Dues embarcacions d'arrossegament de Cambrils | ACN\nUn estudi alerta que pot disminuir la tendència dels peixos a agrupar-se, fet que en dificultaria la detecció i captura\nUn estudi de l’Institut de Ciències del Mar i el Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals alerta que l’activitat pesquera pot alterar negativament les dinàmiques de les poblacions de peixos. Concretament, la investigació indica que la pesca pot arribar a disminuir la tendència a formar moles de peix, fet que dificultaria la detecció i captura per part dels pescadors i perjudicaria l’ecologia d’aquestes espècies. L’equip científic ha conclòs que aquesta tendència, que afecta molts tipus de peixos, pot tenir efectes socioeconòmics negatius per al sector pesquer comercial i recreatiu. Amb aquest estudi, els impulsors del projecte esperen poder obtenir coneixement que els permeti entendre millor aquests canvis de comportament.\nUna gran part d’espècies, des de petits peixos fins a les tonyines, es mouen en moles per tal de minimitzar el risc de depredació, adquirir recursos més fàcilment i transmetre informació entre ells de forma més eficaç. Aquesta dinàmica beneficiava els sector pesquer, ja que els facilitava la caça. Ara, els resultats de l’estudi conclouen que el canvi en les dinàmiques d’aquests grups pot afectar negativament aquest sector econòmic. Els investigadors també alerten que l’activitat pesquera pot afavorir l’eliminació selectiva de fenotips i l’alteració de les xarxes tròfiques marítimes, fet que perjudicaria encara més la formació de moles.\nFinalment, l’estudi conclou que els canvis en el comportament col·lectiu d’aquestes espècies poden proporcionar un avantatge evolutiu que els permeti adaptar-se a la pesca intensiva i ser menys vulnerables a les arts pesqueres. A la vegada, però, això podria disminuir la seva capacitat de reaccionar adequadament a depredadors naturals; una situació que, segons els investigadors, ja succeeix al Mediterrani.\nAmb els resultats preliminars de l’estudi, l’equip científic espera poder analitzar amb més profunditat l’impacte de la pesca sobre les poblacions de peixos per tal de millorar els processos de gestió pesquera i comprendre millor les dinàmiques d’agrupament d’aquestes espècies.


La importància de la investigació emergent en comunicació social – OCC InCom-UAB\nHome > Monogràfics > Cròniques OCC > La importància de la investigació emergent en comunicació social\nLa importància de la investigació emergent en comunicació social\nPer Redacció OCC InCom-UAB | 05/04/2020\nUn any més, la Societat Catalana de la Comunicació, filial de l’Institut d’Estudis Catalans, i el Consell de l’Audiovisual de Catalunya han sumat esforços en la celebració de l’11a Jornada de Recerca en Comunicació i el lliurament dels XXXI Premis CAC a la Investigació sobre Comunicació Audiovisual. L’acte acadèmic conjunt es va dur a Barcelona, el 5 de març passat, a la seu de l’Institut d’Estudis Catalans.\nL’11a Jornada de Recerca de la Societat Catalana de Comunicació ha posat de manifest la importància de la investigació emergent en comunicació social, en l’àmbit de les tesis doctorals, i com els avenços que plantegen poden ajudar administracions, empreses i institucions a prendre decisions més encertades.\nDibuix original del catedràtic Josep Rom (URL), realitzant durant la jornada (cedit per l’autor)\nEl president de la Societat Catalana de Comunicació, Sergi Cortiñas, va inaugurar la jornada recordant que “les tesis doctorals són un format de recerca molt important”, per aquest motiu els organitzadors havien decidit dedicar la taula rodona a investigadors de comunicació guardonats amb un premi extraordinari de doctorat per parlar amb ells sobre la recerca, el camí que et condueix a la tesi doctoral i què passa l’endemà de la seva defensa.\n“Creiem que és la primera vegada que es reuneixen, en una mateixa taula, doctors i doctores que han rebut aquesta distinció en el nostre camp d’estudi de la comunicació social. És una oportunitat, que ens permet conèixer la recerca d’excel·lència, emergent, que s’està desenvolupant al nostre país”, va afirmar el secretari de la Societat Catalana de Comunicació, Frederic Pahisa, que actuà de moderador.\nEls/les ponents invitats/des van ser: Aida Martori Muntsant (UAB), Carlota M. Moragas-Fernández (URV), Maria-José Masanet (UB), Marc Polo López (URL), Mari Vállez Letrado (UB) i María Victoria Mas (UIC).\nD’esquerra a dreta: Frederic Pahisa (SCC), Carlota M. Moragas-Fernández (URV), Aida Martori Muntsant (UAB) i Maria-José Masanet Jordà (UB) (© IEC, cedida)\nA títol introductori, Pahisa va explicar que l’actual normativa de doctorat (Reial decret 99/2011) permet que les universitats concedeixin un premi extraordinari per cada cinc o deu tesis doctorals, segons el cas, sempre que hagin rebut la màxima qualificació d’Excel·lent cum laude. Cada programa de doctorat té tres cursos acadèmics per distingir una tesi amb aquest reconeixement, que consta d’un certificat i l’abonament de les taxes del títol. Algunes universitats valoren la qualitat de la tesi en si (per exemple, la UAB), mentre que d’altres prioritzen l’impacte de l’obra una vegada defensada (UPF). També hi ha universitats que exigeixen una contribució científica derivada de la tesi, posterior a la defensa, per optar a aquesta distinció (com esdevé a la URV). Es tracta d’uns premis optatius i, a Catalunya, la UVic/UCC ha decidit no concedir-ne.\nCompartint les experiències viscudes tot just abans i després de defensar la Tesi Doctoral\nLa primera ponent va ser Aida Martori Munsant, periodista i doctora en Mitjans, Comunicació i Cultura (UAB). Professora associada al Departament de Mitjans, Comunicació i Cultura (UAB), al Tecnocampus (UPF) i a la UIC, compagina la docència amb la tasca en mitjans, als programes Catalunya Migdia (Catalunya Ràdio); Planta Baixa (TV3); i Bàsics (Betevé). Amb la seva tesi doctoral (Televisió pública de proximitat a Catalunya. La relació amb TV3 i els intercanvis de contingut informatiu, 2017), dirigida per Santiago Ramentol, va rebre el premi extraordinari de doctorat (UAB) i va guanyar el segon guardó dels XXIX Premis CAC a la investigació sobre comunicació audiovisual, fa dos anys. Martori també va rebre el Premi de Recerca Universitària Premsa Comarcal (2019), amb el projecte De premsa de proximitat a mitjans multimèdia, camí cap al transmèdia? Anàlisi i proposta de l’adaptació dels mitjans de l’ACPC a les dinàmiques digitals, que té previst finalitzar al juny. Forma part del grup consolidat Grup Daniel Jones (UAB), dirigit per Isabel Fernández Alonso.\nMartori Muntsant va explicar que realitzar la tesi amb una beca doctoral li va permetre fer dues estades internacionals (a Escòcia i als Estats Units). Avui, en la seva etapa postdoctoral, està fent molta més docència, que combina amb activitat professional. “El premi extraordinari de doctorat t’obre portes, però alhora costa molt trobar temps per fer recerca”, i també cal pensar sobre la “dificultat de desenvolupar carrera investigadora a casa nostra”. Tanmateix, recomana ser constant i no defallir en l’intent de buscar finançament.\nA continuació va intervenir Maria-José Masanet Jordà, llicenciada en Comunicació Audiovisual i doctora en Comunicació Social (UPF), i Màster en Formació del Professorat de Secundària (UPC). Actualment és professora lectora Serra Húnter a la Facultat d’Informació i Mitjans Audiovisuals (UB). Amb la seva tesi doctoral (Representació mediàtica i interpretació adolescent de la sexualitat i la relació amorosa en la ficció seriada, 2015), dirigida per Joan Ferrés i Pilar Medina, va rebre el premi extraordinari de doctorat per la UPF: “Vaig voler estudiar els mites romàntics i com generalment emmascaren violències de gènere, i tenia clar que volia retornar el meu aprenentatge als instituts, amb tallers per a joves, i ho he aconseguit”.\nMasanet Jordà va confirmar que la seva tesi va tenir molt impacte als mitjans i va poder publicar en revistes indexades, un fet que li va obrir portes per incorporar-se a dos projectes europeus, abans de guanyar una plaça de lectora Serra Húnter a la UB. El primer, Transmedia Literacy, dirigit per Carlos Scolari (UPF). I, posteriorment, Transgang, amb Carles Feixa com a investigador principal (UPF). Part de la seva recerca l’ha fet en el marc del grup emergent Medium (UPF), dirigit per Mercè Oliva.\nA continuació, Carlota M. Moragas-Fernández (URV) va destacar la influència —en la seva trajectòria acadèmica— del fet d’haver obtingut una primera beca de mobilitat Sèneca, durant la carrera, per estudiar un curs a la URJC. Aquesta beca predoctoral li va permetre fer una estada a Edimburg (Escòcia, Regne Unit), i també va fer una estada postdoctoral a la Vrije Universitae d’Amsterdam (Països Baixos). Moragas-Fernández va aprofitar la Jornada per reivindicar una major visibilització de la recerca que es fa des de les universitats més petites i que han implantat els estudis de comunicació més recentment, davant la investigació que es fa en universitats amb una trajectòria històrica investigadora més llarga.\n“Jo volia estudiar el procés d’independència, tenint en compte l’anàlisi del discurs polític, des d’un punt de vista comunicatiu, no des de la ciència política, i vaig tenir clar que ho volia fer en l’esfera pública virtual, que és Twitter”. Amb la seva tesi doctoral (Claiming independence in 140 characters. Uses of Metaphor in the construction of Scottish and Catalan political discourses on Twitter, 2016), dirigida per Arantxa Capdevila, va rebre el premi extraordinari de doctorat (URV) i va ser finalista al II Premi a la millor tesi de comunicació política de l’Asociación de Comunicación Política (ACOP). Carlota M. Moragas-Fernández forma part del grup de recerca consolidat Asterisc (URV), dirigit per Jordi Farré, i va realitzar la tesi en el marc del projecte d’R+D “El papel de la metáfora en la definición y percepción social de temas conflictivos. Instituciones, medios de comunicación y ciudadanos”, dirigit també per Arantxa Capdevila.\nD’esquerra a dreta: Frederic Pahisa(SCC), Mari Vállez Letrado (UB), Marc Polo López (URL) i María Victoria Mas (UIC) (© IEC, cedida)\nSeguidament va tocar el torn a Marc Polo López, consultor estratègic del grup de màrqueting Nivoria. És professor, coordinador del Grau en Publicitat, Relacions Públiques i Màrqueting (URL) i coordinador també del Màster Universitari en Estratègia i Creativitat Publicitàries (URL). Marco Polo és membre del grup consolidat Grup de Recerca en Estratègia i Creativitat en Publicitat i Relacions Públiques, dirigit per Josep Rom.\nAmb la seva tesi doctoral (La planificación de medios y la fragmentación de audiencias: Incidencia en la televisión a la carta en la evolución del Prime Time en España, 2017), dirigida per Josep Rom, va rebre el premi extraordinari de doctorat (URL). “Després de 20 anys treballant en el sector de la inversió publicitària, m’interessava descobrir, fins a quin punt, que la gent pugui veure avui la televisió quan vulgui afecta precisament la inversió publicitària”. Una vegada finalitzada la tesi, es va incorporar a un projecte d’R+D sobre com la publicitat i la televisió havien de buscar altres vies de comunicació, també dirigit per Rom, i gràcies a una beca postdoctoral va fer una estada a Amsterdam. Marc Polo pensa que “sembla que la recerca és un afegit, quan en realitat hauria de ser una part fonamental de la feina que fem. Hi ha d’haver un rèdit. Això ens ajudarà a millorar com a societat”.\nA continuació, Mari Vállez Letrado va explicar la seva experiència com a investigadora amb més de 25 anys de trajectòria professional en l’àmbit bibliotecari i amb una formació multidisciplinària. És doctora en Comunicació (UPF). Actualment és professora lectora al Departament de Biblioteconomia, Documentació i Comunicació Audiovisual (UB) i membre del Centre de Recerca en Informació, Comunicació i Cultura (UB). Amb la seva tesi doctoral (Exploración de procedimientos semiatutomáticos para el proceso de indexación en el entorno web, 2015), dirigida per Rafael Pedraza i Cristòfol Rovira, va rebre la distinció de premi extraordinari de doctorat (UPF). “La tesi no té sentit si no tenim en compte la recerca prèvia que vaig fer”, va afirmar Vállez Letrado. Per a ella, fer la tesi per compendi d’articles li va servir “per tenir petites fites, que anava assolint”. “El premi extraordinari de doctorat és un valor afegit”, va concloure.\nFinalment, va participar María Victoria Mas, premi extraordinari de doctorat (UIC) amb la tesi La gestión de intangible en empresas informativas en el contexto de la reorganización convergente: el caso de La Vanguardia (2015), dirigida per Ivan Lacasa. “Quan fas una tesi sense beca, busques vies alternatives, que et permetin dur-la a terme i adquireixes molt aprenentatge”, va afirmar. Actualment és professora contractada doctora (UIC) i professora visitant a la Universitat de Texas (EUA). María Victoria Mas també reclama la importància de la recerca, i que sigui de qualitat, en un moment marcat per la crisi del periodisme.\nL’experiència i el premi extraordinari de doctorat li van obrir portes per obtenir una beca postdoctoral José Castillejo (Ministeri d’Educació) i una beca de l’European Charlemagne Prize Academy, per dur a terme un projecte de recerca el curs 2019–2020. També té previst fer una estada de recerca a Loughborough (Regne Unit), becada per la Societat Econòmica Barcelonesa d’Amics del País. María Victoria Mas forma part del grup emergent Comunicació, Mitjans i Societat (UIC), dirigit per Ivan Lacasa. Tot i que ha treballat durant anys sobre el tema de marques, en el darrer temps s’ha centrat en l’efecte polític en els mitjans.\nEn el torn obert de debat, Santiago Ramentol, professor honorari (UAB), va fer palesa la necessitat que les tesis doctorals siguin aplicables. “Cal recerques que facin avançar la ciència”, va concloure. El catedràtic de la URL Josep Rom va afirmar que un director de tesi ha de ser un “bon escoltador, bon editor i ha de treballar amb el doctorand, amb la voluntat de certa transferència”. Per la seva banda, el catedràtic emèrit de la Universitat de València Josep Lluís Gómez Mompart va recomanar “no fer tesis per compendi en el nostre àmbit científic de la comunicació”, perquè considera molt valuosos els anys de formació teòrico-metodològics que s’adquireixen quan es fa una tesi com a treball d’investigació clàssic. Gómez Mompart també recomanà que l’etapa doctoral s’acabi amb la reconversió de la tesi en el format llibre.\nLa segona part de la jornada va consistir en l’acte oficial de lliurament dels XXXI Premis CAC a la investigació sobre comunicació audiovisual.\nRoger Loppacher, president del CAC, va defensar la importància de visibilitzar la investigació i va reclamar la posada en valor de “la recerca en comunicació, per poder prendre decisions encertades”.\nEl primer premi, dotat de 5.000 euros, va recaure a Sara Suárez Gonzalo pel seu treball Big Data, poder y libertad. Sobre el impacto social y político de la vigilancia masiva. El jurat va destacar la seva utilitat i actualitat, segons va explicar Salvador Alsius, vicepresident del CAC. Es tracta de la seva tesi doctoral, defensada a la UPF el 2019 i dirigida per Frederic Guerrero Solé. Sara Suárez Gonzalo va destacar que cal reclamar una resposta social a les pràctiques d’abús en l’explotació del big data “des d’una concepció republicana de la privacitat i la llibertat”. No reclama renunciar al que aporten les tecnologies (big data), sinó que cal garantir que les persones puguin exercir control sobre els processos als quals se sotmeten les dades, amb un tipus d’acció que no hauria de ser només individual sinó basada en la justícia social.\nEl segon premi, valorat en 2.000 euros, va ser per a Rafael Ventura Álvarez, per la seva tesi LGBT/Queer Media Studies: Aportaciones para su consolidación como campo de estudio, defensada a la UPF el 2018, sota la direcció de Miquel Rodrigo i Pilar Medina Bravo, amb articles per compendi. L’investigador Ventura Álvarez, va explicar l’interès personal que el va dur a interessar-se per la temàtica i intentar contribuir al desenvolupament d’aquest àmbit acadèmic, emergent, que combina els estudis sobre diversitat sexual i de gènere amb els estudis dels mitjans. També va reconèixer que Catalunya disposa d’una de les lleis més avançades en la garantia dels drets del col·lectiu LGBT (2014), amb un article explícit sobre el tractament als mitjans de comunicació. En aquest sentit, va defensar la tasca que porta fent el CAC, en compliment d’aquesta llei, en la regulació de continguts i les recomanacions sobre el tractament de les persones LGBTI als mitjans audiovisuals, però va confirmar que encara queda camí per recórrer. En l’àmbit acadèmic va lloar la iniciativa de l’InCom-UAB, que ha creat el primer Màster en Comunicació LGTBI+, que s’impartirà a partir del proper setembre.\nD’esquerra a dreta: Salvador Alsius (CAC), Roger Loppacher(CAC), Rafael Ventura Álvarez (UPF) i Sara Suárez Gonzalo (© IEC, cedida)\nEl jurat també va concedir una menció especial a l’obra La gobernanza de la radiotelevisión pública estatal en España: Análisis del papel del Coité de Expertos en el concurso público para la elección de la presidencia y los miembros del consejo de administración de RTVE (2018), de Natalia García Caldeiro. Es tracta del seu treball final de grau de Periodisme (UAB), dirigit per Mercè Díez. Aquesta obra, juntament amb les altres dues guardonades, es poden consultar, en obert, al web del CAC.\n‘Masterchef’ fa saltar l’alarma de l’homofòbia televisiva


