UMH - DESENVOLUPAMENT I PATRIMONI ARQUITECTÒNIC\nInvestigació: DESENVOLUPAMENT I PATRIMONI ARQUITECTÒNIC\nPerspectives agroturístiques dels pobles mediterranis. Turisme rural com a part de l'activitat agrícola. Rehabilitació i revaloració del patrimoni arquitectònic rural. Conservació, adaptació i restauració d'instal·lacions hidràuliques tradicionals. Construcció sostenible.\nCapacitat per a identificar un bé patrimonial en el seu entorn i reconéixer recursos agroturísticos.\nIdentificar de manera bàsica el patrimoni existent en un poble.\nDissenyar plans estratègics de desenvolupament rural basat en l'agroturisme .\nProposar diferents actuacions per a la conservació, adaptació i restauració d'un bé patrimonial\nTransformar un bé patrimonial en producte turístic\nCompletar projectes a nivell autonòmic, estatal i comunitari que permeten el seu finançament\nDefinir turisme rural i els seus diferents tipus.\nUnitat 1. Perspectives agroturístics dels pobles mediterranis. Infraestructures dels servicis turístics\nUnitat 2. Caracterització i funcionament dels regadius tradicionals.\nRehabilitació i revaloració del Patrimoni Arquitectònic Rural. Tècniques d'anàlisi de conservació arquitectònica.\nUnitat 4. Conservació, adaptació i restauració d'instal·lacions hidràuliques d'horta tradicional.\nUnitat 5. Turisme rural com a part integrant de l'activitat agrícola\n.Unitat 6. Turisme rural selectiu, popular, ecoturisme\nWeb del Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medioambiente com Programes de Desenrotllament Rural, Xarxa Rural Nacional ...\nLa Xarxa Valenciana de Desenrotllament Rural (Fevader) és una Federació d'Associacions integrada per huit grups d'acció local adscrits al Programa RURALTER Leader, que tenen l'objectiu de potenciar, promocionar i fomentar el desenrotllament econòmic i social dels municipis rurals de la Comunitat Valenciana. En cada un d'ells, a més, estan enquadrats tant en l'àmbit participatiu com en el de la presa de decisions col·lectius tan diversos com a mancomunitats, ajuntaments, empresaris, cooperatives i associacions civils. També desplega un programa d'actuacions que, davall el nom RURALTER Paisatge, s'orienta a zones de ruralitat intermèdia"\nLa Xarxa Rural Nacional (RRN) és una plataforma integrada pels principals actors implicats en el desenrotllament del medi rural, destinada a enfortir aliances, divulgar experiències i conformar un escenari comú per a millorar l'aplicació de la política de desenrotllament rural, així com per a difondre les oportunitats que esta oferix a les persones potencialment beneficiàries i al públic en genera\nLa Xarxa Espanyola de Desenrotllament Rural (REDR) és una associació sense ànim de lucre constituïda l'any 1995 amb l'objectiu genèric de promoure un model de desenrotllament rural integral i sostenible. La REDR està integrada en l'actualitat per Xarxes Territorials que engloben més de 180 Grups de Desenrotllament Rural de tot el territori espanyol, els quals gestionen Programes i Iniciatives relacionades amb el Desenrotllament Rural\nL'avaluació de l'assignatura correspondrà a la suma de:\na) Nota de la prova escrita que estarà compost per preguntes curtes que s'elaboraran a partir dels continguts docents de l'assignatura. Dites continguts inclouen totes les activitats teoricopràctiques realitzades en l'assignatura, amb una puntuació del 75 % de la nota final.\nb) Nota del treball o estudi del cas proposat, amb una puntuació del 20 % de la nota final.\nc) La participació en les pràctiques presencials de camp suposarà el restant 5% de la nota de l'assignatura."\nLa matèria objecte d'examen consistirà del temari que figura en el programa i que es va explicar durant el curs acadèmic.\nL'examen de teoria constarà de diverses preguntes curtes o tipus test (màxim 10) ; amb una duració aproximada de 60 minuts.\nL'entrega del treball es realitzarà a través de la plataforma virtual, en format pdf. Abans de començar cada treball l'alumne manarà un xicotet índex i títol del treball que vol realitzar, una vegada revisats pel professor i acceptat, l'alumne podrà desenrotllar. Durant el curs s'indicarà els terminis d'entrega de les diferents parts que consta este treball. En cada treball s'analitzarà la seua estructura, la qualitat de la documentació, la seua originalitat i presentació amb un valor màxim del 20%.\nL'assistència i participació a la pràctica presencial suposa un 5%."\nEn l'examen de teoria les preguntes mal contestades no resten.\nLa nota de l'assignatura serà la suma de la nota de l'examen de teoria (75%) i la nota obtinguda en el treball (20%) . A més, se sumarà la nota obtinguda per l'assistència i participació a la pràctica presencial (5%).\nTot el de material tipus (apunts, mòbils, llibres, bosses de mà o motxilles, etc.) s'haurà de deixar sobre la tarima a l'entrar en l'aula.


Es tracta d'una iniciativa per al foment de l'ocupació al poble sorgida a iniciativa del mateix Ajuntament de Cocentaina\nAra fa uns dies es va celebrar el sorteig públic per escollir a les 21 persones que, complint tots els requisits, podran accedir al pla de treball 'Cocentaina Emplea 2013'. Es tracta d'una iniciativa per al foment de l'ocupació al poble sorgida a iniciativa del mateix Ajuntament de Cocentaina. De fet, serà l'administració local la que sufragarà íntegrament els 55.000 euros de dotació amb què compta aquest pla d'ocupació.\nAl voltant de 250 persones van presentar les sol·licituds per formar part de 'Cocentaina Emplea 2013'. De fet, el dia del sorteig -presidit per la Secretària de l'Ajuntament al Centre Cultural el Teular- n'eren presents més d'un centenar. Com apuntàvem a l'inici, en total es van escollir a 21 persones: 19 peons i dos oficials -un oficial de pintura i un oficial de forestal-.\nA partir d'aquest moment s'ha encetat un termini perquè els seleccionats presenten tota la documentació requerida a l'Ajuntament de Cocentaina. És per això que es va elaborar també un llistat de reserves, per poder substituir a tot aquell qui no complisca els requisits.\nEl taller 'Cocentaina Emplea 2013' començarà a principis del mes de desembre, i donarà feina a estes 21 persones durant un total de 3 mesos. Entre les actuacions previstes es troba la millora de la senyalització viària del municipi, així com la neteja i adequació dels dipòsits d'aigua del poble.\nRecordem que per a portar avant aquest pla de treball es va requerir el vist-i-plau de la Subdelegació del Govern, qui va rebotar aquesta petició al mateix Ministeri. No va ser fins a dies abans de la Fira quan va arribar la contestació, que no va aclarir els dubtes al consistori contestà al voltant de les possibilitats de que aquest pla isquera avant amb el suport de tots els grups municipals. De tota manera, el Govern contestà ha volgut seguir avant en les seues intencions de pal·liar les dificultats d'algunes de les famílies del poble (en la mesura de les seues possibilitats). De fet, ja s'ha contemplat en el primer esborrany de pressupostos les dues mensualitats de 2014 que comprendrien el desenvolupament de 'Cocentaina Emplea 2013'.\nSegons l'alcalde Rafa Briet: “El Govern de Cocentaina és totalment conscient del moment de dificultat que travessen moltes de les nostres famílies. És per això que en moments així l'Ajuntament, com a institució pública més pròxima al ciutadà, ha de posar tots els esforços i emprar totes les fórmules que tinga al seu abast per posar remei a alguns dels problemes dels nostres veïns i veïnes. 'Cocentaina Emplea 2013' donarà feina a 21 persones durant tres mesos, però aquestes mesures de foment de l'ocupació seguiran sent fonamentals en la nostra gestió mentre la situació de les economies domèstiques no millore”.


Detingut el metge que va fer l'esterilització massiva a l'Índia després de la mort de 13 dones\nEl metge va operar en cinc hores 83 dones, a les quals s'havia pagat prop de 20 euros. Tretze han mort, 20 estan en estat crític i la resta estan ingressades en observació\nRedacció 13/11/2014 - 08.49 Actualitzat 13/11/2014 - 09.58\nManifestacions a l'Índia per demanar responsabilitats per les morts de l'esterilització massiva.\nLa policia índia ha detingut el cirurgià que va practicar l'esterilització massiva després de la mort de 13 dones i que desenes d'elles continuïn encara ingressades. Abans de la detenció, ja hi havia hagut manifestacions per demanar responsabilitats pels fets.\nA mesura que passen les hores, i que s'incrementa el nombre de víctimes mortals, es van sabent més detalls de la intervenció, feta en un hospital tancat i abandonat, pel metge detingut i dos assistents. En cinc hores, el metge va sotmetre a una lligadura de trompes a 83 dones, a canvi d'una compensació econòmica equivalent a 18 euros en el marc d'un programa governamental de planificació familiar. Tretze han mort, 20 estan en estat crític i la resta estan ingressades en observació.\nUn equip mèdic s'ha desplaçat a la zona, un poble de l'estat de Chhattisgarh, per investigar els fets, però fonts oficials apunten que la brutícia i l'estat dels medicaments i un instrumental vell i rovellat poden ser la causa de les infeccions que han provocat les morts i els danys.


