Estils de disseny de paisatge: alpí, paisatge, regular, anglès, japonès\nHi ha diferents estils de disseny del paisatge, que s'han de seleccionar, centrant-se no només en les seves pròpies preferències, sinó també en l'àrea i característiques del lloc. Hi ha diferents orientacions de disseny amb les seves pròpies característiques que creen un ambient únic.\nEstils de disseny del paisatge i les seves característiques\nQuan organitzeu l'espai en diferents decisions estilístiques, cal tenir en compte no només els objectes principals, sinó també els detalls. Els experts recomanen que primer realitzeu un pla, per exemple, per determinar on es localitzaran les pistes, on hi ha una àrea oberta, un lloc de descans, un estany, etc. Els estils de disseny del paisatge de l'àrea suburbana solucionen aquest problema de maneres diferents, tenint en compte consideracions pràctiques i prioritats. Hi ha objectes i elements importants als quals cal prestar atenció:\nEs recomana plantar per plantar en grups, de manera que es puguin crear composicions de colors que canvien durant tot l'any. És important equilibrar els elements de la composició.\nEls estils de disseny del paisatge inclouen una gran quantitat de detalls que es divideixen en grups. L'objecte central és l'edifici i la tasca de fer-ho perquè s'uneixi harmoniosament a l'espai.\nPer al disseny del lloc, és habitual utilitzar una gespa, que pot ser anglès, àrab i planta baixa. Cada variant és adequada per a diferents adreces estilístiques.\nQuan es registra un paper especial el paisatgisme, que ha de ser dissenyat perquè tot l'any el jardí canviï i no perdi la seva originalitat.\nSi és possible, els dissenyadors recomanen organitzar un estany artificial al lloc, per exemple, una piscina, un estany, una cascada , etc.\nMolt important és la decoració del paisatge, que es selecciona depenent de la direcció de disseny escollida. Pot ser, per exemple, escultures, tests, turons alpins, etc.\nAl triar els estils del disseny del paisatge, val la pena considerar que, amb més freqüència, els dissenyadors practiquen la combinació de diverses adreces i tècniques diferents. Gràcies a això, podeu obtenir un lloc harmoniós i incorporar les idees de disseny més interessants. En aquest cas, el disseny es realitza sense tenir en compte les característiques del paisatge. Aquesta direcció se sol anomenar eclecticisme. Les seves principals característiques:\nMentre treballa al lloc, haureu d'utilitzar com a mínim 2-3 estils.\nHi ha contradiccions, però per la seva combinació s'acostuma a fer un accent, per exemple, un objecte o un color.\nCal assignar zones funcionals i han de tenir límits clars. A aquest efecte, podeu triar arcs, pilars, etc. Cal assenyalar que cada zona té el seu propi estil i això fa que el lloc sigui original.\nNo es recomana utilitzar molts elements en el disseny, ja que això generarà efecte de desordre.\nNo és una bona idea instal·lar mobles, tanques i decoracions d'un sol color. Això farà que totes les parts es fusionin en una.\nEstil alpí en el disseny del paisatge\nAquesta opció és adequada per a zones inclinades que s'assemblen a una muntanya. A nivell terra, podeu organitzar un turó rocós o alpí . El paisatgisme davant de la casa d'un estil modern i darrere d'ell significa l'ús d'un gran nombre de pedres, i també es pot incloure en el disseny de ceràmica i metall. Una altra característica: contrastos. Es pot dur a terme la zonificació, però totes les parts del lloc han de ser unificades. La casa ha d'estar en un turó.\nL'esquema de color general és lleuger, però té moltes inclusions brillants. Tots els estils de disseny del paisatge tenen les seves pròpies peculiaritats a les plantes, i per a la direcció alpina, cal triar: coníferes i cultius nans. Es recomana aquest tipus d'arbustos: lligabosc, grosella, gerds, hortènsies, nabius, etc. Les flors poden ser diferents, de manera que fins i tot l'absurd ordinari es veurà molt bé.\nEstil regular en el disseny del paisatge\nLes característiques distintives d'aquesta direcció inclouen la simetria, les formes geomètriques regulars i l'ordre. Estil normal francès adequat només per a grans àrees. El seu concepte bàsic és que l'home domina la natura i busca organitzar l'ordre per sobre del caos primordial. Les composicions axials que es formen al voltant dels objectes principals són molt populars. Una part integrant del jardí és el bosc.\nL'estil habitual del disseny del paisatge té característiques tan característiques: la gespa adequada, escultures, descomptes i nombrosos camins. Les plantes no haurien de cobrir les vorades, de manera que es puguin plantar anuals i bulbosos. Els abetos, els fustes i els arbres que es poden tallar són adequats. S'utilitza activament en l'estil habitual de cobertes de disseny del paisatge, que han de ser simètriques i netes. Els mobles de jardí poden ser de pedra o de fusta, el més important és que es veu de luxe.\nEstil anglès en disseny paisatgístic\nAquesta direcció es caracteritza per la naturalitat, l'absència total de formes estrictes i la fusió amb la naturalesa circumdant. Molts estils de jardineria en el disseny del paisatge es basen en ajustaments seriosos, i l'anglès (paisatge) - en menors, i fins i tot algun tipus de negligència i primordialitat. Es pot triar per a zones petites. Les característiques principals inclouen la presència de senders sinuosos de pedra natural, dipòsits naturals i una gespa ben cuidada.\nAls llocs acollidors del lloc s'acostuma a instal·lar gazebos i bancs. La zona de descans es pot separar mitjançant un enreixat o un arc. Els agraden els llits de flors de diversos nivells d'estil anglès. Si voleu instal·lar escultures, no cal que col·loqueu-les al centre de la composició, i la solució correcta és col·locar-les en llocs arbitraris. El disseny utilitza un paisatge vertical i una gran quantitat de colors, com ara tulipes, malva, etc. A més, podeu plantar thuju, boix i ginebre, i els arbres han de ser alts i ombrívols.\nEstil mediterrani en el disseny del paisatge\nAquesta és una de les adreces més difícils d'implementar, ja que combina plantes cítriques i coníferes, així com dipòsits pintorescs. L'estil mediterrani és ideal per a zones d'alleujament. Per a un clima sever, cal recollir els anàlegs adequats de les plantes subtropicals. Els principals estils del disseny del paisatge inclouen l'orientació mediterrània i per això són característics: molts colors i zones verdes, una gran quantitat de pedres naturals, bancs forjats i de fusta, figures de jardí, piscines, cascades i fonts.\nEstil japonès en disseny de paisatge\nEn aquest sentit, és habitual centrar-se en els detalls, ja que cada element té un significat. Els detalls principals són pedres, aigua i plantes. L'estil japonès en el paisatge implica l'equilibri de tots els components, l'escala del color es restringeix, i els elements principals són pedra i plantes. A mesura que les plantacions principals utilitzen pi, tuya, pomeres decoratives, prunes i roques amb corones en forma de turó. Per a un canvi, es pot plantar una falguera, cereals, peònies i lliris. Els elements principals de la decoració: un jardí de pedres , un mirador i rierols "secs". Obligatori és la font d'aigua.\nEstil rural en disseny paisatgístic\nAquesta és la direcció de disseny més popular, que es basa en la simplicitat, la naturalitat i la facilitat. L'estil rural en el disseny del paisatge implica el rebuig de línies estrictes i un punt de referència per a la llibertat de la creativitat. És adequat per a tots els àmbits i les característiques inclouen: la presència de colors brillants i materials naturals, i per a la jardineria arbres fruiters tradicionals, així com plantes rizades i medicinals. Per a la decoració, podeu instal·lar pous, tanques, bancs, barrils, registres i diverses figures.\nEstil escandinau en el disseny del paisatge\nAquesta orientació es caracteritza per la presència d'una gran quantitat d'elements harmònicament decorats i decorats de forma caòtica i simultàniament. L'estil escandinau del paisatge no es pot imaginar sense pedres. Podeu utilitzar diferents plantes, però és millor donar preferència als arbustos i arbres fruiters. Aplicant els estils del disseny del paisatge, cal tenir en compte les seves característiques i en la direcció escandinava que són: la presència de arbors, flors de flors, utensilis antics com arades, rodes de fusta, ceràmica, fins i tot trencats, barrils, etc.\nEstil d'alta tecnologia en disseny paisatgístic\nAquesta orientació es caracteritza per l'originalitat, facilitat i facilitat d'atenció. El jardí és harmònic i no hi ha una zonificació funcional clara. Els diferents tipus i estils de disseny del paisatge tenen les seves pròpies característiques d'alta tecnologia, aquesta aplicació de materials com vidre, metall, formigó, plàstic i pedra. Les característiques inclouen la presència de camins clars, un estany, una herba ben cuidada i elements arquitectònics: bancs, escultures i contenidors per a plantes. Com a decoració, podeu utilitzar pilars de formigó, pilotes de pedra i vidre, grava de diferents colors, etc.\nEstil italià en disseny paisatgístic\nAquesta direcció és similar a l'estil clàssic, ja que ambdós impliquen una divisió geomètrica del lloc en elements. Al centre, en la majoria dels casos, s'instal·len els principals elements decoratius. L'estil italià de disseny del paisatge recomana l'ús d'aigua, terrasses i escultures al lloc. Es permeten mobles de pedra i altres articles de luxe. Les plantes del jardí estan majoritàriament presents en forma d'arbustos i tanques acceptables. Encara és possible plantar una rosa en miniatura, un codony japonès, races de coníferes i arbres alts.\nArt nou en el disseny del paisatge\nPensant en el que tindrà el lloc, és important intentar renunciar a una geometria clara i fins i tot a línies. El disseny del paisatge d'un estil modern es basa en la inclusió en el disseny de materials moderns, per exemple, metall i vidre. Per a la descripció de l'Art Nouveau, podeu utilitzar aquestes paraules: relleu, dinamisme i contrast. Tria plantes que no requereixen atenció especial, són populars: coleus colorits, iris, phlox, lliris, etc. Recomanat per a jardí de liana. La moderna accepta qualsevol aigua, però s'ha de deixar abandonada.\nEstil de la Provença en el disseny del paisatge\nEl jardí d'aquest estil és afruitat, de manera que l'èmfasi principal és en aquests arbres. A més, és important triar una gran quantitat de plantes amb flors i organitzar llits de flors amb herbes especiades. En la descripció de l'estil en el disseny del paisatge s'indica que per decorar el jardí, s'ha de triar elements vells o artificialment envellits. Necessàriament al lloc, cal organitzar un arbrat i llocs per descansar amb mobles de sosa acollidors. A l'estil de Provença, cal observar la descripció del poble francès.\nEco-estil en el disseny del paisatge\nAquesta direcció es caracteritza per la simplicitat, la naturalitat i l'harmonia. L'estil ecològic és adequat per a trames de qualsevol àrea. Es diuen "jardins deixats", perquè el concepte es basa en una invasió mínima de la natura. Això és només el jardí que no s'ha de deixar descuidat, perquè és un error. Les característiques més naturals es conservaran, millor serà el resultat.\nPer crear un estil natural en el disseny del paisatge, es guia per una paleta natural i materials naturals. Trieu una gespa morisca amb flors silvestres, i fins i tot varietats silvestres de plantes bulboses. La decoració hauria de ser natural, i els mobles - de materials naturals. Pensant en la zonificació, cal tenir en compte que no podeu aïllar la zona l'una de l'altra, així que utilitzeu la suavitat de la transició.\nCases a l'estil del minimalisme\nHabitació per a un nadó: com equipar-la correctament?\nPortes de mirall\nNoia flor forjada\nVigas a l'interior\nPreparació del líquid de Bordeus\nCanvis fetals a la setmana 27\nCom ensenyar a un nen a llegir a 5 anys?\nApartament en estil Provença\nCòlic en l'embaràs a l'abdomen\nAl Pacino i la seva amant Lucila Sola van negar els rumors de separar-se de petons


