Elisa Agudo. Empreses emocionals | David Torné\nPublicat perDavid Torné\t 15/09/2015 10/10/2015 Deixa un comentari a Elisa Agudo. Empreses emocionals\nComenço una nova serie d’entrevistes a professionals que han donat un tomb a la seva carrera professional o que desenvolupen un rol allunyat dels rols laborals tradicionals. M’interessa el canvi del món laboral, com anem cap a una societat on els professionals qualificats es converteixen en knowmads, persones que exploten el coneixement de forma autònoma aportant valor a la seva xarxa i clients.\nLa primera entrevista és a Elisa Agudo una coach empresarial que ha passat d’ocupar càrrecs executius a treballar com a professional ajudant a empreses i professionals a trobar el seu propòsit.\nEns fa entendre que és realment el coaching, de com pot ajudar a canviar les persones i organitzacions, i ens parla d’empreses emocionals i organitzacions conscients…\nElisa, ¿com acabes dedicant-te al coaching una executiva que ha ocupat diversos llocs de direcció en grans empreses?\nPer a mi aquesta professió va arribar en forma de vocació tardana. Des de sempre em vaig enfocar en les persones, des de l’aspecte comercial, però també des de l’angle de l’economia, la consultoria, la formació, l’emprenedoria… tot el que he fet anteriorment m’ha portat fins aquí i, precisament per això, aporto la meva experiència en vendes i gestió a les empreses amb les que col·laboro.\nQuè és un coach empresarial? Què li ofereixes a les empreses que no els ofereixi un consultor? Ens pots posar un exemple amb algun cas?\nMés que de ‘coach’, a mi m’agrada més parlar de ‘entrenador empresarial’, perquè faig servir el coaching com una disciplina més, juntament amb el meu saber fer en les altres disciplines que he conegut durant anys. A més, com la paraula s’ha posat de moda, el concepte s’està desvirtuant i en alguns contextos comença a ser un obstacle.\nConsidero que l’entrenador empresarial és una evolució dels consultors i assessors tradicionals: Un consultor és expert en un o diversos temes i assessora al client, bé perquè sap més que ell d’aquesta matèria concreta, o perquè aglutina els seus coneixements i experiències d’altres clients per oferir-los com a valor afegit. Jo en principi no tinc per què conèixer cada sector ni problemàtica, cada client ja és l’expert de la seva empresa o de la seva vida, i jo sóc l’experta en persones i en eines de desenvolupament, el que em permet adaptar-me al objectiu que es desitja aconseguir.\nAddicionalment a aquests recursos apresos o entrenats que esmento, d’on jo obtinc el material primordial perquè els meus clients avancin és des de dins del seu propi potencial convidant-los a establir plans d’acció concrets i posar-se en marxa amb motivació intrínseca. Això provoca que al final del procés el client sigui autosuficient amb els seus propis aprenentatges.\nVegem-ho més fàcilment amb un exemple: una multinacional de l’entorn assegurador que em va contractar per motivar l’equip comercial.\nUn consultor hauria avaluat competències, analitzat procediments, canviat estructures, suggerit estratègies, establert plans de formació i en general utilitzat mètodes per a la cohesió d’equips, dissenyant finalment un informe amb modificacions a implementar i sortint en aquest punt del procés. Per la meva banda, com a entrenadora, vaig estudiar els objectius que buscava la Direcció, vaig aprofundir en els valors corporatius, vaig tractar de comprendre les motivacions i limitacions de cada un dels membres de l’equip, així com la seva alineació amb el pla empresarial, els vaig acompanyar mentre descobrien els seus tresors interiors i finalment els vaig assistir en la seva presa de decisions.\nEs va traduir en que dels 11 membres del departament, una de les persones va decidir sortir de la companyia, una altra va optar per canviar de divisió, altres 2 van demanar formació específica per millorar el seu perfil i els altres 7 van començar a funcionar millor com a equip, amb més efervescència en el seu treball i més unió entre ells.\nLa figura del coach em sembla terriblement atractiva. Anar més enllà del mer assessorament o formació, tenir la capacitat de canviar la forma de veure les coses de la gent, ajudant-los a convèncer-se per fer passos que per si sols no donarien…\nCom convenceries a aquells que ens llegeixen i que no creuen en aquesta via de desenvolupament, perquè s’ho plantegin? Quins recursos tens a la mà per generar el canvi?\nConvencer? Més aviat els plantejaria una pregunta: “Hi ha alguna cosa que vulguis canviar, en la teva vida o en la teva feina?” Qualsevol reflexió que els porti a un QUÈ implicarà que hi ha feina per fer; d’explorar els possibles COM és del que s’encarrega un entrenador. I si la resposta ha estat NO, jo els recomanaria que gaudissin al màxim, deixessin de llegir i s’oblidessin de nosaltres!\nPer investigar aquestes possibles opcions de canvi, alguns dels recursos els poso jo: escolta activa, empatia, objectivitat, observació sense judici, tècniques per a la presa de decisions, per a la comunicació assertiva, o per a la venda proactiva, …\nHi ha altres recursos que entrenem en comú, com la presa de consciència, la gestió de la incertesa, o la intel·ligència emocional. Però com deia abans, els recursos més importants són els del propi client: totes aquelles capacitats que (encara) no ha sabut posar en valor, les emocions de les que (de moment) no entén el missatge, les aptituds que (encara) no ha pogut desenvolupar completament … tot això compon una riquesa personal que ja hi és i que jo simplement li ajudo a desplegar.\nQuines són les diferències entre les necessitats de les pimes, grans empreses i professionals freelance? La naturalesa de les seves problemàtiques i peticions són molt dispars?\nLes problemàtiques de les grans empreses són fonamentalment qüestions de lideratge; a les PIMES els preocupen més alguns temes relacionats amb la comunicació; a les empreses familiars, la successió i la indefinició de rols; als autònoms, la gestió del temps i la productivitat.\nCom diferències rellevants jo ressaltaria: el seu tipus de clients, la importància que li concedeixen a la seva estratègia, i els mitjans amb què compten. Capítol a part serien les empreses familiars, en les que estic especialitzada perquè és d’on vinc i en què més conflictes es generen, perquè la barreja de sistemes sol generar molta confusió.\nPerò més que el seu disparitat de necessitats, em semblen més cridaneres les seves semblances, ja que bàsicament tots els clients esmenten sentir-se pressionats per la falta d’equilibri personal-laboral. I per a mi el més destacable és la percepció que cada vegada estan més perduts, com desconnectats de la seva pròpia essència, així que busquen sentir-se més realitzats, fins i tot abandonant els seus llocs i reinventant-se, de vegades patrocinats per les seves pròpies empreses: sens dubte el paradigma empresarial està canviant per prioritzar més la persona i això es nota, fins i tot immersos en una crisi econòmica.\nParla’m del teu treball orientat al que anomenes ‘empreses emocionals i organitzacions conscients’, en què consisteix? Tot aquest entrenament el desenvolupes en grups, quin és el format: conferències, seminaris, workshops… ?\nLa meva feina consisteix a posar cor a la teva empresa. I no importa si es tracta de la gran multinacional per a la qual treballes, una PIME que gestiones, o la teva gesta vital. Per això m’agrada parlar d’emocions i de consciència.\nAfortunadament, el context empresarial s’està obrint a altres possibilitats i en les cúpules ja han captat que per ser bons líders primer han de ser persones completes, les millors versions de si mateixos.\nPer això en els últims anys m’he centrat en esdeveniments grupals, tant en empreses com per a col·lectius diversos, perquè solen ser els directius o els responsables els que reclamen un suport per a les seves corporacions. En ocasions treballo primer amb el cap de la piràmide, per tal de preparar-lo per impulsar a la resta de l’organització.\nEn altres casos, començo amb seminaris per als col·laboradors amb necessitats més imminents. Però sempre es finalitza amb un workshop conjunt, adaptant el format al que el client requereixi: jornades motivacionals, conferències dinàmiques, activitats outdoor, recessos intensius, entrenaments d’alt rendiment, xerrades interactives…\n… segons avança el temps sorgeixen noves formes d’aprofitar aquest entusiasme individual per contagiar a tot el grup. M’encanta el contacte i la comunicació amb el públic i d’altra banda sento que, tot i que en l’1 to 1 es pot aprofundir més, en un format multitudinari s’aprofiten moltes sinergies i els missatges calen més ràpida i integralment.\nQuin paper juga la productivitat personal en els recursos que ofereixes als clients? Existeix interès explícit dins el món corporatiu? ¿Es tracta d’un interès en el sentit tradicional d’aconseguir fer més amb menys, o es comença a buscar un canvi més profund? Quines idees preconcebudes et trobes i com intentes canviar?\nMolts clients em demanen suport en la gestió del temps directament i indirectament, la productivitat desperta realment moltíssim interès. En un món de tanta interconnexió, cada vegada és més freqüent que ens puguin les presses, que (com deia Mafalda) el que és urgent no ens deixi atendre l’important. I això és més greu com més amunt estàs en una organització.\nEstic d’acord amb tu en què s’està convertint en un interès més profund, més efectivitat no tant per arribar més lluny, sinó per trobar l’equilibri vital.\nEls axiomes reptadors que em presenten els clients solen ser principis dels que estan convençuts, per això els costa sortir-ne. Coses com “No es pot ser emprenedor i tenir vida privada”, o “No em puc permetre que els meus empleats perdin el temps en les xarxes socials”, o “Si vull arribar a ser cap he de fer més hores que ningú”. Penso que a Espanya encara ens queda molt camí per distingir les activitats que són una pèrdua de temps de les que produeixen una inversió, o per aprendre a diferenciar la productivitat del presencialisme.\nUn cop més, la manera de treballar amb tot això és escoltant les creences que els estan bloquejant i traient a relluir les seves veritables prioritats … i després ensenyant-los a aplicar models de productivitat com els que tu promous.\nHem parlat de com es ajuda a una empresa o una persona a desenvolupar-se. Però, ¿com es forma un coach? Pots comptar el lector el camí per convertir-se en un coach? ¿Cal desenvolupar habilitats o aptituds específiques? Un cop titulat, com desenvolupament això anomenat formació contínua?\nLa manca de formació específica suposa la xacra principal del moment en què ens trobem, per això jo recomanaria a qualsevol possible client que s’informi bé sobre la trajectòria i titulacions del coach, però sobretot que comprovi les seves hores de vol. Existeixen nombroses escoles i ara també universitats, però el més important són les hores de pràctica real amb persones, no els llibres ni els certificats.\nPel que fa a les habilitats, unes poques probablement vindran “de sèrie” (com en el meu cas l’interès per la psique humana), altres poden haver estat entrenades en anteriors professions (per exemple, vaig aprendre a escoltar amb atenció en la meva etapa de comercial) i totes les altres habilitats, a més de les particularitats del mètode, seran les que s’ensenyin i es practiquin a classe.\nEl meu camí va passar per cursar un màster i dues especialitats, però abans de res vaig arribar aquí a causa d’una pulsió per conèixer-me millor. Tinc una ment curiosa i això m’ incita a voler indagar tècniques i disciplines molt variades, per provar en primera persona quins em funcionen millor i amb quines em sentiria còmoda treballant amb els meus clients. Per a mi la formació contínua consisteix a incorporar tot allò que em aporti integració i amplitud.\nL’entrevista s’ha editat per adequar la seva extensió a les publicacions habituals de la pàgina. Pots descarregar la versió íntegra en aquest enllaç:\nVersió integra de l’entrevista\nPots contactar conèixer més a fons l’activitat d’Elisa Agudo a la seva pàgina web (Quien dijo imposible) o el seu perfil en LinkedIn\nPublicat perDavid Torné 15/09/2015 10/10/2015 Publicat enProfessionalEtiquetes: Coaching, Elisa Agudo, Nous Professionals