Inici L'opinió dels experts Els gestors del paisatge\nescrit el 18 de agost de 2011\nEntrevista a un gestor del paisatge\n1. Quin creus que és el paper actual dels experts en gestió del paisatge?\nCom a camp disciplinar de caràcter transversal, la gestió del paisatge es refereix a una amplia diversitat de temàtiques que consideren aspectes ambientals, socials, culturals, normatius i territorials. El paper dels experts en gestió del paisatge, al meu parer, no només s'ha de referir al coneixement i aplicació rigorosa d'una sèrie de tècniques i conceptes científics, sinó que s'ha d'orientar vers una traducció, molt més clara i específica del que es pot apreciar en el moment actual, del que significa el treball multidisciplinari que caracteritza els projectes i iniciatives de gestió paisatgística. Fer evident i subratllar aquesta voluntat transversal de la gestió del paisatge representa, a més a més, un actiu ben important de cara a la divulgació, difusió, sensibilització i conscienciació pel que fa als reptes que la cura del paisatge, en tant que be collectiu de primer ordre, representa en el moment actual. En definitiva, els experts en gestió del paisatge tenen una responsabilitat molt clara a l'hora de contribuir al posicionament, igualment diàfan, que tota comunitat de persones que habita un territori s'hauria d'exigir a si mateixa per mirar de garantir uns mínims llindars de qualitat de vida, cohesió social i sostenibilitat territorial, aspectes tots ells que es visualitzen de forma clara en la manera en que s'hi intervé i es gestiona el paisatge.\nLes diagnosis territorials existents mostren dues característiques de gran interès pel que fa al paisatge del Priorat i la seva projecció futura. D'una banda, el manteniment i impuls en alguns sectors concrets de l'activitat productiva agrària, representada fidelment per la importància del vi i de l'oli a molts municipis de la comarca. D'una altra banda, l'existència d'importants actius paisatgístics entesos en termes de valor territorial de forma clara, com passa amb elements constitutius d'una avaluació positiva del paisatge no només des de la perspectiva tècnica -a partir del treball realitzat al catàleg i la carta del paisatge- sinó també des del punt de vista de la percepció ciutadana i collectiva -que es manifesta en iniciatives com la candidatura UNESCO-. Així doncs, valors del paisatge com les terrasses de vinya o els perfils urbans dels nuclis i assentaments constitueixen un banc de dades del paisatge que no es pot entendre únicament en clau de manteniment museístic o conservació patrimonial sinó que, més enllà, haurien de constituir bases actives sobre les quans construir una identitat territorial per la comarca profundament ancorada en la projecció dels valors del paisatge més compartits. Uns valors que, reconeguts tècnica i socialment, poden ser bastida i aliment de projectes d'intervenció i gestió que generin un desenvolupament local major i de major qualitat que no equipari, com ha passat a d'altres territoris, transformació del territori amb pèrdua dels valors del seu paisatge.\nS'han de destacar iniciatives vinculades amb la dinamització i amb la defensa o protecció de determinats indrets i valors paisatgístics concrets de la comarca. La redacció de la Carta del Paisatge del Priorat representa una gran oportunitat en aquest sentit i pot facilitar la implicació de més actors en el procés de debat sobre quins son els valors del paisatge que la comunitat del Priorat vol mantenir i assegurar, sobretot pel que fa al plantejament d'objectius de qualitat del paisatge. En aquest sentit, crec que la Carta del Paisatge significa la possibilitat d'explicar i fer entendre en que consisteix la dinamització dels valors paisatgístics a diferents tipus d'agent. Aquest gest podria portar a la implementació de projectes i iniciatives de dinamització paisatgística de diferent tipus tot treballant amb actors polítics, econòmics i socials. Així, el treball de conscienciació i establiment d'un full de ruta pel que fa als objectius de qualitat que implica la Carta del Paisatge s'adreçaria més als agents polítics; el treball d'innovació i suggeriment d'accions de desenvolupament local associades al manteniment i valoració del paisatge ofereix noves oportunitats als agents econòmics. Per últim, la participació i implicació en la dinamització del paisatge de la comarca per part de la població, en general, i dels agents socials amb prou presència i activitat, en particular, és sempre més difícil de vehicular però representa oportunitats interessants per impulsar iniciatives on participin grups de població d'interès, com, per exemple, la gent jove o la gent gran, que, per vies diferents i a partir de punts de partida diversos, podrien convertir-se en ‘ambaixadors' i actors actius de la dinamització paisatgística de la comarca a partir de projectes concrets d'abast comunitari i local.\nLa definició d'objectius de qualitat del paisatge, com ha posat de manifest la redacció dels diferents Catàlegs del Paisatge a Catalunya, ha de fer front a tres dificultats principals: la primera es refereix a una formulació de vegades massa generalista, la qual cosa acostuma a aproximar massa la redacció dels objectius a una simple declaració de principis orientadors sobre el futur del paisatge. La segona te a veure amb una certa superficialitat en la redacció, derivada sens dubte de l'escala territorial amplia a la qual s'han referit fins ara els objectius i explicable a partir de la necessitat de recollir en una presentació sintètica una gran diversitat de situacions dins un territori regional. La tercera correspon a un plantejament certament retòric i massa proper a l'anomenat pensament benintencionat (wishful thinking), el qual situa en primer lloc els desitjos per sobre de les evidències reals, i que resta sens dubte potencial als objectius de qualitat en tant que instrument de gestió. En funció d'aquest fet, els objectius es poden arribar a entendre en molts casos com meres aproximacions al que seria desitjable les quals no arriben a explicar, en realitat, com s'hauria d'assolir el que es proposa. Aquestes tres problemàtiques deriven en una última consideració: en moltes ocasions, els objectius de qualitat es formulen de manera tan generalista, ambigua i benintencionada que costa identificar el territori al qual es refereixen doncs serien en principi aplicables a un gran ventall de paisatges diferents. D'una altra manera, fora desitjable que els objectius de qualitat per a una comarca com el Priorat s'entenguin clarament formulats per a aquella comarca específica i no fàcilment aplicables a d'altres paisatges. Aquest és, al meu parer, el principal repte que els objectius de qualitat paisatgística recollits a la Carta del Paisatge del Priorat haurien d'assolir. Una de les possibilitats per a aconseguir-ho seria treballar els objectius de qualitat del paisatge a l'escala local-municipal, on la dimensió territorial més acotada permet ser concret i específic, per, a continuació, plantejar un sumatori final d'objectius referits a l'escala de tota la comarca.\n5. Com creus que podrien els professionals de la gestió del paisatge implicar-se més en els processos de redacció de les Carta del Paisatge?\nPenso que els professionals de la gestió del paisatge podrien implicar-se més en els processos de redacció de les Cartes del Paisatge de dues maneres. En primer lloc, com s'ha dit al començament, una de les responsabilitats noves que, al meu parer, tenen els professionals que desenvolupen la seva tasca dins l'àmbit general de la gestió del paisatge és la d'expressar en projectes comuns la necessitat del treball transversal entre diferents disciplines i orientacions professionals de cara a assolir marcs d'intervenció i gestió del paisatge més eficients i innovadors. En aquest sentit, penso que fora interessant que els treballs de redacció de les Cartes del Paisatge poguessin recollir aquest debat a partir de diferents tipus d'iniciatives: constituint una taula de professionals amb caràcter multidisciplinari o establint una ponència tècnica encarregada de copsar els diferents punts de vista dels professionals que treballen en gestió del paisatge per a continuació constatar la proximitat o desacord en les visions i propostes de manera que s'arribés a un document annex al text de la Carta del Paisatge o potser integrat en el mateix, que contribuís a un text més innovador i suggeridor. En segon lloc, crec que una forma ben interessant de reforçar el paper dels objectius de qualitat del paisatge en la línea que s'esmentava abans, seria proposar projectes d'intervenció i gestió del paisatge que subratllessin, precisament, els objectius de qualitat explicats al document de Carta del Paisatge i no es referissin a una millora de les condicions del paisatge en general. És aquesta una tasca que, òbviament, pertany als tècnics, especialistes i professionals de la gestió del paisatge, més que no pas als agents polítics, econòmics i socials, i que pot ser extremadament important en tres sentits diferents i complementaris: primer, per a clarificar, explicar i mostrar el potencial dels objectius de qualitat paisatgística; segon, per a fer evident com aquests objectius poden ser assolits a partir de l'acció en aquest cas tècnica; tercer, per a contribuir a la divulgació i sensibilització pel que fa a la presa de consciència de la resta d'agents i actors del territori sobre la importància de tenir uns objectius de qualitat del paisatge com a pas previ a tenir un paisatge de qualitat.


Parròquia de Sant Josep de Badalona: Diumenge segon de durant l'any\nNova missió al costat del Sr. Arquebisbe\nEl cap de setmana passat mentre celebràvem la festa del Baptisme del Senyor on Jesús rep la confirmació de la seva condició divina i de la seva missió, Mn Andreu i jo rebíem la notícia de què se m’encomanava una nova missió: la de ser secretari particular del nou bisbe de Barcelona.\nEm trobo amb sentiments molt enfrontats. Vull pensar que això no és un adéu, ni un trencament total, sinó que espero, de tant en tant i, quan l’agenda del bisbe ho permeti, poder compartir la vida sagramental, comunitària i familiar amb tots vosaltres.\nNo és una missió senzilla, per això us demano la vostra pregària per tal de poder ajudar el bisbe en la seva missió de ser pastor de la diòcesi de Barcelona i de promoure, per l’acció de l’Esperit Sant, la comunió, l’amor i l’anhel missioner al sí de la mateixa.\nFinalment vull agrair-vos a tots tot el que heu fet, feu i continueu fent per Mn Andreu i per mi. Preguem sense parar perquè el Senyor ens continuï beneint ara que ens demana aquest esforç a la comunitat. Us prego que ajudeu molt a Mn. Andreu com a líder de la comunitat. Ell necessita de tots vosaltres i, sense vosaltres, no pot fer la missió que li ha estat confiada. De manera que en uns anys la nostra sigui una comunitat més fraterna, viva, acollidora, alegre i missionera. Moltes Gràcies de tot cor.\nTEMPS DE PREGÀRIA I ACOLLIDA\nHem començat el 2016 i continuem amb l’Any de la Misericòrdia. Hem de fer el possible perquè la nostra església estigui al màxim d’oberta i acollidora per a tothom que vulgui entrar a pregar o necessiti ajuda, i alhora tothom se senti convidat a intensificar la pregària. Per això necessitem voluntaris per l’acollida diària, i també us convidem a participar als espais d’adoració a continuació de les misses de les 20 h del dijous, fins a les 21:15, i de les 11 h del dissabte, fins a les 13 h.\nComença el dilluns 18 i acaba el 25 de gener. Aquest any amb el lema: “Proclameu la grandesa del Senyor”. Nosaltres tindrem aquesta intenció a les eucaristies de cada dia durant aquesta setmana. Hi haurà un acte central arxiprestal que es farà a l’Església Evangèlica Baptista del carrer Sagunt, 99-101 el dijous 21, a les 19:30 h. Serà una celebració ecumènica a la qual tots som convidats.\nInformar-vos que hem recollit entre les aportacions dels particulars i els col·legis un total de 10.081 € i alguns aliments. Aquests recursos van destinats a Càritas parroquial. La col·lecta de Càritas va ser de 1.633 €. Agrair-vos a tots la vostra col·laboració.\nL’Església la celebra avui amb el lema: “Sóc a la porta i truco, m’acolliràs? Siguem esperança”. Així vol recordar als milers de refugiats que truquen a les portes d’Europa. En aquest any de la misericòrdia, el Papa Francesc ens recorda que emigrants i refugiats ens interpel·len. El proper diumenge 24 hi ha la celebració d’un acte diocesà a la Parròquia Sant Paulí de Nolla de Barcelona, tot el dia.\nPoble de Déu gener 2016


Durant l’embaràs són molts els dubtes que sorgeixen als futurs pares sobre la salut del seu fill. Les nostres àvies i besàvies tenien embarassos amb un seguiment mèdic que únicament es basava en el tacte manual i l’auscultació (escoltar els sorolls normals o anormals que es produeixen dins el cos). Així doncs, la informació mèdica que rebien sobre com evolucionava el seu l’embaràs i sobre la seva pròpia salut era molt escassa; i moltes de les inquietuds que tenien, com ara descartar la presència de malformacions i malalties, no es resolien fins que no naixia el fill. (més…)\nUs posarem en antecedents. Huang Yu, un empresari xinès de 22 anys, tenia un gat anomenat Garlic. Un dia en Garlic va morir i Huang Yu va quedar destrossat per la pèrdua de l’animal. Després d’enterrar-lo, va recordar que una empresa havia estat fent clons de gossos, pel que ràpidament va recuperar el cos d’en Garlic, el va congelar i es va posar en contacte amb Sinogene, l’empresa que ofertava la clonació d’animals de companyia. (més…)\nCom s’aplica el diagnòstic genètic arreu del món?\nAl llarg dels últims anys, les proves o tests genètics s’han convertit en un element important del dia a dia de la vida de les persones. Cada cop més, els tests genètics s’implementen als sistemes de salut nacionals del món com a eina de diagnòstic de moltes malalties, així com a mètode de prevenció de patologies i com a instrument predictiu per a triar el tractament més adient per a cada pacient. Actualment doncs, els tests genètics es consideren una porta oberta cap al futur de la medicina. Tant és així, que la societat cada cop està més conscienciada de la importància de la genètica, i cada cop més, la gent s’interessa pel paper que els gens juguen sobre la seva salut.


Menors desprotegits per l'Administració\nDe Clara Esquena i Freixas de juliol 11, 2013\nDurant les darreres setmanes, l'actualitat ha posat en dubte la capacitat de l'Administració a l'hora de protegir els menors en situació de vulnerabilitat. Imatge: Elmundo.com.sv.\nUna de les múltiples seqüeles derivades del genocidi financer i del conseqüent disseny de la societat del malestar que porten a terme aquells que, suposadament, haurien de vetllar pels drets dels ciutadans, és l'augment d'infants i adolescents en situació d'extrema vulnerabilitat. Bona part de les partides pressupostàries destinades a les entitats socials, que podrien oferir-los aixopluc, minven a marxes forçades. Precisament, el paper de l'Administració en aquest afer ha emergit de forma dramàtica les darreres setmanes. Anem a repassar alguns successos. Diversos representants de la PAH van irrompre fa uns dies al ple de l'Ajuntament de Girona, per denunciar el cas de dues mares que han perdut la custòdia dels seus fills, amb l'aval de Serveis Socials, perquè no poden pagar-se el pis. La notícia s'ha exposat breument a la premsa i no en coneixem massa detalls però em va semblar terrible perquè victimitza novament les famílies en situació de pobresa, que es troben doblement castigades pel fet de no disposar de recursos. No n'hi ha prou que t'arrabassin la feina i el sostre que encara han de manllevar-te els fills...\nUna altra informació escruixidora, en la mateixa línia, ha estat la detenció del pederasta de Castelldans, que va acollir durant setze anys menors al seu domicili, als quals va sotmetre a tot tipus de vexacions. Segons El Periódico de Catalunya, ni tan sols va ser la DGAIA qui va descobrir les atrocitats comeses sinó que va alertar-ne una mare, que va posar una denúncia als Mossos perquè el seu fill havia estat assetjat sexualment via Facebook. En aquest afer, ens retrobem amb alguns llocs comuns vinculats a l'abús a menors: el silenci còmplice i la negligència. Alguns veïns de Castelldans intuïen que hi havia quelcom que no rutllava perquè havien vist com els nens acollits deambulaven pel carrer fins a altes hores o bé pidolaven, perquè patien gana. A Fulleda, el municipi on residia abans el pedòfil, la seva perversió era vox populi però ningú no en va dir res. Per què callaven? De qui o de què tenien por? Quant al Departament de Benestar i Família, després de les preceptives visites, entrevistes, informes i proves psicològiques, tampoc van informar de cap irregularitat. Un cop descobert el museu dels horrors, addueixen que estem davant d'un fet aïllat, difícil de detectar. Resulta complicat no posar-se a vomitar.\nÉs fàcil i temptador pintar l'Administració com l'home del sac. No és pas la meva intenció generalitzar perquè sóc perfectament conscient que hi treballen magnífics professionals, que tiren endavant la seva feina amb compromís, vocació i responsabilitat. Sens dubte, la seva tasca ha evitat que moltíssims éssers humans patissin els estralls de la violència o l'abandó. Aquest drama tampoc és exclusiu de la nostra monarquia bananera, encara que de vegades faci la impressió que és impossible igualar tota l'estupidesa que ens envolta. En indrets de llarga tradició democràtica, com ara el Regne Unit, els ciutadans han sortit fa poc de l'estupor provocat pel cas de l'estrella Jimmy Savile per recordar novament el drama dels hospicis de Gal·les, el qual ha sortit a la llum després d'haver-lo cobert amb una llarguíssima capa de silenci. Segons l'anomenat informe Jillings, les agressions sexuals estaven esteses a quaranta centres. Dotze joves hi van perdre la vida i es va optar per ocultar-les per por a què les víctimes reclamessin indemnitzacions. Malgrat que diversos estudis assenyalen la disminució dels abusos en diferents països, a partir de la dècada dels noranta del segle passat, el panorama actual no resulta massa encoratjador. En qualsevol cas, cal recordar alguns factors que n'afavoreixen l'eradicació com la denúncia i la conscienciació social. Trencar amb el silenci és fonamental. Malgrat tot allò que ens puguin prendre, com en els versos de Blas de Otero, encara ens queda la paraula. No consentim que ens segellin els llavis.\ngenocidi financer infància sexe violència\nEtiquetas: genocidi financer infància sexe violència\nLa conflictiva "cultura del dormitori"\nDe Clara Esquena i Freixas de juny 01, 2015\nDe Clara Esquena i Freixas de febrer 03, 2019\nDe Clara Esquena i Freixas de febrer 20, 2020\nLa mirada de comissari Montalbano\nDe Clara Esquena i Freixas de juliol 19, 2020\nEl canvi, segons Angela Davis\nDe Clara Esquena i Freixas de juny 08, 2020\nTreballo de psicòloga. En aquest blog hi trobaran reflexions d'actualitat i també de la meva professió. Poden contactar a: 656697441 / claraesq@gmail.com\nFa set anys de la teva partença\nUna família com Déu mana\nLa Venus del calimotxo ( EL TRIANGLE )\nPsicologia Positiva (la polèmica continua)\nCliquin aquí, per a més informació