El Consell Comarcal aposta per la floració a la Ribera d’Ebre com a actiu turístic - Consell Comarcal de la Ribera d'Ebre\n6 març 2017 · Noticies\nDes de mitjans de febrer i fins a principis d’abril, sempre en funció de la meteorologia, la Ribera d’Ebre viu un dels seus moments més esplendorosos. Es tracta de l’època de la floració dels arbres fruiters, que tenyeix de colors blancs i rosats els camps de la comarca i els converteix en un poderós atractiu turístic que el Consell Comarcal impulsa decididament.\nI és que justament la Ribera d’Ebre és una de les poques comarques catalanes on el paisatge canvia de forma tan acusada al llarg de les quatre estacions, no només amb la floració, sinó també amb els boscos de ribera que hi ha a la vora del riu o les vinyes, especialment boniques durant la tardor. En el cas de la floració, els arbres més primerencs són els ametllers, seguits dels presseguers (amb indicació geogràfica protegida) i, tancant la temporada, els cirerers.\nLa floració és un tret característic de la Ribera que la diferencia d’altres indrets i que crida l’atenció de molts visitants fora de la temporada turística per excel·lència, l’estiu. És per això que, a través de les xarxes socials i de la web de turisme de la Ribera d’Ebre, el Consell Comarcal fa una clara aposta per aquest producte turístic, ja que permet conèixer la comarca en un moment en què el paisatge és espectacular i que, a més, permet aprofundir en l’agricultura i els productes locals.\nAixí, a través dels perfils turístics de la comarca a Facebook, Twitter i Instagram, aquests dies es fa molta difusió de la floració utilitzant l’etiqueta #LaRiberaenFlor. A més, apareix com una proposta turística més a la web de turisme: És temps de floració a la Ribera d’Ebre!\nClica sobre el mapa per ampliar-lo.\nCom a novetat, enguany s’ha preparat un mapa comarcal on es poden visualitzar les carreteres i les pistes que permeten admirar els paisatges en flor de la comarca, així com aquells punts que permeten observar les millors vistes panoràmiques, com ara el pla d’Ini de Flix o el jaciment ibèric del Castellet de Banyoles, a Tivissa. El mapa permet distingir les diferents zones de floració de la comarca en funció de l’espècie: l’ametller, el presseguer o el cirerer. D’aquesta manera cadascú es pot conformar la seva pròpia ruta en cotxe, l’anomenat touring.\nLa floració atrau molts fotògrafs i igers (aficionats a l’aplicació Instagram), i és per això que els Instagramers Ebre han organitzat una trobada coincidint amb la 14 Festa de la Clotxa que tindrà lloc aquest diumenge 12 de març a Benissanet. Una instameet que permetrà els inscrits, 30 en total, conèixer la tradicional clotxa i l’espectacle natural de la floració, captant les instantànies d’aquest moment efímer i espectacular a la comarca. Una trobada, per cert, per a la qual ja no queden places, ja que es van exhaurir en dues hores.\nA més, també a Benissanet es realitza, durant tota la temporada de floració, una activitat que mescla la floració i la Batalla de l’Ebre, amb un passeig entre presseguers i una visita al refugi de la Font Gran del municipi.


Turull dóna pas al ticket Pascal-Bonvehí\nTurull dóna pas al tiquet Pascal-Bonvehí\nEl president del grup parlamentari de JxSí, Jordi Turull, ha decidit finalment renunciar a presentar una candidatura a la futura comissió executiva del Partit Demòcrata Català. I així ho ha anunciat aquest dimart al matí en una compareixença davant la premsa als passadissos del Parlament de Catalunya.\nTurull ha explicat que cal fer "un partit nou" i que personalment no vol ser "part del problema, sinó de la solució". El diputat de JxSí ha revelat que moltes persones al partit li han desaconsellat que fes el pas al costat, renunciant a liderar una candidatura, però ha indicat que si no ho fes "entraríem en una dinàmica de vella política".\nHa assegurat que havia informat de la seva decisió Artur Mas i el president de la Generalitat, Carles Puigdemont, i ha negat que la seva decisió sigui fruit de negociacions entre famílies del partit.\nLa retirada de Turull ha facilitat el recorregut a una candidatura que s’ha articulant al voltant de la fins ara portaveu de CDC, Marta Pascal, i el diputat i exalcalde de Fonollosa (Bages), David Bonvehí, que ja han comunicat que es presenten a través d'un tuit. Pascal optarà a ocupar el lloc de coordinador general, mentre Bonvehí seria coordinador d'organització.\n— Marta Pascal (@martapascal) 12 de julio de 2016\n— David Bonvehí (@davidbonvehi) 12 de julio de 2016\nTambé l'alcalde de Premià de Mar (Maresme), Miquel Buch, un dels dirigents amb què es comptava per a la direcció del nou partit i que estava alineat amb la candidatura de Turull, ha decidit unes hores més tard que no concorrerà a les primàries.\nEl president del grup parlamentari ha deixat clar que Bonvehí, Pascal i Buch tenen la seva confiança i, de fet, en ser preguntat no ha descartat la possibilitat d’entrar en una candidatura de consens. "M'estimo aquest projecte i la gent que vindrà", ha assegurat.\nLlista de consens però operativa\nEl que sí ha advertit és que qui vulgui articular el nou projecte “ha de tenir les mans molt lliures” i la voluntat de consens no es pot convertir en un obstacle perquè la nova direcció sigui “operativa”.\nTurull pren aquesta decisió després que els moviments dins del nou partit han estat constants des que es va acabar el congrés per mirar de tancar les candidatures que demà es presentaran oficialment per a les primàries que se celebraran el dia 23.\nLa candidatura d'aquest dirigent s’havia vist, a més, molt complicada pel règim d’incompatibilitats que imposa el nou partit. Segons aquest reglament, els diputats que formin part de l’executiva han de deixar clar que la seva atenció prioritària és al partit.\nA banda de les candidatures sorgides entre noms de les famílies de l'antiga CDC, també el líder de Reagrupament, Ignasi Planas, ha anunciat la seva voluntat de presentar candidatura a les primàries del Partit Demòcrata Català.\nAnuncio que em disposo a liderar aquest nou projecte amb un equip de persones que representin les sensibilitats que acull el @Pdemocratacat\n— Ignasi Planas (@Ignasi_Planas) 11 de julio de 2016\ncongrés fundacional Pascal-Bonvehí, la tercera candidatura? Marta Lasalas\nMolt bé Turull ,se't veu delluny que ets una bona persona i et retirés amb alegancia deixant que els llobs es mosseguis per ocupar el càrrec. Ben fet


[Ona Martínez] Terrassa, terra sense racisme\nYou are here: Home / Veus / Opinions / [Ona Martínez] Terrassa, terra sense racisme\nTerrassa ha estat i és terra d’acollida. No ha estat un camí fàcil en aquesta ciutat que l’any 1900 tenia 15.000 habitants i, tot just fa 22 anys, hi vivien 50.000 persones menys que ara.\nDiem que som la tercera ciutat de Catalunya i oblidem que ho som perquè més de 220.000 persones han fet de Terrassa casa seva. Una ciutat feta a onades migratòries, creixent com una ceba amb mil capes que s’han anat interconnectant, no sense esforç, reconeixent en la nova família veïna el desig compartit i legítim d’un futur millor.\nTerrassa s’ha convertit en sinònim de diversitat: de cultures, de llengües, d’ètnies, d’orígens… Diversitat de persones que estimem i recordem les nostres arrels, però que decidim ser terrassencs i terrassenques i fer d’aquesta ciutat casa nostra. Una ciutat compartida. Aquesta diversitat és la nostra riquesa i, de fet, ens fa ser qui som. Perquè sí, mentre alguns posen en qüestió la ciutadania de part dels nostres conciutadans sobre discursos fàcils i populistes amb els quals els hi endosen problemes complexos amb la facilitat que té distingir l’altre pel color de la seva pell o per trets culturals específics, altres ho tenim clar: Terrassa no seria el que som sense tothom qui al llarg de la història ha decidit venir-hi i fer-ne la seva nova llar.\nEls problemes socials i d’arrelament, marcats per qüestions econòmiques i no exempts del racisme del sistema, s’acaben identificant per alguns amb els trets de racialització i fent de la diferència motiu d’odi, de divisió i de fre en el desenvolupament compartit. Quan apareix el racisme, Terrassa és menys Terrassa. Quan apareix el racisme, es vulneren drets de veïns i veïnes nostres. Quan apareix el racisme, Terrassa perd pistonada en tot el potencial que té d’esdevenir paradigma exemplar com a terra de noves oportunitats. Quan apareix el racisme, Terrassa hi perd; tots hi perdem.\nPersonalment, crec important recordar el camí de superació que m’explicava el meu avi quan els seus pares van aterrar a La Maurina amb una mà al davant i l’altra al darrere des d’Andalusia per fer de Terrassa el seu futur i el dels seus fills. Havien de superar també barreres culturals, lingüístiques i socials, però desenganyem-nos, com més llarg és el viatge, com més evident la diferència, les barreres es fan més altes. I quina injustícia quan en el fons el viatge i l’objectiu és el mateix: més i millors oportunitats. Més i millor futur.\nAquest 21 de març, Dia Internacional contra la Discriminació racial, cal que ens diguem aquestes obvietats i recordem que tenim un compromís compartit com a ciutat per a la igualtat i en contra de la discriminació. Cal que ens recordem que tenim veïns i veïnes que han nascut i viscut tota la vida a Terrassa i alguns els volen excloure pel color de la seva pell, pels seus noms o per la seva religió. Que tenim persones nouvingudes a qui alguns no volen obrir la porta a un nou futur per ser diferents i voler-les culpar de tots els mals. Que tenim conciutadans que pateixen discriminacions racistes cada dia i són el blanc de l’odi amb el qual alguns pretenen fer veure que ho resoldrien tot. Que tenim totes aquestes persones, que són tan terrassencs o terrassenques com nosaltres, per les quals hem de ser conscients que no podem ser còmplices, ni per acció ni per omissió, dels discursos d’uns pocs i que hem d’actuar per fer avançar Terrassa cap a una terra sense racisme.\nAquests dies en què la nostra ciutat ha mostrat, una vegada més, la seva solidaritat a l’hora d’acollir persones que fugen de la guerra d’Ucraïna i donar-los un espai nou on renéixer, recordem-nos el millor que tenim com a ciutat i terra d’acollida i lluitem contra la discriminació que alguns volen fer perviure a casa nostra. No restem quiets davant d’aquells qui ens volen dividits. Si aneu pel carrer i veieu la campanya “Terrassa sense racisme” que hem llançat des de l’Ajuntament, amb el telèfon del servei d’atenció i denúncia del racisme, recordeu que ens interpel·la a totes i tots. Quan defensem els drets dels altres contra la discriminació i les injustícies, defensem els drets de tothom i som més Terrassa.\nCom deia la imprescindible Joana Raspall, “Si haguessis nascut en una altra terra / Podries ser blanc, podries ser negre / Un altre país fora casa teva / I diries sí en una altra llengua…”.\nRegidora de ciutadania