L’abrupta i serena bellesa del litoral - Empordà\nLa major part dels visitants que contemplen la platja de Roses des del passeig Marítim, amb prou feines intueix la complexitat d’aquesta vila: història, art i tradició impregnen la badia empordanesa i el seu accidentat paisatge muntanyós.\nPer descobrir els vestigis de l’antic poblat de Rhode, cal franquejar l’emblemàtica porta del Mar i endinsar-se a la Ciutadella.\nActualment, les avionetes i les gavines sobrevolen l’esplanada on el 776 aC, arran del mar, es trobava un dels assentaments grecs més importants de la península.\nEls colons grecs i posteriorment romans varen trobar, a la costa de Roses, un port natural que facilitava la comunicació a través de la Mediterrània.\nLa fortalesa també conserva les ruïnes d’una vila medieval que a partir del segle XVII va començar a créixer més enllà dels murs. A l’entrada de la Ciutadella trobem dues sales adjuntes, la primera transformada en museu i la segona, en una exposició d’art modern que sorprèn al visitant i on podem veure obres de joves creadors empordanesos com Juanjo Viñuela, Patricia Soler, Oscar Gartín o Roxitao.\nAmb ànim intrèpid ens aventurem al centre del municipi i enfilem el cèntric carrer del Castell de la Trinitat.Ens detindrem davant de la plaça de la Pau, un antic refugi antiaeri de la Guerra Civil, avui reconvertit en homenatge pacifista.\nContinuem el recorregut fent-nos lloc entre els turistes que deambulen amunt i avall del carrer Sant Sebastià, aviat quedem corpresos davant els comerços i les terrasses. És el moment adequat per fer una parada obligada a l’església de Santa Maria, una parròquia d’estil neogòtic, obra de l’arquitecte Martí Sureda i Deulovol.\nDeixem enrere el centre urbà i reprenem el passeig Marítim. Vora la platja, la reproducció d’una àncora romana ens recorda el passat mariner de la vila, mentre ens aproximem lentament a la Punta de la Poncella on s’alça el castell de la Trinitat, una fortificació construïda al segle XVI que atrau els amants de la fotografia.\nL’esplèndida imatge de la badia retallada pel mar sorprèn rossincs i visitants que no poden resistir la temptació d’immortalitzar el moment. Al castell de la Trinitat, podran gaudir d’aquest espectacle i contemplar una col·lecció de fotografies dels anys trenta que mostren un poble irreconeixible. Els seus propietaris són famílies rosinques que han volgut mostrar una vila de carrers empedrats, pescadors de xarxa i banyistes privilegiats.\nAbans d’abandonar Roses, cal fer l’esforç d’aproximar-se fins a la Creu d’en Cobertella, un dolmen funerari de l’època megalítica, considerat el més gran de Catalunya.\nLa plaça de la Pau, un antic refugi antiaeri de la Guerra Civil, avui reconvertit en homenatge pacifista\nFORTALESA MILITAR. El castell de la Trinitat. Aquesta fortificació en forma d’estrella de cinc puntes, construïda el segle XVI, sorprèn a tothom.\nTERRA MEGALÍTICA. El dolmen de la Creu d’en Cobertella, monument funerari declarat patrimoni d’interès històric i artístic de cabdal importància.\nRoses ofereix l’encant d’un entorn natural de gran bellesa i un ric patrimoni cultural.\nMés Plans a ROSES\nRecorregut per la serra de Verdera


El Museu de la Mediterrània organitza, diumenge 29 d'abril a les 11 h, un taller de cuina Mediterrània infantil adreçat a les famílies que vulguin participar-hi amb els seus fills, dins del cicle El Petit Museu.\nUna de les grans icones de la Mediterrània és la seva dieta. Però sabem quina és? En coneixem els productes, les propietats i els seus beneficis? Us oferim un taller per realitzar amb els petits, on coneixerem la riquesa dels productes que configuren la dieta mediterrània. Una cuina totalment adaptada al medi i que és font de salut i benestar.\nEn aquesta activitat, elaborarem una recepta culinària, d’una manera pràctica i participativa, utilitzant el material i les eines de la professió. A més, coneixerem amb més detalls els productes que usem, tot desenvolupant la creativitat en l’elaboració d’una recepta que podran degustar o endur-se’n.


Responsables públics i tècnics debaten a Alcossebre sobre el futur del reciclatge de bioresidus - el Diari online\nInici La porta verda Responsables públics i tècnics debaten a Alcossebre sobre el futur del reciclatge de bioresidus\nper Alicia Coscollano Masip 27/09/2018 29/01/2020\nA la jornada, adreçada a representants institucionals i tècnics però oberta a la participació de públic en general, s’ha analitzat en quina situació es troben els municipis del Consorci C1 a l’hora d’enfrontar-se a la implantació de les normatives europees en matèria de bioresidus. El director general de Canvi Climàtic i Qualitat Ambiental de la Generalitat Valenciana, Joan Piquer, ha destacat “han de buscar-se fórmules de finançament de noves infraestructures, per assegurar les exigències de la Unió Europea” i ha apostat per “tenir por de les noves tecnologies o per nous sistemes de recollida com el porta a porta, que ja s’està aplicant en alguns municipis de la Comunitat”. La gerent del Consorci C1, Silvia Lópz Romero, ha aportat els resultats de la recollida d’orgànica, a Alcalà-Alcossebre i en Càlig, que estan actuant com a municipis pilots i s’han analitzat altres factors com les instal·lacions del Consorci. L’Alcalde d’Alcalà-Alcossebre, Francisco Juan, ha recordat “l’aposta pionera que vam fer en aquest municipi inundant els dos nuclis urbans de contenidors l’any 2000 i, després, en 2015, amb els contenidors intel·ligents i l’ús de targetes”.\nEn general, els ponents han coincidit que les infraestructures i els resultats del Consorci C1 són positius però que cal “seguir treballant perquè els municipis tinguen tot el suport, per part de les administracions, per a realitzar una bona tasca de conscienciació entre els seus veïns i s’implanten els hàbits correctes que facen possible una recollida selectiva en origen amb garanties”. Així ho ha remarcat el diputat provincial de Sostenibilitat, Mario García, que ha destacat “l’esforç dels municipis per fer les coses bé i els bons resultats que cal posar en valor, encara que som conscients del complicat que serà arribar al 2020 complint amb la normativa. Per això, els municipis han de ser recolzats per la resta d’administracions”.\nBenicarló acull la presentació de la memòria del programa d’ocupació “Obsedi Maestrat Litoral ‘\nAgricultura destina 4,5 millones para financiar traslados de...\n@LaUnio celebra este próximo fin de semana su...\nEn 2009 se construirán las estaciones depuradoras en...\nOrero le pide a Moliner que medie para...