Fàbrica i fabricants de rèpliques per immersió d'aigua de la Xina | Dingtaisheng\nDistribució uniforme del cabal d'aigua:\nEn canviar la direcció del flux d’aigua al recipient de retorta, s’aconsegueix un flux uniforme d’aigua en qualsevol posició en les direccions vertical i horitzontal. Un sistema ideal per dispersar aigua al centre de cada safata de producte per aconseguir una esterilització uniforme sense sortida sense sortida.\nTractament a curt termini a alta temperatura:\nL'esterilització a curt termini a alta temperatura es pot realitzar escalfant aigua calenta en un dipòsit d'aigua calenta per endavant i escalfant des de l'alta temperatura per esterilitzar-la.\nApte per a contenidors fàcilment deformables:\nCom que l'aigua té flotabilitat, pot formar un efecte protector molt bo sobre l'envàs en estat d'alta temperatura.\nAdequat per a la manipulació de grans conserves d’envasos:\nÉs difícil escalfar i esterilitzar la part central de les conserves grans en poc temps mitjançant l’ús d’una rèplica estacionària, especialment per a aliments amb alta viscositat.\nEn girar, els aliments d'alta viscositat es poden escalfar uniformement al centre en poc temps i aconseguir un efecte d'esterilització efectiu. La flotabilitat de l'aigua a alta temperatura també juga un paper important en la protecció de l'envàs del producte durant el procés de rotació.\nCarregueu la cistella plena de càrrega a Retort, tanqueu la porta. La porta de la rèplica es bloqueja mitjançant un triple enclavament de seguretat per garantir-ne la seguretat. La porta es bloqueja mecànicament durant tot el procés.\nEl procés d'esterilització es realitza automàticament segons la recepta del controlador de microprocessador PLC d'entrada.\nAl principi, l’aigua d’alta temperatura del dipòsit d’aigua calenta s’injecta al recipient de retorta. Després de barrejar l’aigua calenta amb el producte, es circula contínuament per la bomba d’aigua de gran flux i la canonada de distribució d’aigua distribuïda científicament. El vapor s’injecta a través del mesclador de vapor d’aigua perquè el producte continuï escalfant-se i esterilitzant-se.\nEl dispositiu de commutació de flux de líquid per a un recipient de retorta aconsegueix un flux uniforme en qualsevol posició en direccions verticals i horitzontals canviant la direcció de flux al recipient, per aconseguir una distribució de calor excel·lent.\nEn tot el procés, la pressió a l'interior del recipient de retorta està controlada pel programa per injectar o descarregar aire a través de les vàlvules automàtiques al recipient. Atès que es tracta d’una esterilització per immersió en aigua, la pressió a l’interior del recipient no es veu afectada per la temperatura i la pressió es pot ajustar segons diferents envasos de diferents productes, cosa que fa que el sistema sigui més aplicable: llauna de 3 peces, llauna de 2 peces, paquets flexibles, paquets de plàstic, etc. .）.\nEn el pas de refrigeració, es pot seleccionar la recuperació i substitució d’aigua calenta per recuperar l’aigua calenta esterilitzada al dipòsit d’aigua calenta, estalviant així energia calorífica.\nUn cop finalitzat el procés, s’emetrà un senyal d’alarma. Obriu la porta i descarregueu-la i, a continuació, prepareu-vos per al següent lot.\nLa uniformitat de la distribució de la temperatura al recipient és de ± 0,5 ℃ i la pressió es controla a 0,05 Bar.\nAmpolla de plàstic bol / tassa\nPaquets flexibles de grans dimensions Embalatge de carcassa embolicada\nLàctics: llauna de conserva, ampolla de plàstic, bol / tassa, ampolla / pot de vidre, embalatge de bosses flexibles\nEmbalatge flexible de carn, aus de corral, embotits\nEnvasos flexibles de grans dimensions peixos i mariscs\nEmbalatge flexible de grans dimensions preparat per menjar\nAnterior: Retrovisors laterals\nPròxim: Rèplica de vapor directa\nRèplica automàtica per immersió d’aigua\nRèplica d’immersió d’aigua d’acer inoxidable\nEsterilitzador de rèplica per immersió d’aigua


"Fer memòria dels nostres pecats és donar glòria a Déu"\nPer Papa Francesc. Dc, 08/10/2014\nHomilia del Papa Francesc a la casa de Santa Marta. Dimarts 7 d'octubre de 2014\nEl Senyor “ha elegit al seu poble i l’ha acompanyat durant el camí del desert, durant tota la vida.” És l’afirmació del Papa Francesc que s’ha aturat concretament a la primera Lectura on Sant Pau recorda la seva vida, no amagant els seus pecats. Allò que “Déu ha fet amb el seu poble –ha afirmat el Papa– ho ha fet i ho fa amb cadascú de nosaltres. Nosaltres hem sigut elegits: per què –es pregunta– jo sóc cristià i no allà, lluny, on ningú ha sentit a parlar mai de Jesucrist? És una gràcia.” Aquesta ha sigut la seva resposta: “Una gràcia d’amor.” Fer, doncs, “memòria d’aquesta realitat, però en la seva concreció –ha evidenciat– és allò que fa Pau, qui confessa haver perseguit feroçment l’Església i no diu: jo sóc bo, sóc el fill d’aquest, o tinc una certa noblesa,...” No, Pau diu: Jo he sigut un perseguidor, jo he sigut dolent! Pau –confirma el Papa– fa memòria del seu camí, i així comença a recordar des de l’ origen”:\n“El costum de fer memòria de la nostra vida no és gaire habitual entre nosaltres. Oblidem les coses, vivim el moment i posteriorment oblidem la història. I tots nosaltres tenim una història: una història de gràcia, una història de pecat, una història de camí, altres tantes coses... i fa bé de pregar amb la nostra història. Primer ho fa Pau, que narra una part de la seva història però en general diu: “Ell m’ha elegit” Ell m’ha cridat! Ell m’ha salvat! Ell ha sigut el meu company de camí...”\n“Recordar sobre la pròpia vida –ha continuat– és donar glòria a Déu. Fer memòria dels nostres pecats, dels quals el Senyor ens ha salvat, és donar glòria a Déu. Per això –ha continuat– Pau diu que ell només compta amb dues coses: els propis pecats i la gràcia de Déu Crucificat, de la seva gràcia. Ell –ha dit el Pontífex– feia memòria dels seus pecats, es vanagloriava: Jo he estat pecador, però Crist Crucificat m’ha salvat; gallardejava de Crist. Aquesta és la memòria a la qual ens ha convidat a fer el mateix Jesús:\nQuan Jesús li diu a Marta: tu t’afanyes i estàs neguitosa per moltes coses, però només hi ha una de necessària. Maria ha elegit la millor part. Quina és? Escoltar al Senyor i recordar. No es pot pregar tots els dies com si nosaltres no tinguéssim història. Cadascú de nosaltres té la seva. I amb aquesta història al cor anem a la pregària, com Maria. Però moltes vegades estem distrets, com Marta, pels treballs del dia a dia, d'allò que hem de fer i oblidem aquesta història.”\nLa nostra relació amb Déu, ha afegit encara, “no s’inicia el dia del Bateig: en aquest moment és segellada. S’inicia quan Déu, des d’eternitat, ens ha preservat i elegit. S’inicia allà, al cor de Déu”:\n“Fer memòria de la nostra elecció, aquella que Déu ha fet sobre nosaltres. Recordar el nostre camí d’aliança. Aquesta aliança, ha sigut respectada, o no? Si és que no: som pecadors i hem de fer memòria, recordar la promesa que fa Déu i mai defuig, que és la nostra esperança. Aquesta és la veritable pregària.\nEl Papa, doncs, ha finalitzat l’homilia amb una invitació a pregar amb el Salm 138: “Senyor, tu em sondeges i em coneixes. Tu sap quan m’assec i quan m’aixeco. Descobreixes de lluny quins són els meus pensaments, observes el meu camí i el meu repòs.” “Això és pregar –ha dit Francesc– pregar i fer memòria, davant de Déu, de la nostra història. Perquè la història és la història del seu amor cap a nosaltres.”\nsanta marta, pecats, pau, homilia, historia, gracia, elecció, Papa Francesc