Entreteniment – Projecte\nUn arbre de Nadal peculiar\n6 Febrer, 2019 per Violeta Cases 0 comentaris\nUn jove gadità ha estat multat per tenir una planta de marihuana al seu balcó. El jove ha al·legat que no sabia quin tipus de planta era i que la va comprar per a tenir un petit arbre de Nadal al seu balcó. Després de diverses denúncies per part d’alguns […]\n5 Febrer, 2019 per Rene Tubiera 0 comentaris\nApp inventor és un entorn de crear aplicacions amb el dispositiu mòbil Android que només necessita un navegador web. App inventor es tracta d’un servei web que permet guardar el teu treball i el teu seguiment durant el projecte. Es tracta d’una aplicació que pot crear aplicacions per al mòbil. […]\n20 Desembre, 2018 per Rene Tubiera 0 comentaris\nHem fet una playlist pel dia de Nadal. Algunes d’aquestes cançons estan relacionades amb la tradició i l’espirit nadalenc Quan Somrius – Blaumut All Want for Christmas is you – Mariah Carey Last Christmas – Wham Jingle bell rock – Glee So this is Christmas – John Lennon Christmas light […]


Casa Collina Locarno Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nCasa CollinaVia del Sole 66, Brione sopra Minusio, Locarno, Suïssa - Veure al mapaExcel·lent8,3Basada en 62 comentarisCasa CollinaVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosbalcó/terrassaVeure més fotosbalcó/terrassaVeure més fotosMolt bona ubicació 8,5Veure el mapaVeure totes les 50 fotos8,5UbicacióParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsbalcó/terrassajardíaparcament de cotxes\nOpcions d'habitacióVeure les fotosApartment with Balcony and Lake View80 m2balcó/terrassa1 llit dobleFixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament (Apartment)banyerabalcó/terrassaFixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament 1 Habitació amb Vista sobre el Lla...50 m2balcó/terrassa4 llits individualsFixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióDissenyat tant per oci com per negoci, Casa Collina està situat idealment a Minusio; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Casa Collina, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com jardí. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Casa Collina no troba competidors en cap categoria.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-sejardí Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantPlease note that pets can only be accommodated in the One-Bedroom Apartment. Comentaris recents de clients


Alacant suspén les Fogueres de 2021 - À Punt\nAlacant suspén les Fogueres de 2021\nEl 82,96% de les fogueres i barraques de la ciutat es manifesten contràries a la celebració en l'últim trimestre de l'any per raons sanitàries\nImatge d'arxiu d'una Foguera d'Alacant / À Punt NTC\n17 de maig 2021 - 16:54\nAlacant ha decidit no celebrar les Fogueres de 2021. Ni en juny, com és tradicional, ni tampoc a setembre, com sí que faran les Falles. La festa gran de la ciutat, que té el seu punt central el 24 de juny, enguany tampoc se celebrarà per segon any consecutiu i per la pandèmia. L'Ajuntament d'Alacant ha pres la decisió de suspendre la celebració després de valorar el resultat de la consulta no vinculant de la Federació a les comissions de fogueres i barraques, segons ha explicat el col·lectiu fester en un comunicat.\nEl 83% dels festers i festeres no volen Fogueres per a l'últim trimestre de l'any i el 60% han rebutjat plantar també la Foguera Oficial. L'alcalde de la ciutat, Luis Barcala, diu que el resultat d'aquesta votació simbolitza la responsabilitat i sensatesa del món de la festa.\nPer a esmorteir aquesta decisió el consistori concedirà subvencions per a costejar despeses d'emmagatzament i manteniment dels monuments, així com una línia d'ajudes a les comissions.\nUn total de 135 associacions de les 137 constituïdes a la ciutat van contestar el qüestionari, entre l'11 i el 16 de maig, sobre la celebració o no de la festa.\nL'alcalde d'Alacant ha explicat que “l'equip de govern coincideix amb els criteris de responsabilitat i sensatesa del món de la Festa i assumeix que, des de la responsabilitat, cal prendre decisions doloroses com aquesta”. La vicealcaldesa d'Alacant, Mari Carmen Sánchez, ha lamentat haver de transmetre “que, per segon any consecutiu, se suspenen les Fogueres”. I ha afegit que “és una decisió que no es podia prendre sense consultar els vertaders protagonistes, els foguerers i barraquers. Els agraïsc el seu esforç i sacrifici en benefici de la Festa”.\nL’Ajuntament d’Alacant i la Federació de Fogueres van anunciar la suspensió de les Fogueres d’Alacant de 2021 al mes de juny el passat 17 de març. Igual que ha ocorregut amb les Falles i la Magdalena, a causa de la impossibilitat d’aconseguir la immunitat comunitària fins després de l’estiu. Alacant sí que va decidir mantindre l’Exposició del Ninot aquest mes de maig. És un dels pocs actes que queda en peu en el calendari fester. De fet, d'ací a dues setmanes podrien estar els ninots a la Llotja del Peix d'Alacant. Per als artistes, la mostra és un revulsiu en un any de paràlisi.


L'Íbex-35 obre amb una lleugera davallada del 0,2% sense recuperar els 6.600 punts La República\nL’Íbex-35 obre amb una lleugera davallada del 0,2% sense recuperar els 6.600 punts\nACN Barcelona.-L’Íbex-35 ha obert aquest divendres amb una lleugera davallada del 0,2%, sense recuperar els 6.600 punts registrats aquest dijous. Dotze empreses del selectiu espanyol han obert en negatiu, amb […]\nACN Barcelona.-L’Íbex-35 ha obert aquest divendres amb una lleugera davallada del 0,2%, sense recuperar els 6.600 punts registrats aquest dijous. Dotze empreses del selectiu espanyol han obert en negatiu, amb un descens de fins al 3,5% en el cas d’Amadeus. La companyia tecnològica va anunciar aquest dijous a la Comissió Nacional del Mercat de Valors (CNMV) l’emissió de 1.500 milions d’euros, dels quals 750 milions correspondran a la col·locació accelerada d’accions i els altres 750 milions, en bons convertibles. Per la seva banda, Merlin ha registrat el major increment, amb un 2,3%, seguit de Bankia, amb un 2,1%, i ENCE i Masmovil, ambdues amb un creixement de l’1,9%.\nLes borses europees també han obert en negatiu. El FTSE 100 de Londres ho ha fet amb un descens de l’1,1% i el CAC 40 de París i el DAX de Frankfurt amb un 0,8%. L’AEX d’Amsterdam ha registrat una davallada del 0,7%.


Crear un DVD amb AVStoDVD - Programari\nCrear un DVD amb AVStoDVD\nEls programes de programari lliure i de codi obert que poden substituir el programari comercial especialitzat estan guanyant popularitat constantment.\nSovint són la millor solució al programari comercial. Un bon exemple és AVStoDVD que es pot utilitzar per crear un DVD a partir d’arxius de vídeo.\nEl programari admet molts formats populars de vídeo, com ara avi, flv, mpg i mov, que es poden afegir al DVD. L'aplicació admet tant els formats DVD-5 com DVD-9.\nUna de les grans funcions del programari és que calcula automàticament el millor bitrate de manera que totes les pel·lícules que s’han afegit adequades al projecte actiu s’emmagatzemen en la millor qualitat possible.\nAixò facilita als usuaris que no volen calcular els millors paràmetres de velocitat, resolució i altres paràmetres tècnics que són importants a l’hora de dominar els DVD de vídeo mitjançant el programa.\nEvidentment no és possible afegir un nombre il·limitat de pel·lícules, però si es pot viure amb una qualitat d'imatge reduïda, es poden empaquetar més vídeos en un sol DVD. Això és útil per exemple, quan la qualitat del vídeo no és tan important, per exemple, quan l'àudio és més important.\nQuan inicieu el programa per primera vegada - es proporciona una versió portàtil i un instal·lador - es mostra un tutorial d’inici ràpid que podeu utilitzar per verificar les preferències bàsiques com ara l’estàndard DVD Video (PAL o NTSC), l’àudio preferit i idioma de subtítols i preferències de codificació.\nNo he hagut de canviar res al sistema de proves ja que estaven morts en iniciar-se la detecció automàtica.\nEl procés de creació de DVD requereix una entrada mínima de l’usuari. Els usuaris amb experiència, d’altra banda, poden personalitzar la configuració per optimitzar la sortida.\nPer crear un DVD, heu d'afegir vídeos a la cua de l'aplicació. Com s'ha esmentat anteriorment, podeu afegir tants vídeos com vulgueu, però es pot reduir la qualitat de sortida del DVD si n'hi afegiu massa. El programa indica que si es mostra una mida de sortida vermella en lloc d’una verda.\nSi és així, potser voldreu eliminar els fitxers de la cua per assegurar-vos que els vídeos s’adapten al disc sense pèrdua de qualitat.\nFeu clic a Inici inicia la creació del DVD. No es requereix cap altra entrada.\nAVStoDVD crea un DVD per defecte que es pot canviar en les opcions. Per exemple, no és necessari un menú de dvd si el DVD només té una pel·lícula, però ha de ser obligatori si té diversos vídeos. L’usuari el pot editar el menú si té voluntat de fer-ho.\nUna altra característica interessant és la possibilitat d’afegir subtítols a cada vídeo. És tan complicat com la resta d’opcions.\nEl procés per crear un DVD va trigar unes 1:20 hores al meu sistema. La creació d'un DVD-9 hauria de tenir aproximadament el doble d'aquest temps. Tot i això, el temps depèn molt dels fitxers d'origen que afegiu a la cua. Els treballs es poden fer cua de manera que és possible crear diversos DVD d'una sola vegada.\nSi esteu buscant un programa per gravar fitxers de vídeo emmagatzemats al vostre sistema local en DVD, AVStoDVD és una opció ideal per a això. L’eina d’autorització de DVD és gratuïta i admet totes les funcions principals que espereu d’un programa d’aquest tipus.