10 pavellons estrella de la Biennal\nLes arts en viu prenen els pavellons més importants de la Biennal de Venècia, mentre que el drama migratori i la guerra apareixen a les delegacions d'Àustria, Grècia i l'Iraq\n10 pavellons estrella de la Biennal ZSOLT CZEGLÉDI / EFE\nVenècia1. Cossos marcats per la política\nCorredisses pels Giardini i cues molt llargues: el pavelló alemany és el que ha aixecat més expectació en aquesta Biennal d’Art. Amb Faust, la pintora, escultora i performer Anne Imhof proposa una experiència d’alt voltatge: l’edifici està envoltat per una tanca metàl·lica i vigilat per dòbermans. A l’interior, una estructura de vidre divideix l’espai en dos nivells i crea diferents sales. Al llarg de prop de cinc hores l’artista i la resta del repartiment es mouen amb lentitud dins d’aquests espais tancats i ara i adés donen cops als vidres, com si fossin els animals d’un zoològic, aliens a la multitud que se’ls mira. El clima de la peça és inquietant i reforça els temes que aborda: la violència, els mecanismes de control, les relacions de poder, l’empresonament i la llibertat, i com l’economia condiciona els cossos.\n2. Corea no és com Las Vegas\nCody Choi ha convertit la façana del pavelló de Corea en un deliri kitsch de llums de neó, que podrien ser a Las Vegas, per parlar del xoc de cultures entre Corea i els Estats Units. També fa un repàs àcid de l’art occidental amb el qual critica el domini cultural nord-americà i francès: exposa una barra de ball d’un peep show que sembla una escultura minimalista nord-americana i una versió d’ El pensador, de Rodin, feta amb paper higiènic i pintada de color de rosa.\n3. Un gran estudi de gravació\nLes arts en viu també són les protagonistes del pavelló francès: Xavier Veilhan ha convertit l’espai en un estudi de gravació que acollirà més de 100 músics convidats de totes les tendències al llarg dels set mesos que dura la Biennal. El projecte està pensat per sorprendre els visitants, que no sempre hi trobaran algun artista actuant. Divendres al matí va haver-hi sort: tocaven My Cat Is An Alien. Si l’estudi és buit, el públic poc gaudir de l’arquitectura de la sala. Té un fort component escultòric, en la línia d’altres treballs de Veilhan. I també es pot seguir el projecte en streaming.\n4. Una escenografia inquietant\nLa instal·lació gegantina de Phyllida Barlow al pavelló britànic juga amb la percepció del públic i acaba produint sensacions oposades en els visitants: pot semblar un divertimento, perquè les escultures que formen la peça estan fetes amb materials rudimentaris, però també pot resultar angoixant de tan desmesurada.\n5. Art en temps de guerra\nEl pavelló iraquià contraposa peces antigues del Museu Nacional amb l’obra de sis artistes contemporanis locals, i també inclou els treballs que el belga Francis Alÿs va fer després de conviure amb un batalló kurd a Mossul.\n6. Ciència ficció per explicar l’ara\nL’aparició d’unes cèl·lules estrangeres fa perillar l’èxit d’un experiment per curar l’hepatitis. Els científics dubten entre destruir-les o permetre que s’integrin amb les altres: els vídeos amb què George Drivas explica aquesta metàfora del drama de la immigració i els drets dels refugiats al pavelló grec estan inspirats en les sèries televisives de ciència-ficció i, alhora, en Les suplicants, d’Èsquil. A més del vídeo, el públic fa de ratolí en un laberint gegant, però es quedarà sense saber què decideixen els científics.\n7. El cavall com a símbol històric\nL’argentina Claudia Fontes concentra les seves reflexions sobre pavellons nacionals de la Biennal, la història del seu país i l’espai on exposa, un antiga fàbrica de canons, en una instal·lació que també és com un antimonument eqüestre: una nena intenta calmar un cavall que sembla estar a punt de trepitjar-la.\n8. Un mirador participatiu\nErwin Wurm presenta al pavelló austríac una de les icones d’aquesta edició de la Biennal: un camió posat dret que funciona com un mirador elevat. Quan el públic arriba al final de l’escala que hi ha a l’interior del remolc troba una de les instruccions amb les quals l’artista convida els visitants a convertir-se en una escultura durant un minut: “Queda’t quiet i mira Mediterrània enllà”. Sembla un joc humorístic, però també pot ser una crítica, expressada amb molta subtilitat, de la passivitat davant la problemàtica global de les migracions.\n9. Un edifici que sembla podrir-se\nEl nord-americà Mark Bradford va acceptar l’encàrrec de representar els Estats Units amb la consciència que el món viu moments convulsos. Per això, la primera sala del recorregut és plena d’una inquietant estructura de formes orgàniques que omple tot l’espai, i també ha intervingut en alguns detalls neoclàssics de l’edifici embrutint-los.\n10. Visibilitat dels maputxe\nBernardo Oyarzún Ruiz reivindica el seu origen maputxe i dona visibilitat a aquest poble amb una macroinstal·lació al pavelló xilè: inclou més de 1.500 màscares maputxes i un rètol electrònic per on passen els 6.906 cognoms d’aquesta comunitat que sobreviuen malgrat l’estat.


[VÍDEO] Gestió de residus en temps de coronavirus - Portal de Xàtiva\nInicio Salud Coronavirus Gestió de residus en temps de coronavirus\n[VÍDEO] Gestió de residus en temps de coronavirus\nEl Consorci de Residus agraeix, a més, als treballadors de residus, la seua funció "com a herois invisibles"\nDavant els moments d’incertesa, informació transparent i veraç. Així ho ha volgut expressar el Consorci de Residus V5, que dóna servei a 93 municipis de les comarques de la Safor, la Vall d’Albaida, la Costanera, la Canal de Navarrés i la Vall de Cofrents-Aiora.\nPer això, en un vídeo gravat amb totes les mesures de seguretat en les seues pròpies instal·lacions, el COR ha mostrat als ciutadans, de primera mà, com es continuen gestionant els seus serveis en la seua xarxa d’ecoparcs i les seues plantes de transferència en aquests moments.\nTreballadors de la UTE VYTRUSA, la seua empresa gestora, i el mateix President del COR i Alcalde de Xàtiva, Roger Cerdà, fan un repàs de quina és la funció del Consorci en aquests moments, explicant per què presta un servei especial, i com els seus Ajuntaments integrants continuen realitzant, gràcies a les seues instal·lacions, una labor “invisible” perquè els carrers dels municipis es mantinguen netes de residus i puguen garantir la salubritat de les mateixes als ciutadans.\n“A pesar que el món és per l’Estat d’Alarma i el confinament, nosaltres de cap manera podem parar, som un servei essencial per a la ciutadania”, comença explicant el President del COR, Roger Cerdà, en el vídeo denominat “La gestió de residus en temps de Coronavirus”.\nEn el mateix vídeo, treballadors de la xarxa d’ecoparcs, i de les plantes de transferència de Bufali i de Ròtova, expliquen directament a la ciutadania quins serveis presten, com el realitzen en aquests moments, i quines especials mesures de seguretat han adoptat davant la crisi sanitària.\n“Molts ciutadans no saben què és el que fem ací, i que la nostra funció és molt important en aquests moments“, desgrana un dels treballadors de la xarxa d’ecoparcs des del seu punt habitual de treball. “Si no donàrem l’oportunitat als Ajuntaments, en aquests moments, en cas de depositar així els residus que recullen pels carrers, tot es convertiria en un gran abocador“, explica la responsable de la xarxa d’ecoparcs.\nCal recordar que el COR gestiona prop de 135.000 tones de residus sòlids urbans i dóna servei a 350.000 habitants de la Província de València. La seua xarxa d’Ecoparcs i Ecomóviles, la més extensa de la Comunitat Valenciana, i les seues plantes de transferència de residus han continuat treballant durant aquest temps “amb més mesurades de seguretat per als nostres treballadors que mai“, però “amb la garantia que continuarem donant servei als nostres 93 municipis Consorciats“, segons s’explica en el mateix vídeo.\nEl Consorci per a la Gestió de Residus COR, a més, ha destacat d’entre els 13 Consorcis de Residus de la Comunitat Valenciana com un dels quals, davant la crisi, ha volgut informar, en tot moment, de primera mà als seus ciutadans sobre la necessitat d’una correcta gestió de residus, i donar visibilitat a un sector que moltes vegades sembla “invisible”.\nEn “La gestió de residus en temps de Coronavirus“, el COR, en paraules del seu President, ha volgut agrair, en nom de tots els seus membres, “l’esforç i la dedicació de tots els treballadors i treballadores de la gestió de residus, que s’han convertit també, en aquests moments, en vertaders herois“.


Casa adosada a Porqueres - Coraina\nCasa adosada a Porqueres Venta Pis\n1.262€ / m²\nAquesta bonica casa adossada, situada a Porqueres, va ser construïda l’any 2001. A prop de diferents serveis, com la farmàcia, la fleca, l’escola pública de l’Entorn, la biblioteca municipal o el CAP. També pels voltants del barri podrem gaudir de diferents zones verdes així com de parcs infantils.\nLa casa està distribuïda en tres plantes, a la a peu de carrer hi tenim un gran garatge amb capacitat per tres cotxes, el rentador i un bany amb plat de dutxa.\nLes escales del rebedor ens condueixen a la primera planta, on trobem tota la zona de dia, a un costat hi tenim la sala d’estar-menjador i una petita terrassa, aquesta sala està equipada amb aire condicionat. Anant cap a l’altra banda ens trobarem amb un lavabo i la cuina office, molt amplia i amb sortida a una gran terrassa amb terra de gespa artificial.\nPujant a la segona planta anem a la zona de nit, on disposem de quatre habitacions i un bany. Cal destacar que tota aquesta planta ha estat recentment reformada, posant terres de parquet, portes lacades (això també s’ha fet a la resta de la casa) i s’ha refet totalment el bany. Una de les habitacions també disposa d’aire condicionat i dues de ventiladors al sostre.\nTots el tancaments son d’alumini amb doble vidre i la calefacció és de gas natural.\nLa casa es troba en perfecte estat de conservació, a punt per entrar-hi a viure.\nNo ho dubtis i vine a veure-la!\nÉs un casa de tres plantes\nHi ha aire condicionat al menjador.\nEls terres són de gres\nLa cuina és office i té sortida a la terrassa\nEl garatge té capacitat per dos cotxes, una zona de taller, rentador i un bany\nSuperfície construïda: 221\nHabitacions: 2 dobles i 2 individuals\n525.000€ 718€ / m²