Saber més respecte al cognom Talaro és saber més sobre aquelles persones que amb tota probabilitat comparteixen uns orígens i avantpassats comuns. Aquest és el motiu pel qual és freqüent que el cognom Talaro sigui més abundant en uns certs països del món en concret que en uns altres. En aquesta pàgina és possible conèixer quins són els països del planeta en els quals existeix una major quantitat de persones amb el cognom Talaro.\nEl cognom Talaro en el món\nLa globalització és un fenomen que ha fet que els cognoms es difonguin molt més lluny de de el país en què es va originar, de manera que podem trobar cognoms asiàtics a Europa o cognoms americans a Oceania. De la mateixa manera ocorre en el cas de Talaro, que com es pot comprovar, és possible assegurar que és un cognom representat orgullosament en gairebé tothom. D'igual manera existeix països en els quals certament el nombre de persones amb el cognom Talaro és major a la de la resta de països.\nEl mapa del cognom Talaro\nL'oportunitat d'informar-se en un mapamundi sobre quins països posseeixen una major quantitat de Talaro en el món, és de gran ajuda. Col·locant-nos sobre el mapamundi, damunt d'un país concret, som capaços de veure la xifra exacta de persones que porten el cognom Talaro, per a aconseguir així la informació precisa de tots els Talaro que pots trobar en l'actualitat en aquest país. Tot això ens ajuda també a comprendre no solament d'on és oriünd el cognom Talaro, sinó també d'en quina manera s'han desplaçat i s'han traslladat les gents els orígens de les quals formen part de la família amb el cognom Talaro. De la mateixa manera, podem veure en quins països s'han arrelat i desenvolupat, motiu pel qual si Talaro és el nostre cognom, resulta atractiu saber a quins altres llocs del globus és possible que migrés alguna vegada un avantpassat nostre.\nPaïsos amb més Talaro del món\nSi ho mires atentament, en aquesta web et presentem tot allò que és important perquè puguis tenir la informació real de quins països tenen un major número de Talaro en tot el planeta. D'igual manera, és possible veure'ls de forma molt gràfica en el nostre mapa, en què els països en els quals resideixen una quantitat major de persones amb el cognom Talaro poden veure's pintats en un to més fort. D'aquesta manera, i amb un simple cop de vista, pots localitzar sense dificultat quins són els països en els quals Talaro és un cognom més freqüent, i en quins països Talaro és un cognom insòlit o inexistent.\nNom de Famille Talaro


Política de cookies - Dental Gaudí\nComplint amb el que marca l’article 22.2 de la Llei 34/2002, d’11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i de Comerç Electrònic, aquesta pàgina web l’informa sobre la política de recollida i tractament de cookies.\nUna cookie és un fitxer que es descarrega en el seu ordinador quan accedeix a determinades pàgines web. Les cookies permeten a una pàgina web, entre altres, emmagatzemar i recuperar informació sobre els hàbits de navegació d’un usuari o del seu equip i, depenent de la informació que continguin i de la manera que utilitzi aquest equip, poden fer-se servir per reconèixer-ne l’usuari.\nAquesta página web fa servir els següents tipus de cookies:\nCookies d’anàlisi: Són aquelles que bé tractades per nosaltres o bé per tercers, ens permeten quantificar el número d’usuaris i així realitzar la medició i anàlisi estadístics de com fan servir els usuaris la nostra web. Per a això se n’analitza la navegació amb la fi de millorar l’oferta de productes o serveis que hi oferim.\nCookies tècniques: Són aquelles que permeten a l’usuari la navegació a través de l’àrea restringida i la utilització de les seves diferents funcions, com per exemple dur a terme el procés de compra d’un article.\nCookies de personalització: Són les que permeten a l’usuari accedir al servei amb algunes característiques de caràcter general predefinides en funció d’una sèrie de criteris en el terminal de l’usuari, com per exemple l’idioma o el tipus de navegador que hi fa servir.\nCookies publicitàries: Son les que, bé tractades per aquesta web o per tercers, permeten gestionar de la forma més eficaç possible l’oferta dels espais publicitaris presents a la web, adequant el contingut de l’anunci al contingut del servei sol·licitat o a l’ús que realitzi de la pàgina web. Amb aquesta finalitat podem analitzar els seus hàbits de navegació i mostrar-li publicitat relacionada amb el seu perfil d’usuari.\nCookies de publicitat comportamental: Són aquelles que permeten la gestió, de la forma més eficaç possible, dels espais publicitaris que, en el seu cas, l’editor hagi inclòs en una pàgina web, aplicació o plataforma des de la que presta el servei sol·licitat. Aquest tipus de cookies emmagatzemen informació del comportament dels visitants obtinguda a través de la observació continuada dels hàbits de navegació, cosa que permet desenvolupar un perfil específic per mostrar avisos publicitaris en funció del mateix.\nVostè pot permetre, bloquejar o eliminar les cookies instal·lades en l’equip mitjançant la configuració de les opcions del navegador del seu ordinador.\nEn la majoria dels navegadors web s’ofereix la possibilitat de permetre, bloqujar o eliminar les cookies instal·lades en el seu equip.\nA continuació pot accedir a la configuració dels navegadors web més freqüents per tal d’acceptar, instal·lar o desactivar les cookies:\nAquesta pàgina web fa servir serveis de tercers per tal de recopilar informació amb finalitats estadístiques i d’ús de la web. S’utilitzen cookies de DoubleClick per millorar la publicitat que s’inclou en el lloc web. Tenen com a objectiu orientar la publicitat segons el contingut que és rellevant per a un usuari, millorant-ne així la qualitat de l’experiència.\nEn concret, fem servir els serveis de Google Adsense i de Google Analytics per a les nostres estadístiques i publicitat. Algunes cookies són essencials per al funcionament del lloc, per exemple el del buscador intern.\nEl nostre lloc inclou altres funcionalitats proporcionades per tercers. Pot fàcilment compartir-ne el contingut a xarxes socials com Facebook, Twitter o Instagram.\nPot eliminar i bloquejar totes les cookies d’aquest lloc, però potser una part del mateix no funcionarà o la qualitat de la web es pot veure afectada.


Sortida Cursa Correbari 2016 - Foto: JJ Vico\nDijous 12 se celebrarà la cinquena edició de la Cursa Eurofitness al districte barceloní de Nou Barris, organitzada per Eurofitness i l’Agrupació Atlètica de Catalunya. Es disputaran dues curses, de 5 km i de 10 km. La sortida es donarà a les 09,30 hores, amb el punt de sortida i arribada al carrer Rosselló i Porcel.\nLa 6a edició del Correbarri a Barcelona, organitzada pel Club Natació Atlètic-Barceloneta i Gaudim Sports i l’Ajuntament de la ciutat. La sortida es donarà a les 09,00 hores amb un recorregut de 10 km i la a zona de sortida i arribada serà a la Plaça del Mar de Barcelona amb un recorregut que transcorre pel districte de Ciutat Vella i Port de Barcelona.\n· Web Eurofitness · Web Andorra · Web Correbarri\nArticle anteriorRUTA 8 D’OCTUBRE\nSegüent articleCircular 23/2017: Normativa de Llicències Federatives Temporada 2017-2018


Vettel guanya el GP de Singapur i Hamilton ha d'abandonar després de trencar la caixa de canvis\nL'alemany aconsegueix imposar-se en una cursa en què Fernando Alonso puja al tercer graó del podi. De la Rosa acaba 16è després de la sanció a Pic\nSebastian Vettel ha guanyat el GP de Singapur de F-1 / DIEGO AZUBEL / EFE\nBarcelonaSebastian Vettel ha aconseguit el triomf en el Gran Premi de Singapur que s'ha disputat al circuit urbà de Marina Bay. L'alemany, que sortia des de la tercera posició, ràpidament s'ha situat segon –en la sortida ha superat Maldonado– darrere de Hamilton.\nEl britànic, que sortia des de la 'pole', ha dominat la cursa fins a la volta 23, quan s'ha hagut de retirar després d'haver trencat el canvi de marxes. Llavors, ha estat Vettel qui ha passat a encapçalar la cursa i no ha deixat la primera posició fins a la bandera de quadres.\nLa segona posició de Button no ha estat en perill en cap moment, mentre que Fernando Alonso, que ha lluitat pel podi amb Pastor Maldonado, ha acabat en la tercera posició. El veneçolà, per la seva banda, s'ha hagut de retirar amb problemes.\nLes dues entrades del cotxe de seguretat –la primera en la volta 33 i fins a la 39 per un accident de Karthikeyan, i la segona de la 39 a la 42 per un xoc entre Vergne i Schumacher– han fet que es retallessin dues voltes a la cursa, ja que se superaven les dues hores de gran premi.\nPedro Martínez de la Rosa, amb problemes en el tram final, ha aconseguit acabar en la 17a posició.


(6 i 7-07-19) Trobada d’estiu, a Tortosa – Sant Pere Apòstol, prioral, i La Puríssima Sang\nPosted on 3 de juliol de 2018 by webmaster\nCal experiència personal de fe, recursos i mètodes, temps per escoltar-los i ganes de comunicar la Fe als joves/adolescents. Transmetre la fe als joves és un art i una vocació que és prioritària en l’Església, ho és doncs per a nosaltres.\nAquest Curs, el 2017-2018 vam convocar als nois i noies de les Parròquies de Sant Pere Apòstol, La Prioral, i la Puríssima Sang, a que acollissin la Proposta que per a ells hi ha a l’Arquebisbat de Tarragona, una oportunitat perquè l’Evangeli arreli en ells /elles i els ajudi a trobar com viure-ho, dialogant en els seu ambient.\nEl mètode Edge, ha ajudat a crear consciència d’un treball que esperem augmentarà el proper curs, tant a les nostres Parròquies, com a l’Arxiprestat, participant en Trobades i convocatòries diocesanes que ajuden a saber-nos Església.\nPer valorar aquest curs i celebrar-ho en activitat que educa, el Grup de joves/adolescents ha convocat la seva “TROBADA D’ESTIU” ELS DIES 6 I 7 DE JULIOL”, al Seminari de Tortosa, on a més de la convivència, compartiran activitats ja previstes i preparades “ad hoc”.\nA la TROBADA hi seran, també, les persones que aquest curs, amb Mn.Victor Mosquera, han integrat l’Equip que els ha acompanyat.


