fórum Europa Tribuna Mediterrànea, en ser preguntat sobre si el Govern desistirà dels recursos d’inconstitucionalitat contra les lleis valencianes sobre règim econòmic matrimonial, relacions familiars dels fills i filles els progenitors de les quals no conviuen i unions de fet formalisades.\nAl seu juí, seria una “irresponsabilitat” que un govern que contara en informes deixara d’eixercir una funció que li correspon i que és “la defensa de l’interés general”. D’esta manera, ha manifestat que esta situació i les “discrepàncies” cal tractar-les per mig del “diàlec i el debat” i acodint als caixers institucionals per a la resolució de conflictes.\n“No hi ha cap objecció per part del Govern actual en relació al fondo de la qüestió, sino que és un tema de competències i a este govern li correspon la defensa de l’interés general”, ha puntualisat Catalá, qui ha senyalat que en tot cas caldrà esperar a la sentència del Tribunal Constitucional per a abordar esta qüestió i “tindre la doctrina que nos permetrà treballar”.\n“Quan pugam tindre la sentència del Tribunal Constitucional tindrem elements d’interpretació de la nostra norma fonamental que ajuden a orientar esta qüestió i nos assentarem en la major flexibilitat en el govern valencià”, ha explicat.


2na revolució industrial – El canvi\n1ra revolució industrial\n2na revolució industrial\n3ra revolució industrial\n4t revolució industrial\nPublicat per onaira el febrer 18, 2022 febrer 18, 2022\nSegona Revolució industrial (també coneguda com a Revolució Tecnològica)\nLa segona revolució industrial se situa generalment entre 1870 i 1914 (el començament de la Primera Guerra Mundial).\n– Innovacions anteriors en la fabricació, com ara l’establiment de la indústria de la màquina-eina.\n-El desenvolupament de mètodes per a la fabricació de peces intercanviables.\n-La invenció del procés Bessemer per produir acer i del sistema Solvay de producció del carbonat de sodi.\nEls inicis d’aquest procés els trobem als Estats Units i es va produir també al Regne Unit, França, Alemanya i Japó\nLa segona revolució industrial es va caracteritzar per l’augment dels nivells de producció mitjançant la introducció de noves fonts d’energia com l’electricitat i el petroli, l’accés a nous materials com l’acer i l’aplicació de noves formes de treball com l’automatització i el treball en cadena. A més, va sorgir un nou tipus de capitalisme: el capitalisme financer, fruit d’una inversió massiva aprofitant els beneficis del primer boom industrial i els fons del sector bancari.\nEl petroli, va ser estudiat com a font d’energia fins que van obtenir el combustible de dos nous sistemes de transport: l’automòbil i l’avió. Es va aplicar a la nova indústria del plàstic i en l’obtenció d’energia termoelèctrica.\nS’acostuma a explicar l’arrencada de la Revolució Industrial amb la instal·lació de la fàbrica El Vapor Bonaplata, l’any 1833, quan en realitat aquest fet va ser una conseqüència més del gir que feia Catalunya. Tots els invents i avenços tecnològics del vuit-cents van arribar més d’hora que tard a Barcelona\nLes colònies industrials són un dels elements més representatius del procés d’industrialització que va viure Catalunya a finals del segle XIX i principis del segle XX. Les comarques del Bages, el Berguedà, Osona, el Ripollès i el Baix Llobregat es van omplir d’uns complexos fabrils que eren autèntics poblets nascuts al voltant d’una fàbrica amb equipaments per als seus treballadors (habitatges i serveis bàsics). La majoria estaven dedicades al tèxtil, però també n’hi va haver de minerals i agrícoles.\nCategories:\tRevolucions industrials\nLa industrialització va començar a França aproximadament l’any 1820. Va marcar un abans i un després en diferents àmbits, però una de les coses que cal remarcar és la societat. Com he dit abans la Saber més…\nTambé és coneguda com la Revolució de la Intel·ligència. Aquesta revolució va ser plantejada per Jeremy Rifkin i es va declarar aprovada l’any 2006 per el Parlament Europeu. Aquesta revolució es basava 5 pilars: Transició Saber més…\nLa quarta revolució industrial és una revolució definida per l’augment de diverses tecnologies; especialment la intel·ligència artificial i la robòtica. Hi va haver nous canvis socials i econòmics, el naixement del primer capitalisme i el Saber més…