“Ara tinc oportunitats”\nUna glopada d'esperança\nEn Charbel és sirià i tenia 17 anys quan va arribar en el primer grup de refugiats acollits a Andorra. Va patir la guerra i després dificultats al Líban i agraeix que “ara tinc oportunitats”.\nEn Charbel Alkhori va marxar del Líban amb 17 anys i des d'aleshores viu a Andorra.\nActualitzada 14/11/2021 a les 12:07\nEn Charbel, un noi sirià de 20 anys va trobar, ara en fa tres, una segona oportunitat a Andorra. Havia viscut entre Síria i el Líban quan, amb 17 anys, va agafar un avió per primera vegada per venir de l’Orient Mitjà fins al Principat. “Mai havia viatjat i va ser una experiència nova molt positiva”, recorda. Ho va fer amb els seus pares i la seva germana petita, juntament amb una altra família. Al cap d’un temps, també va venir la germana gran.\nA aquesta edat, marxar a un país nou, a tants quilòmetres de distància i deixar enrere la vida que tenies i alguns dels éssers estimats que en formaven part, pot ser una experiència complicada. Tanmateix, ell explica que “era molt jove i tot va passar molt de pressa, no tenia temps per espantar-me”. A més, la seva energia i ganes d’avançar li van fer fàcil familiaritzar-se amb els costums del país, ja que “per a mi no és tan diferent i m’adapto molt ràpidament”.\nEl primer cop que va posar els peus al Principat, “els andorrans ens van rebre amb els braços oberts”. Aquí “he vist coses noves i he après molt”. Entre elles, la llengua. “Vaig començar a estudiar de zero a l’escola Andorrana d’Encamp, perquè no parlava l’idioma. Necessitava aprendre català i estudiar coses que no coneixia. Ha estat una mica complicat. Parlo castellà i ara estic aprenent el català, que l’entenc, però em costa una mica parlar-lo.”\nLa guerra a Síria ha estat una vivència “complicada, com qualsevol guerra”. Al Líban la situació tampoc era bona. “La vida és dura per a la majoria de persones. Nosaltres sempre hem intentat viure amb una actitud positiva, però a vegades era difícil.” D’allà hi destaca la manca de seguretat, la intranquil·litat i la incertesa perquè “no hi ha oportunitats per treballar. És un país molt pobre”.\nEn Charbel se sent afortunat d’haver pogut venir a Andorra, perquè creu que li brinda l’oportunitat de tenir “la vida que mai hauria pogut tenir allà. Ara tinc oportunitats, tranquil·litat, és un país segur. Puc treballar i fer alguna cosa amb la meva vida”.\nActualment, es dedica a fer d’assistent personal d’una dona, a qui ajuda, sobretot, amb la cura del seu fill, que té autisme. En Charbel creu que “és important fer coses bones cada dia per altres persones. La meva ocupadora m’ha donat una oportunitat i l’estimo per això. Estic molt agraït de la confiança que ha dipositat en mi. Cada dia aprenc alguna cosa nova gràcies a ella”. Alhora, també estudia educació per fer d’auxiliar de nens de guarderia. “Des que he començat a treballar he descobert que tinc un talent per a aquesta professió.” Una descoberta que arriba molts anys després d’haver entrat al mercat laboral, perquè amb només deu anys va començar a fer de cambrer al Líban, i ja no va parar de treballar.\nMentre conversa, en Charbel llança un missatge d’esperança i de respecte. Creu que no s’ha de posar totes les persones en un sac i que cal ser obert. Ho exemplifica amb els àrabs: “A vegades trobem persones que tenen prejudicis. Per exemple, pensen que tots els àrabs són de la mateixa religió o fanàtics... Però jo, per exemple, vinc d’una família cristiana molt liberal. Crec que s’ha de donar una oportunitat a tothom, sense importar la nacionalitat o religió.” Amb la seva història, en Charbel Alkhori vol inspirar i ajudar la gent a no “perdre l’esperança”.\n#5 Una notícia positiva i comentaris empatics\nEndavant noi. Ojalá tothom tingués la mateixa manera de veure les coses.\nÉs molt gratificant llegir aquest article. Aquest noi mereix tot el meu respecte. Endavant, necessitem persones íntegres com tu.\nSempre està somrient, la vida a vegades dona altres oportunitats i m'alegra que aquest somni sigui per ell. Moltes gràcies pels teus somriures i per la teva amabilitat.\nApren catala quan hi ha gent que porten 30 anys aqui i ni ho han intentat. Respecte per a aquest noi.


Lipasa lingual - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLa lipasa lingual o salival és un tipus de lipasa present en les secrecions de la saliva. Es tracta d'un tipus d'enzim que inicia la hidròlisi dels triacilglicèrids en la digestió.\nEl procés digestiu dels triglicèrids dietaris comença en la cavitat bucal i s'inicia amb l'activitat de i pot continuar a l'estómac, ja que el pH òptim d'aquest enzim és àcid (aproximadament 4). La lipasa salival és un enzim que fou descrit l'any 1924 que és secretada per un grup de glàndules seroses ubicades davall la zona dorsal posterior de la llengua. La lipasa salival se secreta normalment, en baixa quantitat. Això no obstant, davant la presència de l'aliment en la boca (factor mecànic) i/o per estimulació parasimpàtica (factor neurològic), l'enzim se secreta en gran quantitat en la cavitat bucal. La lipasa salival és secretada per les glàndules linguals en la boca i només digereix una petita quantitat de triglicèrids en l'estómac, menys d'un 10%. Aquesta lipasa actua sobre el bol alimentari en el seu trànsit cap a l'estómac i també durant la permanència de l'aliment en aquest òrgan. El pH òptim de la lipasa salival és de 4,5 però la seva activitat comença a pH 2 i encara és activa a pH 7,5. L'enzim no s'inactiva per l'activitat proteolítica de la pepsina gàstrica, per la qual cosa segueix actuant a la cavitat gàstrica. La lipasa salival és una acil-ester-hidrolasa d'alta especificitat, ja que reconeix quasi específicament la posició sn-3 dels triglicèrids, essent molt menys efectiva per actuar a la posició sn-1 i no actua sobre la posició sn-2.\n↑ [enllaç sense format] http://fcm.uncu.edu.ar/medicina/\n↑ [enllaç sense format] http://www.odontochile.cl/\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Lipasa_lingual&oldid=18972218»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 15 oct 2017 a les 19:19.


Foden posa el futbol en el triomf d’Anglaterra – Ràdio Valira\noients aquí avui: 5178\nPer:Ràdio Valira el 10 d'octubre de 2021\nL’Estadi Nacional s’ha vestit com un de la vintena llarga de camps de futbol professional que hi ha a Londres per acollir l’especial Andorra-Anglaterra. I és que el partit ha estat especial, valgui la redundància, per diversos motius.\nEl primer és que per primer cop d’ençà que va començar la crisi mundial provocada per la Covid-19 els aficionats s’han pogut desplaçar als camps visitants, fet que ha omplert els dos gols del Nacional de fans anglesos. El segon perquè abans de començar el partit, Marcio Vieira ha rebut de mans del president de la FAF, Fèlix Àlvarez, un reconeixement per haver superat el centenar d’internacionalitats amb la tricolor. I el tercer, perquè tant la tripleta arbitral com la col·legiada del VAR eren dones; un fet gens habitual en un partit UEFA i que, sens dubte, deixa una fita per a la història. Tot això després de l’ensurt viscut ahir amb la crema d’una de les torres dels mitjans audiovisuals; problemàtica que la FAF i el Govern han resolt amb un temps rècord. El partit? La victòria anglesa (0-5) ha transcorregut al ritme del futbol i les assistències de Foden, cridat a ser un dels migcampistes de la propera dècada.\nAndorra ha començat el partit ben posada darrera i sense concedir espais a Anglaterra, que en els compassos inicials ha apostat per intentar controlar la pilota en la zona de tres quarts i crear perill amb centrades a l’àrea per tal d’aprofitar el gran potencial aeri que tenen. Els de Koldo però s’han mostrat còmodes amb aquest guió de partit, liderats en defensa per Marc Vales. La primera gran ocasió anglesa ha arribat als cinc minuts, quan una brillant acció de Foden, amb una pilota creuada, ha deixat sol a Chillwell davant Gomes. El porter ha sortit valen als seus peus i s’ha endut un fort cop al cap.\nEstadi Nacional: 2.285 espectadors.


Skálakot Holt Islàndia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSkalakot Rangarthing Eystra, Holt, Holt, Islàndia, 861 - Veure al mapa\nConvenientment situat a Holt, Skálakot és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Holt. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de instal.lacions de barbacoa, visites turístiques, biblioteca, àrea de TV/saló compartit, cuina compartida.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Holt, el Skálakot és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nTots els tipus de viatgers (47) Parelles (12) Viatgers en solitari (14) Famílies amb infants petits (1) Famílies amb infants grans (3) Grups (17)