Iniciem Primària - Escola dels Encants\nL’escola dels Encants és una escola pública, viva i activa, de nova creació, situada al barri de la Sagrada Família, just al costat del mercat dels Encants. Vam iniciar el nostre projecte el curs 2009, any rere any anem creixent, i aquest curs, amb els més grans de l’escola, ja iniciem primària.\nEn algunes escoles quan els infants inicien primària es troben amb importants canvis organitzatius i metodològics. A la nostra escola això no és així. El nostre projecte educatiu contempla els canvis d’etapa i de cicles com una evolució natural en el creixement dels infants. No hi ha canvis radicals hi ha creixement, maduració, noves maneres d’interpretar el món, noves necessitats que van apareixent dia rere dia, a mesura que es fan grans. Per això a l’escola adaptem la metodologia, els continguts i les activitats a les seves necessitats.\nMés notícies « Estrenem\tPortes obertes »


L'Estat espanyol, medalla de bronze als Fossil Fuel Subsidies Awards pel bloqueig al tancament d'Es Murterar\n09 juliol 2020 16:31\nL'Estat espanyol aconsegueix la medalla de bronze dels premis irònics Fossil Fuel Subsidies Awards a causa del bloqueig del tancament de la central tèrmica d'Es Murterar per part del Ministeri d'Energia i la dificultat per impulsar les energies renovables a Mallorca.\nLa nominació va ser promoguda per les ONG IIDMA i GOB, que demanen al Govern espanyol que faciliti la transició energètica a Mallorca i dissenyi un pla d'abandó del carbó per a tot l'Estat.\nEls premis, organitzats per CAN Europe (Xarxa d'Acció pel Clima), han concedit la medalla d'or a Portugal, la de plata a Polònia i la de bronze a l'Estat espanyol per «malbaratar doblers dels contribuents subvencionant els combustibles fòssils».\nAquesta xarxa va publicar al març la llista dels vuit finalistes perquè els ciutadans europeus poguessin votar de forma telemàtica els tres pitjors casos de suport econòmic dels governs a energies brutes. Aquests casos havien de ser especialment nocius per al medi ambient i la salut de la població, amb l'objectiu de denunciar l'ús dels doblers dels contribuents per subvencionar energies contaminants.\n«Aquest premi és un toc d'atenció al Govern d'Espanya perquè deixi de bloquejar una transició inevitable cap a les energies netes. El canvi climàtic és un problema que ens afecta a tots i és necessari adoptar solucions urgents», afirma Massimiliano Patierno, enginyer mediambiental d'IIDMA.\n«Per a nosaltres, el resultat de les votacions reflecteix fins a quin punt aquestes illes necessiten un canvi de paradigma en la producció d'energia. No volem més una central tèrmica de carbó ni assumir les negatives conseqüències sobre la salut, el clima i el medi ambient. La societat ho demana, les institucions locals també. El Ministeri hauria de prendre nota i deixar de donar suport al carbó ja», afirma Margalida Ramis, portaveu del GOB.\nFinalment, la pròpia Unió Europea ha rebut un Premi Especial per part de CAN Europe pel seu suport a les infraestructures de gas. Al 2014-2016, la Unió Europea va invertir una mitjana de 4.000 milions d'euros en combustibles fòssils, la majoria en gas, com en els gasoductes del Trans-Adriàtic i Trans-Anatolia (TAP) i (TANAP).\nWendel Trio, director de CAN Europe, ha afirmat: «Dos anys després de l'Acord de París, és inacceptable estar invertint milers de milions de diners públics en combustibles fòssils. Causen danys a la salut de la població, clima, i no tenen sentit econòmicament. Aquests premis envien un senyal clar als Governs europeus: ara és el moment d'abandonar les ajudes als combustibles fòssils. Els recursos alliberats seran útils per promoure una transició energètica neta i justa a Europa. D'igual forma, la UE ha de demostrar en les negociacions del seu pressupost que no hi ha lloc per als combustibles fòssils, i ha de mostrar una major ambició en les polítiques climàtiques».


El copagament pot fer abandonar la medicació als més pobres - Diari de Girona\nacn 08.05.2012 | 18:01\nel copagament pot fer abandonar la medicació als més pobres Arxiu.\nEl copagament que incorporarà la reforma sanitària pot abocar els col·lectius que necessiten molta medicació, com la gent gran o alguns discapacitats, a haver-la d'abandonar per no poder-la pagar. Així ho ha alertat la sociòloga i politòloga M. Mercè Canet en unes jornades organitzades a Girona pel sindicat SATSE per analitzar els efectes de la crisi en la salut dels treballadors. Canet ha afegit que el copagament en la sanitat "trenca el contracte" que posseïa la població i que li atorgava "el dret a l'assistència sanitària amb cobertura per a tothom", i ha recordat que la salut en general és molt millor en les societats igualitàries que no pas en aquelles on la bretxa entre classes és major.\n"La diferència entre estar sa i estar malalt és qüestió de temps", de manera que, tal com ha alertat Canet, tothom ha de recórrer al sistema sanitari en algun moment de la seva vida. Tot i això, ha advertit que amb el copagament que incorporarà la reforma sanitària, col·lectius que necessiten molta medicació, com la gent gran o alguns discapacitats, poden tenir dificultats per afrontar la despesa que els suposarà, i ha afegit que fins i tot alguns poden veure's abocats a deixar els medicaments per no poder-los pagar. En aquest sentit Canet ha recordat que diversos estudis conclouen que la salut de la població en general és molt millor en les societats més igualitàries que en aquelles on hi ha majors diferències entre classes.\nPer la seva part, la responsable de Salut Laboral del sindicat d'infermeria SATSE a Catalunya, M. del Mar Agüero, ha reflexionat que la crisi "no només afecta la infermeria, sinó tota una sanitat que fins ara vivia d'uns ingressos dels treballadors que cada vegada són més baixos". Agüero ha subratllat que "la sanitat no és un negoci" i que no es poden acceptar les retallades en l'àmbit de la salut. Sobre el col·lectiu que representen, considera que la infermera, que "necessita un bon estat físic i psíquic" per poder rendir, pot patir els efectes de la crisi en general i de la reforma laboral del govern estatal en concret, ja que es produeixen mancances com no poder cobrir les baixes laborals. El SATSE també alerta que amb la reforma laboral "augmenta la pressió sobre el treballador, que viu sota l'ombra de l'acomiadament fàcil".\nEn termes globals, Canet ha reflexionat que la societat ha estat instal·lada fins ara en un model "neosocialdemòcrata" però que hi ha "molta pressió" perquè tendeixi cap a un altre de "neoliberal". La sociòloga creu que davant d'aquestes dues alternatives cal trobar una "sortida d'equilibri" en un context en què el poder polític "ha perdut capacitat de lideratge" ja que ara "dominen els mercats". "Per continuar vivint en dignitat cal trobar un equilibri", ha reiterat, així com també "buscar aliances europees per sortir de la crisi".\nLa sociòloga també ha reflexionat sobre la contradicció que en el context de retallades s'està alertant que l'estat del benestar genera una despesa molt elevada, però que a la vegada, països poc afectats per la crisi, com Alemanya, són dels que més inverteixen en serveis socials.\nSobre les afectacions per la crisi a nivell particular, la sociòloga alerta que pot generar por a perdre les rendes, la feina o les pensions, per exemple, però també a perdre "la identitat, la jerarquia social". En casos extrems aquesta por a l'"exclusió social" pot conduir a rebel·lions com les dels joves de França o Anglaterra, que es van llençar al carrer a destrossar botigues i mobiliari urbà amb el rerefons d'aquest temor.\nUn estrès entre "moderat" i "alt" en els professionals de l'ICS\nDurant les jornades també han intervingut dos psicòlegs i tècnics superiors de la Unitat Central de Prevenció de l'Institut Català de la Salut (ICS), que després de fer un estudi conclouen que els llocs de treball de l'ICS presenten unes "altes demandes psicològiques", tot i que també observen que els professionals que hi treballen tenen "eines de control" per al desenvolupament de la seva feina. Afegeix que si bé la interrelació "entre les demandes psicològiques i les de control" donen lloc a una tensió i estrès entre "moderat" i "alt", el suport social fa d'"amortidor" d'aquestes tensions.\nEls treballadors de l'ICS obtenen bons resultats en "les possibilitats de desenvolupament" i "influència", per exemple, però de negatius en el "conflicte de rol" i "inseguretat", i de menys negatius en el "control del temps de treball", entre d'altres.\nDavant d'aquests resultats, els tècnics de Prevenció de l'ICS recomanen establir mesures organitzatives que possibilitin "l'adequació de les plantilles a situacions i càrregues de treball específiques"; un pla de formació per als comandaments per modificar aspectes negatius com el reconeixement, l'estima, el conflicte de rol o la qualitat de lideratge, o engegar estudis per conèixer la relació entre organització del treball i salut dels professionals, entre altres mesures.