PortCastelló impulsa el turismo de cruceros en Lisboa\nPortCastelló presenta en Seatrade Cruise Med su estrategia de cruceros\nEl port estrenará un nou moll per a creuers de luxe i menor eslora en el moll de Llevant\nLa Fundació PortCastelló participarà aquesta setmana en la fira Seatrade Cruise Med que se celebra en Lisboa per a millorar el seu posicionamient como escala de creuers. Es trata d’una trobada internacional especialitzada en el sector que se celebra bianualment. En la seua programació inclou conferències, networking i un àrea d’exhibició.\nLa Fundació PortCastelló participarà como a ponent en la conferència ‘Hidden Gems Uncovered: How a New to Cruise Port Arrived on the Cruise Map’ , en la qual es presentarà el cas de Castelló, i el seu increment notable en el nombre d’escales, que s’eleva a sis per al pròxim any. La conferència serà a càrrec de la responsable de creuers en la PortCastelló, Susana Soria.\nAquest creixement és fruit de la nova estratègia impulsada per l’Autoritat Portuària de Castelló a través de “Castelló Cruise Club”, entitat en la qual estan integrats els estaments implicats en la promoció de creuers: Ajuntament de Castelló, Diputació de Castelló, Agència Valenciana de Turisme, Cambra de comerç, Aerocas, Universitat de Castelló, Fundació PortCastelló i la pròpia Autoritat Portuària. Entre les accions realitzades enguany destaca la implantació d’un segell de qualitat, “Castelló Cruise Friendly”, al que ja s’han adherit 50 comerços de la ciutat, i que certifica el compliment de requisits estipulats per a l’atenció dels creueristes.\nA més, PortCastelló promocionarà en la fira el nou moll per a creuers de luxe i de menor eslora en el moll de Llevant, que estrenarà el pròxim any atenent a les demandes de companyies navilieres. La particularitat d’aquesta nova infraestructura és la proximitat al moll de Costa, que concentra l’oferta d’oci i restauració del districte marítim de la ciutat. El Crystal Esprit serà el creuer que inaugurarà la nova infraestructura el pròxim 17 de maig de 2019.\nL’acció comercial de la Fundació PortCastelló, ha organitzat en els últims mesos viatges de familiarització amb operadors i navilieres per a donar-los a conèixer Castelló com a destinació. Durant aquests “fam trips” agents del sector tenen l’oportunitat de conèixer l’oferta turística, gastronòmica i cultural de la província.


Castell de Brunyola - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nS. X, XV, XX Final\nPl. de Brunyola. Brunyola (Selva)\n41° 54′ N, 2° 41′ E / 41.9°N,2.68°E / 41.9; 2.68Coord.: 41° 54′ N, 2° 41′ E / 41.9°N,2.68°E / 41.9; 2.68\nEl castell termenat de Brunyola és una obra del municipi de Brunyola i Sant Martí Sapresa (Selva) declarada bé cultural d'interès nacional. Fou construït al cim del turó on ara hi ha el poble, el qual s'edificà al voltant de la fortificació. Allò que resta del castell de l'alta edat mitjana és inclòs en les restes del castell dels darrers segles medievals.\nLa primera notícia documental del castell data del 1106 en que el comte Ramon Berenguer III de Barcelona donà al vescomte Guerau Ponç de Cabrera en alou el «castrum quod dicitur Bruniola». En el «Liber feudorum maior» el nom del castell es transcriu malament, s'hi anota «Brivola» però en altres documents apareix «Bruiola». El donant afirma que el castell li pertanyia per herència paterna així que ja existia, com a mínim, en temps de Ramon Berenguer II, mort el 1082. El 1116, Guerau Ponç empenyora el castell, amb tots els honors i possessions però conservant la propietat, a Pere Ramon de Vilademany per 400 morabatins. En el document signat s'hi assenyala que Vilademany havia de concedir la potestat per aquest castell i el comte així li ho demanava. A partir d'aquest moment, el vescomte de Cabrera era el senyor eminent del castell i el senyor de Vilademany el tenia en feu i el tingué subinfeudat als Balenyà fins al 1242.\nEl 1179 el castell és novament subinfeudat o empenyorat. El 16 d'abril s'escriptura un acte de concòrdia entre els germans Guillem, Pere i Arnau de Balanyà en el qual el primer fa donació als segons del castell de Brunyola, entre altres possessions. El subfeude en mans dels Balanyà dura fins al 1242, quan Bernat de Balanyà, net del primer dels tres germans citats, el cedeix per testament a Pere de Viladegans.\nL'any 1282, els Cabrera el venen al clergue Guillem Gaufred, tresorer del capítol de la Seu de Girona. La castlania restà en mans dels Vilademany. Guillem Gaufred, l'any 1292, deixa en testament la propietat a la Pia Almoina de Girona que en serà propietària 488 anys.\nEl terratrèmol de 1427 el va afectar greument i es va haver de refer. El castell perd el seu interès militar a mitjan segle xv. Dos segles més tard s'enderroquen dos trams de muralla i una torre mentre que una altra esdevé campanar de la parròquia. Durant la guerra del francès fou una altra vegada escenari de lluites. Pres per les tropes franceses, quan Joaquín Blake volgué introduir a Girona, assetjada pels francesos, un carregament de subsistències, O'Donnell atacà les forces franceses del sector, que s'hagueren de refugiar a Brunyola, i l'operació destinada a socórrer Girona es pogué dur a terme, durant aquests fets el conjunt és usat com a cavallerissa cosa que causà la pèrdua dels elements interiors de mobiliari així com l'arxiu, que es cremà. L'any 1834 compra el castell Il·luminat Font, qui en modificà molt l'aspecte. El 1922, els veïns sufraguen la compra del castell per tal de què es destini a acollir l'Ajuntament i l'escola. El 1985 es van iniciar obres de restauració, descobrint els paraments, voltes i forjats de la planta soterrada i restaurant la sala gòtica del primer pis que es destinà a Sala de plens de l'Ajuntament. En la segona fase es renovaren, principalment, les cobertes del castell. La tercera fase es dedicà a l'ala nord-est. Es partí de la idea de recuperar les parts de la muralla original i la torre conservada.\nLa torre d'aquest castell va fer, a mitjans del Segle XIX, les funcions de torre de telègraf òptic, corresponent a la línia civil de telegrafia òptica Barcelona-Girona. Les visuals directes són la torre del telègraf del Puig de Can Cendra, a Estanyol (Bescanó), i les torres de Puigsardina, a Riudarenes.\nL'accés a l'interior del gran casal es practica mitjançant un portal d'arc de mig punt, el qual no se situa en el centre sinó més a prop de la torre de l'angle nord-est, el qual està equipat amb unes robustes i poderoses dovelles, de pedra monolítica o pedra calcària de Girona, molt ben escairades i treballades. Al costat d'aquest portal trobem una cartel·la metàl·lica en la qual es pot llegir el següent:\nLa torreta orientada a nord-oest es troba bastant malmesa, ja que ha perdut el terç superior del coronament. Actualment es troba immersa en plenes obres de restauració. Conserva dues espitlleres per a armes de foc a la part atalussada i s'hi pot accedir des de l'interior del casal a través d'una obertura situada arran del sól.\nLa torre orientada a sud-est és la que ha desaparegut. Mentre que la que està orientada a sud-oest ha estat reciclada com a torre-campanar per a l'església parroquial de Sant Fruitós. Es tracta d'una gran torre vertical d'una alçada aproximada d'uns 25 metres. La planta d'aquesta torre és rodona, excepte el coronament el qual es transforma en un octògon complementat amb la disposició de quatre estretes obertures d'arc de mig punt. Remata la torre-campanar una teulada piramidal. Una torre-campanar, assentada sobre un robusta estructura atalussada, que té com a matèria primera les pedres fragmentades i els còdols irregulars, lligats amb morter de calç i tot arrebossat. L'erosió, motivada pel pas inexorable del temps, ha provocat el despreniment de part de l'arrebossat en zones puntuals de la superfície física de la torre, originant clapes en les quals queda al descobert la composició interna de la construcció. En ella s'hi veuen restes enquistades del tram de muralla que l'unia amb el casal i orientat vers ponent. La torre-campanar està unida amb l'església per un llenç de muralla de 8 metres de llargada.\nEn la façana oest manca el pany o mur perimetral de tancament que convertia el castell en un clos emmurellat completament tancat i fortificat. Igual que la seva homònima - façana est- aquesta també ha estat reciclada o reconvertida en accés directe a l'antic pati d'armes del castell. Un accés que es practica per mitjà d'una gran escalinata. D'aquesta manera els dos accessos estan ubicats en el mateix eix de simetria, permetent una circulació interna per l'antic pati d'armes del castell. Un recorregut que es complementa amb la circumval·lació per tot el perímetre del castell a través d'un petit camí de ronda. Aquesta façana oest uneix el casal amb el campanar. També s'hi conserva tota la base atalussada excepte el tram que permet el pas de l'escala que comunica la plaça amb la plataforma de l'església. En total té una llargada de 24'69 metres. Davant la façana oest, situada al peu dels murs del castell, trobem la plaça empedrada coneguda popularment com la Plaça de Brunyola.\nPer la seva banda els dos portals del castell, les portes interiors, els pilars, les dues arcades del pati interior, les finestres, les cartel·les que aguantaven els cairats, així com els batiports i les espitlleres estan fets de pedra monolítica o pedra calcària de Girona. Aquest tipus de material de construcció ofereix un color gris clar i contrasta vivament amb el de la resta de l'edifici.\nL'altra edifici és més baix i més estret, si bé és més llarg. És de planta rectangular i consta també d'una planta semisoterrada i de dues més. En la restauració es va enderrocar part de l'afegit a la tercera planta i es va substituir el teulat de dues vessants per un d'una sola aigua.\nEl que roman del castell sembla ésser de la baixa edat mitjana (s. XV). Gran construcció de planta quadrangular amb torres als angles, rodones i atalussades, una de les quals va ser aprofitada com a campanar de l'església. Tota la muralla s'assenta sobre una base atalussada. S'estima que el perímetre exterior de la fortalesa havia estat d'uns 168 metres.\nDe les quatre façanes, la que es conserva en més bon estat i que a més a més permet observar millor la imatge original i primigènia del castell és la façana nord. La llargada d'aquest mur mur és de 23 metres, l'alçada fins a la base dels merlets té 12 metres i el talús en té 3,12. El seu gruix és de 45 cm. Situat a prop de la torre de l'angle nord-est, hi ha un portal d'arc de mig punt equipat amb unes robustes i poderoses dovelles, de pedra calcària molt ben escairades i treballades. Sobre el portal trobem tres finestres rectangulars amb llinda monolítica i muntants laterals de pedra. En el pis superior trobem dues obertures, a destacar especialment la finestra gòtica d'arc conopial amb arquets trevolats.\nEn aquesta façana s'ha conservat el llenç de mur que probablement pertany a una època molt més reculada, segurament de l'any 1000. A partir dels 2,75 m des del sòl veiem un segment d'1,25 m construït en «opus spicatum». Les pedres, no gaire grosses (10 cm x 15 cm) són unides amb morter de calç i poc o gens treballades. Per damunt d'aquest 1,25 m, es veuen els caires o angles de la paret. Segurament, aquest pany de paret, aprofitat en la baixa edat mitjana, pertanyia a una construcció, un castell, del segle x.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Castell de Brunyola\n↑ 1,0 1,1 1,2 Bolòs i Masclans, Jordi. «Castell de Brunyola». A: El Gironès La Selva El Pla de l'Estany. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1991, p. 288-289 (Catalunya romànica,V). ISBN 84-7739-262-5.\n↑ 2,00 2,01 2,02 2,03 2,04 2,05 2,06 2,07 2,08 2,09 2,10 2,11 2,12 2,13 2,14 2,15 2,16 2,17 2,18 2,19 2,20 2,21 2,22 2,23 2,24 2,25 2,26 2,27 2,28 2,29 2,30 2,31 2,32 2,33 2,34 2,35 «Castell de Brunyola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].\n↑ Fundació Enciclopèdia Catalana Gran Geografia Comarcal de Catalunya, Volum núm. 3, pàg. 222 (ISBN 84-85194-15-2)\n↑ «Mapa GPS Torres de Telegrafia Òptica».\n↑ Arjona, Josep Maria Les terres gironines connectades a Europa abans d’internet (2a part - Les torres militars: La doble línia catalana).\nEls Vilademany i el castell de Brunyola\nGeneralitat de Catalunya. Patrimoni arquitectura\nCastell de Brunyola a Catalunya Medieval\nCastell de Brunyola a Castells Catalans\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Castell_de_Brunyola&oldid=30091264»\nEdificis de Brunyola i Sant Martí Sapresa\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 24 abr 2022 a les 10:18.