Inici → Escola → Reutilització de llibres\nPublicat: 15 / des / 2010 | Escola\nFONS DE LLIBRES “SON SERRA”\nÉs un projecte per crear un fons de llibres i material didàctic, propietat de l’escola, per aprofitar i reutilitzar els llibres de text, mentre sigui posible fer-ne ús i accedir a un material didàctic més ric i flexible per tal d’assumir els reptes de l’educació per competències que proposa la LOE.\nTots els exemplars dels llibres comprats pel programa de reutilització són propietat del centre i formen part del “fons de llibres i material didàctic” administrat per l’escola en règim de prèstec als alumnes.\n2. QUÈ VOLEM ACONSEGUIR?\nD’una banda, un OBJECTIU PEDAGÒGIC en què estàn implicats pares, mestres i alumnes, en una feina comuna de conservar i fer conservar, amb respecte i solidaritat, un material que deixa de ser d’ús particular i passa a ser d’ús comunitari, solidari i cooperatiu i alhora sensibilitzar per la preservació del medi ambient.\nD’una altra banda, un OBJECTIU D’ESTALVI ECONÒMIC FAMILIAR: mitjançant una quota única anual cada vegada més ajustada, que permet un estalvi en la despesa de comprar un lot de llibres cada any.\nTots els de lectura i, quan hi ha llibres de classe i quadernet, els de classe. En funció del curs es poden reutilitzar més o menys llibres.\n4. COM FUNCIONA EL PLA?\nHi poden participar, de manera voluntària, totes les famílies que tenen fills a l’escola a EP. Cada alumne tindrà dret a un ejemplar, en bon estat, de cada llibre del seu curs. Si quan es lliuren els llibres a principi de curs i malgrat els controls de revisió, s’observa alguna anomalia en un llibre, la Comissió de seguiment haurà de resoldre la incidència.\nTots els llibres reutilitzables aniran folrats, amb una etiqueta on s’indicaran la matèria i el curs i una altra on s’indicaran el nom del nen i el curs que ha tingut aquell llibre. L’alumne serà responsable de tenir cura dels llibres en préstec i procurarà mantenir-los en el millor estat possible. Les famílies ajudaran a conscienciar els alumnes per assolir aquest objectiu.\nEls llibres inclosos en el projecte han de retornar a l’escola a final de curs (si el tutor ho autoritza, fins a setembre); si no es tornessin, es considerarà com una pèrdua dels exemplars i la família els haurà d’abonar.\nEls llibres tenen una vigència mínima de quatre anys, a partir dels quals podran ser substituïts, si el Claustre ho considera convenient. Les substitucions es faran de manera esglaonada per tal que puguin ser assumides amb els diners del fons i també per aprofundir en el respecte pels llibres i el material, de manera que estalviant en la despesa no es vegi minvada la qualitat educativa\n5. I SI ES FAN MALBÉ ELS LLIBRES?\nEn cas d’ENVELLIMENT NATURAL, el llibre serà substituït pel fons.\nEn cas que es malmeti algun folre, l’alumne l’ haurà de reposar.\nEn cas de PÈRDUA O MAL ÚS EVIDENT, la comissió estudiarà cada cas concret i la manera de solucionar la incidència amb la familia (retornar-ne un d’igual, pagar una penalització, arreglar-ho, si és posible…)\nEn cas extrem es pot retirar l’alumne del projecte.\n6. QUI PAGA ELS LLIBRES I EL MATERIAL DIDÀCTIC?\nEl fons de llibres i material didàctic es paga a través de les aportacions de la Conselleria d’Educació i Cultura per ajudar a crear i mantenir el fons i les aportacions (quota única anual) de totes les famílies acollides al projecte (que poden rebre també les ajudes d’altres entitats públiques o privades, com l’Ajuntament de Palma)\n7. PER QUÈ PAGAR LA MATEIXA QUOTA A CADA CICLE?\nPer què aquest projecte abasta tota la primària i per això, es paga la mateixa quota, sigui quin sigui el curs que cursa l’alumne, d’altra banda s’aconsegueix repartir millor la despesa familiar per aquest concepte durant tota l’etapa.\n8. QUAN I COM ES PAGA?\nLa Conselleria fa l’ingrés al compte de l’escola en funció dels alumnes inscrits al programa.\nLes famílies hauran d’ingressar la quota a final de cada curs i presentar el justificant d’haver ingressat la quota en el compte corrent de l’escola.\nLes ajudes de l’Ajuntament van directament a les famílies.\nLa quota anual dóna dret a l’alumne a utilitzar els llibres i el material didàctic del seu grup. La quota ha de permetre que el sistema pugui autofinançar-se: compra de llibres nous, renovació dels llibres deteriorats i compra de material didàctic i del material fungible del programa (el material escolar fungible no està inclòs).\nSi un alumne es dona de baixa al centre, haurà de deixar els llibres i se li tornarà una part de la quota. Si un alumne s’incorpora al centre tindrà dret a participar en el programa i haurà de pagar la quota. Els repetidors pagaran la quota completa.\nPer al curs 2010-11 la quota s’ha fixat en: 100 € pels alumnes.\n9. QUI HO GESTIONA?\nLa COMISSIÓ DEL FONS DE LLIBRES està formada per pares, mares i mestres i, coordinada per un mestre, fa que el projecte tiri endavant.\nLa Comissió de seguiment i gestió del programa de reutilització està formada actualment per:\nAna López\t(directora),\nKatty Homar\t(coordinadora),\nMari Belman\t(mestra)\nDavid Vives\t(coordinador mediambiental),\nAntoni Vaquer\t(pare) ,\nDora Mendoza (AMIPA),\nJoana Coll (secretària) .\nElaborar les circulars informatives i el Plec de Condicions de funcionament del programa.\nElaborar el pressupost anual, presentar l’estat de contes i proposar la quota anual.\nPrendre les decisions necessàries pel correcte funcionament del programa.\nRecollir, revisar i fer el manteniment a final de curs (inventariar, etiquetar i numerar)\nDeterminar, segons l’estat dels exemplars, les reposicions que cal fer.\nProposar la llibreria o distribuidora i comprar els llibres nous\nDistribuir els llibres a l’inici del curs.\nSolucionar les possibles incidències.\nElaborar la memoria del programa (assoliment d’objectius, actuacions realitzades, propostes de millora)\n10. COM ES POT COL•LABORAR EN EL PROJECTE?\nL’equip docent ha de:\nEn igualtat de condicions, triar llibres i material reutilitzable\nUtilitzar els criteris de reutilització en la seva metodología (llàpis tou, agenda, plaguetes, “post-it” i plàstics transparents, pissarres digitals, projectors …)\nEvitar la utilització de materials que inutilitzen els llibres per ser reutilitzats (retolador, bolígraf, adhesius, tisores…)\nExigir que no s’escrigui en els llibres\nExigir que totes les activitats, resums i exercicis es facin en les plaguetes\tInformar les famílies i l’alumnat\nTenir cura dels llibres i material, mantenir’ls en bon estat i retornar’ls a final de curs,\nFolrar els llibres amb plàstic transparent i posar el nom a l’etiqueta, ni escriure, ni subratllar en els llibres (tret de llàpis num.2) i fer les activitats i els exercicis en les plaguetes,\nAnotar exercicis a la plagueta,\nAnotar deures a l’agenda,\nUtilitzar l’agenda cada dia a casa i a l’escola,\nFe resquemes i resums a les plaguetes.\nLa familia ha de:\nConcienciar els fills i filles per què mantenguin els llibres i el material en bones condicions d’ús\nControlar l’estat dels llibres\nCol•laborar com a voluntaris en les funcions de la Comissió o formar-ne part.\nPer a la tasca de revisió de llibres així com per folrar els llibres nous o per restaurar els que encara es puguin reutilitzar, la comissió demanarà la col•laboració de pares i mestres voluntaris, al final i a l’inici de cada curs.\nPodeu obtenir més informació a la web de la Conselleria, fent click aquí.\nSi vols info contacta fent click aqui\nTags: Escola Educació primària Projectes Curs 2010-11 Famílies Llibres Reutilització\nWEIB - Web Educatiu de les Illes Balears - 28/febrer/2020\nEl conseller March inaugura el segon quadrimestre dels estudis ESPA per a persones adultes a Maó\nNoticies : CONSELLERIA D’EDUCACIÓ I CULTURA - 27/febrer/2020\nL’IES Guillem Colom Casasnovas de Sóller acull l’acte de lliurament dels Premis Gastronòmics de Mallorca 2019\nEducació informa sobre el projecte definitiu de reforma del CEIP Sa Torre de Manacor a la seva comunitat educativa\nNoticies : CONSELLERIA D’EDUCACIÓ I CULTURA - 26/febrer/2020\nEducació ha presentat el projecte d’ampliació del CEIP Simó Ballester a la comunitat educativa del centre i a l’Ajuntament de Manacor


Aquesta setmana vaig parlar amb un amic del poble. Conversàrem sobre certes informacions que varen eixir en determinats medis de comunicació del país valencià. Arran d'aquestes informacions enraonàrem sobre la situació en què està esdevinguent la societat valenciana. També vàrem reflexionar sobre la mateixa censura i autocensura, que en moltes ocasions, ens imposem davant l'esmentada situació. En fí, acabarem la conversa amb un "dificílment podrem tornar a recuperar valència".\nNo obstant això, en una de les pàgines del llibre que, durant aquestos dies de juny, estic llegint vaig poder esbrinar uns fulls que em varen rescabalar del desànim vigent, generalitzat, present i futur dels valencians/nes que volem anar més enllà. Aquestes lletres varen ser rescatades del llibre El desig dels dies de l'autor Joan Francesc Mira, del qual discrepe en determinades qüestions. Tot siga dit...\n(...)Calia preparar forma al futur dins de cada un de nosaltres mateixos, tancar els ulls i veure com havia de ser la vida de tots, quan la nostra fóra escampada i arribada a tots els racons. Contemplar, íntimament en l’íntima bola de vidre, mans reposant amb l’índex i el polze fent una O damunt les cuixes, els ulls de l’esperit damunt la bola, fràgil glòbul, aèria bambolla, l’any i el temps, per exemple, quan l’idioma, la cosa pròpia, substància menyspreada, tornaria a ressonar pur potent i sencer sencer sencer en totes les orelles, escrit en tots els quaderns de tots els escolars i als rètols dels carrers i de les botigues, únic dring, cosa pròpia i medul·la nostra, en l’aire clar sonor del dia de la justícia, diumenge de glòria quan rodarien boges d’alegria les campanes per la nova vida de la pàtria, per sempre més salvada de la condemna a mort lenta de fam per exhauriment i podriment de l’antiga collita de paraules, ressurrexit, doncs, al·leluia, al tercer dia o al tercer segle en la lluna d’abril, i tot el poble eixiria als carrers i a les places, incrèdul encara, astorat per tanta meravella i davant la gran inesperada notícia que ja no era prohibit que cadascú siga allò que és, si ho sap com si no ho sap o ho ha oblidat, i com en les antigues novel·les alexandrines es reconeixerien milions de germans de la mateixa mare, per segles ignorats, des de les palmeres i les terres àrides del sud fins al gran riu i fins als prats de les més altes muntanyes, enllà dels cims de neu eterna i fins a les illes de la nostra mar: tots ab coral e lagremable desig de facial vista e d’estrets abraçaments; mentre lladres, botxins i tirans desapareixien sumint-se lentament en el llot negre pudent, puacs!, dels pantans tarquimosos o s’estimbaven fugint per la boca de la caverna de l’infern, i llavors començava entre tots la somiada feina de refer una pàtria de gent igual i lliure, no cap novetat en la Creació, sinó simplement el Regne d’Aquest Món, pàtria terrenal, justa, neta, culta, desvetllada i feliç, etcètera.(...)\npublicat per Miquel Lorente los 9:13 a. m.\nHola Miquel, a mi el llibre també em va agradar, potser una mica dens, però interessant pel que té d'autobiogràfic d'un grup de joves dels anys 60.\nUna coseta, has escrit al post, a la tercera línia, "varen eixir en determinats medis de comunicació". M'ha recordat a Canal 9 això de medis, potser la rapidesa en l'escriptura a vegades ens fa cometre errors. No m'ho tingues en compte, vinguent de tu no te el mateix significat que de la televisió pública.\nho tindre en compte. Millor dir-ho per tal de no tornar a cometre el mateix error. O almenys evitar qualsevol similitud no desitjada amb els "nostres periodistes" de Canal 9.