Els diners que destina al Principat en relació amb el PIB se situen en mínims històrics\n6 min. Barcelona 17/12/2018 00:13\n651x309 La inversió de Foment a Catalunya, a nivells de l’any 2000 La inversió de Foment a Catalunya, a nivells de l’any 2000\n“Les infraestructures de transport, tant de mercaderies com de persones, són bàsiques per a l’economia”. Així s’expressava dijous el president de la Cambra de Comerç de Barcelona, Miquel Valls. A més, demanava que del consell de ministres que se celebrarà divendres a la capital catalana -a la Casa Llotja de Mar, seu de la Cambra- en surti algun anunci en aquest sentit, especialment relacionat amb les xarxes ferroviàries o l’estació de La Sagrera.\nUna demanda lògica, perquè el ministeri de Foment és el principal braç inversor de l’Estat, ja que concentra gairebé el 85% de totes les inversions del govern espanyol al territori a través del que es denomina grup Foment, que inclou el ministeri i organismes que en depenen, com els ports, els aeroports, els ferrocarrils i les carreteres. La inversió d’aquest grup Foment a Catalunya, segons dades de la liquidació del mateix ministeri, està als nivells de l’any 2000. El 2016, l’últim liquidat, Foment i els ens que en depenen van invertir a Catalunya gairebé 620 milions d’euros, una xifra lleugerament superior als 572 milions de l’any 2000, però molt per sota dels 1.065 milions del 2001. Els millors anys, el 2008 i el 2009, a l’inici de la crisi, la inversió de Foment a Catalunya va ser quatre vegades superior a la del 2016.\nÉs cert que el 2016 hi va haver una lleugera millora sobre els anys precedents en xifres absolutes d’inversió, però si és té en compte la relació entre els diners que destina el ministeri de Foment a Catalunya i el PIB català, la inversió és en uns mínims històrics. El 2016 Foment va destinar a Catalunya l’equivalent al 0,29% de la riquesa generada al Principat. Des del 1991 només hi ha dos anys encara més baixos, el 2015, amb el 0,23%, i el 2014, amb el 0,25%.\nDe fet, dades com aquestes són les que van impulsar la famosa disposició addicional tercera de l’Estatut perquè la inversió de l’Estat fos proporcional a l’aportació de Catalunya al PIB espanyol. Una situació que no s’ha produït mai, segons les dades de Foment.\nCatalunya aporta aproximadament el 19% del PIB espanyol i té el 16% de la població de l’Estat. D’acord amb les dades publicades pel grup Foment, que recullen la inversió de l’Estat en infraestructures entre el 1986 i el 2016, la proporció d’inversió estatal territorialitzada a Catalunya té el seu màxim en el 17,3% del 2009, i només va superar el 16% els anys 2006 i 2008.\nAquesta falta d’inversió es nota especialment en carreteres, on la inversió relativa de l’Estat a Catalunya s’ha situat per sota del 10% en 19 dels 31 exercicis dels quals hi ha dades.\nEl president de la Cambra de Contractistes d’Obres de Catalunya, Joaquim Llansó, ha indicat diverses vegades que la inversió en infraestructures (de totes les administracions juntes) hauria de situar-se, com a la majoria de països del nostre entorn, al voltant del 2,2% del PIB, és a dir, uns 4.500 milions d’euros, i mantenir-se en el temps. Cristian Bardají, director d’estudis d’infraestructures de la Cambra de Comerç, no s’atreveix a donar un percentatge, però sí que creu que la inversió hauria de ser més estable en el temps i no mostrar els pics que es veuen en el gràfic.\nFins i tot el mateix ministeri de Foment creu que la inversió hauria de ser més constant i sostinguda en el temps. El secretari d’estat per a Infraestructures, Transport i Habitatge del ministeri de Foment, Pedro Saura, en una recent intervenció a Barcelona, reconeixia el problema. La inversió pública ha de ser estable i previsible, es llegia en la seva presentació. Amb dades de tota la inversió a l’Estat, destacava que s’havia passat del 5,1% del PIB el 2010 a només un 1,9% el 2016. Una caiguda massa en picat, creu Cristian Bardají.\nPer a Saura, la inversió pública ha de transcendir els cicles econòmics i les legislatures. Al contrari, hauria d’ajudar a suavitzar el cicle i donar certesa als diferents agents econòmics. En la seva opinió, en el passat més immediat -el dels governs de Mariano Rajoy- la inversió pública ha sigut massa procíclica, amb ajustaments en l’època de crisi, és a dir, amb retallades massa pronunciades.\n1. Per què és important saber quant inverteix el ministeri de Foment?\nTot el grup Foment és el gran braç inversor de l’Estat que s’encarrega de fer les principals infraestructures viàries, ferroviàries, portuàries i aeroportuàries. Per tant, són Foment i els ens que en depenen els encarregats de fer la principal inversió de l’Estat.\n2. Per què hi ha pics tan pronunciats en la inversió de Foment?\nLa majoria de vegades els pics corresponen a les grans infraestructures que s’han fet els últims anys, com l’arribada del tren d’alta velocitat fins a la frontera francesa i l’ampliació del port de Barcelona i de l’aeroport. Però la inversió va caure en picat durant la crisi un cop es van haver acabat aquestes grans infraestructures.\n3. Com hauria de ser la inversió?\nTots els experts indiquen que no hi hauria d’haver tants alts i baixos, sinó que la inversió hauria de ser més estable en el temps. Els cicles electorals, però, no hi ajuden. Tampoc ho fan els cicles econòmics. Durant l’última crisi la inversió es va retallar tant que va caure fins als mínims. Però n’hi ha que diuen que si s’hagués mantingut, o si el descens no hagués sigut tan pronunciat, això hauria jugat a favor de mantenir l’activitat econòmica i, per tant, de suavitzar el cicle econòmic. Per això el secretari d’estat per a Infraestructures, Pedro Saura, creu que la inversió ha de ser més estable en el temps, una opinió que també comparteix el responsable d’infraestructures de la Cambra, Cristian Bardají.\n4. Quin percentatge del PIB s’hauria de dedicar a la inversió?\nLa Cambra de Contractistes d’Obres de Catalunya ha situat moltes vegades la inversió necessària al voltant del 2,2% del PIB, però d’una manera estable en el temps i amb una planificació de les inversions a mitjà i llarg termini per deixar d’estar sotmeses a les urgències polítiques.\n5. Quina inversió és més urgent?\nEl president de la Cambra de Comerç, Miquel Valls, demana inversió en el transport, tant de mercaderies com de persones.


La nena esclava sexual del Daesh: «Em van violar cada dia durant sis mesos»\nLa jove va ser raptada per l'autodenominat Estat Islàmic amb només 14 anys\nper Redacció dimarts, 16 de gener 2018 - 16:53h | Actualitzat a 16/01/2018 22:32h\nEkhlas es va convertir en l'esclava sexual del Daesh amb només 14 anys. | BBC\nEkhlas és una jove de 18 anys, refugiada i procedent de l'Iraq. Actualment, viu en un hospital psiquiàtric d'Alemanya i assegura que, malgrat no ser el millor lloc del món, és molt millor que la seva anterior vida. I és que amb prou feines tenia 14 anys quan va ser raptada pels soldats del Daesh i convertida en una esclava sexual.\nTot va començar el mes d'agost del 2014, quan el poble on Ekhlas vivia amb la seva família va ser atacat per militant de l'autodenominat Estat Islàmic. Aquell dia, molts homes i dones van ser assassinats a mans del Daesh, i molts altres van ser capturats.\nSegons ha publicat el mitjà anglès 'BBC', Ekhlas i la seva família van intentar fugir per les muntanyes, però abans que poguessin arribar, van ser trobats pels soldats. «Van matar al meu pare davant els nostres ulls. Vaig veure la seva sang a les seves mans», explica la mateixa Ekhlas. Va ser llavors quan a ella la van separar de la seva mare, la van segrestar i la van ficar a la presó.\nVa viure un autèntic infern\n«Tot el que escoltava eren crits, plor, tots estàvem afamats, no alimentaven a ningú. Vaig veure a un home d'uns 40 anys sobre una nena d'uns 10. La nena cridava. Mai oblidaré aquells crits. Deia 'Mamà, mamà…' però no vam poder fer res», explica amb molta enteresa.\nEklhas durant una de les teràpies de grup per a nens i adolescents refugiats. | BBC\nLlavors va començar el pitjor. Un dels militants es va apropar al grup de nenes i adolescents on ella estava i la va escollir. «Ell em va escollir entre 150 nenes. Era tan lleig, com una bèstia, amb pèl llarg. Feia tanta mala olor... tenia tanta por que no podia ni mirar-ho. Em va violar cada dia, durant sis mesos. Vaig tractar de matar-me».\nUna força inhumana\nMalgrat l'infern que va viure, Ekhlas mai va defallir. Ara explica la seva història sense plorar perquè assegura que allí «em vaig quedar sense llàgrimes». No obstant això, un dia en què el seu captor estava lluitant al terreny, la jove va aconseguir escapar.\nEn aquell moment va començar la seva nova vida. Va ser portada a un camp de refugiats on va conèixer a l'advocada nord-americana Jaqueline Isaac. Aquesta es va encarregar de ressituar-la a Alemanya, on ara rep el suport psiquiàtric que necessita. A més, va al col·legi i forma part d'un grup de teràpia per a nens i adolescents refugiats.\nATENCIÓ: Un home s'atrinxera armat en una comissaria dels Mossos\nURGENT: «Deixa'm en pau», els crits de Diana Quer abans de ser segrestada per 'El Chicle'


quota autonòmica quota autonòmica\nca quota autonòmica, n f\nes cuota autonómica\nPart de l'import que paga el declarant que correspon a la comunitat autònoma i que resulta de multiplicar la quota diferencial pel percentatge d'impost sobre la renda de les persones físiques cedit a la comunitat autònoma.\nquota diferencial quota diferencial\nca quota diferencial, n f\nes cuota diferencial\nImport que el declarant ha d'ingressar o se li ha de retornar, i que resulta de restar de la quota líquida les retencions i altres pagaments a compte aplicables en cada cas.\nquota estatal quota estatal\nca quota estatal, n f\nes cuota estatal\nPart de l'import que paga el declarant que resulta de multiplicar la quota diferencial pel percentatge d'impost sobre la renda de les persones físiques que deté l'Estat.\nquota íntegra quota íntegra\nca quota íntegra, n f\nes cuota íntegra\nQuota que s'obté en aplicar el tipus de gravamen a la base imposable, abans d'aplicar les bonificacions legals previstes per a cada tribut.\nquota líquida quota líquida\nca quota líquida, n f\nes cuota líquida\nQuota que s'obté en restar de la quota íntegra les deduccions que estableix la llei per a cada tribut.\nquota resultant quota resultant\nca quota resultant, n f\nes cuota resultante\nResultat d'aplicar sobre la quota líquida les deduccions per doble imposició de dividends, per doble imposició internacional, per doble imposició per la imputació de rendes per la cessió de drets d'imatge, o les compensacions fiscals per arrendament o adquisició de l'habitatge habitual.\nEl resultat de la quota resultant ha de ser positiu o igual a zero.


Relat "S P A R A F U C I L E ( I V )"\nInici > detall del relat: S P A R A F U C I L E ( I V )\nS P A R A F U C I L E ( I V )\nCap dels dos no afegí res. Jo tenia la mirada a la boca del túnel per on, d´un moment a l´altre, apareixeria el tren. No veia els seus ulls, però, tenia la sensació, quasi la certesa, que m´estava mirant amb aquell somriure enigmàtic que en cap moment no l´abandonava.\nAquesta seguretat m´anava violentant per moments. Allò no podia durar, I jo no sabia com acabar-ho. Però, d´alguna manera havia d´encarar-m´hi i exigir-li que em digués què em volia. Ho havia de fer, però no sabia per on començar ni què dir-li. Ell va estalviar-me el primer pas, i engegà el discurs que, sens dubte, duia preparat.\n-Espero que haurà pensat en la pregunta que li vaig fer ahir. Pel que fa a la resposta, ja sé que ha de ser, necessàriament, positiva. Ja li vaig dir ahir. Tothom, absolutament tothom, en té d´enemics. La qüestió que ara interessa és saber quants en té i, per damunt de tot, si li agradaria de desempallegar-se´n.\nEm vaig girar i me´l vaig mirar una bona estona. Ara era jo qui li aguantava la mirada. S´escolà un minut sencer, que, en una avinentesa semblant, és molt de temps. L´astorament abandonà les meves faccions, la cara s´anà asserenant i, fins i tot, vaig apuntar un mig somriure. Ell no deia res, només em mirava sense parpellejar. S´escolà un altre minut i, de cop i volta, sense poder-ho evitar, se´m deslligà el riure, i vaig lliurar-m´hi de valent, experimentamt la sensació que, en aquell precís moment, recuperava la confianza en mi mateix i les tornes es canviaven. Dit i fet. Quan a la fi em vaig asserenar, la cara d´astorat la feia ell. Vaig aprofitar per a disparar-li:\n-Miri, “sinyor”… tan se val com es digui. Això és l´estació de Portbou. Vull dir que, ni estem a l´Scala de Milà…, ni a La Fenice…, ni al Liceu… Ni jo em dic Rigoletto, ni vostè és…\n-Giovanni Sparafucile, per servir-lo. Darrer descendent d´una vella nissaga.\nNo ho recordo amb exactitud, però, juraria que els meus cent quaranta quilos varen donar un bot. El banc, però, resistí, i allí estava ell amb una tarjeta a l´alçada del meu nas on hi figuraven el nom i cognom que m´acabava d´engaltar. D´on se l´havia treta i com, no ho sabria dir. Tan contundent i ràpida havia estat la seva resposta. Això canviava, novament, les tornes. El que volia dir, que jo tornava a fer cara de babau, i ell em mirava altra vegada amb aquell maleït somriure. Però, no em vaig desanimar i, arreplegant tot el coratge que em quedava, vaig contraatacar:\n-Ara em dirà que té una germana que es diu… -Tampoc no em va deixar acabar.\n-Tranquil.litzi´s, sinyor. Sóc fill únic.\nHo digué amb contundència I, com aquell que vol deixar les coses al seu lloc, es decidí a ferir-me de valent.\n-Pel que fa a vostè, jo sé con es diu i, encara que Rigoletto no sigui, precisament, el seu nom, d´aquest famós personatge n´arrossega el complex des de fa molt de temps. Jo diria que massa.\nCom hi ha món que va fer diana!\nAra sí que no sé quants minuts s´escolaren, perquè, l´estocada havia estat profunda, fins al mànec. No vaig tenir força per a reaccionar quan l´home es va aixecar. Només vaig poder veure que es guardava la tarjeta a la butxaca, i se´n va adonar.\n-No li farà falta, perquè, demà ens tornarem a veure. Només ha de pensar en el que li he dit. Prengui´s tot el temps que necessiti. Si es decideix, faci una llista. Sóc un home molt eficaz i, pel que fa al preu, arribarem a un acord. Bon dia tingui, sinyor. No s´oblidi de comprar el seu diari. El tren ja fa estona que ha arribat.\nEl tenia al davant mateix, però, no l´havia sentit arribar ni l´havia vist! I, ara, jo estava palplantat davant, preguntant-me d´on dimoni havia sortit aquell tren que jo esperava i veia cada dia!