Palafolls s’afegeix a la Setmana de la Mobilitat Sostenible i Segura | Ràdio Palafolls\nHome Medi Ambient Palafolls s’afegeix a la Setmana de la Mobilitat Sostenible i Segura\nMarc Ferri , setembre 18, 2017\t / 546 0\nPalafolls va donar aquest dissabte el tret de sortida a la Setmana de la Mobilitat Sostenible i Segura, que vol promoure els hàbits de mobilitat sostenibles, segurs i saludables, i conscienciar sobre la importància de conservar el medi ambient. La campanya, que porta per lema “Mobilitza’t per un aire més net!” i que finalitzarà el dia 22, portarà arreu de Catalunya diversos actes i activitats per promoure la sostenibilitat.\nLa Milla Urbana de Palafolls d’aquest passat dissabte va donar inici a les activitats emmarcades dins d’aquesta Setmana, i continua aquests dies amb més actes. Entre ells, està previst que el proper divendres se celebri el dia sense cotxes, així com altres activitats per tal que els nens puguin participar també en la sostenibilitat del municipi. N’ha parlat a Ràdio Palafolls el regidor de Transports, Martí Victòria.\nPalafolls se suma així a la promoció d’uns hàbits de transport més saludables i més sostenibles, que permetin una millor qualitat de vida i una millor conservació del medi ambient. Està previst que en els propers dies es concretin més activitats a favor de promoure la sostenibilitat.\nLa setmana passada ja va reactivar-se el servei de la Línia 5 del bus urbà de Palafolls, que connecta els diversos barris del poble amb el centre dins dels horaris escolars. Per als menors de 16 anys existeix la targeta T-16, que després de fer un únic pagament de 35€, permet utilitzar gratuïtament el bus, dins de la zona tarifària on es resideixi.\nL’Ajuntament instal·larà càmeres per controlar els abocaments de residus prop de la N-II


Artés dedica a l'1 d'Octubre la plaça d'accés a Cal Sitjes - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nArtés dedica a l'1 d'Octubre la plaça d'accés a Cal Sitjes\nL'espai recordarà el referèndum per iniciativa popular\nredacció | artés 01.10.2018 | 10:38\nLa plaça de Cal Sitjes porta el nom de l'1 d'Octubre AJUNTAMENT D'ARTÉS\nLa plaça de Cal Sitjes porta el nom de l'1 d'Octubre\nEn el marc dels actes commemoratius del referèndum celebrat ara fa un any, l'Ajuntament d'Artés va fer públic aquest diumenge el nom de la plaça que dona accés al Complex Cultural de Cal Sitjes que, a partir d'ara, ja és oficialment la plaça de l'1 d'Octubre. El nom s'ha escollit a través d'una consulta popular, que va recollir fins a 16 propostes i va comptar amb la participació de 308 persones.\nEl bateig de la plaça es va fer aquest diumenge a la tarda i va estar acompanyat d'un seguit d'actes organitzats pel CDR d'Artés i emmarcats en l'aniversari del referèndum de l'1 d'octubre de l'any passat. Entre els actes hi va haver una peculiar interpretació del ball de l'àliga de la Patum de Berga amb una urna del referèndum.\nMés millores a la plaça\nL'elecció del nom de la plaça és la primera actuació que l'equip de govern d'Artés, d'ERC i la CUP, té previst realitzar durant aquest any a la zona de Cal Sitjes, ja que hi ha dues propostes més dels pressupostos participatius d'enguany que demanaven actuar-hi. Una de les propostes era obrir la façana de Cal Sitges i l'altra treure el mur i millorar l'accés a la plaça. A part de tot això, també hi ha previst de col·locar-hi properament un punt de càrrega per a cotxes elèctrics.\nEl TC rebutja el recurs dels ferits per l'1-O a Castellgalí i obre les portes d'Europa.\nJutjaran Jordi Pesarrodona per desobediència greu el 31 de març.\nLa fiscal arxiva les diligències contra l'alcaldessa d'Olesa pel decret de l'1-O.