DCMN: mayo 2017\nEL MEU ARBRE AMIC\nEl meu arbre és un xirimoier, i te 9 anys.\nAcí, us deixe la captura del video que he fet parlant sobre el meu arbre. Però sabeu que? Sols la podrà veure Juanfran. (ja ja ja)\nEl meu estudi sobre ell va començar el dia 20 de febrer de 2017, amb aquesta foto:\nDesprés el dia, 17 de març, quan ja havia anat a visitar-lo unes tres setmanes, hem trobe amb un fruit. Estava emocionada, però la meua emoció es va acabar quan li vaig preguntar al meu iaio perquè sols hi\nhavia un, i em va dir que no era un fruit bo que eixos fruits\nEl dia que vaig anar per primera vegada, vaig medir el tronc, i l'alçaria i amb plaria de l'arbre, cosa més complicada en la vida!\nVaig haver de medir l'alçaria basant-me amb la paret del costat, perquè casualment (i per sort meua), eren de la mateiaxa altura.\nPerò no m'havia fixat mai, que tenia "ferides", li faltaven branques, i vaig tornar a recurrir al meu avi perquè m'explicara el perquè d'allò. Simplement em va respondre que "es fa massa gran i destorba al veí"\nMireu la primera fulla nova que li va ixir! Això és va produir el dia 15 d'abril de 2017.\nFinament l'últim dia que va ser el 19 de maig de 2017, em vaig tornar a fer una foto junt a l'arbre i mireu si tenia fulles noves.\nPublicado por Gemma Sapena Ivars en 22:00 No hay comentarios:\nAvui hem fet l'examen i li hem entregat, per una altra banda, el treball de l'arbre amic. Que hem estat fent durant tot el quadrimestre, i on cadascú ha observat un arbre i a extret els canvis que s'han produït en ell, en el pas de l'hivern a la primavera.\nPerò açò no s'acaba ací, si voleu coneixer el meu arbre amic en les etiquetes us d'eixe l'entrada.\nPublicado por Gemma Sapena Ivars en 21:00 No hay comentarios:\nAquest es el video, un video que parla de la soletat principalment. Vegem curts en classe que ens fan reflexionar, no solament de educació, sino tambe sobre la vida i els valors.\nEn aquesta ocasió, hem continuat el tema dels animals, fent un supost d'examen per al dimarts. Despres hem tingut temps per a fer un esquema de repas cada grup i finalment com sempre, continuem en l'evolució de les plantes. Avui que era l'ultim dia, fixeu-se en la diferencia desde el primer dia.\nPublicado por Gemma Sapena Ivars en 14:17 No hay comentarios:\nPrimer que res com cada dia hem vist un curt, però en aquest cas han sigut dos.\n#CreativeCourage Rogue One. Star Wars.\nSindrome de Tourette-Brad Cohen.\nAquest segón video tracta una enfermetat rara com es el Sindrome de Tourette, esta basat en fets reals. El objectiu principal d'una bons inclusió es: Integrar i incluir a un alumne sense que aquest es senga diferent.\nA més, hem treballat el animals, primer que res parlant de la piramide alimenticia d'aquestos. Us deixe un exemple de la piràmide, encara que per a ser exactos dalt de tot faltaria un escaló on es situarien el Detritivors.\nPerò no sols ens hem quedat amb el tema dels animals, també hem continuat amb l'evolució de les nostres plantes i amb el "misteralpiste".\nPublicado por Gemma Sapena Ivars en 13:59 No hay comentarios:\nEl curt d'avui tracta el tema de l'inclusió i s'anomena:\nAquest video esta realitzat per l'Organització Nacional de Cecs d'Espanya. L'ONCE, té com a objectiu fonamental, el respecte a l'educació, l'afavoriment de la plena inclusió escolar i social de l'alumnat amb ceguesa o deficiència visual greu.\nDiego és el protagonista del vídeo, que davant la problemàtica de fer un treball sobre els colors de les flors, ens sorprèn a tots amb la seua gran creativitat.\nA continuació, hem comentat les fitxes dels objectes i éssers vius, on els xiquets hi havien d'acolorir els éssers vius que hi apareixien en la fitxa, a més també havien de dir perquè creien ells que eren o no un ésser viu.\nDesprés hem començat a exposar les activitats que hem preparat per a alumnes, per a poder tenir més idees de com treballar la pol·linització i els éssers vius amb els xiquets.\nEl meu grup hem escollit treballar el creiximent de les flors i la pol·linització, a través d'una activitat de relaxament. El cos seria la tija, els braços les branques i les mans i els dit les flors i els petals. Així ens hem pintat les mans:\nUna vegada hem explicat l'activitat tots els grups, a continuació, ens hem dedicat a les plantes,i als "misteralpiste" i a la seua evolució:\nPublicado por Gemma Sapena Ivars en 20:30 No hay comentarios:\nEvolució de les nostres plantes.\nCom ja sabeu tots, el dijous dia 4, vam realitzar una pràctica (clicant ací podeu accedir a l'entrada del blog que ho explique). Doncs avui dimarts hem vist l'evolució que s'han provocat en els nostres "cabuts" i en les nostres lletugues.Us deixe a continuació les fotos:\nA les tres que els haviem de posar aigua, els hem ficat 30 ml de aigua, al igual que el primer dia que les varem regar.\nCom en cada sessió avui hem vist el curt de:\nL'expresió de Venedor de fum, s'ignifica que alguna persona presumeix de alguna cosa que en realitat és mentira.\nDesprés hem começat amb la teoria i aquestes preguntes son les que ens ha plantejat Juanfran:\nCom sabem que el pes de l'arbre prové (si més no, la gran majoria) del CO2 de l'aire?\nPer què creus que hi ha tants tipus diferents de flors? Quina estratègia creus que han desenvolupat per dispersar els seus grans de pol·len?\n2 Quines estratègies penseu que han desenvolupat les plantes per dispersar les seues llavors?\nAleshores, tots els fruits tenen llavors?\nSÍ. M'ha sorpres molt perquè pensava que algunes fruites no tenien llavors.\nPublicado por Gemma Sapena Ivars en 20:00 No hay comentarios:\nArran de que la sessió d'avui, en la qual hem hagut de realitzar dues pràctiques grupals i cooperatives en l'equip de treball, hem vist el següent curt, que no es pot anomenar d'una altra manera que:\nDesprés hem començat amb les pràctiques.\nNosaltres hem començat fent els "cabuts" de serradures i menjar de pardal. Així ens han quedat:\n- Aquest és el meu:\n- Aquests els dels meus companys:\nLa segona activitat consistia a agafar 4 brots, i ficar-los dins d'un pot de iogurt. Una vegada havíem de decidir 4 idees per a dur-les a terme en les plantes i a veure què passa en cadascuna d'elles. Ja us aniré contant.\nPublicado por Gemma Sapena Ivars en 17:32 No hay comentarios:\nEn aquesta sessió el curt amb el qual vam començar la classe s'anomena:\nHem pogut observar en ell com es crea una certa competitivitat, com l'ús de les màquines tard o prompte es torna contra nosaltres i aquest ús excessiu de la maquinària provoca que es perda l'essència de les coses fetes a mà. També en dona un missatge al final del vídeo, i diu així:\nDe l'odi a l'amor sols hi ha un pas, dóna'l.\nA continuació, hem començat amb el tema dels éssers vius. Hem iniciat el tema parlant de l'evolució que s'ha produït en la terra des de que es va crear.\nA més a més, van realitzar dues activitats en classe, i vam parlar de les pràctiques que realitzarem en la sessió del dijous. Ja us ensenyaré que fem.\nPublicado por Gemma Sapena Ivars en 15:17 No hay comentarios:\nPer fí el meu arbre amic està canviant les fulles, han començat a caure-li les que tenia i a eixir-li'n de noves.\nPublicado por Gemma Sapena Ivars en 11:07 No hay comentarios:


Desig - Recomanació teatral - Carles Armengol Gili - Teatro Barcelona\nDesig: Un text fundacional\nSempre s’ha dit que Desig és una mena de text fundacional dins de la dramatúrgia catalana, primer perquè va suposar un punt i a part dins de l’escriptura de Benet i Jornet i segon perquè va influenciar a diversos autors, com ara Sergi Belbel o Josep Maria Miró, entre d’altres. És un text opac, amb poques concessions cap a l’espectador, i amb una claríssima influència de Pinter… o fins i tot de Sanchis Sinisterra. Un text en el que destaca sobretot l’ús del llenguatge, i també de tota una sèrie de recursos formals que l’autor utilitza per parlar-nos a la vegada, i en el mateix nivell, de present i passat… de realitat i ficció. Desig transita pel misteri -sobretot el de les paraules- i també per terrenys onírics que revelen les intencions més amagades dels personatges.\nEl principal problema de Desig, trenta anys després de la seva estrena, és que els temes que ocultava dins de la seva complexa dramatúrgia ja s’han explicat de mil i una maneres, a vegades amb més contundència i quasi sempre amb molta més claredat. Sílvia Munt ha estat respectuosa amb el text i crec que ha sabut captar l’alè que l’obra respira, però també penso que l’explicitació del final no li juga a favor i fa un subratllat excessiu que potser sobra. També hi ha un certa intensitat a les interpretacions -sobretot en el cas de Laura Conejero– que igual es podria rebaixar en alguns passatges. Amb tot, crec que Raimon Molins fa una brillant interpretació i aconsegueix donar matisos a un personatge enigmàtic, motor indispensable de tota la història.\nS’ha parlat molt també de la reestructuració de la Sala Gran del TNC, que ha desmuntat una part de la platea i ha posat públic en els dos cantons de l’escenari. Aquest intent d’acostar al públic i fer una representació més íntima potser s’hagués pogut solucionar -molt més fàcilment- portant el muntatge a la Sala Petita o a Tallers. De totes formes, entenc la voluntat de voler donar a aquest text la importància que mereixia. Benet i Jornet, i sobretot aquest Desig, mereixien aparèixer algun dia a la sala principal del teatre…\n← Volver a Desig


Ivorra - Torà online\nTurisme dilluns 21 juny 2010\nSituat a uns 6 km de Torà, direcció Cervera\nÉs un dels municipis petits de la Segarra i la població actual és d'uns 150 habitants, quasi del tot circumscrita al nucli urbà.\nLlocs d'interès turístic\nAntiga cisterna del castell. Possiblement del final del segle XIII. Es tracta d'una edificació soterrada feta amb carreus uniformes i volta de canó amb una obertura al centre que feia de brocall per extreure l'aigua. Té unes dimensions de 7 x 5 metres i una alçada de 4 metres.\nL'església parroquial de Sant Cugat.Va ser construïda l'any 1782, per l'arquitecte Francesc Ponç fora del clos murallat, d'estil barroc. Constitueix un dels millors exemples d'arquitectura religiosa d'època del barroc a la Segarra.\nEsglésia de Santa Maria d'Ivorra o del Sant Dubte. Situada al fons de la vall, a ponent del poble. Aquesta església va substituir la primitiva del segle X on es produí, l'any 1010, el fet miraculós que s'anomena el Sant Dubte, del qual enguany se celebra el Milennari. És una edificació del segle XVII, d'estil barroc, que alberga una espaiosa església i l'antiga hospederia per acollir els pelegrins que hi acudien a venerar les relíquies. Recentment l'església ha estat restaurada i s'hi pot contemplar la imatge del Crist del Sant Dubte, una escultura de 2,60 m. feta en ferro, d'estil contemporani.\nTorre del Moro. Torre de guaita per defensar els camins i la frontera. Té 20 metres d'alçada. Posteriorment, un com conquerit el lloc per part dels comtes catalans va constituir la torre del primitiu castell d'Ivorra, al redós del qual s'edificà l'actual nucli de població.\nVista general d'Ivorra\nLa Torre del Moro d'Ivorra\nEsglèsia del Sant Dubte d'Ivorra\nAutor: Jordi Chueca\nEtiquetes: turisme vall del llobregós ivorra segarra\nLectures: 1024 Darrera: 19.09.2021


Alfafar realitzarà inversions per valor de més de 4,5 milions d’euros – RiberaTV\nAlfafar realitzarà inversions per valor de més de 4,5 milions d’euros\nEl ple de l’Ajuntament d’Alfafar ha aprovat un crèdit per a destinar a inversions per valor de 4.559.712,03 euros, destinat a cinc inversions en el municipi\nLa proposta suposarà la realització i finalització d’obres històriques com la compra de l’edifici Meral, la rehabilitació de l’Alqueria del Pi o del centre municipal Tauleta de Serveis Socials, Escola d’Adults i Associacions\nAlfafar ha aprovat en ple un crèdit per a realitzar cinc inversions per valor de 4.559.712,03 euros, destinats a diverses accions com la compra de l’Edifici Meral, la rehabilitació de l’Alqueria del Pi, la del centre municipal Tauleta de Serveis Socials, Escola d’Adults i Associacions, la compra de terrenys per a la construcció d’una residència de majors amb centre de dia i la segona fase d’implantació del contenidor marró en el municipi. La proposta, portada al ple per la regidoria d’hisenda, ha tirat avant amb els suports del Partit Popular i de Compromís per Alfafar, i els vots en contra d’Unides Podem i del PSOE d’Alfafar.\nEsta proposta recull diverses reivindicacions històriques de la ciutadania del municipi, destacant la compra de l’edifici Meral en el Barri Orba, un espai social, cultural i associatiu situat en la Plaça Poeta Miguel Hernández únic en aquesta zona. Aquest espai serà reformat i suposarà la centralització dels serveis administratius existents en el Barri Orba, a més de continuar sent utilitzat per les associacions culturals i socials per a les seues activitats i reunions. L’adquisició en propietat de l’edifici suposarà una inversió de 750.000 euros. També adquireix especial rellevància la finalització de l’Alqueria del Pi, antiga alqueria situada en el centre del municipi i que es transformarà en un museu d’interpretació del cultiu de l’arròs i un centre cultural. Aquest projecte, pressupostat en més d’1.5 milions d’euros, serà completat amb 251.304’24 euros.\nAltres dos actuacions socials marquen l’agenda d’inversions en els pròxims anys del municipi. D’una banda, la rehabilitació i conversió del complex de serveis socials Tauleta, que passarà a tindre les dependències de Serveis Socials i Educació, la nova Escola d’Adults i un espai per a associacions. Aquesta obra serà subvencionada amb 550.000 euros per part de la Conselleria d’Arquitectura Bioclimàtica, i suposarà una inversió per a l’ajuntament de 2.007.386’55 euros en la seua completa rehabilitació.\nD’altra banda, i en execució d’una sentència després d’un procés iniciat pel constructor en 2010, l’ajuntament adquireix una parcel·la de més de 8.000 metres quadrats de sòl per a la construcció d’una residència de majors i centre de dia a Alfafar. Aquesta inversió, valorada en 1.504.401’15 euros, es posarà a la disposició de la Conselleria per a la construcció de la residència de majors, reivindicació històrica del municipi i de la comarca.\nEn últim lloc, i en compliment de les normatives sobre recollides de residus urbans, Alfafar completarà la segona fase d’instal·lació del contenidor de matèria orgànica en el municipi. Aquest contenidor, sobre el qual l’ajuntament ha realitzat una campanya durant tot 2020 sobre el seu ús i instal·lació, servirà per a recollir els residus orgànics que es generen en el domicili per al seu posterior tractament i ús com a compost, per a poder utilitzar-ho com a abonament o fertilitzant o usar-ho com a font generadora d’energia.\nAmb aquestes inversions, Alfafar pretén fer un pas avant en la prestació de serveis públics, en un municipi completament sanejat econòmicament després de la greu situació econòmica de 2011, i sense augmentar els impostos a la ciutadania, mantenint els recursos propis del pressupost per a la prestació dels serveis actuals, i aconseguint finançament extern, a través d’aquest crèdit i de diverses subvencions, per a millorar-los i així començar a construir l’Alfafar del futur.\nAjuntament Alfafar, inversions\nAlfafar realitzarà inversions per valor de més de 4,5 milions d’euros added by Grup Televisió on 30 octubre, 2020