Les tres solucions del cas Dembélé - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nDembélé en el clàssic de les semifinals de la Supercopa contra el Madrid . (Foto: REUTERS)\nTornar-lo a veure de blaugrana serà més que complicat i des del club es preveuen tres opcions per desbloquejar el cas\nLaia Tudel 20/01/2022 - 16.43 Actualitzat 20/01/2022 - 18.55\nLa situació d'Ousmane Dembélé al Barça ha arribat a un punt pràcticament insostenible. Després de sis mesos esperant una resposta del jugador a l'oferta de renovació, el Barça entén que Dembélé no vol renovar i, per tant, donen per acabada l'etapa blaugrana del jugador. Aques dijous han pres la primera mesura dràstica deixant-lo fora de la convocatòria del partit de Copa a Bilbao. Però a partir d'ara què pot passar?\nSortida de Dembélé a un altre club\nSeria la millor solució pel Barça. El director de futbol, Mateu Alemany, fa dies que treballa en una possible sortida de Dembélé al mercat d'hivern. Els clubs que tenen més opcions són de la Premier, sobretot el Manchester United, que ja es va interessar en el jugador anteriorment. Són els equips que tenen més poder adquisitiu, un motiu important per als interessos del jugador i el seu representant.\nDembélé no vol marxar\nTot i que el Barça té clar que Dembélé ha de marxar del Barça, el jugador insisteix que no vol marxar i vol complir el contracte fins al 30 de juny. Des del club tenen la sensació que el jugador podria tenir un preacord firmat amb algun equip i que, per tant, no tindrà cap problema a esperar i quedar-se al Barça, tot i que no tingui ni un minut més.\nSi no arriben a cap acord per la marxa de Dembélé, el Barça tindria una última carta, rescindir-li unilateralment el contracte. Aquesta opció és la menys desistjada perquè implicaria iniciar un procés judicial entre el club i el jugador. L'únic que s'aconseguiria amb aquesta opció és, a curt termini, estalviar-se la fitxa del jugador de mitja temporada, però no alliberar massa salarial.\nPer la seva banda, l'AFE (Associació de Futbolistes Espanyols) ha recordat al Barça que ha de complir el contracte amb el futbolista, "el club està obligat a abonar els salaris pactats i a permetre la prestació dels serveis en les mateixes condicions que la resta dels seus companys, sense que existeixi cap tipus de discriminació".\n AFE (@afefutbol) January 20, 2022\nLuis Blanco: "Som conscients del que es juga el Granada, però sortirem a guanyar"


Mercadona reparteix 409 milions d'euros a la seva plantilla\nMercadona comparteix 409 milions d'euros amb tota la plantilla\nLa companyia reparteix 366 milions d'euros en concepte de primes i 43 milions en reconeiximent del compromís dels empleats durant la pandèmia\nper Redacció VIA Empresa Barcelona. 01 de març de 2021 12:04\nEl sou d'un treballador de Mercadona pot arribar als 1.800 euros al mes | Cedida\nMercadona ha decidit compartir 409 milions d'euros en primes del 2020 amb les més de 90.000 persones que formen la seva plantilla. En concret, són 366 milions d'euros en concepte de prima per objectius, que l’empresa ha repartit aquest dilluns, als quals s’han de sumar els 43 milions que el passat mes d'abril també van rebre els empleats en reconeixement del compromís i l’esforç durant els inicis de la crisi sanitària, segons ha explicat l'empresa en un comunicat.\nPatricia Cortizas, directora general de Recursos Humans i Relacions Externes de Mercadona ha valorat positivament el repartiment dels diners i ha afegit que "garantir l'obertura dels més de 1.600 supermercats a Espanya i Portugal durant la pandèmia, no hauria estat possible sense el talent i l'esforç diari de totes i cadascuna de les treballadores i treballadors".\nDes del 2001, l'any que va començar el repartiment d'una part dels beneficis de Mercadona entre els empleats, la companyia ha donat més de 4.200 milions d'euros. A més a més, tots els treballadors i treballadores cobren una mensualitat extra en cas d'assolir les metes i els objectius pactats al principi de cada any. Aquesta xifra augmenta un cop l'empleat supera els cinc anys d'antiguitat dins l'empresa. D'aquesta manera, el sou base de la plantilla de Mercadona es col·loca aproximadament als 1.800 euros nets al mes.\nMesures de seguretat durant la covid-19\nDes que es va declarar l'estat d'alarma fins ara, Mercadona ha destinat més de 200 milions d'euros a reforçar les seves instal·lacions.\nAquesta despesa extraordinària s’ha adreçat principalment a l'adquisició d'equips de protecció individual; a la desinfecció; la neteja i l’adequació de mesures de seguretat a les botigues; els blocs logístics; els ‘ruscs’, que és com la cadena anomena internament els magatzems dedicats exclusivament a gestionar i preparar les comandes online; les oficines; i al reforç dels serveis mèdics propis.\nMercadona elimina les bosses de plàstic d'un sol ús\nMercadona duplica les donacions a entitats socials catalanes el 2020


Una nit d''Estiu 1993'\nPremi Gaudí a la Millor pel·lícula per 'Estiu 1993'.\nPer Manuel Pérez i Muñoz a\t 28 gener, 2018 0 comentaris\nPremi Gaudí a la Millor pel·lícula per ‘Estiu 1993’.\nLa cinta de Carla Simón es transforma en la guanyadora dels X Premis Gaudí.\nDes d’abans que comencés la gala, els objectius de les càmeres se situaven al voltant dels equips de les dues cintes favorites, Estiu 1993 de la debutant Carla Simón i Incerta glòria, d’un dels directors més reconeguts pels premis Gaudí, Agustí Villaronga, qui en l’edició de 2011 va copsar ni més ni menys que 13 guardons per Pa negre. Ningú a l’Auditori del Fòrum exagera les mides del cinema català però el combat de la nit ve a ser, en les proporcions que toca, el de David contra Goliat. I com a la llegenda bíblica el més petit guanya, per més que Incerta glòria partís amb més opcions, 16 gegantines nominacions.\nUn corrosiu David Verdaguer va afegir des del començament el to d’irònica irreverència, contrapunt necessari a un format de gala clàssic dirigit Lluís Danés, amb un escenari ambientat a un bosc tardoral en què el somni de conte de fades intentava ser metàfora del mateix cinema. I encara amb l’efecte dels afilats acudits del començament repartits per Verdaguer, va arrencar una cerimònia que de forma sobtada va liderar la tercera en discòrdia, Isabel Coixet. Va ser un miratge perquè malgrat les 12 nominacions de la seva cinta La librería només va obtenir un parell de premis, a la millor direcció artística i a la millor composició musical.\nVan fer falta tres hores per entregar totes les categories, premis on quasi sempre hi havia les mateixes pel·lícules nominades. Com els guardons tècnics s’entreguen primer –terreny abonat per al drama passional ambientat a la Guerra Civil– semblava que Incerta Gloria acabaria transformant-se en la guanyadora de la nit, però no va ser així. Quan la gala encarava la recta final i van fer acte de presència els guardons més importants, els acadèmics ho van tenir clar: Estiu 1993 va guanyar a millor pel·lícula, millor direcció, millor guió, millor actriu de repartiment i millor muntatge. A la sortida l’equip de Carla Simón es mostrava eufòric, els premis venien a arrodonir un dels fenòmens més fulgurants del recent cinema català.\nUNA NIT D’ACTRIUS\nEl cinema català no és aliè als corrents de revolució que unflen les veles del nou feminisme. Per això, el to de reivindicació del cabdal paper de la dona al cinema i a la societat va estar present durant tota la gala. Les mateixes estadístiques de la desena edició dels Gaudí ja eren favorables, amb un 40% de dones nominades i un palmarès resultant paritari, tota una fita històrica.\nMoltes de les actrius que van pujar a l’escenari també van aprofitar el micro per dir la seva. Una de les grans triomfadores de la nit, l’actriu Bruna Cusí –doblement nominada per Incerta glòria i Estiu de 1993– va protagonitzar un dels moments més emotius de la nit en recollir el guardó a millor actriu secundària per la segona. Després d’homenatjar un ofici que necessita “energia, constància i esforç”, ha fet extensiu el seu guardó a les “companyes actrius, vosaltres sou el que el públic vol i us mereixeu el mateix que jo”.\nBruna Cusí, premi a la millor actriu secundària.\nLa nit de les actrius va comptar amb una altra reina indiscutible, Mercè Sampietro, premi Gaudí d’Honor Miguel Porter a tota la seva trajectòria professional. Després d’una cançó que la cantant Lídia Pujol va dedicar a l’actriu, el discurs de l’homenatjada va començar recordant els paisatges ombrívols de la seva joventut, en què la cultura va ser l’antídot, “el teatre em va salvar la vida”, va manifestar. Sampietro va recordar els seus mestres, grans companys actors que l’han acompanyat i sobretot va donar “gràcies a públic, que m’ha fet arribar fins aquí”.\nAmb una lliçó d’elegància majestuosa, Sampietro va guardar un espai al seu discurs per a l’actualitat social. Va reclamar un “ensenyament públic i laic” per aconseguir ciutadans responsables i lliures, per acabar amb un cant d’esperança als joves que són el futur del cinema català. També va fer servir el to de reprovació per carregar contra els polítics i el “temps de cinisme” que s’ha instal·lat en la societat: “es veu que la cultura els resulta incòmoda, només els interessa si la poden domesticar”, tot remarcant l’animadversió que, segons l’actriu, molts gestors senten vers a la cultura.\nMercè Sampietro, Gaudí d’Honor Miguel Porter\n“La política s’ha convertit en un gran espectacle”, va continuar Sampietro, “com hem pogut comprovar últimament. Em sembla que prou dificultats tenim per treballar, sobretot les actrius, com perquè a sobre en surtin uns competidors tan poderosos i mediàtics. Per això m’agradaria fer un prec als polítics: parlin, discuteixen, pactin, facin política en majúscules i deixi’ns a nosaltres els actors l’emoció, la posada en escena, l’èpica i la ficció que és el que millor sabem fer”. Un fragment de discurs que van acompanyar els aplaudiments del públic.\nVIRATGE A GROC\nMalgrat les paraules de Sampietro, no tots els moments de la gala es van mantenir al marge dels colors polítics. El groc va ser el to que els organitzadors de la gala van imprimir en molts moments. El discurs de la presidenta, Isona Passola, més que de cinema va tractar sobre els polítics absents, que tenien el corresponent seient buit. Montserrat Carulla van aprofitar també l’entrega d’uns premis per fer proclames independentistes. També un dels números musicals, amb un cor de nens, va fer broma sobre l’adoctrinament a les escoles. No obstant això, en termes generals els premiats va evitar fer referències a la volcànica actualitat política.\nTOT EL PALMARÈS DELS GAUDÍ\nper ‘Estiu 1993’\nper ‘Incerta glòria’\nper ‘Tierra firme’\nd’Enrique Gato i David Alonso\nper ‘La librería’\nAna Pfaff i Didac Palou\nFernando Novillo, Xavier Mas i Ricard Galceran\nManuel López Egea i Bernat Aragonés\nper Incerta glòria’\nde Javier Ambrossi i Javier Calvo\nArticle anteriorEl Procés puja a l'escenari del Teatre Lliure\nArticle següent Bruna Cusí. Posar-hi l’ànima