El president de Fepeval transmet a Isabel Bonig la necessitat d’apostar per la indústria per a reactivar l’economia – FEPEVAL\nEl president de Fepeval transmet a Isabel Bonig la necessitat d’apostar per la indústria per a reactivar l’economia\nEl president de Fepeval, Santiago Salvador, ha mantingut hui, a instàncies del Partit Popular, una trobada per videoconferència amb la presidenta del PPCV, Isabel Bonig. En aquesta reunió també han intervingut el gerent de Fepeval, Diego Romá i el portaveu del PP en la Comissió d’Indústria de les Corts, Felipe Carrasco.\nLa trobada, que ha transcorregut amb gran cordialitat i voluntat constructiva, ha servit per a traslladar des de Fepeval la situació que travessen les àrees empresarials de la Comunitat, així com diverses propostes. En aquest sentit, el president de Fepeval, Santiago Salvador, ha recordat que les àrees empresarials han vist afectada la seua activitat per causa del *Covid-19 i ha insistit en la necessitat que “es desenvolupen inversions que afavorisquen la reactivació de l’economia en les àrees empresarials i la relocalització de l’activitat industrial en les àrees empresarials valencianes, ja que això serà vital per a recuperar la normalitat a tots els nivells”. Santiago Salvador ha exposat la preocupació de Fepeval per la total supressió dels 27 milions d’euros de l’IVACE per a les àrees industrials. Per a Salvador, “aquestes ajudes directes a les àrees industrials i en general a les Pimes i a adaptar les àrees empresarials a la Indústria 4.0, són ara més importants que mai i no haurien d’eliminar-se dels pressupostos”.\nDes de Fepeval s’ha posat de manifest la necessitat de garantir la seguretat dels treballadors, coordinant el proveïment de màscaretes, EPIS i mampares. També s’ha incidit en la necessitat de desenvolupar protocols d’actuació des de la Conselleria de Sanitat que siguen clars i coordinats, tant amb les diferents administracions com amb les pròpies àrees empresarials.\nPer part seua, la presidenta del PPCV, Isabel Bonig, va explicar als representants de Fepeval la seua “proposta d’injecció directa de liquiditat en les empreses”, seguint el model alemany. segons va indicar Bonig, en aquest país el 60% de les ajudes públiques s’han dirigit a les empreses amb la finalitat de garantir la seua continuïtat i reforçar el teixit productiu, la qual cosa afavoreix el manteniment dels llocs de treball i augmenta les possibilitats d’eixir reforçats d’aquesta crisi. Aquest model també té experiència a Espanya a través del govern del País Basc.\nEl president de Fepeval, Santiago Salvador, ha agraït a la presidenta popular, Isabel Bonig, el seu interés per la situació de les àrees industrials, així com les diferents propostes que li ha transmés. Per a Salvador, “en aquest moment és molt important treballar tots a l’una i estar conscienciats que la indústria és un pilar clau per a dinamitzar l’economia valenciana i generar creixement econòmic”.\nTRIBUNA LIBRE / OPINIÓN Valencia Plaza: “Una buena noticia” por Juanma Bádenas by prensa\nDimecres 27 de maig presentació informe Fepeval sobre el Covid-19 by prensa


Responsabilitat Global: Primera i greu irresponsabilitat d'Obama: la crisi l'acabarà pagant la gent\nPrimera i greu irresponsabilitat d'Obama: la crisi l'acabarà pagant la gent\nLlegim a la Vanguardia que els bancs dels Estats Units d'Amèrica treuen el cap per primer cop d'ençà de la crisi (html pdf). Després d'haver passat dels 14.000 punts a la borsa als 6.000, ara han recuperat els 8.000 en quatre setmanes.\nDesprés de setmanes de crítiques a Obama en els mitjans i sobretot a les tertúlies dels EUA, ara comença a rebre un reconeixement que potser les coses estan canviant. Tanmateix ningú pot afirmar que avancin de manera sòlida. Ningú pot garantir que no hi torni a haver una caiguda important, o fins i tot que aquesta recuperació no sigui més que un miratge...\nPerò més enllà de les valoracions públiques i els indicadors borsaris, hi ha altres reflexions que susciten més el nostre interès, ja que la millor manera de garantir que sortim sòlidament de la crisi és remoure les causes que l'han feta possible.\nSi, com sembla, la crisi s'està resolent a partir de aportar diners dels contribuents a les arques de la banca, aquesta no només està mancada de qualsevol ètica sinó que s'estan sentant les bases per a la propera crisi, ja que el missatge és clar: voreja la legalitat fins on puguis, o fins i tot salta-te-la impúnement, ja que com més grossa la facis més t'ajudarà el sector públic a superar-la sense enrenou.\nEm sembla molt aclaridor i il·lustrador en aquest sentit l'article de Xavier Sala i Martín, on denuncia que finalment seran els contribuents els que acabaran pagant en còmodes terminis la crisi bancària causada per la gestió irresponsable de certs gestors.\nAquesta suposa la primera crisi de confiança en les expectatives que teníem en Obama. I atès que els valors i el missatge que aquesta mesura de rescat bancari porta implícits té uns ressons mundials, ho considerem d'una gran irresponsabilitat social. Ni la població ha de pagar el que han causat uns pocs, ni el missatge ha de ser "facin, facin, que ja ho arreglarem tantes vegades com calgui".\nLlegir article "Crisis (11): peligroso regalo", de Xavier Sala i Martín a la Vanguardia html pdf\nEtiquetes de comentaris: crisi, economia, males pràctiques, reflexions, RSA, transparència


Marc Ramentol: “És l’hora de tornar a tancar files amb el sistema públic de salut i amb els seus professionals” | elsot.cat\nDurant la seva intervenció, el secretari general de Salut també ha posa l’accent a la situació a les residències de gent gran de Catalunya. Ha explicat que “a diferència de la primera onada, aquests centres s’havien mantingut força al marge de l’alt nivell d’incidència de casos, però ara es comença a notar l’impacte de la segona onada” i ha recordat que el passat divendres el PROCICAT va aprovar un pla d’intensificació dels protocols d’aquests centres.\nRamentol també ha concretat que a data de 18 d’octubre hi ha 363 persones de residències de gent gran amb una PCR confirmada de Covid-19, cosa que representa menys de l’1% de la població resident a Catalunya. També ha detallat que hi ha 84 residències amb algun cas confirmat que significa al voltant d’un 6% de les residències de gent gran. I ha indicat també que entre el 9 i el 15 d’octubre es van fer un total de 4.126 proves PCR en l’àmbit residencial, el 6,7% de les quals van donar positiu.\nPel que fa a la valoració de l’àmbit assistencial, la sots directora del Servei Català de la Salut, la Dra. Marta Chandre, ha explicat que els ingressos als hospitals estan creixent d’una manera accelerada: ”veiem des de fa dies que l’activitat Covid impacta a tots els nivells assistencials. El tant per cent de consultes a urgències de primària ha passat d’un 18 a un 25% i el mateix ha passat als hospitals”. Chandre també s’ha referit a l’increment d’ingressos a les UCI “les nostres UCI estan gairebé al 80% d’ocupació, el 62% son malalts no COVID i un 38% pacients amb COVID i pel que fa als llits convencionals. Veníem d’unes setmanes que els ingressos de la malaltia representaven un 7% i a dia d’avui s’han incrementat al 14%”. Però, més enllà de les xifres, la sots directora ha destacat que li preocupa la tendència: “Ens cal sobreguardar l’activitat de tothom , en aquest moment epidemiològic i aquesta tendència no pot acabar afectant l’atenció a les persones tinguin COVID o no en tinguin”. La sots directora ha remarcat que no pot quedar compromesa l’atenció a les persones.


TAC12 TV - L'escola de l'Arrabassada tanca una etapa\nL'escola de l'Arrabassada tanca una etapa\nDimecres, 22 Juny 2022 10:40\nNo és només l’últim dia de curs per a tots aquests alumnes de l’Escola l’Arrabassada. És també l’última jornada lectiva que viuran en aquest espai. Els alumnes d’infantil i primària deixaran enrere els mòduls prefabricats que fins ara els servia d’aula per instal·lar-se definitivament al nou centre ubicat al carrer Mercè Rodoreda. I és que el Departament d'Educació ha confirmat que al setembre les classes ja es faran al nou edifici.\nUna festa de final de curs que ha comptat amb els 450 alumnes d’infantil i primària així com l’equip docent. La xifra augmentarà el curs vinent perquè l’escola es fa gran. Ampliarà la seva oferta formativa i passarà a ser també institut.\nFins ara, tot aquell qui superava sisè es matriculava, majoritàriament, al Martí i Franquès. A partir del curs 2022-2023 prop de mig centenar d’estudiants de l’Arrabassada faran el salt a l’ESO sense canviar de centre i ara faltarà saber quants matriculats externs apostaran pel nou institut.\nLa d’avui ha estat una jornada de comiat per molts d’ells que, en alguns casos, es veuran de nou les cares al setembre, en un nou espai. Aquest darrer dia de curs també ha servit per fer balanç i repassar les notes. Un gelat ha servit per a refrescar la calorosa jornada i una cançó dels alumnes de sisè ha posat música a un dia replet d’emocions.\nMés en aquesta secció: « La Generalitat confirma que el curs s'iniciarà a la nova Escola Arrabassada 'Vida d'heroi', obra pòstuma de Josep Anton Baixeras, veu la llum al Teatre Tarragona »\nMarc Montagut encapçalarà la candidatura de Centrem a Salou\nPodem dona suport a Carla Aguilar\nEn Comú i Podem tornaran a anar junts a les municipals\nL'Espluga aprova una nova ordenança per regular la tinença d'animals\nRepsol Zinkers busca centres en els quals oferir els seus programes educatius\nNeix un projecte per difondre l'agricultura tradicional i ecològica


La Companyia Teatre Micalet ha estrenat, malgrat totes les maltempsades, una obra poderosa, dura, que combina dolor i humor i en res no exagera, que trasbalsa i se t’enganxa quan ja s’ha acabat i resulta que hauries de dedicar-te a les teves cosetes quotidianes però no pots deixar de pensar-hi, d’evocar-la, de tot\nActualització: 26.11.2020 - 13:32\nOh, quantes ganes que tenia de teatre! No vaig abraçar la dona que així s’exclamava, l’altre dia, en sortir del Micalet, perquè no la coneixia de res i perquè en aquests temps estranys de pandèmia ja no ens toquem, però de veritat que vaig estar a punt d’incomplir impulsivament tots els protocols i la distància principatina que encara em té mig dominada i de dir-li que sí senyora i que sí senyora i que sí, que és exactament així com em sento jo també.\nLa Companyia Teatre Micalet ha estrenat, malgrat totes les maltempsades, una obra poderosa, dura, que combina dolor i humor i en res no exagera, que trasbalsa i se t’enganxa quan ja s’ha acabat i resulta que hauries de dedicar-te a les teves cosetes quotidianes però no pots deixar de pensar-hi, d’evocar-la, de tot.\nHan estat quatre dies de representació només, a València, quatre dies d’èxit i de repartir felicitat (que sí, que això aconsegueix el teatre també quan et fa pensar i patir i riure tot alhora: la felicitat no és distracció banal sinó una altra cosa, tota una altra cosa), però diuen i asseguren i prometen que al febrer hi tornaran. Per això en parlo, avui, no pas per fer-ne dentetes sinó per escampar la recomanació, perquè us ho apunteu si no l’heu vista: Teatre Micalet, València, febrer del 2021. Que qui sap com tindrem el món, d’aquí a tres mesos (qui ens hauria dit, l’any passat en aquestes dates, que el tindríem així com és ara de temorenc i emmascarat…!), però que quan torni El malfet d’Inishmaan, de veritat que us ho dic, no us el deixeu perdre.\nÉs una obra de Martin McDonagh, el Tarantino teatral, que n’hi diuen, l’autor d’aquella inoblidable La reina de bellesa de Leenane que brodaven Montserrat Carulla (ai, que no, que encara no me’n sé avenir) i Vicky Peña, aquest anglès que ens descriu la terra dura i humida i buida de la Irlanda crua on té l’origen familiar, la terra i la gent que l’habita, malgrat tots els malgrats, i que en prova de fugir. L’entrada “McDonagh” de la Viquipèdia és, de fet, digna d’un seu personatge i, si no se l’ha inventada, explica aquesta manera d’escriure i de retratar que té (ara que hi penso, si se l’hagués inventada, també): “Es va veure obligat a deixar els seus estudis i a buscar-se la vida des dels 16 anys, quan els seus progenitors van tornar a Irlanda i el van deixar a Londres juntament amb el seu germà gran (el guionista John McDonagh). Va subsistir a força d’ajudes socials i de petites feines, mentre somiava a dedicar-se a la literatura i escrivia obres per a la ràdio i la televisió que no eren acceptades.”\nEl cas és que El malfet d’Inishmaan és un text bèstia i intel·ligent, subtil i salvatge que ens descriu una minúscula comunitat humana arrapada a la primíssima capa de terra que permet un conreu també primíssim a les Illes Aran, una humanitat esquerpa com la costa gelada on pesquen i des d’on es resignen o somien potser la fugida, i que queda trasbalsada pel rodatge d’un film americà, un film real que va immortalitzar, l’any 1934, aquella vida al límit (Man of Aran, de Robert Flaherty, director, anys abans, del primer documentari de la història del cinema).\nQue l’obra és bona no és res que calgui descobrir ara, perquè ja ha estat dit i redit i constatat. La descoberta o, més exactament, la celebració, arriba avui per la posada en escena que n’han fet al Micalet. Pel fons i la subtilesa i la potència d’aquest muntatge. Per les interpretacions, que conjuguen drama i burla sense ultrapassar mai la subtilíssima ratlla que ho podria convertir en caricatura i que no, que no ho fa. Perquè aquí hi ha ofici. Hi ha art.\nA València, vull dir.\nA la ciutat de teatres que havia estat, de repertori i de sainets i d’Escalante i de Guimerà (no debades hi té un carrer dedicat des de l’any 1920, pocs mesos després d’assistir a l’aclamada estrena, al Principal, de L’ànima és meva) i de tot. La guerra, amb la cruenta dictadura que la va seguir, també ho va esquinçar, això. La represa no va ser senzilla. Encara no ho ha estat. Pel mig, a més a més, hi ha hagut els anys de la dreta espanyolista ocupant-nos les institucions i sembrant-nos la terra de sal; la terra cultural, especialment, per tant com comporta i significa.\nPerò resulta que, en aquest temps, pim-pam, pim-pam, amb característica tenacitat i tremp també característic, al cor de la ciutat hi ha anat creixent un teatre amb la més alta vocació. Amb la més alta perspectiva, també. Un teatre amb companyia, per reblar l’atreviment. Enguany, el Teatre Micalet n’ha fet vint-i-cinc. Vint-i-cinc des que Pilar Almeria i Joan Peris, que hi continuen essent, juntament amb Ximo Solano, que del tot mai no se n’ha anat, van acomplir l’esbojarrada idea. Amb la dèria, sí, de ser allò que seria un centre dramàtic nacional, o un lliure, o una barreja de suplències i necessitats i ambicions també. Amb moltíssima voluntat i amb molt poc suport de les institucions (molt poc o gens). I pam-pam, pam-pam, pam-pam, teatre de creació i de repertori també, més comercial, més agosarat, segons les ganes o el moment. Creixent al caliu de la perseverança, de l’ofici, de l’ambició. Sempre en català. Com si això fos normal. Aspirant a ser-ho.\nNo se m’acut millor manera de reblar aquest aniversari que amb el cim del Malfet. A L’hort dels cirerers ja van mostrar de què són capaços (i a mi, per cert, per fi, em van fer comprendre l’alçària d’aquest Txèkhov: fins que no el vaig veure passar pel Micalet confesso que no l’havia entès). Ara sembla que s’hi vulguin rabejar. Ja seria hora que la bona nova s’estengués tal com mereixen.\nL’altre dia no sé què furonejava per les xarxes que vaig topar amb un breu assaig del dramaturg Manuel Molins. I ell hi parla de coses més generals, però aquest fragment, retallat i enganxat ara aquí, penso que resumeix perfectament un bon grapat de coses: “La pervivència del nostre teatre, com potser la de tota la nostra llengua i cultura, és una història de voluntat i passió, ja que les condicions no ens han estat especialment favorables.”\nI de talent, també. Si m’ho permet el mestre Molins hi afegiria aquest altre element imprescindible: passió, talent i voluntat. I amb aquesta fórmula ja podem creure en els miracles.