Es paralitza la sentència contrària a l’aplicació de la ZBE Rondes BCN\nContinuarà sent plenament vàlida, mentre que l'Àrea Metropolitana de Barcelona inicia el tràmit per recórrer al Tribunal Suprem per protegir la creació, aplicació i la seva vigència\nL'AMB valora positivament la decisió del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) de no executar provisionalment la sentència que preveu anul·lar l'ordenança municipal de Barcelona que regula la Zona de Baixes Emissions de les rondes de Barcelona (ZBE Rondes BCN). El vicepresident de Mobilitat, Transport i Sostenibilitat de l'AMB, Antoni Poveda, ha destacat que, d'aquesta manera, la ZBE Rondes BCN "segueix sent plenament vàlida mentre es preparen els recursos a la sentència del TSJC."\nL'Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) ja ha iniciat el tràmit d'interposició d'un recurs de cassació al Tribunal Suprem per defensar la creació, aplicació i vigència de la ZBE Rondes BCN i en contra de la sentència emesa el passat mes de març de 2022 pel TSJC. Aquesta, que no es ferma, anul·la l'ordenança de l'Ajuntament de Barcelona que regula la ZBE Rondes BCN i, en conseqüència, podria deixar sense vigència aquesta zona de baixes emissions pionera a Espanya, una eina imprescindible per rebaixar la contaminació de l'aire i que està implantada amb èxit a més de 220 ciutats d'Europa.\nL'AMB recorda que la ZBE Rondes BCN, integrada per cinc municipis metropolitans (Barcelona, Cornellà de Llobregat, Esplugues de Llobregat, l'Hospitalet de Llobregat i Sant Adrià del Besòs) i coordinada per l'AMB, ha contribuït a millorar significativament la qualitat de l'aire de la metròpolis de Barcelona, amb la reducció de les emissions dels vehicles més contaminants i té un impacte directe en la salut dels ciutadans. Entre les millores, destaquen la reducció de la circulació dels vehicles més contaminants (s'ha passat del 20% del 2017 al 2% actual) i la reducció dels principals contaminants. Concretament, les emissions de PM10 dels vehicles circulants s'han reduït un 20 % i, les de diòxid de nitrogen (NOX), un 50%. A banda, entre el setembre del 2020 i el setembre del 2021, el parc mòbil va passar a emetre un 14% menys de NOX, un 13% menys de carboni negre i un 6% menys de PM10.\nPoveda demana a la justícia que "apliqui la normativa vigent per fer front a la problemàtica de contaminació atmosfèrica, tal com marca les directives europees com és l'Acord de París i la nova legislació del govern central, la llei de canvi climàtic, per vetllar per la salut pública. No podem desviar el debat". "La ZBE Rondes BCN contribueix a complir els barems legalment establerts per la Comissió Europea, que feia una dècada que se superaven a la metròpolis de Barcelona", ha recordat Poveda.\nEl vicepresident de Mobilitat, Transport i Sostenibilitat de l'AMB reclama que es "desvinculi la ZBE Rondes BCN d'altres mesures complementàries i temes paral·lels, com són les mesures econòmiques a les que fa referència la sentència del TSJC". En aquest sentit, reconeix que "ja s'estan impulsant mesures de suport per als ciutadans, a diferents nivells". En l'àmbit metropolità, per exemple, amb la t-verda metropolitana, que facilita tres anys de transport públic gratuït a canvis de desballestar un vehicle contaminant. D'altra banda, el govern central ofereix múltiples ajudes a la renovació de la flota arran dels fons NGEU. "Els fons europeus Next Generation permetran un nou impuls per accelerar mesures complementàries que facilitin el canvi d'hàbits al ciutadà i implantar-ne de noves", ha destacat Poveda.


L’alcalde de Badalona, Xavier Garcia Albiol, inicia el procediment perquè les competències de la gestió urbanística del port tornin a l’Ajuntament | La Clau -Revista gratuïta del Maresme\nL’alcalde de Badalona, Xavier Garcia Albiol, inicia el procediment perquè les competències de la gestió urbanística del port tornin a l’Ajuntament\nL’alcalde de Badalona, Xavier Garcia Albiol, ha signat una resolució perquè les competències de la gestió urbanística del port deixin d’estar en mans de la societat Marina Badalona i tornin a l’Ajuntament. Garcia Albiol ha pres aquesta decisió davant la situació de bloqueig en la que es troba la gestió d’aquesta societat, de la qual formen part l’Ajuntament de Badalona i el Consell Comarcal del Barcelonès.\nL’alcalde ha explicat que en els propers dies donarà compte d’aquesta decisió a la Junta de Govern de Badalona. Les competències urbanístiques de titularitat municipal que ara l’alcalde es proposa recuperar afecten a la gestió del polígon A del Pla Especial del Port de Badalona, que inclou tant l’accés al port com la zona del canal que hauria d’endinsar-se cap al barri del Gorg.\nGarcia Albiol ha destacat que “per al Govern de Badalona el port és una peça clau que ha d’integrar-se a la ciutat i la recuperació de les competències urbanístiques es planteja davant la situació de paràlisi que hi ha a la societat Marina Badalona”. L’alcalde considera “imprescindible que l’Ajuntament recuperi les competències urbanístiques per tal de tenir llibertat per decidir en aquesta matèria sense interferències, sobretot davant les dificultats que s’estan produint per renovar el Consell d’Administració de la societat Marina Badalona”.\nFa pocs dies es va celebrar una Junta General ordinària de la societat Marina Badalona en la qual es van posar de manifest discrepàncies importants entre l’Ajuntament i una part dels representants del PSC pel Consell Comarcal, fins al punt que van acabar retirant-se tots els punts de l’ordre del dia.\nEn la resolució signada per l’alcalde, es destaca que la renovació dels òrgans de Marina de Badalona “no ha estat possible formalitzar-la per la concurrència d’un seguit de dificultats i circumstàncies obstatives produïdes al llarg del darrer any; circumstàncies obstatives alienes als representants designats, amb autonomia i responsabilitat, pel Ple de l’Ajuntament de la ciutat de Badalona, i que han tingut el seu explonent més revelador en la sessió de la Junta General de la societat que va tenir lloc en data 19 de juny de 2012”.


Menjars del món sense gluten - Agenda - Barcelonaesmoltmes.cat\nMenjars del món sense gluten - Agenda\nMenjars del món sense gluten\n08/04/2017 Sant Fruitós de Bages\nTaller de cuina pràctica per a adults, pensat per a persones amb intolerància al gluten. Pretén donar eines als assistents per preparar plats diferents, originals i divertits.\nMón Sant Benet (Cuina infantil de la Fundació Alícia)\nPartint del coneixement d'altres cultures, l'objectiu és demostrar que es poden cuinar plats gustosos sense gluten. Així, s'elaboraran diferents receptes ètniques, saboroses i alhora segures. El taller durarà tres hores i comptarà amb una primera part divulgativa a càrrec de Gemma Castillejo de Villasante, especialista en malaltia celíaca.\nEn la segona part del taller es proposaran diferents receptes que han estat preparades pels professionals de la Fundació Alícia. Els participants les hauran d'elaborar en grups i, finalment, les acabaran degustant. Aquest taller està pensat per a persones que han de cuinar plats sense gluten, tant sigui per a ells mateixos o per algú de la família.


Wikiloc - ruta Montagut d'Ancosa (100 cims), Puig Formigosa. Pi de les Quatre Soques. - Querol, Catalunya (España)- GPS track\nMontagut d'Ancosa (100 cims), Puig Formigosa. Pi de les Quatre Soques.\n140103 100 Cims. ALT CAMP . 'Montagut' i Puig Formigosa pel Grau del Pi de les Quatre Soques (senderisme)\n140103 100 Cims. QUEROL. 'Montagut' i Puig Formigosa pel Grau del Pi de les Quatre Soques (senderisme)\nQuerol - Puig Montagut - Sant Jaume - Puig Formigosa - Mas de l'Aranya - Pi de les Quatre Soques. (senderisme)\nMontagut d'Ancosa 964 m - 100 cims (senderisme)\nVista 372 vegades, descarregada 8 vegades\nInteressant i relaxant passeig matinal per la serra d'Ancosa, a prop de Santes Creus (Alt Camp), per camins i pistes tranquil·les i agradables.\nDeixem el cotxe en una cruïlla de la petita carretera que ve de Querol. Es fàcil d'arribar seguint el GPS. Comencem un tram per la carretera fins trobar la pista -ben indicada- que ens pujarà fins el cim de Montagut (964 m). La pujada per una pista es suau i constant, i amb la fresca del matí, es fa sense donar-te compte. S'arriba a dalt de seguida. Podem veure magnifiques vistes: El mar, Montserrat i fins i tot el Tibidabo.\nLa baixada es far per un sender ben 'xulo', passem per les restes del Mas de la Font , creuem camps de blat i arriben a la església de Sant Jaume de Montagut. Ara per pistes, arribem al llac de Formigosa i a les cases Noves de Formigosa, (Ruïnes) dominades per un esplèndid roure.\nSeguim per pistes, tranquil.lament, passant per la font d'en Jubany, fins el Collet del Pinar de la Costa, o trenquem per tornar per l'altre banda, per agafar un tram de sender fins a una nova pista que ens durà, pujant, fins el Puig de Formigosa (1002 m), més alt que el Montagut. El cim no te molt d'interès, però es pot contemplar una magnifica vista de Sant Jaume de Montagut al peu del cim de Montagut. I allà avall, les cases Noves de Formigosa, dominades pel roure i el llac darrera. Val la pena estar-se una estona.\nToca baixar per un sender prou divertit, que s'agraeix desprès de tanta pista. Ara toca uns quilometres baixant per més pistes bastant ombrívoles, a bon ritme. Anem fent, seguint les indicacions del GPS, fins que les pistes es tanquen per convertir-se en un sender costerut que ens sorprèn desprès de tants quilometres. Pugem per un sender bastant perdedor, però que es pot seguir gràcies a les fites de pedres que anem trobant. Així fins arribar al pi de les quatre soques, un exemplar d'arbre realment imponent i preciós.\nContinuem un quilòmetre més, pujant pel sender fins anar a parar, de sobte , just on tenim el cotxe.\nUna caminada fàcil de fer, variada, per descobrir un serralada poc coneguda.\nRuta gravada amb Garmin Etrek-30. Index IBP, 67.\nEl Roure de les Cases Noves de Formigosa\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta Montagut d'Ancosa (100 cims), Puig Formigosa. Pi de les Quatre Soques. https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/montagut-dancosa-100-cims-puig-formigosa-pi-de-les-quatre-soques-13757083 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món


Pensiunea Lotus Tulcea Romania - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 52 allotjaments a Tulcea.\nStrada Egretei nr.10 Ilganii de Jos, Tulcea, Tulcea, Romania, 827171 - Veure al mapa\nMés informació sobre Pensiunea Lotus\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Pensiunea Lotus és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Tulcea. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Aquest modern hotel està situat a prop de atraccions populars de la ciutat com ara Museu d'Història i Arqueologia, Museu Etnogràfic i Art Folk.\nPensiunea Lotus ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Pensiunea Lotus es reflexa en cada habitació. piscina privada, aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, llits extrallargs (> 2 metres) són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com piscina exterior, pesca, parc infantil, jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Pensiunea Lotus.