A semis amb patiment (2-3)\nEl Recam Làser ja té els bitllets per a les semifinals de la Lliga Catalana després de superar a la tanda de penals al Girona Club Hoquei al pavelló Olímpic de Vic.\nEl duel ha estat marcat pel domini dels gironins que han sigut superiors, especialment en el segon temps, però s’han trobat amb una notable versió de Gerard Camps.\nEl partit ha començat amb bones arribades pels dos equips. Els de Comalat han tingut les més clares però sense encert. Al minut 17, una gran jugada personal de Sergi Miras ha permés als de Candami anotar el primer gol del matx. Els roig-i-blancs han pogut igualar de penal però ha aparegut Camps.\nA la represa el Girona ha sortit més endollat. Marcos Blanqué ha pogut fer el segon amb la desena falta però Llaverola ha aturat l’oportunitat. Un minut després, Camps ha tornat a lluïr-se sota pals aturant un nou penal. Els de Comalat han posat una marxa més i han tancat als calderins amb bones oportunitats però ha tornat a aparèixer Sergio Miras fent el 0 a 2 aprofitant una blava a Gelmà. Al minut 36, Camps ha tornat a aturat una bola aturada impedint el gol dels gironins en la 10a falta del Caldes. A falta de cinc minuts, Pujol ha tingut l’ocasió de retallar distàncies amb la 15a falta però Camps ho ha tornat a impedir.\nEls dos últims minuts han estat bojos. Miras ha pogut fer el tercer des de la directa amb la 15a falta del Girona però Llaverola ha aturat el xut. Humberto Mendes ha fet l’1 a 2 amb un rebot dins de l’àrea. El Caldes treia aigua davant les múltiples arribades dels gironins, i en l’última ocasió, amb “Power Play” favorable per blava a Cristian Rodríguez, una passada rasa de Mendes l’ha desviat Rosa en pròpia porteria fent el 2 a 2.\nAl llarg dels cinc minuts de la prorròga no s’ha mogut el marcador i hem arribat a les directes. Ferran Rosa s’ha tret l’espina del gol en propia porta anotant la primera. Cap dels següents llançadors ha pogut anotat i la darrera intervenció de Camps ha permès als vallesans tornar a les semifinals de la Lliga Catalana. El proper dijous a partir de 2/4 de 9 del vespre, el Recam Làser Caldes buscarà bitllet per a la gran final davant del guanyador del FC Barcelona contra CP Taradell.


Experts alerten de la necessitat de canviar urgentment el model econòmic actual cap a un més sostenible\nUJI Notícies Experts alerten de la necessitat de canviar urgentment el model econòmic actual cap a un més sostenible\n11/12/2019 | SCP\nLes XXII Jornades de Cooperació Internacional i Solidaritat han reunit a la Universitat Jaume I a experts que han analitzat la contradicció i la compatibilitat entre el creixement econòmic i la sostenibilitat del planeta.\nLa presentació de les jornades ha sigut a càrrec del vicerector d'Internacionalització i Cooperació de l'UJI, Joan Antoni Martín, qui ha assenyalat que les jornades tracten temes «que lamentablement no passen de moda i segueixen en la palestra, la qual cosa vol dir que encara no estan resolts. L'objectiu és continuar treballant i debatent sobre el punt necessari per a ajustar la satisfacció del creixement empresarial amb la sostenibilitat del planeta».\nA continuació, s'ha debatut sobre la situació real entre l'activitat de l'empresa i el seu impacte social i ecològic en una taula redona en la qual ha participat Ramón Ruiz, de la Universitat de València; Joan Ramón Sanchis, de la Càtedra EBC GVA‐Universitat de València; Carlos Taibo, de la Universitat Autònoma de Madrid, i Andrés Piqueras, de la Universitat Jaume I.\nRamón Ruiz ha exposat els conceptes bàsics per a entendre la situació de conflicte des de la perspectiva de la teoria econòmica. Per la seua part, Joan Ramón Sanchis ha destacat la importància de les repercussions ecològiques i socials posat que «la màxima de les empreses és el creixement econòmic, és l'objectiu final i total, i es realitza a costa d'aplicar polítiques socials indignes i negatives». En aquest sentit, ha defensat que «el creixement econòmic no hauria de ser un objectiu en si mateix sinó més aviat un mitjà o instrument al servei de la qualitat de vida de les persones». Així, ha instat a «canviar de manera irremeiable el model econòmic actual ja que el sistema empresarial en el qual vivim està basat en la precarietat de l'ocupació i el malbaratament de recursos». De la mateixa manera, ha declarat que dins del mateix sistema capitalista existeixen empreses que no funcionen amb les mateixes màximes que la resta, encara que «sí que és cert que tenen un pes molt reduït, estan creixent i aporten un polsim de positivisme en l'escena empresarial i el marc actual».\nD'altra banda, Carlos Taibo ha advertit que el creixement econòmic actual «no genera cohesió social, la seua relació amb la creació de llocs de treball és més nuvolosa del que poguera semblar i es tradueix molt sovint en agressions mediambientals irreversibles que propicien l'esgotament de recursos bàsics». Taibo també ha assenyalat el «poc sentit comú» que té la cerca del creixement econòmic il·limitat enfocat dins d'un planeta de recursos limitats, i ha postil·lat que per a mantindre les activitats econòmiques que existeixen hui dia a Espanya es necessiten tres vegades els recursos naturals i socials del territori de tot el país.\nFinalment, Andrés Piqueras ha remarcat que «la realitat és que ja no hi ha marge, els recursos es van acabant i cada vegada necessitem més esforç energètic per a extraure-ho». També ha asseverat que el punt de no retorn «està a prop i la situació de col·lapse natural per la sobreexplotació dels recursos naturals que necessita l'activitat empresarial és inevitable». Així mateix, ha apuntat que «el valor de tot el nostre sistema econòmic, des de les inversions als bons, passant pels crèdits i el sistema de finances, tot està basat en que l'economia creixerà en el futur», una deducció que implica que «una gran part dels guanys futurs ja les tenim gastades i endeutades, vivim de menjar-nos el possible futur i, per tant, dels recursos que necessitarem llavors per a generar el valor que ens permetrien retornar aqueix deute».


Hackatons UPC - UPC Universitat Politècnica de Catalunya\nHackatons UPC https://barcelonatech-upc.eu/ca/serveis/hackatons-upc /++theme++homeupc/assets/images/logomark.png\nQuè són els hackatons?\nUna hackató és molt més que una trobada d'experts i expertes en programació per desenvolupar un programa, en format de competició, en un temps limitat. Estan esdevenint, cada cop més, en trobades obertes a diferents col·lectius de l'àmbit del disseny, la gestió, la sociologia, el medi ambient, ... que treballen conjuntament per buscar solucions a algun repte social –això sí, amb una forta base tecnològica– o en l'oportunitat per a les empreses de trobar talent jove a través dels reptes que llancen a les persones que hi participen.\nHackatons a la UPC\nRevoluciona el sistema de mobilitat de Barcelona proposant solucions innovadores tenint en compte cóm ens movem, l’accessibilitat i la salut de la ciutat. Amb l’objectiu de construir un sistema de transport inclusiu, just i sostenible. Organitzat per inLab FIB UPC, CARNET i Technology Center UPC.\nParticipa amb un grup multidisciplinari durant 48 hores i proposa una solució realista per millorar la qualitat de l’aire de l’Àrea Metropolitana de Barcelona, demostrant així els teus coneixements, experiència i capacitats per treballar en equip.\nTroba una solució a nivell global per incrementar l’interès de les dones en el món de la informàtica. Uneix-te a DigiEduHack i coneix altres professionals del món de l’ensenyament i la innovació per marcar el futur de l’educació. Organitzat per inLab FIB UPC.\nResol exercicis de hacking en una competició semblant a CFT (Capture The Flag) on l’objectiu és aconseguir la màxima puntuació possible i posar a prova els teus coneixements en ciberseguretat, participant contra estudiants d’arreu del món. Organitzat per la FIB.\nConsiderada la primera hackató d’Espanya, Hack UPC reuneix més de 700 hackers amb l’objectiu de crear webs, apps, jocs, etc., per tal de resoldre problemes de l’actualitat. Tot això acompanyat de workshops, xerrades i moltes sorpreses. Celebrat a la FIB i organitzat per Hackers UPC.\nTreballa amb un equip multidisciplinari per tal de proposar una tecnologia per la qual els cotxes propulsats de forma alternativa emetin algun tipus de so extern. L’objectiu és fer-ho d’una forma divertida, ergonòmica, segura i neta, respectant l’ambient. Organitzat per CARNET.\nEstudiants, professors, investigadors i professionals dels àmbits de la salut i la tecnologia treballen en equip amb l’objectiu de buscar i desenvolupar solucions per a les persones amb malalties minoritàries. Organitzat per FIB i Hackers UPC.\nHackató sobre intel·ligència artificial, basada en el sistema d'aprenentatge "Machine Learning" on els participants han de trobar patrons complexos de milions de dades. Podràs treballar amb dades reals, tecnologia puntera i fins i tot guanyar un viatge a Dinamarca junt amb el teu grup. Organitzat per la FIB i Hackers UPC.\nSetmana dedicada als estudiants de la UPC on hi ha competicions i activitats per posar a prova els coneixements tècnics i habilitats personals i resoldre reptes. Les empreses podran veure als estudiants en acció i avaluar les seves habilitats, apropant així, els estudiants al món laboral. Organitzat per l'associació d'estudiants BEST.