Activitats de Sant Jordi amb el grup d’impuls a la lectura (ILEC) | INS de Sales\nActivitats de Sant Jordi amb el grup d’impuls a la lectura (ILEC)\nLa diada de Sant Jordi el grup de l’Impuls per la lectura (ILEC), cinquanta-un alumnes de 1r i 2n d’ESO , van preparar una activitat molt especial.\nL’any 2014 és el 70è aniversari de la mort de l’autor d’El petit príncep, Antoine de Saint-Exupéry, i el 2013 fou el 70è aniversari de la publicació d’aquesta joia de la literatura universal.\nAmb motiu d’aquesta commemoració, enmig d’un escenari inspirat en l’obra d’El petit príncep, que havien dissenyat i fet els alumnes de 4t d’ESO d’Educació visual i plàstica (al vestíbul de l’institut), alguns membres de l’ILEC es van oferir voluntaris per fer una lectura dramatitzada d’uns fragments de la novel·la.\nEn acabar se’ls va obsequiar amb una rosa i es feu el sorteig d’El petit príncep (pop-up), amb il·lustracions desplegables. La guanyadora del conte va ser la Carla Elena.\nAl dia següent, el 24 d’abril, l’Elena Cruz ens va obsequiar amb una exposició de nombroses edicions d’El petit príncep en llengües diferents, a la Biblioteca de l’institut. Els alumnes de l’ILEC van llegir-ne alguns fragments en distintes llengües i van intentar identificar l’idioma de cadascun dels llibres.\nEl divendres 25 d’abril van conèixer l’escriptora Maite Carranza, autora d’El clan de la loba, a la Biblioteca de Viladecans. La novel·lista els va fer una exposició sobre la preparació i la inspiració per escriure la trilogia sobre les bruixes. Va ser una trobada molt interessant, agradable i profitosa. Al final, els signà els llibres i es feu una fotografia amb el grup.\nEl 30 d’abril assistiren a la representació de Terra baixa a l’Atrium de Viladecans. El comportament dels alumnes va ser excel·lent.\nDes d’aquest article els felicitem per la seva actitud i participació positiva en totes les activitats relacionades amb la literatura i els llibres.\nSi voleu veure com va anar, cliqueu la fotografia!


🏅Tipus de rúbriques: qualitatives i quantitatives\nTipus de rúbriques: qualitatives i quantitatives\nAnteriorment a l'article Què són les rúbriques? ja us vam definir aquest tipus d'instruments d'avaluació que permeten recollir evidències d'aprenentatge de continguts, ja siguin procediments i actituds. Aquestes matrius o graelles especifiquen els indicadors d'avaluació subjectes d'estudi, els diferents nivells d'assoliment i la qualificació obtinguda.\nTipus de rúbriques qualitatives i quantitatives\nAnteriorment a l’article Què són les rúbriques? ja us vam definir aquest tipus d’instruments d’avaluació que permeten recollir evidències d’aprenentatge de continguts, ja siguin procediments i actituds. Aquestes matrius o graelles especifiquen els indicadors d’avaluació subjectes d’estudi, els diferents nivells d’assoliment i la qualificació obtinguda.\nMalgrat aquestes característiques bàsiques, cal diferenciar els dos tipus de rúbriques que hi ha, ja què poden ser qualitatives o quantitatives:\nRúbriques qualitatives: aquesta mena de graelles permeten avaluar l’alumne mitjançant escales amb valors del tipus “no satisfactori – satisfactori – supera el que s’espera”.\nRúbriques quantitatives: utilitzen una escala numèrica (per exemple de l’1 al 10) per puntuar el grau d’assoliment dels coneixements o aptituds esperats.\nSi navegues pel blog trobaràs diferents articles amb receptes d’aplicació de les rúbriques i altres eines d’avaluació. Ah! i si ho vols conèixer bé, et recomanem el curs d’Eines d’Avaluació 😊


Lluna soviètica | arscultures\n← La espada de Rhiannon\nUta-Napixtim: el diluvi sumeri →\nPosted on 15 de Juny de 2018 by arscultures under Astronomia, Divulgació, Història\nCara visible de la Lluna fotografiada l’any 2010 per Gregory H. Revera\nQuan mirem de nit a la lluna el primer que veiem són unes àrees més fosques que es denominen ‘maria’ o ‘mars’. Aquestes zones han estat batejades amb noms evocadors com Mare Tranquilitatis (Mar de la Tranquil•litat), Mare Serenitatis (Mar de la Serenitat) o Mare Imbrium (Mar dels Ruixats) tot i que a la Lluna no hi plou. A la dreta de la lluna hi ha una gran plana desèrtica coneguda com a Oceanus Procellarum (Oceà de les Tempestats). Les serralades han estat batejades amb noms de muntanyes terrestres com ara els Alps, Carpats o Apenins.\nEls cràters són denominats majoritàriament amb els noms dels grans filòsofs i científics del passat com ara Aristarc, Arquimedes, Plató, Copèrnic, Tycho, Kepler…\nPerò la cara fosca de la lluna porta nombrosos noms eslaus. Així, per exemple, hi ha un Mare Moscoviae (Mar de Moscou), el Mar de Schmidt (anomenat així en honor de l’influent astrònom soviètic), les muntanyes Soviètiques, el cràter de Lomonosov (famós científic i poeta rus del segle XVIII) o el cràter Ziolkovsky (un mestre d’escola rus que fou pioner en el desenvolupament de coets i els viatges espacials).\nCara oculta de la Lluna fotografiada per la sonda ‘Lunar Reconnaissance Orbiter (LRO)’\nLa raó d’aquest fet és ben simple. Fins a l’any 1959 cap ésser humà no havia vist mai la cara que ens queda oculta de la Lluna. No va ser fins aquest any que l’hemisferi ocult va ser cartografiat per la sonda soviètica Lluna 3. La càmera fotogràfica va fer 29 fotografies en aproximadament 40 minuts a una distància al voltant dels 65.000 kilòmetres del nostre satèl•lit. De les 29 fotos 17 van ser transmeses a la Terra i 6 van ser publicades.\nEl satèl·lit soviètic Lluna 3\nEls científics soviètics van catalogar al voltant de 500 accidents geogràfics i els van començar a donar noms. Un primer grup van ser noms de destacats científics soviètics o pioners de l’exploració espacial com ara Popov (inventor de l’antena i pioner de la tècnica de la ràdio), Komarov (pilot de proves, enginyer aeronàutic, primer cosmonauta a anar dos cops a l’espai i el primer ésser humà mort en un vol espacial), Tereskhova (la primera dona que va viatjar a l’espai), Titov (el segon home que va anar a l’espai). Per descomptat que hi ha un cràter Gagarin, en honor i record de Yuri Gagarin, el primer home que es va endinsar a l’espai. Els cràters al voltant del Mare Moscoviae van rebre els noms dels astronautes russos que van morir durant la carrera espacial d’aquells anys.\nUn segon grup de noms, el més nombrós, va estar format per destacats científics internacionals i de diversos cosmonautes nord-americans que van participar en el programa Mercury. El nom dels astronautes morts en missions nord-americanes bategen cràters petits al voltant del gran cràter Apol•lo.\nUn tercer grup de noms van ser extrets de referents mitològics.\nL’any 1960 l’Acadèmia Soviètica de Ciències va publicar el primer Atles de la Cara Oculta de la Lluna recollint tots aquests nous topònims lunars.\nCràter Gagarin i els seus voltants.\nEntre 1959 i 1976 l’URSS va llançar 24 sondes automàtiques en el programa aeroespacial Lluna (que a occident es va batejar de forma inadequada amb el nom Lunik). El Lluna 17 (1970) va transportar i dipositar en el nostre satèl•lit el vehicle espacial no tripulat Lunokhod I. El vehicle de vuit rodes i 756 quilos de pes estava teledirigit des de la Terra va explorar àmpliament el Mare Imbrium durant un any en què va recórrer més de deu kilòmetres i va enviar a la Terra més de 20.000 imatges. Durant quaranta-dos anys l’UAI (Unió Astronòmica Internacional) es va negar a aprovar els noms dels cràters lunars visitats pel vehicle soviètic perquè desconeixien amb precisió el lloc d’allunatge del Lunokhod I.\nL’any 2010 la sonda LRO (Lunar Reconnaissance Orbiter) va aconseguir fotografiar al Lunokhod I i determinar amb exactitud la posició del vehicle sobre la superfície lunar. Per tal motiu l’UAI, l’any 2012, va aprovar la denominació de dotze petits cràters que fan entre 100 i 400 metres de diàmetre, amb els noms dels membres del programa Lunakhod i de les dues tripulacions que van dur a terme la missió: Albert, Leonid, Kolya, Valera, Borya, Vitya, Kostya, Gena, Ígor, Slava, Nikolya i Vasya.\nSegell soviètic emès per commemorar la gesta del Lluna 3.\nThis entry was tagged Astronàutica, Cara oculta de la Lluna, Lluna 3, Lunik, Missió Lunokhod. Bookmark the permalink.\n2 thoughts on “Lluna soviètica”\n15 de Juny de 2018 a les 9:17\nMolt bon article aquest de la lluna , es molt interesant\n15 de Juny de 2018 a les 12:38\nGràcies José per llegir-me i comentar. Salutacions i fins aviat.