Mai a la vida: de novembre 2008\nMiqui Puig presenta aquest proper dijous 4 de desembre Impar (LAV records / PiAS spain, 2008) en directe a la Sala Apolo, i el Mai a la vida l'entrevistem per saber-ho tot sobre aquest nou disc, per repassar la seva carrera (casi 20 anys al món de la música) i treure l'entrellat de la seva vida com a showman.\nPodeu escoltar l'entrevista a Miqui Puig aquí o al nostre perfil d'Scannerfm.\nMiqui, tu que no faries Mai a la vida?\nFoto: Ni dea, si algú en sap l'autoria que ens ho faci saber. Gràcies!\nen 16:07 2 comentaris\nEtiquetes: *Andreä Valverde, *Arnau Sabaté, Entrevista, Impar, Miqui Puig\nFotografies de la Segona Festa del mai a la vida\nAhir va ser la Segona Festa del Mai a la vida al BeCool. Un altre èxit de convocatòria en això de les festes temàtiques. Podeu trobar les fotos alta ressolució al Flickr i en pase de diapositivas aquí a sota:\nEtiquetes: BeCool, Festa, Fotografia\nActualitat #7 Now i Lapsus Festival 2008\nAquesta setmana a la secció d'actualitat parlem de festivals i jornades. D'una banda tenim 'Now, trobades en el present continu', unes jornades de reflexió sobre el temps present que es celebrarn del 27 al 30 de novembre al Centre de Cultura Contemporània i que prometen ser molt interessants. D'altra banda també hem parlat del Lapsus Festival 2008, un festival de música electrònica i també d'art emergent.\nNo us en direm res més, millor que escolteu tots els detalls a la nostra càpsula d'actualitat o bé visiteu el nostre perfil a Scanner fm.\nEtiquetes: cccb, laspsus festival 2008, Montse Casas, now, Programa\nSegona Festa Mai a la vida\nAquest proper dissabte 29 de Novembre no estic segura si podreu entendre exactament la diferencia de la música que posen al Activa i la del Pont Aeri. El que sí puc asegurar és que els que us animeu a venir a la Segona Festa del Mai a la vida podreu gaudir d'una estona agradable, envoltats de gent maca i atenta, i el millor de tot, escoltant bona música perquè nosaltres mateixos serem els djs de la nit. És un bon plan per dissabte nit, així que apunteu bé les dades que podreu trobar al següent flyer molón:\nAl loro que hem creat un esdeveniment al Lastfm i el corresponent cita al Facebook.\nI tu, què no faries Mai a la vida? Anar al Pont Aeri?\npd. Recordeu que encara regalem 8 samarretes als que responguin una fàcil pregunta referent al Bye bye summer 2.\nen 18:05 1 comentaris\nEtiquetes: BeCool, Festa\nLA GUIA DEFINITIVA Live from Barcelona, it's Monday Night!\nBenvinguts un cop més a La Guia Definitiva. Torna a ser dilluns, tot i que la immensa majoria de vosaltres estareu llegint això en dimarts. És el que té posar-se a escriure a altes hores de la nit. La veritat és que les hores prèvies a l’escriptura d’aquest altruista article (com sempre, amb molt d’amor, estimació, saviesa simulada i concreció) han estat terriblement accidentades. Una connexió a internet del tot inexistent. Encriptacions WEP. Xarxes que no funcionen. Trucades tècniques... Cada cop que hi penso, no sabeu l’alegria que tinc d’haver estudiat, al seu dia, el batxillerat humanístic. Al marge de tot aquest merder, La Guia Definitiva d’avui observa i reflexiona a partir d’un seguit d’assumptes. En primer lloc, observa que aquest senyor tan atractiu que escriu això està una mica cansat de no fer res i té ganes d’anar a dormir perquè demà se’n va a Girona, així que no li tingueu en compte si avui el veieu més apagat que el que vindria a ser habitual. Continua observant i veu que té ganes de treballar, de fer una escapada, de començar una nova vida o de fer les tres coses a la vegada. Per últim, reflexiona i veu que això continua sent un article amb informació cinematogràfica i, com a tal, hauria de dir alguna cosa al respecte. Així que rectifica, informa i recomana. Aquesta és la setmana d’un James Bond desconsolat. L’enèsim ressorgiment d’un western modern amb aires clàssics. Una co-producció que no sé ben bé com agafar-la. Una asfíxia poc preparada. I algun que altre projecte curiós. La Guia Definitiva no descansa. Llegiu l’article, escolliu pel·lícules, opineu i sigueu feliços.\nHo reconec. No sóc un admirador exagerat de James Bond. I recordo amb poca o nul·la precisió quin actor ha protagonitzat cadascuna de les vint-i-dos pel·lícules de la saga. Però, en tot cas, aprecio el personatge. M’agrada que es renovi, que m’intenti captar l’atenció i que m’entretingui en cadascuna de les seves aparicions. El nou Bond es titula Quantum of solace i té, al menys, uns quants factors a tenir en compte. M’interessa veure com un director tan admirat com Marc Forster, acostumat a filmar produccions més o menys alternatives i de baix pressupost com Monster’s ball, Más extraño que la ficción o Cometas en el cielo se’n surt d’una cosa tan mastodòntica com el que representa aquesta pel·lícula. M’interessa veure si Daniel Craig continua a l’alçada del que va suposar el seu llançament en l’anterior pel·lícula, Casino Royale. I, bàsicament, m’interessa passar una estona entretinguda amb una bona pel·lícula d’acció, tot i que segons algunes llengües, aquesta acció s’assimili sospitosa i innecessàriament a les cintes del senyor Jason Bourne. ¿Ens trobem davant una reconversió negativa de la figura d’aquest mític personatge? Un servidor sortirà de dubtes properament. ¿Què voleu que us expliqui l’argument? Coi, que és una pel·lícula de James Bond! ¿Fa falta dir alguna cosa més? Quedeu-vos en que aquesta és la primera seqüela oficial de la saga, ja que Quantum of solace s’inicia només una hora després del final de la pel·lícula anterior. La noia és menys sofisticada, participa més en l’acció, està increïblement bona i està interpretada per Olga Kurylenko. El dolent de la funció és el francès Mathieu Amalric que, com comentàvem la setmana passada, va despuntar recentment amb la pel·lícula La escafandra y la mariposa. Judi Dench i Jeffrey Wright hi continuen apareixent en rols secundaris. I l’espanyol Fernando Guillén Cuervo hi té un petit paper. ¿La resta? Persecucions, armes, explosions, sofisticació i elegància.\nTambé tinc cert interès en veure Appaloosa, tot i que la majoria de westerns actuals m’han acabat deixant bastant indiferent, a excepció de El asesinato de Jesse James por el cobarde Robert Ford, una excel·lent pel·lícula que la història acabarà posant al lloc on li correspon. Appaloosa suposa, com dèiem, la tornada a les cartelleres d ’una clàssica història de l’oest amb un cert aroma de modernitat. I la tornada d’Ed Harris davant i darrere de les càmeres, vuit anys després de Pollock. En aquesta ocasió, Harris acompanya la seva interpretació amb la presència de Viggo Mortensen, Renée Zellwegger, Jeremy Irons, Ariadna Gil i Timothy Spall en la història de dos amics encarregats de defensar i protegir una ciutat amenaçada per un poderós i malhumorat ranxer. Entremig, hi apareixerà una vídua amb cara d’haver xuclat moltes llimones, que acabarà posant en joc l’amistat dels dos protagonistes. Les crítiques apunten en bona direcció. I, des de La Guia Definitiva, ens en fiem d’aquesta pel·lícula. Del que ja no sé si fiar-me’n (i que, realment, tampoc m’apeteix comprovar) és d’aquesta co-producció entre Grècia i Espanya anomenada El Greco i dirigida per Yannis Smaragdis. Per començar, els pòsters publicitaris ja fan una fredat que et tomben de la impressió. I la història, al menys per a un servidor, no és massa apassionant. Ens situem a l’any 1566 (ufff...). La pel·lícula se centra en la figura d’aquest pintor, la seva trajectòria geogràfica (de Creta a Madrid, passant per Venècia) i, entre mig, hi surten uns quants capellans en el context de la santa inquisició. Entre els protagonistes, hi destaquen Nick Ashdon, Juan Diego Botto, Laia Marull o Roger Coma. I, en el cas que algú vagi a veure aquesta pel·lícula, que ens doni la seva sincera opinió aquí mateix.\nAcabarem el repàs d’aquesta setmana amb quatre pel·lícules més, prenent especial atenció en la primera d’aquestes produccions. Fa un cert temps, un servidor es va llegir una entretinguda i mitjanament reflexiva novel·la anomenada Asfíxia. L’autor era Chuck Palahniuk (sí, el de El club de la lucha). I la veritat és que em va semblar una lectura del tot satisfactòria. Ara s’estrena la versió cinematogràfica, s’anomena també Asfíxia (Choke) i està dirigida per un senyor més o menys desconegut que porta per nom Clark Gregg. Gregg és actor (apareixes en infinitat de sèries i pel·lícules i, actualment, té un rol protagonista en la sèrie Las aventuras de Christine). És també guionista (d’aquesta cosa més aviat mediocre anomenada Lo que la verdad esconde). I ara dóna el salt a la direcció amb la història de Victor Mancini, un addicte al sexe amb uns ingressos bastant limitats que, per tal de sobreviure i poder pagar el tractament mèdic i la estança hospitalària de la seva mare dement, intentarà aconseguir un sou extra d’una forma bastant peculiar. Acudir a tot tipus de restaurants i ennuegar-se de forma intencionada per tal d’acabar aconseguint suculents xecs dels seus herois rescatadors. Un servidor ja ha tingut l’oportunitat de veure la pel·lícula i, la veritat, és que és bastant decepcionant. Asfíxia té un problema molt important, no té cap mena de personalitat. Tot i que com a punt a favor, cal destacar les actuacions d’una sempre coherent Anjelica Houston i un encertadíssim Sam Rockwell en el paper protagonista. I com que ja és molt tard i em moro de ganes d’anar a dormir, acabarem analitzant d’una forma rapideta la resta d’estrenes. En primer lloc, l’argentí Pablo Trapero ens presenta Leonera, una pel·lícula que, després del seu satisfactori pas per diversos festivals internacionals, ens planteja la història d’una jove embarassada que haurà de fer front al naixement del seu fill mentre compleix condemna en una presó de l’estat a causa d’haver assassinat la seva parella. En segon lloc, la producció espanyola Amateurs (de Gabriel Velázquez) ens ensenya la curiosa relació paternofilial que pot acabar esdevenint entre una jove francesa que s’ha quedat sense mare i un jubilat espanyol que ha de fer front a una vida del tot solitària. Per últim, Spinnin’, també de producció espanyola i dirigida per Eusebio Pastrana, ens relata les vicissituds d’una parella homosexual (Alejandro Tous i Olav Fernández) per poder adoptar un fill.\nLa setmana que ve, els forasters de Ventura Pons se n’aniran a Madagascar.\nEntrevista a Cuchillo\nDesprés de les entrevistes a Mishima i a La Brigada, la tercera entrega torna a Barcelona de la mà de Cuchillo. El duet format per Israel Marco i Daniel Domínguez ens van visitar a l'estudi d'Scanner FM al Born per parlar del seu disc de debut, de títol homònim, i de la gira nord-americana que acabaven de deixar enrere pocs dies abans. L'Arnau Sabaté i l'Andrea Valverde van parlar amb ells. Escolteu l'entrevista aquí o al nostre perfil al Club d'Scanner FM.\nFoto de Unai Lilly, extreta del myspace de Cuchillo.\nen 18:38 0 comentaris\nEtiquetes: *Andreä Valverde, *Arnau Sabaté, cuchillo, Entrevista, pop, psych pop, Sinnamon\nAvui dissabte els companys de Montornès celebren un triple aniversari, es tracta de l'aniversari d'Alberto 'Basstard' (Simphonyc Madness), en David (Waiting Room) i en Jaime (Waiting Room). I quina és la millor manera de celebrar-lo? Doncs amb un triple concert (Waiting Room, Simphonic Madness i La Muette). On?, a Masferrer, (Montornès del Vallés), la seva 'segona casa'. Els grups ens han fet arribar aquesta invitació i la fem extensiva. Així que esteu tots convidats a tan magnífic i gratuït esdeveniment que tindrà lloc a les 23h.\nMolt aviat al Mai a la vida entrevista a The Dog i La Muette.\nen 07:08 0 comentaris\nEtiquetes: *Miriam Gòmez, Agenda, Concerts\nEntrevista a La Brigada\nA la primavera passada, els vilanovins La Brigada van publicar el seu disc de debut, L'obligació de ser algú (Outstanding), una de les sorpreses casolanes de l'any. Per això vam convidar Pere Agramunt, Miquel Tello i Magí Mestres perquè ens expliquessin com tot el que va començar amb una en teoria mala maqueta, l'afició a Stephin Merritt i els seus Magnetic Fields i amb el nom de The Light Brigade, ha acabat amb aquest àlbum.\nEscolteu l'entrevista aquí, o bé al nostre perfil del Club d'Scanner FM.\nEtiquetes: Entrevista, la brigada, lobligacio de ser algu, pere agramunt\nEl retorn de ‘Bye Bye Summer’!\nEls nostres amics de Fiestas Plastidécor ens tornen a portar una nit de piruletes, bombolles de sabó, llaminadures i, sobretot, bona música. Bye Bye Summer 2 tindrà lloc el proper dijous 27 de novembre al Club Fellini i comptarà amb la participació dels djs més prometedors del panorama nocturn de la nostra ciutat, com Supercola, Kimberly i Clark djs, Mëther & Zacker o Yoset.\nCom no podia ser d’altra manera, el Mai a la vida és un dels mitjans que recomana aquest event perquè, a banda de promocionar grups emergents, també volem donar suport a les iniciatives que sorgeixen entorn de la música electrònica.\nI com a mostra de profunda amistat i col·laboració, la gent de Festa Plastidécor ens regala 8 samarretes, cortesia de Supremebeing, per a sortejar entre els oients i lectors del Mai a la vida. Aconseguir-ne una és tan senzill com enviar un e-mail a info@maialavida.com amb la resposta correcta a la següent pregunta:\nAmb quin grup català, que ha tocat a Fiestas Plastidécor, ha col·laborat Xinobi?\nb) The Amplid\nd) Suicide Club\nTafanegeu una mica a la web de Bye Bye Summer i envieu-nos un missatge amb la vostra resposta. Així podreu lluir alguna d'aquestes samarretes tan molones quan aneu al Fellini el proper dijous!\nen 17:00 0 comentaris\nEtiquetes: bye bye summer, fiestas plastidecor, sorteig\nen 08:31 0 comentaris\nen 16:22 2 comentaris\nCinema infantil, plural i creatiu\nUn festival de cinema per als més petits de la casa. Així de senzill i alhora original. Els creadors de l’estival Sala Montjuïc, l’Associació Cultural MODIband, segueixen fidels a la seva filosofia de fer arribar determinats productes audiovisuals a nous públics. Sota aquesta premissa es presenta ‘El Meu Primer Festival’.\nDes de ben petits ens ensenyen hàbits i bones pràctiques en matèries d’higiene, culinàries o escolars. En canvi, però, sovint no se’ns estimula la sensibilitat artística o se’ns ofereixen productes d’allò més simples i fàcils.\nEl Meu Primer Festival neix amb la voluntat de cobrir el buit existent en la programació de cinema infantil a la nostra ciutat. D’aquesta manera, vol contribuir a la difusió d’un cinema infantil plural i creatiu, tot oferint una mostra de creacions cinematogràfiques d’arreu del món i de tots els temps.\nL’objectiu és clar: entretenir i educar, però alhora estimular la imaginació i la creativitat despertant l’esperit crític dels més petits. Des d’una vessant escolar, però també familiar. És per això que una part del programa va dirigida a les escoles i una altra és per a les famílies.\nEl programa del festival és ampli i divers. En aquesta primera edició el país convidat és Alemanya i es comptarà, doncs, amb una selecció de curts d’animació alemanya. Però també es podran veure obres de Letònia, Canadà, Iran o alguns dels clàssics còmics americans.\nEls plats forts del programa són les sessions de cine-concert en què es visionarà cinema clàssic acompanyat de la música en directe del compositor i pianista Jacques Cambra o els tallers familiars que permetran descobrir, a grans i petits, els orígens del cinema i de l’animació.\nEl Meu Primer Festival, que celebra la seva primera edició del 24 al 30 de novembre, es dirigeix a nens i nenes de 5 a 12 anys i s’inspira en el projecte Mon prémier festival que ja fa uns anys que funciona a París. Trenta curtmetratges i cinc llargmetratges de gran diversitat cultural i creativa que es concentraran en dos espais: els cinemes Verdi i l’Institut Francès de Barcelona.\nen 15:13 3 comentaris\nEtiquetes: *Míriam Pons, Cinema, El meu primer festival, guia imprescindible, infantil\nMúsica #5. Festivals i concerts\nAmb una mica de retard, aquí teniu la càpsula de música d'aquesta setmana. Amb l'Arnau Sabaté, hem presentat la dicotomia entre concerts i festivals. Per bé que ens encanten les maratons musicals de durant diversos dies, sabem que és als concerts on els grups s'impliquen més i on millor podem gaudir de la música. A les novetats, us portem els nous discos de Christina Rosenvinge, que torna amb Tu labio superior, Mount Eerie amb Lost Wisdom i The Boat People amb Awkward Orchid Orchard. Com no podria ser d'una altra manera, de concert destaquem els que Manel oferiran aquesta setmana a l'Heliogàbal.\nEscolteu la secció de música aquí o bé al nostre perfil del Club d'Scanner FM.\nen 19:37 2 comentaris\nEtiquetes: *Andreä Valverde, *Arnau Sabaté, *Eduard Gras, boat people, christina rosenvinge, Festivals, Manel, mount eerie, Música\nen 15:46 1 comentaris\nAnada i tornada #1 Rússia\nSabeu allò que et pregunta el de Renfe quan li demanes un bitllet per anar a algun lloc? Doncs així es diu l'espai que estrenem avui: anada i tornada. A través de les càpsules d'aquesta secció viatjarem, cada dos dijous, per països d'arreu del món, repassant sobretot la seva música i tot allò que pugui resultar interessant de saber per un oient del Mai a la vida.\nEl primer protagonista de l'anada i tornada és Rússia, un país que s'extén per dos continents perquè amb un no en té prou, que fa frontera amb catorze països i on la gent veu vodka a tota hora. I per cert, a Rússia de l'ensaladilla russa en diuen olivié, que és el cognom de l'home que la va inventar; un cuiner francès de nom Lucien que tenia un restaurant a Moscou.\nPodeu escoltar la càpsula de l'anada i tornada aquí. I si després encara no en teniu prou, no deixeu de visitar aquest fantàstic bloc i el nostre perfil a Scanner Club.\nEtiquetes: *Laia Creus, anada i tornada, Rússia\nen 08:49 3 comentaris\nen 01:17 0 comentaris\nMai a la vida fa el freak\nHola companys!, els del Mai a la vida i especialment una servidora, Míriam Gómez, volem compartir amb vosaltres unes troballes que hem fet a la xarxa que donaran molt de si.\nComencem avui amb algunes recomanacions i coses curioses que si més no, us faran riure! Art Snob solutions, recomanat per l'Andrea. Mireu i flipeu, perquè això és una reproducció real del que seria el software del Photoshop. Com bé diu l'Andrea al seu bloc encara hi ha gent que té idees originals, però això no es tot, trobareu idees similars a Getting real software interfaces.\nPels més fans de lego hem trobat algo que no us deixarà indiferents. Us acabeu d'emancipar i voleu comprar un sofà?, el voleu muntar com si es tractés d'una construcció de lego?, doncs us presentem el sofà Becky, un sofà que té la mateixa forma de les peces lego de tota la vida, més tou però, que us permetrà muntar-ho i desmuntar-ho al vostre gust.\nI ja per acabar per avui us recomanem unes tasses ideals per a tots aquells que pràcticament viviu davant el PC, són les tasses: 'take a tea break with these ctrl, del and alt cups'. Més informació aquí. No us preocupeu, una servidora continuarà buscant frikades per fer-vos-les arribar!, i si en trobeu alguna, deixeu-nos un comentari o feu-nos arribar les vostres troballes al nostre e-mail.\nen 14:01 0 comentaris\nen 15:53 0 comentaris\nMúsica #4. Ens n'anem al Tanned Tin\nAquesta setmana, a la secció de música tornem a parlar de festivals. Del 12 al 16 de novembre a Castelló de la Plana tindrà lloc el Tanned Tin. La desena edició del festival de petit format però gran cartell ens porta pocs grups coneguts i d'altres (la gran majoria) per conèixer. A la càpsula de música del Mai a la vida repassem alguns dels grups d'aquesta edició. A les novetats, escoltem OH (Ohio) (Merge) el nou disc de Lambchop, el segon (sí, el segon) d'Eli 'Paperboy' Reed and The True Loves Roll With You (Q Division) i proVISIONS, el darrer treball de Giant Sand. Per acabar destaquem el concert a La  de Dr. Dog del passat 9 de novembre.\nEscolta la càpsula sencera aquí o a la nostra pàgina del Club d'Scanner FM.\nen 11:24 0 comentaris\nEtiquetes: *Andreä Valverde, *Eduard Gras, Concerts, dr. dog, eli paperboy reed, giant sand, lambchop, Música, novetats, tanned tin\nDe franc #4 Art amagat\nAquesta semana a De franc seguim capficats en demostrar-vos que realment existeix una Barcelona gratuïta. I no només existeix, sinó que, de fet, és força interessant.\nDescobrir l’art amagat en petits bars repartits per la ciutat i els treballs d’artistes emergents que troben en aquests locals l’espai idoni per donar a conèixer la seva obra. La nostra ciutat compta amb un gran nombre de bars i restaurants que es converteixen en aparadors de les darreres tendències en materia artística i que serveixen de plataforma per a artistas novells, alhora que arriben on els grans museus i galeries no poden.\nSi voleu saber on trobar alguns d’aquests locals que acosten la creació artística de manera gratuïta, només heu de fer clic i escoltar la nova edició de De franc o visitar el nostre perfil a Scanner Club.\nEtiquetes: *Míriam Pons, candela raval, De franc, galeria llibreria ras, gratuït, guia imprescindible, marató fotogràfica FNAC\nActualitat #3 Arxiu Universal\nA la secció d'actualitat d'aquesta setmana parlem de fotografia, ja que el passat 23 d'octubre es va inaugurar una mostra que travessa fronteres temporals i espaials. Estem parlant d'Arxiu Universal, la nova exposició del Museu d'Art Contemporani de Barcelona que acull un total de 2.000 fotografies del tombant de segle fins als nostres dies i de 250 autors diferents.\n'Arxiu Universal' és una més que completa recopilació d'informació visual de la nostra història més recent que a més convida a reflexionar sobre la noció de fotografia com a document. Podeu visitar-la fins al 6 de gener, a més l'entrada permet fer-ho tantes vegades com vulgueu.\nSi voleu saber-ne més detalls, és tant fàcil com, clickar aquí i escoltar la nostra fantàstica càpsula d'actualitat o visitar el nostre perfil a Scanner Club.\nen 20:30 0 comentaris\nEtiquetes: *Montse Casas, actualita, arxiu universal, macba\nLA GUIA DEFINITIVA Una guia de pilotes\nLa Guia Definitiva ve amb retard. Tranquil·litat. Ja ho sé. En sóc conscient. Una mica de pau, estimats germans. Un servidor, sense tenir res a fer, està molt enfeinat. Ahir vaig anar a una entrevista de feina, que esperem que doni els seus bons fruits en un futur proper. I, per la nit, si sou dels afortunats que podeu sintonitzar aquella cadena tan majoritària i amiga de Tele5 anomenada LaSexta, potser em vau veure entre el públic de Buenafuente. O potser no. Un que s’avorreix. Sé que tot això us emporta ben bé un pito (o xiulet, en català correcte) però, coi, he d’omplir aquesta entradeta d’alguna manera o altra. En tot cas, sentiu-vos afortunats de que no us hagi explicat el que vaig menjar ahir o quantes vegades vaig anar al lavabo. La veritat és que el dia d’avui ve carregat de temes. Podríem organitzar una selecta taula rodona per debatre si la Castanyada s’està perdent com un dels símbols nostrats del país. Si Halloween s’està apoderant de tot plegat. Si els moniatos estan bons o no. Si la Reina aviat li prendrà el lloc a Jiménez Losantos com a follonera nacional. Si Obama es cruspirà a McCain. Si Sarah Palin hauria de sortir despullada a les pàgines de Playboy amb un bazooka a cada mà i una Bíblia tapant-li les vergonyes. O si s’hauria d’aniquilar a tot aquell famosillo vivent (vegis més avall, amb Florentino Fernández i Santiago Segura) que s’atreveix a doblar i destruir tota pel·lícula còmica que cau en les seves mans. Evidentment, en tots aquests debats hi hauria d’estar present Pilar Rahola que, com dirien en castellà, igual vale pa un roto que pa un descossío. I com que ja me n’estic anant del tema de mala manera (algun dia faré l’entradeta més llarga que el propi contingut de la secció), prepareu-vos per les estrenes que ens ha deixat el cinema per aquesta bonica setmana. Des d’una boda indie, un retorn clàssic, alguna que altra comèdia nord-americana o un thriller en forma de seqüela. Això és La Guia Definitiva.\nComençarem aquest repàs setmanal amb una pel·lícula amb marca indie anomenada La boda de Rachel (Rachel getting married) i dirigida per Jonathan Demme, el senyor que al seu dia ens va portar pel·lícules tan recordades com El silencio de los c orderos, Philadelphia o, més recentment, El mensajero del miedo. Es veu que Demme ja se n’ha cansat una mica de la parafernàlia hollywoodenca de sempre i, últimament, està més interessant en dirigir documentals de prestigi o signar històries amb menys pressupost, com la que ara ens ocupa. Per tirar endavant La boda de Rachel, se serveix d’un intens repartiment actoral ple d’intèrprets més o menys desconeguts, a excepció d’Anne Hathaway i Debra Winger. Un guió escrit per la filla del gran Sidney Lumet, Jenny Lumet. I un argument que, com a punt de partida, ens situa en la vida d’una ex-model que s’ha passat els últims anys entrant i sortint de centres de rehabilitació i que, tot i estar força distanciada de la seva família, tornarà als seus orígens durant un cap de setmana per tal d’assistir a la cerimònia de casament de la seva germana Rachel, provocant tot tipus de situacions contrastades. No sabem si les mateixes situacions que viuen els protagonistes de la pel·lícula britànica Retorno a Brideshead (Brideshead revisited, de Julian Jarrold), adaptació literària d’aquesta història prou coneguda gràcies a la sèrie televisiva dels anys 80. Amistat, homosexualitat, luxe, alta societat, amors impossibles, sexe, passió, crisi i declivi en una pel·lícula que compta amb els rostres de Michael Gambon, Emma Thompson, Matthew Goode o Ben Whishaw (recordeu El perfume? Doncs aquest). Tanmateix, tenim una altra pel·lícula històrica present en la cartellera. Es titula Los niños de Huang Shi (The children of Huang Shi). Està dirigida per Roger Spottiswoode. Ens situa en un moment concret de l’any 1937, durant la invasió japonesa de Xina. I ens presenta un personatge protagonista, un jove periodista anglès, disposat a salvar de la barbàrie a un grup de nens orfes. Entre els seus intèrprets, la pel·lícula compta amb Chow Yun-Fat, Radha Mitchell i el protagonisme de Jonathan Rhys Meyers, últimament vist com a monarca a la sèrie Los Tudor.\nI com que aquesta setmana ens ha deixat poca cosa, acabarem La Guia Definitiva d’avui amb aquestes quatre últimes propostes. En primer lloc, una d’aquelles pel·lícules nord-americanes que, en el moment d’arribar aquí, canvien estranyament de títol, mostrant una imaginació insospitada. La pel·lícula en qüestió es titula Hermanos por pelotas (de l’original Step brothers) i em fa rememorar l’enorme quantitat de pel·lícules que, fruit de la brillantor metafòrica d'algun o altre distribuïdor cinematogràfic, utilitzen la paraula pelotas per tal de cridar l’atenció de l’espectador. No hay pelotas. Muchas pelotas en juego. Cuestión de pelotas. Una pandilla de pelotas. American Pie 5: Una fiesta de pelotas. Pelotas en juego. Cuestión de pelotas (repetida, per una altra pel·lícula). I una altra que ens arriba la propera setmana, Un rockero de pelotas. Lamentable. Centrant-nos en el tema cinematogràfic, Hermanos por pelotas és una altra de les pel·lícules còmiques de la factoria Appatow que, en aquesta ocasió, se serveix de la comicitat de Will Ferrell i John C. Reilly per crear a dos germanastres de mitjana edat, obligats a viure sota el mateix sostre després de la boda dels seus respectius pares (Mary Steenburgen i Richard Jenkins). Si teníeu intenció d’anar-la a veure, oblideu-ho per complet. El ridícul doblatge dels protagonistes va a càrrec de Santiago Segura i Florentino Fernández (amb gracietes marca de la casa). I no, a Catalunya no hi ha cap còpia en versió original. Una altra mostra de comèdia (comèdia immundícia, diria jo) és la que ens porten massa de tant en tant el duo de directors format per Jason Friedberg i Aaron Seltzer, aquest cop amb la pel·lícula paròdica Disaster Movie que, com suposareu, segueix l’estela d’altres merdes com Date Movie, Epic Movie o Casi 300. En aquest cas, es dediquen a parodiar (amb el ja clàssic esquema de caca-culo-pedo-pis) les pel·lícules de desastres, tot i que aquí hi té cabuda tot. El día de mañana, Monstruoso, Hancock, High School Musical, 10.000, Iron Man, Kung Fu Panda, Sexo en Nueva York. La Película, Juno o No es país para viejos. Us atreviu? Per últim, Agustín Díaz Yanes (després de l’avorridíssima Alatriste) torna a intentar renovar l’inexiste nt thriller espanyol amb la a priori interessant pel·lícula Sólo quiero caminar, a mode de seqüela de la seva elogiada opera prima, Nadie hablará de nosotras cuando hayamos muerto. Victoria Abril, Pilar López de Ayala, Diego Luna, Ariadna Gil o Elena Anaya es posen al servei del director en aquesta història de robatoris, assassinats, presons i traficants mexicans. I amb el peculiar documental El somni (dirigit per Christophe Farnarier), contextualitza la destrucció sistemàtica del nostre entorn natural mitjançant l’apassionant retrat d’un pagès dels Pirineus catalans, un dels últims que queda. ¡Jau!\nLa Guia Definitiva torna la setmana que ve amb una xarxa de mentides, unes cendres celestials, un Van Damme al descobert i un roquer ...com no... de pilotes.