Les veritables raons que Lena Dunham i Jack Antonoff es van dividir - Música\nLes veritables raons que Lena Dunham i Jack Antonoff es van trencar\nGetty Images Per Jessica Sager/11 de gener de 2018 10:59 am EDT/Actualitzat: 12 de gener de 2018 17:16 EDT\nLena Dunham i el rocker Bleachers, Jack Antonoff, van confirmar la seva 'amigable' ruptura Gent a principis de gener de 2018, després de més de cinc anys junts. Per què aquesta parella tan curiosa la va anomenar que deixa?\nVan créixer a part\nUna font va dirE! Notícies\nque després de més de cinc anys junts, Dunham i Antonoff només veien la seva vida anant en direccions diferents.\n'Va ser mutu', va dir l'inident. 'Jack i Lena estaven creixent i només tenia sentit que acabessin la seva relació on era ... Volen el millor els uns pels altres, no importa el que sigui. Tots dos van avançant. '\nEn un Instagram en directe poc després de la divisió, Dunham va dir que continuaria vestint l'anell d'amistat que Antonoff li va donar el 2016, explicant a la seva audiència (viaNosaltres setmanalment), 'L'amor és una cosa eterna, poderosa, eterna. No ha de definir-se la manera, nosaltres, en la cultura occidental, la definim com a principis i finalitats ”.\nMentrestant, va dir una fontNosaltres setmanalment que Dunham es concentrava en ella mateixa després de dividir-se, i afegia: 'Lena i Jack ja no viuen junts. La seva ruptura es va produir al desembre. Lena no li desitja mala voluntat. Va ser el seu primer amor. La seva divisió va ser mútua. La relació està feta. '\nEs van moure massa ràpid al principi\nNosaltres setmanalment va informar que després de reunir-se en una cita cega establerta per un mutu company, els còmics Mike Birbiglia, Dunham i Antonoff es van mudar de seguida. Això posa un molt de pressió sobre una relació. Ell va dirRevista de Nova Yorkque no perdessin el temps intentant anar-se coneixent progressivament.\n'Va ser una cita a cegues segons els estàndards moderns. Vull dir que vaig utilitzar Internet ”, va dir. 'Li vaig dir a Lena tot sobre tota la meva vida, perquè quan t'agrada algú, vols que ho sàpiguen tot.'\nÉs possible que hagi necessitat més privacitat\nÉs possible que Antonoff volgués que Dunham ho sabés tot, però això no vol dir que volgués compartir tota aquesta informació amb tot el planeta, i Dunham té el costum de supervisar gairebé tot, especialment la relació de l'Antonoff. De fet, Antonoff la va advertir sobre la seva acció massa a la primera cita.\nVa dir DunhamEl periodista de Hollywood, 'La segona nit [Noies] emesa va ser la primera vegada que vaig conèixer el meu xicot; estàvem a cegues. Havia estat metabolitzant les crítiques tota la setmana i vaig fer una broma realment molt mut que estic perfectament bé repetir ara “perquè jo era f ** parent” 25. Vaig dir: “Ningú em cridaria racista. si sabessin el mal que volia f ** k Drake. Va dir: 'No ho diguis això en públic; això no t’ajudarà. Simplement no ho vaig aconseguir.\nDunham va admetre estar en contra del mateix concepte de TMINPR el 2014, 'El terme' sobrecàrrega 'és tan complicat perquè crec que és realment de gènere ... Massa informació sempre ha estat la meva frase menys preferida, perquè què constitueix exactament massa informació? Sembla que té molt a veure amb qui us proporciona la informació, i crec que hi ha una sensació que la societat trivialitzi les experiències femenines. I, per tant, quan els compartiu, no se'ls considera tan vital com els seus homòlegs '[experiències] i això és sempre el que he rebutjat.'\nElla va pressionar perquè es casés\nAl març de 2015, Dunham anunciat que ella i Antonoff no lligarien el nus fins que es legalitzés el matrimoni entre el mateix sexe. Un cop succeït això, segons ella va pressionar que es casés.\nHo va explicar en un assaig perEl Nova York, 'En realitat, una actitud moral i política perfectament seriosa havia estat una convenient tàctica paral·lela? ... El que va seguir [la sentència] va ser una notable exhibició d'acrobàcies emocionals per part meva. Tan aviat com Jack es va despertar, li vaig comunicar que 'millor que no es converteixi en un engany', seguit d'un ràpid 'LOL' i, després, 'seriosament. Em semblarà un autèntic idiota si simplement ens asseiem aquí com a perdedors i continuem sortint. A continuació, vaig tuitejar: '@jackantonoff s'aconsegueixi, jo', seguit pel meu immediat i plena lamentació ', va escriure, i va afegir:' El fet és que voler que tothom tingui dret a casar-se i que vulguin casar-se són dos. coses molt diferents.\nÉs possible que no estigués a punt per aconseguir-lo\nVa admetre Dunham al mateix assaig que Antonoff no estava tan desitjat de lligar el nus com ella. 'En part és perquè estàvem ocupats i la sentència el va sorprendre, i la seva política era pura i no tan interessada com la meva que començava a sentir', va escriure. 'Però, en part, suposo que és perquè, com a home, tota la seva vida no s'ha conformat amb un desig o un rebuig d'un vestit blanc esponjós'.\nAntonoff sovint esquivava la pregunta del matrimoni, dient-liVoltor el 2014, 'Crec que totes les persones que tenen una relació que duren més d'un any comencen a parlar d'aquestes coses. És difícil imaginar-se quan és el moment adequat [per casar-se] perquè les coses estan tan boges en aquest moment. '\nTenia moltes ganes de nens\nTot i que Antonoff va manifestar la seva inquietud per caminar pel passadís amb Dunham, semblava molt desitjós (o en les seves paraules, 'desesperat') de tenir fills amb ella.\n'Parenthood' només sembla la cosa més divertida del món ', va dir AntonoffVoltor el 2014. 'Mai no he conegut persones que no tinguin nens que no m'hagin vist als ulls i que sembli que és el més important que ha passat mai'. Crec que és biològic. Jo no sóc tan jove, no? Jo, com ara, no tinc 24 anys o 22 anys. Ja no estic en la fase de la meva vida on parlo de tot com en el futur. Com jo, ho sóc a el futur.'\nLluitaven amb el seu bebè de pell\nEn un assaig per aEl Nova York el març de 2013, Dunham va revelar que va adoptar la seva estimada muteta, Lamby, sense dir-li a Antonoff.\n'El principal motiu pel qual ni hauria d'haver estat pensant en gossos és que finalment tinc un xicot ... i vull prendre decisions que ho honrin i ho tinguin en compte. Seria un error crear una situació que comprometés la seva comoditat o el fes menys propens a aprimar-me tota la nit. El meu xicot és al·lèrgic als gossos ', va escriure, i va prometre a tothom que no aconseguiré un gos. Li dic al meu xicot: 'Tenim tota la vida per als gossos'. Aleshores, un matí, em vaig colar a un altre grup de rescat a la indústria de Brooklyn i me'n vaig a [Lamby] cap a casa.\nNo és sorprenent que l’esforç no acabés bé. 'En el moment en què arribem a casa es fa estrany: Lamby agafa una joguina de peluix a la boca i la sacseja fort, com si li trenqués el coll. Està grinyolant. El meu xicot estén la mà per calmar-lo i Lamby es queda amb una mossegada ', va escriure. 'Si es tracta d'agressió o de joc no està clar, però tornem a sortir de l'habitació igual ... [Antonoff] agafa el gos descaradament, de manera que els peus s'enfilen ... Lamby intenta, desesperadament, mossegar a qualsevol part de pot arribar al cos del meu xicot. '\nDunhamVa enviar a Lamby a viure a una granja per a gossos amb problemes. L’experiència negativa de la mascota pot haver aconseguit que la parella suposés si estava preparada per cuidar un fill humà.\nEstaven massa ocupats\nLi va dir AntonoffNewsweek que un gran obstacle per a la seva relació amb Dunham va ser el fet que tots dos tenen un horari de feina boig i una intensa passió per les seves respectives arts. 'Dues persones que estan profundament immerses en les coses i tracten de tenir cura alhora, és difícil', va dir. “Els dos ens dediquem a la feina que estem realitzant, i aquesta és una experiència molt intensa. És molt per a algú viure-hi, i molt menys per viure dues persones ”.\nPot ser que fos massa necessitada\nDunham va admetre que era aferrissada i necessitada en la seva relació amb Antonoff, sobretot quan ell estava de gira o viatjava per feina. En una publicació d’instagram de setembre de 2017, va agrair a un amic que la va arrebossar amb una mirada bruta als braços d’Antonoff mentre mirava un esdeveniment, fent un subtítol a la foto: “Gràcies @vladislavgrach per capturar-nos en el nostre estat natural, Jack ple d’alegria i profundament en el món i jo contemplatiu i necessitats. Desitjava que el meu nadó fos aquí avui perquè serà una nit especial ... estigueu atents ”.\nUn mes més tard, va Instagrammed una foto de paparazzi de la seva arrugava el cap i va aferrar-se a Antonoff amb l’epígraf: ‘Hola @jackantonoff, recordes la teva estranya barba de depressió? Recordeu la depressió que em va fer? El vostre ambient era molt 'només vaig divorciar-me de la meva nena, fent entrar cigars i coses'. Tan contenta que la fase està al nostre darrere. Així de contenta que hem estat junts el temps suficient per tenir fases. Et trobo a faltar, torna aviat a casa.\nEl Halloween de 2017, Dunham Instagram va fer un instant de si mateixa fent petons i sostenia un animal de peluix, escrivint: 'Va fer que Jack em comprés a mi a l'aeroport, així que tindria' alguna cosa per amordinar-me '. Ningú es preocupa del tot! Sobre mi! Avui no!'\nNo està clar per què Dunham, que tenia els fons, no viatjava més sovint per estar amb Antonoff i viceversa, tret que, per descomptat, abraçava l'espai que li proporcionava la seva obra. Per la qual cosa val la pena, la publicació més recent d'Antonoff sobre o presentava Dunham va ser l'abril del 2017.\nLa va dissediar amb la seva família\nIncòmode! Dunham va admetre el novembre de 2017 que pensava que Antonoff tenia previst proposar-li ... quan resulta que ell només es va aventurar a la seva germana.\n'Vaig pensar que Jack estava planificant furtivament una proposta per a mi amb la seva germana i només va admetre que realment el vaig atrapar parlant de mi', va tuitejar (a través deGent). “Ara, literalment, no puc dormir, estic fent una rialla massa forta, i també el mantinc despert. 5,5 anys, sense rock i saps què? És realment agradable ”, va escriure, i va afegir:“ També van quedar entrebancades i vaig sentir-li dir 'Lena' i 'dit', així que òbviament semblava una conversa en anell de compromís. De totes maneres vull l’anell de Cardi B.\nPot haver-se emmalaltit de les seves polèmiques\nUna altra raó per la qual Antonoff, que manté un perfil majoritàriament baix, pot haver-se separat de Dunham és la constant controvèrsia i escrutini que es presenta amb tot el que diu i fa.\nNomés el 2017, Dunham reclamava haver advertit la campanya de Clinton que Harvey Weinstein era un presumpte violador, ho era acusat del 'racisme hipster' i es va veure obligat a disculpeu-vos per haver defensat un amic acusat d’agressió sexual. Això ha de ser esgotador per a qualsevol persona que l’envolta, no? (I això ni tan sols inclou tot el que va passar abans del 2017 - i n’hi havia molt.)\nJa ha continuat\nTot i que Dunham segueix lluint el ring de Antonoff, no sembla que es pugui reconciliar. Una font va dirNosaltres setmanalment, 'La relació està feta i ha continuat ... com està veient algú altre'. L'informat va afirmar que el nou romanç d'Antonoff és amb un músic.\nEn el moment d’aquest escrit, la identitat de la dama encara no s’ha revelat molta especulació que Antonoff la va copsar amb Lorde (a la imatge superior). Va coproduir el seu àlbum del 2017 melodramai fins i tot s'ha referit a ell com a ella 'treball marit'a les entrevistes.\nsalari d’anatomia de gris\nWilliam shatner asshole\nSasha Alexander Dawson's Creek


Nova beca per impulsar el teu desenvolupament professional i accedir al món laboral | CIM UPC\nNova beca per impulsar el teu desenvolupament professional i accedir al món laboral\nEl Programa ISD (Industrial Skills Development) busca connectar les necessitats de les empreses amb les dels titulats, facilitant formar-se en Màsters tecnològics i accedir a empreses de reconeixement.\nLa convocatòria ISD 2019 ha estat inaugurada. Aquest programa combina la formació d’un màster professional tecnològic amb una estada en pràctiques en empreses de primer nivell, i té com a principal objectiu incorporar talent a les empreses. D’aquesta manera, facilita la incorporació de l’alumne al món laboral i, al mateix temps, dóna l’oportunitat de formar-se en un Centre Tecnològic com el CIM UPC amb un equip de docents que són professionals en actiu.\nL’ISD està inspirat en la clara connexió que existeix entre la necessitat, per part de les empreses, de disposar de perfils que responguin els seus requisits tècnics i personals, i la manca d'experiència pràctica dels recentment titulats. Es dirigeix principalment a estudiants amb només el Projecte Final de Carrera pendent i ja titulats en carreres tècniques, amb menys de dos anys des de l'obtenció del títol i que tinguin menys de 30 anys.\nEls candidats poden presentar la seva sol·licitud fins al 21 de juny de 2019 a través del següent formulari d’inscripció. Després d’això, s’iniciarà un procés de selecció consistent en un test psicotècnic, una prova de nivell d’anglès i una entrevista personal amb el comitè de selecció. Aquest procés tindrà lloc del 8 al 19 de juliol i la seva resolució serà comunicada als candidats del 22 al 31 de juliol.\nEls màsters tecnològics inclosos en el programa ISD són els següents:\nTots els interessats s’hauran d’adreçar a la web del centre www.cimupc.org per consultar les bases del programa, tot i que també podran sol·licitar informació a través del correu isd@cimupc.org o del telèfon 934 017 171.