Política de Cookies - On Off MOTO TOURS\nLa nostra Política de Cookies té com a finalitat informar-li de forma clara i completa sobre el funcionament i finalitat de les cookies que s’utilitzen al nostre lloc web https://onoffmototours.com/. En el cas de que volgués aconseguir més informació sobre les cookies, pot remetre un correu electrònic en aquest sentit a: info@onoffmototours.com.\nUna cookie és un arxiu que es descarrega en el seu equip terminal/dispositiu (ordinador o equip mòbil) amb la finalitat d’emmagatzemar dades que podran ser actualitzades i recuperades per l’entitat responsable de la seva instal·lació. El nostre Portal utilitza “cookies” amb la finalitat de poder aconseguir informació sobre el seu funcionament i ús dels usuaris d’aquest.\nLes cookies poden aconseguir informació sobre les visites al nostre Portal, la freqüència i duració de les mateixes, les pàgines visionades i el temps que ha estat en el nostre Portal. L’informem de que podem utilitzar cookies amb la finalitat de:\nIdentificar problemes per millorar el nostre Portal.\nFacilitat la seva negociació en el nostre Portal.\nProporcionar-li una millor experiència en l’ús del mateix.\nEl nostre Portal utilitza cookies de tercers, amb diferents finalitats, concretament:\nCookies Analítiques: Utilitzem Google Analytics, una eina d’anàlisi web de Google que ens permet informar-nos sobre com interactuen els usuaris del nostre Portal. Així mateix, habilita cookies en el domini del lloc en el que es troba l’usuari i les utilitza per a recopilar informació de forma anònima i elaborar informes de tendències del Portal sense identificar usuaris individuals. Pot consultar més informació sobre les cookies de Google Analytics i el seu funcionament en el Portal de: https://developers.google.com/analytics/devguides/collection/analyticsjs/cookie-usage?hl=es.\nAl navegar i continuar en el nostre Portal estarà consentint l’ús de les cookies abans enunciades, en les condicions contingudes en la present Política de Cookies.\nLi informem que donat que les cookies no són necessàries per l’ús del nostre Portal, pot bloquejar-les o desactivar-les a través de la configuració del seu navegador. Si les bloqueja o desactiva podrà seguir fent servir el nostre Portal, malgrat que l’ús d’alguns dels seus serveis podrà estar limitat i per tant la seva experiència en el nostre Portal serà menys satisfactòria.\nSi desitja revocar el seu consentiment informant respecte a la nostra política de cookies, haurà d’eliminar-les del seu dispositiu a través de la configuració dels seus navegadors d’Internet. Aquests són enllaços dels diferents navegadors que informen sobre les cookies:\nLi recomanem revisar aquesta política cada cop que accedeixi al nostre Portal amb l’objectiu d’estar adequadament informat sobre possibles canvis en la mateixa.


Violant Cervera: "Cal posar els infants, els... - Govern.cat\nquery_builder 19 octubre 2021 19:51\nViolant Cervera: "Cal posar els infants, els adolescents i les famílies al centre de l'atenció i al centre de totes les polítiques"\nLa titular de Drets Socials ha assistit a Badalona a la inauguració del nou Centre Sant Jaume, de la Fundació Carles Blanch\nLa consellera de Drets Socials ha participat aquesta tarda en l’acte d’inauguració del Centre Sant Jaume, de la Fundació Carles Blanch, que atén infants i joves en situació d’alta vulnerabilitat i risc d’exclusió social a l’àmbit metropolità de Badalona. Concretament, el centre prestarà servei a famílies dels barris del Gorg, el Congrés, el Remei, La Mora, Sant Roc o Artigues.\nEn el decurs de la seva intervenció, Cervera ha destacat que amb aquest nou espai “la ciutat es dota d’una eina clau, bàsica i essencial per l’acompanyament de la infància, la joventut i les famílies de Badalona”. La consellera també ha remarcat la visió compartida pel Departament i la Fundació i ha assegurat que “cal posar els infants, els adolescents i les famílies al centre de l’atenció i al centre de totes les polítiques”. En aquest sentit, Cervera s’ha compromès “a treballar de forma inequívoca per unes polítiques d’infància i joventut que tinguin un doble objectiu: la qualitat i el benestar, i la lluita contra les desigualtats, perquè infants, joves i les seves famílies puguin conviure en una societat més justa, més cohesionada, equilibrada i pròspera”.\nEl nou Centre Sant Jaume\nEl Centre Sant Jaume compta amb diversos projectes en l’àmbit de l’acompanyament a la infància i l’adolescència en situació de vulnerabilitat o risc social, com l’espai familiar, el centre obert, la unitat d’escolarització compartida, el programa de millora de competències professionals Activa’t o el programa de suport a l’acció educativa, entre d’altres. Entre 2019 i 2020 el Departament de Drets Socials ha finançat amb 155.400 euros diversos d’aquests projectes de la Fundació Carles Blanch. Enguany s’han aprovat diverses línies de subvenció per un import de 69.000 euros.\nEl Centre Sant Jaume compta amb un equip multidisciplinar de 30 professionals d’àmbits com el treball social, la psicopedagogia, la psicologia, l’educació social, personal formatiu i d’administració i gestió.


Assos Mille GT Ultraz Winter Negre comprar i ofertes a Bikeinn\nDescripció Assos Mille GT Ultraz Winter\nMille GT Ultraz Winter és una jaqueta ciclista per a homes . Aquest model Assos té una closca suau, resistent als corrents de vent i aigua. La capa esportiva inclou una membrana de Goretex que impedeix l’entrada de líquid mantenint el tors sec.\nLa versió Assos inclou detalls reflectants que milloren la visibilitat en condicions de poca llum. També incorpora tecnologia RX que aporta alts nivells d’aïllament i extremadament flexible. Durant la temporada d'hivern, sentireu més confort per a la protecció del coll i la cara, gràcies a la seva màscara facial integrada.\nEl disseny de la roba per a ciclistes té una malla sòlida que proporciona estabilitat i també té panells de teixit elàstic cosits que generen major fermesa i seguretat. A la cintura, té costura tradicional que manté l'estirament natural del teixit.\nAconsegueixi ;hivern fora del parc amb aquesta jaqueta de muntar a ;hivern d'alta precisió, de protecció elevada i amb bona qualitat.\nFes la compra online de material esportiu sense haver de sortir de casa. Amb bikeinn ja és possible! És la teva botiga online especialitzada en material de ciclisme. Volem que gaudeixis del teu temps lliure d’una manera única, per això t’oferim una gran varietat de Jaquetes de la marca Assos. Dóna un cop d’ull a tots els productes de ciclisme que t’oferim en catàleg, com per exemple Assos Mille GT Ultraz Winter. Dissenyat per donar-te el màxim confort i seguretat mentre estàs practicant el teu esport favorit o les teves activitats diàries.\nCaracterístiques Assos Mille GT Ultraz Winter\nSostenibilitat Assos Mille GT Ultraz Winter\nBdgangja - 29/09/2020\nSembla que és la millor jaqueta d'hivern, però el buff interior és ambigu i és una mica incòmode de portar.\n동계 자켓으로는 최고 제품인거 같다 다만 안에 버프가 애매한거 같다 착용시 조금 불편하다 그래도 저렴한가격에 괜찮은 제품 이다\nYoshiyuki - 27/07/2020\nUna jaqueta d’hivern amb una funcionalitat excel·lent que absorbeix la suor i no fa fred. Té un escalfador incorporat al coll. Normalment porto talla S, però aquesta jaqueta és M JUST FIT.\n汗をきちんと逃がし、寒さも感じさせない機能性抜群の冬用ジャケット。 ネックウォーマーが内蔵されている。 普段はSサイズを着用しているが、このジャケットはMがJUST FIT。\nChong sik - 24/07/2020\nEl preu és una mica car, però el producte és satisfactori\n가격은 좀 비싸지만 상품은 만족합니다\nLa meva caixa estava aixafada, però la jaqueta era exactament com es presenta a l'anunci. No he sortit a la jaqueta Assos Mille GT Utraz. Enviament bastant ràpid per a l'estranger als Estats Units\nPerfecte per als freds dies d’hivern.\nJaqueta ultra lleugera i còmoda que resisteix realment la pluja, ara ho he provat amb bicicleta de muntanya fins a 0 graus amb una sola roba interior tècnica amb màniga gran a sota, ja rentada 3 vegades a la màquina sense preocupacions.\nBon servei d’assistència precís i ràpid, a causa del retard i el seguiment de la paqueteria per part del missatger, excel·lent producte ja l’havia utilitzat\nEl millor desgast\nLa caixa estava aixafada, però no hi va haver brutícia ni danys, així que vaig quedar alleujada.\nBé! molt bo !! És tan bonic Thx (^^)\nÉs funcional i elegant.\nPer provar-lo amb bicicleta, espero que el clima a l’hivern, de moment la mà d’obra i l’ajust són excel·lents


Gascón: «L'essència de l'esport és, a part d'intentar ser el millor, divertir-te» | La torre del Palau\nper Albert Prieto , 24 de setembre de 2016 a les 11:00 |\nSarai Gascón, amb les tres medalles aconseguides a Rio. | S.G.\nSarai Gascón és un nom propi de la història de l'esport a Terrassa. Té només 23 anys i ja acumula tres participacions als Jocs Paralímpics, en els quals suma un total de sis medalles: cinc de plata i una de bronze. Cap esportista terrassenc ha guanyat més metalls en Jocs Olímpics o Paralímpics. Va debutar a Pequín 2008, on va aconseguir la primera medalla d'argent. A Londres 2012 va penjar-se una plata i un bronze. I, a Rio de Janeiro, Gascón ha pujat al segon calaix del podi tres vegades més.\nCom és la sensació de tornar a casa amb tres medalles dels Jocs Paralímpics?\nÉs al·lucinant! La veritat és que estic molt contenta de tenir recompensa a tot l'esforç i dedicació de la meva carrera esportiva.\nEts l'esportista de Terrassa amb més medalles en els Jocs Olímpics o Paralímpics. Què significa per a tu aquest privilegi?\nCrec que Terrassa sempre ha estat una ciutat amb un nivell esportiu altíssim. Estic molt orgullosa de representar la meva ciutat i el Club Natació Terrassa arreu del món, igual que han fet els meus companys. Aquesta vegada la victòria és per partida doble ja que hem estat dos esportistes Paralímpics de Terrassa que hem participat als Jocs Paralímpics: en Jordi Ruiz, de bàsquet en cadira de rodes, també ha aconseguit la medalla de plata.\nParticipaves a quatre proves. Quin era el teu objectiu inicial? Són satisfactòries aquestes tres plates?\nLa veritat és que no esperava pujar tres vegades al podi. Han estat unes proves molt dures en les quals les medalles han estat molt disputades, amb unes marques súper ajustades. En dues proves em vaig quedar a una i dues dècimes respectivament de guanyar l'or. Al principi la medalla de plata va tenir un regust una mica amarg ja que molt poca cosa em va separar de guanyar. Però estic contenta ja que en la prova de 200 metres estils vaig batre el rècord d'Espanya i en els 100 metres lliures vaig igualar el meu rècord d'Europa.\nSón els teus millors Jocs fins al moment en quantitat de medalles. En què ha canviat la Sarai de 2008 i 2012 respecte la d'enguany?\nCrec que aquest darrer any he fet un salt de qualitat, m'hi he preparat molt bé. He pujar a altura quatre vegades per preparar-me millor i, a més, he realitzat dues concentracions més, millorant així els meus entrenaments i també el meu descans per poder rendir millor.\nL'or és l'assignatura pendent per als propers Jocs?\nEncara queda lluny, però està clar que l'or paralímpic és l'única medalla que em queda per aconseguir. I m'encantaria, però de moment pensaré any a any per marcar-me els meus objectius.\nQuè significa per a un esportista professional paralímpic guanyar una medalla?\nÉs el resultat a tot l'esforç, sacrifici i constància. Entrenem molt dur per poder pujar al podi, i no tothom ho aconsegueix. Jo estic orgullosíssima d'haver-hi pujat tres vegades i aconseguir tres plates.\nCreus que les institucions esportives s'impliquen prou amb els esportistes paralímpics?\nNo té res a veure la implicació mediàtica i econòmica amb els esportistes olímpics comparat amb els dels paralímpics. És cert que poc a poc i any rere any hi van havent millores. De fet, en el darrer any hi ha hagut una millora important, però mai equiparable. Crec que l'esforç que fem és molt gran i som esportistes d'alt rendiment igual que els olímpics, crec que ens haurien de valorar per igual.\nCom consideres que és el nivell de la natació paralímpica en la categoria S9? Quines creus que són i seran durant els propers anys les teves rivals més directes?\nEl nivell de la meva categoria és altíssim. Les finals han estat súper ajustades i, com he dit, em vaig quedar a una i dues dècimes de poder guanyar en dues proves. Ja començo a ser la més veterana de les meves rivals. Les meves rivals més fortes tenen entre 14 i 17 anys i així fa que t'ho posin encara més difícil. Les rivals directes són les angleses, les australianes, les estatunidenques i, per suposat, les xineses. Xina ha arrasat als Jocs.\nQuè t'ha semblat l'organització de Rio de Janeiro d'aquests Jocs?\nMe la imaginava pitjor pel que m'havien comentat abans d'arribar al Brasil. És cert que a les instal·lacions hi havia algunes imperfeccions, però res que impedís una correcta competició. Les instal·lacions eren una passada, estàvem en una gran piscina.\nDurant els Jocs Olímpics es va parlar molt de l'aigua, especialment quan algunes piscines es van posar verdes. Ha estat tot correcte durant els Jocs Paralímpics?\nLa piscina que s'havia posat verda els Jocs Olímpics era la de Maria Lenk, la piscina de salts. Aquestes instal·lacions no s'utilitzaven als Jocs Paralímpics perquè no existeix ni salt ni sincronitzada paralímpica. La piscina de natació era una passada, el vas estava genial. I les grades en forma d'estadi que rodejaven tota la piscina eren un espectacle. Cada vegada que sortia a nedar se'm posaven els pèls de punta.\nTens encara 23 anys i una trajectòria magnífica. Cada any que passa és millor?\nAquests anys he gaudit molt, però la veritat és que cada any m'exigeixo més i més. Crec que l'essència de l'esport és, a part d'intentar ser el millor, divertir-te i passar-ho bé, i jo això sempre ho he fet.\nQuines són les claus per mantenir un nivell de constància i rendiment com el teu?\nCrec que el més important és tenir un objectiu ben definit, i lluitar-hi. A cada entrenament has de donar el millor de tu mateix per després estar preparat en la competició; encara que pateixis molt has de pensar que tot l'esforç després et servirà de molt.\nQuins seran els teus pròxims reptes i objectius?\nDe moment, descansar. Crec que em mereixo unes vacances! Després, l'any que ve vull dedicar una mica més de temps als meus estudis, i continuaré entrenant dur. L'any que ve tenim el Mundial i he de continuar millorant.\nSarai Gascón, a les instal·lacions de natació de Rio 2016. Foto: S.G.\nLes entrevistes de La Torre, Rio 2016, Jocs Paralímpics, natació, Sarai Gascón