Els Catarres i Xavier Baró, al Circuit Folc del C.A.T.\nEl trio d'Aiguafreda i el cantautor de Ponent actuen dijous al cicle del Centre Artesà Tradicionàrius\nARA Barcelona Actualitzada el 14/11/2011 16:14\n260x366 Els Catarres / ACN /CATARRES Els Catarres / ACN /CATARRES\nEl Centre Artesà Tradicionàrius ( C.A.T.) del barri de Gràcia de Barcelona acull la sisena edició del Circuit Folc, que reunirà dijous 17 de novembre a les 21 h els directes d'Els Catarres i de Xavier Baró.\nObrirà la vetllada el cantautor de Ponent Xavier Baró, un músic que fa temps va decidir allunyar-se del camí ral, de les modes i de les tendències. Defensarà La màgica olivera (2011), un disc d’aire atemporal en què el trobador lleidatà es passeja per la guerra dels Segadors, les guerres Carlines, les històries de bandolers i dels amors al camp. Cançons tradicionals que sonen rotundes i terribles, com "A la plaça fan ballades", acompanyades d’una tria de composicions dels seus treballs anteriors, Flors de joglaria (2006) i Lluny del camí ral (2009).\nEl seguiran Els Catarres, jove trio d’Aiguafreda i última sensació del pop-folk acústic català. Roser Cruells (contrabaix), Eric Vergés (veu i guitarra acústica) i Jan Riera-Prats (acordió, bombo i pandereta) s’han passat l’estiu tocant arreu i presentant cançons pròpies en què ressonen estructures de l’americana, el corrido o el reggae, i sonoritats càlides per explicar històries quotidianes. El seu nou disc està previst pel 29 de novembre.\nLes entrades es poden comprar anticipades o a taquilla.\nEls Catarres fan 5.000 portades úniques