Israel i la guerra de l'Iraq - Indymedia Barcelona\nIsrael i la guerra de l'Iraq\nper Mateu\t 29 ago 2004\nMireu què diu l'Avui sobre la polèmica d'ahir respecte al poder del lobby israelià sobre la política nord-americana. I qui ho diu és un mèdia del sistema, no pas cap pamflet antisionista\nEl sospitós treballa per als col·laboradors de Rumsfeld més implicats en la planificació de la guerra a l'Iraq\nL'FBI investiga si un funcionari del Pentàgon ha espiat per a Israel\nEl suposat agent hauria robat documents secrets sobre l'Iran perquè el principal 'lobby' hebreu als EUA els passés al govern de Sharon\nL'últim cas d'espionatge divulgat als Estats Units ha deixat els mitjans polítics de Washington plens de preguntes i sense cap possibilitat de respondre-les, especialment perquè té tantes implicacions per a la política electoral com per a les relacions internacionals.\nAhir a la matinada els canals de televisió van començar a parlar d'un possible infiltrat que espiava per a Israel dins del Pentàgon, la qual cosa no seria ni nova ni extraordinària, perquè l'espionatge de països amics i enemics es dóna de manera habitual i perquè fa gairebé dues dècades hi va haver el cas de Jonathan Pollard, condemnat a cadena perpètua per haver donat informació secreta dels Estats Units al govern israelià.\nEn el cas revelat ahir, però, hi ha una sèrie de circumstàncies que desorienten gairebé tothom, com el fet que ningú sàpiga quina és la font de la filtració, la coincidència amb la Convenció Republicana, que està a punt de començar, i la possible transcendència d'aquestes activitats.\nLa cadena de televisió CBS va anunciar ahir a la matinada que l'FBI està investigant "des de fa temps" la possibilitat que un funcionari del Pentàgon estigui espiant per a Israel, però va afegir que no hi havia hagut cap detenció i tampoc no preveien detenir ningú aviat. Això va canviar al vespre, quan diverses informacions apuntaven que la detenció podria arribar la setmana que ve.\nEl més interessant, però, és el lloc on treballa aquest espia: l'oficina de Douglas Feith, el número 3 del Pentàgon, que molts dels que s'oposen a la guerra de l'Iraq sospiten que és un dels principals responsables de la planificació de la invasió i l'ocupació. Feith és un dels pilars dels neoconservadors, el grup d'assessors polítics que més ha treballat per anar a la guerra contra l'Iraq, i és cap de l'Oficina de Planificació Especial (OPE), establerta pel secretari de Defensa, Donald Rumsfeld, i el seu vicesecretari, Paul Wolfowitz, per estudiar els possibles contactes entre Al-Qaida i el règim del derrocat president iraquià Saddam Hussein.\nSegons els mitjans informatius, el sospitós d'espionatge és el funcionari Larry Franklin i la seva tasca ha consistit a agafar documents secrets relacionats amb l'Iran i donar-los al Comitè d'Afers Públics Americans Israelians (AIPAC), el principal lobby hebreu als Estats Units, que hauria donat aquesta informació al govern israelià. Tant l'ambaixada israeliana a Washington com el govern d'Israel i AIPAC ho han desmentit.\nD'altra banda, l'exfuncionari de la CIA Larry Johnson va declarar a la cadena televisiva NBC que ell ha sentit a parlar d'aquesta investigació des de fa mesos i que té raons per creure que està relacionada amb els documents falsificats que els serveis secrets italians van donar als Estats Units, que indicaven que l'Iraq volia comprar urani al Níger: els documents, segons Johnson, els va falsificar Israel per donar arguments a la guerra contra l'Iraq.\nLes preguntes d'ahir anaven en dues direccions: qui havia filtrat la informació i per què ho feia ara: ¿algú va tenir simplement una llengua massa llarga?, ¿tenia l'FBI un interès especial a fer-ho saber?, ¿hi ha algun interès a apartar l'atenció popular de la Convenció Republicana?, ¿és una maniobra dels antineoconservadors per portar a la llum les activitats dels neoconservadors?, ¿és un intent d'avortar les investigacions fent públic el que se'n sap?\nAhir no hi havia resposta per a aquestes preguntes: el president Bush va sentir les preguntes dels periodistes però va seguir caminant com si no hagués sentit res.\nRe: Israel i la guerra de l'Iraq\nMés encara: mireu el que diu el Periódico. Si el lobby sionista americà no dicta determinades decisions polítiques de l'executiu ianqui és que jo sóc una monja.\nCRISI ENTRE WASHINGTON I TEL AVIV\nL'FBI sospita que Israel espia al Pentàgon\n• La policia investiga un analista de l'oficina del número tres de Defensa\nEn un polèmic cas que podria embrutar la política per al Pròxim Orient de l'Administració de George Bush i enterbolir les relacions entre els Estats Units i Israel, l'FBI està investigant si un analista del Pentàgon va espiar per al règim d'Ariel Sharon. La investigació, que fa un any que està en marxa, se centra en un empleat que treballa a l'oficina de Douglas Feith, el número tres del Departament de Defensa.\nHi ha proves que aquest analista va passar documents classificats al Comitè d'Assumptes Públics Americano-israelià, un lobby jueu que, al seu torn, hauria facilitat la informació als serveis d'intel.ligència d'Israel. En aquesta informació secreta s'incloïen discussions sobre la posició de Washington respecte a Teheran, fet que planteja dubtes sobre si Israel hauria pogut utilitzar aquesta informació per intentar influir en la política nord-americana al Pròxim Orient.\nEn un comunicat, el Pentàgon va assegurar que l'analista investigat "no estava en posició de tenir una influència significativa sobre la política d'EUA". Israel també ha negat les acusacions. Però la gravetat del cas és patent: fins ara, la majoria d'investigacions sobre espionatge que han tingut a veure amb Israel s'han suspès per pressions polítiques.\nNÚMERO TRES DEL DEPARTAMENT\nEl cas torna a centrar l'atenció sobre Douglas Feith, el número tres de Defensa. Aquest, que el 1996 va escriure un document en què cridava a enderrocar Saddam Hussein per millorar la seguretat d'Israel, va ser el responsable de la unitat especial d'espionatge que abans de la guerra va insistir que hi havia llaços entre Saddam Hussein i Al-Qaida.\nper ddr\t 29 ago 2004\n1-creus que les guerres les fan els espies?\n2-lo descobert no recolza la teva tesis del supremacisme isrealià sino simplement corrobora una aliança fruit d'una identitat d'interesos USA-israel.\n3-El Pais i el Periodico foten fastic (i qui es cregui que llegeixen diaris d'esquerres va prou errat).\nJo reitero lo d'ahir http://barcelona.indymedia.org/newswire/display/115105/index.php\nper y\t 29 ago 2004\ncuando EEUU abandone completamente Israel, este se va a comer los mocos. pero por ahora esto va a seguir asi.\nper Said\t 29 ago 2004\nMateu, només una pregunteta de bon rotllo, si el teu esfereïdor lobby jueu controla fèrriament els USA com és que ha permès que es difongui la noticia sobre un espia israelià a Washington que teoricament desvetlla el seu control total dels USA? Per qué Israel s'ha de menjar "los mocos"? Que li passa a alguns? Es bo saber que a Israel i al món sencer moltíssima gent treballa per la llibertat i la pau passant d'aquestes històries.\nEs clar que a Israel hi ha gent solidaritzada amb els palestins. El problema es el sionisme mussolinià de Sharon i demés.\nLlibertat pel poble palestí!\nper Josep\t 31 ago 2004\nSi a Israel hi ha gent que vol la pau, com es que han anar a ocupar Palestina? Per que no es van quedar alla on vivien?


Imatge: Roda de premsa feta aquest 10 de març a la Diputació de Girona. D'esquerra a dreta: Joan Giraut, president de la Diputació de Girona i de Dipsalut, i Josep M. Corominas, vicepresident primer de Dipsalut. Autor: Eddy Kelele\nGarantir la salut en temps de crisi (TVG I)\n10/03/2015. El programa «Salut i crisi» té per objectiu disminuir els efectes negatius de l’actual situació econòmica sobre la salut de les persones. Alguns d’aquests efectes són malnutrició, higiene deficient o estrès de llarga durada. Dipsalut dóna suport econòmic a les accions endegades per entitats socials, ajuntaments i consells comarcals destinades a atendre les necessitats bàsiques quant a alimentació, habitatge, ocupació i benestar emocional i familiar dels ciutadans de la demarcació. A més, s’encarrega de coordinar els ens esmentats per evitar duplicitats, fomentar el treball en xarxa i aconseguir la màxima eficàcia i eficiència.\nEl 2014, el «Salut i crisi» ha comptat amb 2 milions d’euros, mig milió dels quals s’han destinat específicament a fomentar la creació de llocs de treball.\nTant el president de la Diputació de Girona i de Dipsalut, Joan Giraut, com el vicepresident primer de l’Organisme de Salut Pública Dipsalut, Josep M. Corominas, han destacat avui a la Diputació la importància de les accions orientades a crear ocupació remunerada.\nPel que fa al milió i mig dedicat a altres eixos del «Salut i crisi», 456.559 euros s’han destinat a garantir un habitatge digne, i se n’han beneficiat 9.055 persones. S’ha proporcionat ajudes al lloguer i a la hipoteca; per pagar la calefacció, l’aigua i la llum i per fer reparacions que garantissin la salubritat i l’habitabilitat de les cases.\nA l’àmbit de l’alimentació, s’hi ha destinat 364.347 euros, els quals s’han invertit en centres de distribució d’aliments, menjadors socials, beques menjador, etcètera. 28.645 persones s’han beneficiat d’aquestes ajudes.\nPel que fa a les accions dirigides al benestar emocional i familiar (higiene, roba i calçat, productes de farmàcia, suport emocional, formació, ajudes per transport...), s’hi ha dedicat 63.423 euros, i s’ha ajudat un total de 960 persones.\n63.241 euros han servit per tirar endavant actuacions per promoure l’ocupabilitat de les persones (com ara tallers d’oficis, horts urbans, cursos formatius...). Se n’han beneficiat 3.880 ciutadans de les comarques gironines.\nEn total, han comptat amb aquestes ajudes 42.540 persones, les quals, en tots els casos, han estat derivades pels treballadors socials municipals. En la majoria d’ocasions, s’ha atès famílies en què els dos progenitors estaven sense feina i tenien fills menors d’edat al seu càrrec. Un 42 % dels beneficiaris de les actuacions eren infants i adolescents.\nEl programa es va començar a desenvolupar el 2013 davant l’evidència que la crisi econòmica perjudica el benestar físic i emocional de les persones i la necessitat que les administracions prenguin mesures. Any rere any s’ha anat augmentant la dotació econòmica del programa per tal de poder atendre més gent. Des de llavors, s’hi ha destinat un total de 3 milions d’euros i s’ha ajudat unes 45.000 persones. En aquest període, el «Salut i crisi» ha comptat amb 175 professionals implicats, treballant en xarxa, i ha permès crear, a cada comarca, una porta única d’accés a les ajudes. A banda de millorar la coordinació entre els agents socials que intervenen en cada territori, també ha servir per millorar tant la detecció de necessitats com la resposta que se’ls dóna.\nPel 2015 i 2016, el programa «Salut i crisi» compta amb un pressupost de 3.300.000 euros, una part molt important dels quals (700.000 euros) es dedicarà a mesures per fomentar l’ocupació, promovent la creació de llocs de treball, per exemple, dins les mateixes entitats que participen en el programa.\nPer a més informació consultar: http://www.dipsalut.cat/area.html?a=36


iQ-Company UV 200 Cap Bites Stone Blanc, Scubastore\nDescripció iQ-Company UV 200 Cap Bites Stone\nAmb la compra de iQ-Company UV 200 Cap Bites Stone, et garantim que tindràs el millor equipament de submarinisme. A scubastore trobaràs la millor qualitat al millor preu online del sector. Escull-nos com la teva botiga de submarinisme i centra’t només en disfrutar del teu esport favorit i el confort que t’ofereixen grans marques com iQ-Company. El nostre equip d’experts en submarinisme posa al teu abast les millors valoracions dels productes que t’ajudaran a escollir exactament el producte que necessites. I sempre assegurant-te que aconsegueixes la millor oferta en Roba.\nCaracterístiques iQ-Company UV 200 Cap Bites Stone\nSostenibilitat iQ-Company UV 200 Cap Bites Stone