Ruta Blume – Reflexions d'un Runner\nMiquel Martinez 22 Agost 2013 Entrenaments\nAprofitant les vacances d’estiu al poble i després de varies probes de recorregut, per fi ahir vaig poder fer la pujada i baixada del que al poble diuen “El Telegrafo”, per on volia i a un bon ritme.\nAquesta vegada m’ha tocat fer-ho sol, i tot que es força mes avorrit que anar amb els companys que t’animen constantment i amb els que sempre pota anar comentant la jugada, la veritat es que m’ha agradat força!!\nSortida a les 7:30 del matí, abans de que al sol li doni per sortir, que a 1.200m d’alçada quan pica, pica fort. Una vegada arribo a “Las Fuentes”, passo al costat dret del riu per agafar un ruta fora del PR encara que després el tornaré a trobar, una pujada continuada que en porta fins als 1450m per una zona molt seca i amb molta pedra, fins a arribar a “El Cerrajon”, on comença la dificultat de debò.\nPrimer desnivell important, encara que aquí el paisatge canvia radicalment, comencen a estar rodejat d’arbres, el terra passa a ser un terreny tou amb molsa i pinassa que agraeixen molt els turmells, entre el km6,4 i el 7,3 que em fa pujar uns 170m de desnivell, fins a trobar-se amb la pista que ens porta fins la font de “Los alimentos”. Després d’uns 500m de pista que m’han permès recuperar-me una mica, arribo al cartell que ens indica els últims 700m fins arribar al cim.\nI que 700m!! 160m de desnivell, el que em dona una mitjana d’un 23%, i us puc assegurar que hi han trams amb mes!!! Arribo a “La Cruz” homenatge a Joaquim Blume, i per primer cop miro el temps, 1h 10m, i nomes em queden 100 pel cim!!, agafa una mica d’aire i continuo fins dalt tancant la pujada amb 1:15:18, be!!\nI arriba la baixada, nomes esperava no equivocar-me com diumenge i fer aquestes 2km extres de pujada que em van matar!!, però aquesta vegada quasi aconsegueixo fer-ho sense errades, i dic quasi per que alguna que altre cagada faig fer!! 😉\nBaixada entre arbres fins al “Cerrajon” de nou amb 31m i tocava el tram final per la zona original de la “Marcha Blume”, encara que jo només l’agafo de baixada. Altre cop molta pedra solta que em fa patir pels meus turmells, fins arribar de nou al poble!!\nResultat, 17,54km, 962m desnivell positiu amb 2:12.00, crec que es un bon temps, encara que l’haurem de superar!! 😉\nAlgunes fotos de diumenge: Ruta Blume\nEl track per si algú em vol acompanyar el proper dia: http://ca.wikiloc.com/wikiloc/view.do?id=5082711\nblume huerta del marquesado running


iRobot Roomba S9+ - Taller Reyes Maquinaria\n> Categories>Robots>iRobot Roomba S9+\nEl millor i més potent robot aspirador del món.\nNou redisseny més efectiu, potencia de succió superior a tot el mercat. Sistema intel·ligent de mapejat de la casa. Auto-buidatge intel·ligent a la base. Sistema start/stop de treball quan sigui necessari buidar o recarregar bateria. Continua al punt on es va quedar i far la feina de la forma més eficient possible.\nINSTAL·LACIÓ A DOMICILI A PETICIÓ\n4 199,00 € 4 399,00 €


Katoa | Leticia Bravo\nÉs amant de l’esport, de la nutrició i dels reptes. La combinació de tot el porta a creure que cada persona és una nova aventura on junts poden descobrir el potencial de portar una vida activa i saludable.\nHa estat nedadora professional i sempre li ha apassionat la nutrició. Combino els estudis amb l’alt rendiment, vivint de manera directa com repercuteix la nutrició en els entrenaments i en la salut. Actualment el motiva el running, i el ioga.\nAmb el pas del temps, el que realment li apassiona és poder ajudar a les persones donant recursos perquè prenguin consciència que es pot gaudir d’una vida saludable portant una alimentació coherent, amb sentit i sense obsessions.\nTècnic superior en Dietètica Nutrició\nCertificat Internacional de Cineantropometria ISAK I\nCertificat Nutrició Clínica i Esportiva per a vegetarians i vegans pel ICNS\nCertificat d’Extensió Universitària en Nutrició Esportiva\nMedallista individual Campionats d’Espanya Absolut\n15 vegades campiona d’Espanya per relleus representant al C.N Sant Andreu\nRepresentant de la selecció Espanyola de Natació\nSubcampiona per relleus en Copes llatines internacionals


La pluja no atrapa els nens de Burkina Faso - directa.cat\nL’educador de carrer Theophile Palenfo lluita perquè els infants de la segona ciutat del país no s’ensorrin, en una societat on el moment és per força present i no existeix un demà\nFoto feta per Ousseni amb una càmera d’un sol ús. Hi apareixen dos nens amb les seves llaunes de tomàquet penjades / Arxiu\nÈlia Borràs Güibes eliaborras Bobo-Dioulasso (Burkina Faso)\nEls tèrmits es concentren al voltant d’un fanal que hi ha enmig de la plaça de l’estació ferroviària de Bobo-Dioulasso, a Burkina Faso. Asseguts en una escultura que simula una escala, dos nens s’espolsen els insectes de la cara i del cap a cops de mà. Theophile Palenfo, de 40 anys, ha aparcat la Yamaha al centre de la plaça, que també és un pàrquing d’autobusos interurbans. Treu les claus del contacte i s’apropa als dos nens que esperen qui sap què sota l’eixam. Els saluda xocant la mà i hi xerra durant una bona estona. “Són d’Ouagadougou (capital de Burkina Faso), han vingut a treballar a Bobo-Dioulasso. Avui dormen a l’estació i demà vindran al centre a menjar”, explica aquest educador social, que treballa al Centre d’Acollida i Urgència del Sector 15 de la ciutat, gestionat per l’Associació Tié, una entitat amb 25 anys d’experiència en el sector, i l’ONG catalana NouSol.\n“Comprava mocadors al mercat i els revenia al carrer”, recorda Theophile, evocant la seva pròpia joventut. “A les nits anàvem al Black [un bar]. Allà ens trobàvem tots i ens gastàvem els diners que havíem guanyat durant el dia”, explica. Avui, en canvi, Theophile és l’encarregat de liderar la maraude, la volta de reconeixement que cada dilluns, dimecres i dijous els educadors de l’Associació Tié fan per la ciutat per identificar, reconèixer, informar i establir relacions amb els infants de carrer.\nBurkina Faso és un país que es troba enmig del Sahel, el cinturó desèrtic que travessa el continent africà des de l’Atlàntic fins al mar Roig. La sequera extrema, la falta d’alimentació i la inseguretat ha provocat que només el 2019, hi hagués mig milió de desplaçats interns del nord del país, coneguda com la “zona roja”, cap al sud, on, de moment, encara no hi ha presència jihadista.\nEl Ministeri d’Acció Social ha comptabilitzat més d’un miler d’infants en situació de carrer a Bobo-Dioulasso\nEl Ministeri d’Acció Social ha comptabilitzat més d’un miler d’infants en situació de carrer a Bobo-Dioulasso, i l’Associació Tié ha creat una base de dades per registrar les causes d’aquest fenomen i també tenir constància de qui són aquests infants i d’on venen. Avui dia, ja han identificat més de 600 nens, la totalitat dels quals, sense carnet d’identitat ni acta de naixement que validi l’edat i la família d’on provenen, ni tampoc el seu nom.\nProjectar el demà\nLa presència de Theophile a Sitarail, l’estació de trens de Bobo-Dioulasso, fa que a poc a poc s’acostin infants i joves. Els dedica un moment a tots. “Demà podeu venir a menjar al centre”, “Com et dius?”, “Com estàs?”, “On dorms?”, “Què vens?”, són les frases que va repetint.\nUn nen se m’acosta i em pregunta si vull comprar-li una llanterna. En carrega de diferents mides, a més d’un fluorescent, i també du una pilota blanca. Li pregunto quants anys té i em diu que quinze. “És impossible” li responc, i em riu per sota el nas. En té tretze i està a punt d’acabar la seva jornada laboral. Amiro –així es diu– treu el mòbil de la butxaca i m’ensenya una foto d’ell amb una calculadora i un full en blanc. Sembla que fa balanç de les vendes. “Està feta a la botiga del meu pare, però ara que s’ha acabat l’escola, l’ajudo i surto a vendre al carrer”. “Bon marché!” (en francès: “Barat!”), li diu Theophile que s’enfila a la Yamaha per seguir la maraude. Els altres infants i joves s’acomiaden i asseguren que demà aniran al Centre Tié a menjar. Avui Amiro anirà a dormir a casa, però els dos nois d’Ouagadougou dormiran darrere de l’estació de trens.\nTheophile davant de la “mesquita” mentre fa la volta de reconeixement de cada dilluns\nEns dirigim al segon punt estratègic de la maraude: la “mesquita”. Es tracta d’un voral de carretera, però li diuen així perquè està situat just al costat d’un centre religiós islàmic. Són les vuit del vespre i és negra nit. Il·luminats per uns pocs fanals, hi ha una vintena de joves. Theophile arriba i saluda a tothom. El voral és el punt de trobada d’aquells que ja fa temps que viuen en situació de carrer. Avui ha plogut i tenen una foguera encesa. “La pluja no els atrapa mai, a la nit es troben per inhalar cola”, explica l’educador social.\nAquest mètode per drogar-se és el més econòmic i també un dels més destructius. En poc temps es converteixen en addictes i la seva reinserció esdevé cada dia més complicada. És fàcil comprar la cola Araldite, que després insereixen dins d’un recipient per a poder respirar els vapors que desprèn. La cola serveix per fer passar la gana i també per evadir-se dels adults i de la realitat.\nTheophile ha vist créixer aquests joves que ara ronden entre els 16 i 18 anys. És per això que allarga el temps de la seva visita a la “mesquita”. També sap que no hi ha res a fer i que ell només pot exercir d’amic, d’un germà gran que observa de lluny i actua de prop. Balla quan posen música amb el mòbil i després xerren de la vida, es posen al dia. Ell fa més de quinze anys que treballa a l’Associació Tié i aquests joves també formen part de la seva rutina. “La meva lluita és que pensin en el demà”, conclou. “I les noies, on són?”, li pregunto. “Treballen a casa o es prostitueixen”, respon.\nEll mateix no va anar a l’escola i, per descomptat, no va estudiar a la universitat. És educador perquè comprèn com ningú la manera de viure i els sentiments d’aquests infants i joves. “Jo mai vaig provar la cola, però em vaig tornar addicte a la vida al carrer”, confessa. Hi va passar deu anys, venent mocadors i fent de camell. Com a testimoni, un cos ple de cicatrius. Tanmateix, ell era com Amiro, arribava tard a casa a la nit, però tenia un sostre on dormir. Així es va salvar.\n“No trobo l’Ousseni”, em diu Theophile. El dia abans era al Centre Tié i havia quedat responsable d’una càmera d’un sol ús que li havia deixat per documentar aquest reportatge. Però tant un dels seus amics com un conegut del barri ens asseguren ha marxat a Mali en un camió i que la càmera no la té. “La va obrir amb un ganivet, volia veure què hi havia a dintre”, ens explica el seu amic.\nLa natalitat és de 5,2 fills per dona, i a partir dels deu anys aquests ja s’han d’espavilar per a menjar, treballar i guanyar-se la vida\nL’hem anat a buscar a l’escorxador de la ciutat, però no hi és. Segons la base de dades de l’Associació Tié, tant Ousseni com el seu germà bessó, Alassane, han patit violència familiar i és per això que han marxat de casa. La natalitat a Burkina és de 5,2 fills per dona, i a partir dels deu anys aquests ja s’han d’espavilar per a menjar, treballar i guanyar-se la vida en un país on –de mitjana– una persona guanya 1,06 euros al dia.\nOusseni retratat per un amic seu dalt d’una moto-taxi, el transport més popular a Burkina Faso |Arxiu\nL’escorxador és el lloc de trobada dels més petits. És una zona molt àmplia de la ciutat on la gent va a comprar o vendre carn. Entre fang i fems s’alcen uns estables construïts amb troncs. Allà hi esperen cavalls, vaques i xais. També és part del centre comercial de la ciutat i trobar-hi feina com a ajudant d’escorxador o netejant és fàcil. És per això que molts infants hi van. Per treballar i no haver de demanar diners al carrer. “Per què marxen de casa?” li pregunto a l’educador. “Volen ser lliures”, em contesta.\nOusseni acostumava a carretejar una cartera amb restes de paquets de tabac retallats pels laterals i oberts per simular un feix de bitllets. Els passava d’un en un amb el polze com si comptés milions. Després els llençava a l’aire, tot fent cara d’incredulitat, mentre es feia un fart de riure. No el vam trobar.\nDurant el dia, els infants del carrer caminen per la ciutat amb la llauna de tomàquet penjada del coll. Vaguegen pels vorals. A la nit surten\ni es troben entre ells. La mobilitat és constant i moure un cos petit entre fronteres és fàcil i dissimulat, i a vegades els convencen per anar a Mali, la Costa d’Ivori o Níger, on poden acabar treballant en plantacions de mango o cotó, en mines d’or, o unint-se a un grup armat. “Els pares no saben on s’amaguen els seus fills”, em diu resignat Theophile.\nJo tampoc ho sé, però sempre els he vist. Per tot arreu. Als semàfors, esperant els sobrants d’altres als restaurants, treballant a l’escorxador, demanant diners als pàrquings o menjant sota un fanal a les nits. És com la metamorfosi dels tèrmits: d’insecte volador a cuc. I de cop, ningú els troba a faltar, o ningú els troba perquè no consten enlloc, més enllà d’una base de dades d’una entitat.\nBobo-Dioulasso Burkina Faso educació social nens al carrer pobresa\n« On són les dones que van imaginar?\nUn llac natural enmig de Roma »