Un mort i dos ferits en un apunyalament massiu al sud de París - Diari de Girona\nUn mort i dos ferits en un apunyalament massiu al sud de París\nL'atacant va ser abatut per la policia\nredacció 03.01.2020 | 15:42\nUn mort i dos ferits en un apunyalament massiu al sud de París EFE\nAlmenys una persona ha mort i dues més han resultat ferides per un apunyalament múltiple registrat a la localitat francesa de Villejuif, als afores de París, segons han informat el Govern, que ha confirmat la neutralització del presumpte agressor per trets de les forces de seguretat.\nL'atac ha tingut lloc aquest divendres a la tarda al parc de Hautes-Bruyères i, segons el secretari d'Estat de l'Interior, Laurent Nuñez, s'ha saldat amb tres víctimes, una de les quals ha perdut la vida com a conseqüència de les ferides .\nL'alcalde de Villejuif, Franck Li Bohellec, ha confirmat a Franceinfo que el mort és un veí de la localitat de 56 anys que es va interposar davant l'agressor per protegir la seva dona, que figura entre els ferits.\nDesprés d'una fugida, agents de la Brigada contra la Delinqüència (BAC) seguir el sospitós fins a l'aparcament d'un supermercat situat a la localitat veïna de L'Hay-les-Roses. Els agents van abatre a aquesta persona, la identitat de la qual no ha transcendit, de diversos trets.\nNuñez, que s'ha desplaçat a Villejuif després de les primeres notícies del succés, ha aplaudit l'actuació de les forces de seguretat. També té previst visitar la zona el ministre de l'Interior, Bernard Cazeneuve.\nLa fiscal local Laure Beccuau ha confirmat l'obertura d'una investigació per aclarir el succés, si bé el Ministeri Públic no ha apuntat el terrorisme com a línia principal d'investigació. Els mitjans locals, però, sí que han informat de la presència de fiscals antiterroristes.


Nom: CAPELLA DE SANTA CECÍLIA DE TORREBLANCA\nLocalització: Ponts - Torreblanca (Noguera)\nLa capella de Santa Cecília de Torreblanca s'emplaça als afores del nucli de Torreblanca, enmig de camps de conreu. Es tracta d'una capella de planta circular, sense nau ni absis diferenciat, amb unes estructures afegides a ponent, a banda i banda de la porta, possiblement restes d'un atri desaparegut.\nÉs un edifici molt petit. Malgrat això i la senzillesa aparent, presenta nombrosos interrogants, que comencen en l'emplaçament mateix, en un lloc on hi havia una vil·la d'època romana i on es troben nombrosos fragments ceràmics i elements esculpits, els quals palesen una ocupació molt antiga de l'indret i l'existència d'unes probables estructures arquitectòniques més complexes que les que són visibles en l'actualitat.\nL'estructura respon a una planta circular, coberta amb cúpula semiesfèrica, sense nau o absis diferencial. El cercle de la planta es deforma al costat de ponent, on forma un mur més rectilini en el qual s'obre la porta, resolta amb un arc de mig punt, encofrat amb taulons i de brancals rectes, sense galze per a les fulles de la porta, que tenen les pollegueres tallades en unes pedres encastades en la cara interna del mur. Aquest mur rectilini es produeix també en la part baixa de la cara externa del parament, on continua formant dos murs, actualment molt embardissats, d'1,60 m d'alçada, en angle recte i perfectament integrats en l'estructura dels paraments de I'església, que continuen per sobre d'aquests murs. No hi ha traces que aquests murs s'haguessin continuat més enllà de l'alçada actual. Fa l'efecte que aquests murs formaven part d'un primer projecte de I'església, que no s'arriba a concretar, la qual queda reduïda, doncs, a la petita rotonda conservada.\nEl caràcter totalment concentrat de l'estructura de Santa Cecília fa evocar la propera església de Sant Bartomeu del Tossal, l'absis de la qual també constituïa, probablement, un edifici de planta concentrada.\nL'edifici presenta tres finestres circulars, ben orientades, resoltes com a ulls de bou, de doble esqueixada i executats en pedra tosca, la qual cosa contrasta amb el parament de carreu6, a penes escairat, disposat en filades uniformes í regulars, i embegut en el morter de calç; de la resta de I'església.\nLes façanes són totalment mancades d'ornamentació i no presenten cap caràcter que permeti establir una filiació o una datació, tret de I'aparell, que s'avé amb les fórmules constructives de I'arquitectura del segle XI, sense excloure una datació lleugerament posterior, o la possible reconstrucció d'algun edifici preexistent. La capella de Santa Cecília de Torreblanca s'emplaça als afores del nucli de Torreblanca, enmig de camps de conreu. Es tracta d'una capella de planta circular, sense nau ni absis diferenciat, amb unes estructures afegides a ponent, a banda i banda de la porta, possiblement restes d'un atri desaparegut.\nÉs un edifici molt petit. Malgrat això i la senzillesa aparent, presenta nombrosos interrogants, que comencen en l'emplaçament mateix, en un lloc on hi havia una vil·la d'època romana i on es troben nombrosos fragments ceràmics i elements esculpits, els quals palesen una ocupació molt antiga ...\nNo es coneixen dades històriques sobre aquest temple singular. Tanmateix l'antiguitat del poblament d'aquest indret és inqüestionable, com demostren les troballes arqueològiques que s'han descobert al voltant de I'església.\nA tota la zona meridional de I'església de Santa Cecília hom ha trobat, en els anivellaments que s'hi han fet per a les feines agrícoles, diversos fragments ceràmics,\nteules planes i materials petris, que poden ésser datats en una època romana tardana o, fins i tot, visigòtica, com, per exemple, algunes de les sivelles guardades al Museu del Montsec d'Artesa de Segre. Moltes d'aquestes restes poden ésser relacionades amb una necròpoli que hi degué haver en aquest indret. L'any 1983, hi poguérem veure dues sepultures de lloses, en un tall d'1 m d'alçada, en un punt situat a uns 30 m cap al sud-oest de la capella; així mateix, s'hi veien restes de murs orientats de nord a sud.\nL'any 1976, a uns 100 m a llevant de I'edifici romànic, es localitzaren dos sarcòfags de pedra orientats d'oest a est, de coberta monolítica de dos vessants, que contenien dos individus en posició decúbit supí. No es coneixen dades històriques sobre aquest temple singular. Tanmateix l'antiguitat del poblament d'aquest indret és inqüestionable, com demostren les troballes arqueològiques que s'han descobert al voltant de I'església.\nteules planes i materials petris, que poden ésser datats en una època romana tardana o, fins i tot, visigòtica, com, per exemple, algunes de les sivelles guardades al Museu del Montsec d'Artesa de Segre...\nLLADONOSA, J. 1990 Història d'Artesa de Segre i la seva comarca


Nova recerca a la cova de Manot, un jaciment clau per estudiar les primeres poblacions humanes a Euràsia - Universitat de Barcelona\nInici > Notícies > Nova recerca a la cova de Manot, un jaciment clau per estudiar les primeres...\nJosé Miguel Tejero durant la recerca amb materials de la cova de Manot.\nEl jaciment paleolític de la cova de Manot, a la Baixa Galilea (Israel), és conegut per la troballa d’un crani que és la resta més antiga documentada fins ara fora de l’Àfrica dels Homo sapiens que van colonitzar Europa. Situada en una zona clau per estudiar l’arribada a Europa, provinent de l’Àfrica, de l’ésser humà modern, la cova té a més la particularitat d’haver conservat intactes nombroses restes del paleolític superior, atès que va quedar segellada en algun moment de la prehistòria. Ara, un article publicat a Science Advances signat, entre d’altres, per l’investigador del Seminari d’Estudis i Recerques Prehistòriques de la Universitat de Barcelona (SERP-UB) José Miguel Tejero, aprofundeix en l’estudi d’aquest jaciment del Pròxim Orient.\nLa recerca presenta una seqüència cronoestratigràfica de la cova de Manot mitjançant dades obtingudes amb les tècniques més recents. Aquesta tasca de datació és especialment rellevant perquè aporta dades sobre els moviments de les poblacions humanes del paleolític superior que van arribar a Euràsia des de l’Àfrica a través del que es coneix com a Llevant, una àrea del Pròxim Orient que comprèn fonamentalment Síria, el Líban, Israel, els territoris palestins i Jordània. Concretament, la datació de les restes a la cova de Manot proporciona informació sobre dues cultures arqueològiques: l’ahmarià primerenc i l’aurinyacià llevantí. Així, l’article que ara es publica reforçaria la hipòtesi que els individus de l’ahmarià primerenc (que la recerca realitzada data entre els 46.000 i 42.000 anys d'antiguitat) van ser precursors de la cultura protoaurinyaciana que es va desenvolupar posteriorment a Europa. D’altra banda, les dades també apunten que les poblacions de l’auranyacià europeu van tornar al Pròxim Orient i allà van donar lloc a l’aurinyacià llevantí (que a la cova de Manot se situaria entre fa 38.000 i 34.000 anys).\nPer a la recerca a la cova de Manot s’ha utilitzat la datació amb carboni 14 i s’han fet anàlisis geoarqueològiques dels artefactes trobats, fabricats en pedra i matèries òssies. Tejero explica que «per evitar la contaminació —un dels problemes principals quan es treballa amb cronologies tan antigues—, quasi al límit de la datació per radiocarboni s’ha aplicat un protocol amb diversos tipus de pretractaments per aconseguir una major purificació i neteja de les mostres». L’investigador apunta que la riquesa de materials paleolítics que conté la cova de Manot, incloent-hi restes òssies amb un estat de conservació excel·lent, permet aplicar noves tècniques capdavanteres en el treball arqueològic. En la recerca que ara es publica, Tejero ha analitzat, amb l’equip d’arqueozoòlegs, les eines del jaciment fabricades amb materials orgànics provinents d’animals, com ara punxons i projectils per caçar elaborats amb ossos i banyes respectivament. L’estudi de les tècniques emprades per les comunitats paleolítiques a l’hora de fabricar aquestes eines ha contribuït a avaluar la datació i l’evolució de les cultures prehistòriques estudiades.\nLa recerca, que té com a primer signant Bridget Alex, de la Universitat de Harvard, aplega investigadors de diverses universitats i entitats israelianes i europees. El professor Tejero hi apareix com a investigador del Centre Nacional de la Recerca Científica (CNRS) francès i del SERP, grup de la UB que dirigeix el catedràtic de Prehistòria Josep Maria Fullola.\nBridget Alex, Omry Barzilai, Israel Hershkovitz, Ofer Marder, Francesco Berna, Valentina Caracuta, Talia Abulafia, Lauren Davis, Mae Goder-Goldberger, Ron Lavi, Eugenia Mintz, Lior Regev, Daniella Bar-Yosef Mayer, José-Miguel Tejero, Reuven Yeshurun, Avner Ayalon, Mira Bar-Matthews, Gal Yasur, Amos Frumkin, Bruce Latimer, Mark G. Hans, Elisabetta Boaretto: «Radiocarbon chronology of Manot Cave, Israel and Upper Paleolithic dispersals». Science Advances, 15 de novembre de 2017, DOI: 10.1126/sciadv.1701450