Generalitat posa en marxa la campanya ‘Pasqua Segura’ – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nGeneralitat posa en marxa la…\nLa Generalitat Valenciana ha posat en marxa la campanya de comunicació ‘Pasqua Segura‘. Es tracta d’una iniciativa destinada a traslladar a la ciutadania el missatge de la importància de mantindre les mesures de prevenció i prudència enfront del coronavirus durant Setmana Santa i Pasqua.\n“No ens podem relaxar”, apunta Fernanda Escribano, directora general de Promoció Institucional, que ha destacat els bons resultats epidemiològics que presenta en aquests moments la Comunitat Valenciana, a l’ésser l’autonomia amb una incidència acumulada més baixa de tota Espanya i una de les regions europees amb taxes més reduïdes.\n“No podem permetre que una possible relaxació durant aquests dies pose el risc tot l’esforç realitzat durant les últimes setmanes per la ciutadania”, ha comentat.\nPer això, la campanya, que comença demà, incideix en la idea que és compatible el descans amb la prudència i la prevenció. “Volem traslladar la idea als valencians i a les valencianes que els dies festius estan per a gaudir i relaxar-se, però de manera segura, amb responsabilitat, amb prudència i mantenint totes les precaucions”, ha indicat Fernanda Escribano.\nA través de missatges en xicotets espots de vídeo, tascons de radi i suport gràfic, aquesta acció comunicativa recorda que és responsabilitat de tots respectar les mesures bàsiques de seguretat: la neteja de mans, mantindre la distància adequada, usar la màscara i ventilar els espais tancats.


La pedra en sec ha sigut i és una constant a Vilafranca. Durant segles, la necessitat d'augmentar la superfície i la qualitat del terreny cultivable va generar que s'extragueren d'aquestes terres grans quantitats de pedra. Amb aquest material i l'enginy i les mans dels pobladors d'aquesta vila, s'hi va crear una arquitectura pròpia, senzilla i popular, una forma única d'entendre el medi que els envoltava. S'hi va, crear centenars de quilòmetres de parts de pedra seca i centenars de casetes, balses, pous, bancals, artigues, assegadors, etc.\nAixí, per fer coneguda aquesta arquitectura ecològica que ha transformat el paisatge d'una manera sàvia i respectuosa amb el medi ambient, Vilafranca va inaugurar el dissabte 14 d'octubre de 2006 el primer Museu de la Pedra en Sec de la Comunitat Valenciana.\nAquest espai museogràfic, únic per les seues característiques, està situat a la planta superior de l'edifici gòtic de la Llotja. S'hi pot conèixer la rica tècnica de la pedra en sec que forma part del patrimoni de Vilafranca, les ferramentes, els models constructius, les tipologies de casetes o el paisatge humanitzat, a partir d'un recorregut per panells, maquetes, recreacions i projeccions amb fragments de l'audiovisual Tota pedra fa paret. A més, també ofereix la oportunitat de gaudir d'una de les vistes més privilegiades de tota la Vega i del mateix edifici on està ubicada l'exposició: la Llotja gòtica de Vilafranca.\nDe totes maneres, aquest museu va més enllà dels límits físics de l'edifici: vol donar les ferramentes per interpretar el paisatge ple de pedra i per comprendre l'esforç dels veïns de Vilafranca per poder subsistir en aquestes terres, transformant-hi el paisatge. Així doncs, són tres els itineraris que poden fer-se per completar-hi la visita:\n- ITINERARI “PLA DE MOSORRO”: Pastors i ramaders.\n- ITINERARI “LES VIRTUTS”: Agricultors i masovers.\n- ITINERARI “LA PARRETA”: El bosc de la Parreta.\nVillafranca del Cid / Vilafranca - Museus


Ana Rosa Quintana resol la seva polèmica amb María Teresa Campos: «Tot el que faci em sembla bé»\nLa presentadora de 'AR' ha decidit restar importància a les dures paraules de la matriarca de les Campos a 'Chester'\nper Redacció dilluns, 27 de novembre 2017 - 17:01h | Actualitzat a 27/11/2017 18:33h\nAna Rosa Quintana i María Teresa Campos | CatalunyaDiari.com\nAna Rosa Quintana sembla disposada a oblidar la seva polèmica amb María Teresa Campos i deixar-la d'un costat. Des de fa anys, la mala relació entre les dues 'reines dels matins' de Telecinco a causa de la seva rivalitat professional havia donat molt per parlar i encara que semblava haver quedat relegada a un segon pla, l'entrevista de Risto Mejide a María Teresa Campos semblava haver-la reviscut.\nI és que fa uns dies Ana Rosa semblava haver-se posat de nou en contra de María Teresa al plató de 'El programa de AR', on es va veure un avanç de l'entrevista a la matriarca de les Campos i que s'ha emès aquest diumenge, 26 de novembre. «Si tu estimes una persona, no aireges coses que no són boniques», sentenciava Quintana amb gest seriós després d'escoltar part de l'entrevista.\nEntre riures, María Teresa Campos va assegurar a Mejide que Ana Rosa va signar el seu contracte per presentar els matins de Telecinco abans que ella abandonés la cadena per començar a Antena 3. Llavors, la madrilenya treballava al programa de les tardes de Mediaset i va ser l'escollida para per substituir a María Teresa quan aquesta es va marxar.\nLa resposta d'Ana Rosa a María Teresa\nPerò això no va ser tot. Els espectadors de 'Chester' van poder veure aquest diumenge com la presentadora malaguenya també enviava un contundent missatge a Ana Rosa que no ha passat inadvertit: «Tu em vas dir que no estaries el mateix temps que jo a la televisió. El meu programa va durar vuit anys, gairebé nou, i ara estic fent el compte enrere per veure el que et queda a tu. T'estic comptant els anys», sentenciava.\nMaría Teresa Campos enviant un missatge a Ana Rosa Quintana| Cuatro\nUnes dures acusacions que no han agradat gens a Mediaset però davant les quals Ana Rosa sembla haver optat, almenys públicament, per mantenir-se al marge. Segons ha recollit 'Look', la madrilenya ha valorat les paraules de María Teresa durant un dels actes del festival MadWomenFest: «No vaig veure l'entrevista, però bé, a mi tot el que faci Teresa em sembla bé».\n«Les coses de fa vint anys són de fa vint anys i no tinc cap menda d'interès. Admiro molt a Teresa, la'estimo molt, i tot el que faci està bé», va tornar a repetir. D'altra banda, Quintana també va posar l'accent que no buscava polèmica «ni amb Teresa ni amb ningú». Durant l'entrevista amb Risto, Teresa va assegurar que era conscient del que deia i que confiava que Ana Rosa no es molestaria, ja que, en la seva opinió, la polèmica entre elles era cosa del passat.\nDe fet, en les últimes setmanes Quintana fins i tot ha arribat a defensar a la malaguenya de les crítiques que va rebre després del seu breu pas pel debat de 'GH', en el qual va participar molt poc i a més, es va marxar molt ràpid: «La nit que va aparèixer a televisió era molt tard i va marxar, em sembla lògic», sentenciava la presentadora.\nL'històric cara a cara de Teresa i Ana Rosa\nLa tensió d'Ana Rosa i María Teresa va ser, sense cap dubte, un dels blocs principals del programa de Mejide, on es va recordar l'entrevista de la madrilenya a la malaguenya quan aquesta va tornar a Telecinco. Una intervenció que es va viure com un històric cara a cara entre dues estrelles de la televisió i rivals dins de la mateixa casa. Ana Rosa no es va tallar i va ser directa al gra: «Jo et caic malament?», li preguntava. Donant una riallada, la Campos va reconèixer que havia pogut fer coses que la molestessin. «Algunes indirectes m'has llançat», li va respondre Ana Rosa.\nLa rèplica de María Teresa no es va fer esperar: «Així em dónes motiu al fet que et digui, si tingués alguna queixa, que en moments difícils vaig pensar 'Com és possible que estigui callada?'. M'hauria agradat que donessis la cara. Que miressis a la càmera i diguessis: Teresa estic amb tu». Onze anys després d'això, Ana Rosa i María Teresa sembla que per fi han arreglat les seves diferències. Almenys, de cara al públic.


Quin treball puc fer - Preguntes i Respostes | Preparats, Llestos, Universitat\nQuin treball puc fer\nVoldria ser cientifica pero te molt que veure amb mates i aixo no sem don bé, també m'agrada molt l'angles i els idiomes pero no vull ser profesora, m'agradaria ser empresaria pero no se que feia faria en una empresa. Tinc opcions o ser cientifica o empresaria. Vaig a 3 ESO i encara no se que estudiar i necesito algu que m'ajudi a eligir\nFent només 3r d'ESO, no cal que et preocupis! Sabem que l'any que ve hauràs de triar un itinerari de 4t d'ESO per començar a orientar el teu camí de cara al batxillerat o cicle formatiu de grau superior (i que potser això et crea inseguretats), però tens molt de temps per escollir!\nSi creus que se't donen bé les ciències i que t'agradaria treballar en temes de laboratori o d'investigació, t'animem a fer-ho, encara que no se't donin bé les matemàtiques! Pensa que encara tens 4t d'ESO i 2 cursos de batxillerat o cicle per perfeccionar el teu domini de les mates, i que pots arribar a ser molt millor! A més, tothom té sempre una debilitat i és impossible que en sapiguem de tot! Així que, t'animem a millorar, encara que no et converteixis en el/la millor matemàtic/a de la història!\nSi, un cop acabes aquests tres anys, decideixes que vols estudiar un grau de tema empresarial, tipus ADE o Màrqueting, els coneixements d'un batxillerat o cicle científic poden anar-te molt bé. A més, si tens al cap iniciar una empresa i tens esperit emprenedor, pots fer-ho havent estudiat qualsevol carrera. Per fer-ho, sempre hi seràs a temps :)\nEsperem que gaudeixis molt del final de l'etapa de secundària, de conèixer-te i de descobrir qui vols ser!\nGràcies per escriure'ns i molta sort.


La primera font amb aigua potable de Manacor ja funciona | card.cat\nL’aigua potable apta per al consum humà ja ha començat a rajar a Manacor. Aquest dimecres s’ha inaugurat la primera font d’aigua potable procedent de la planta potabilitzadora pilot que ha posat en marxa l’empresa de serveis de l’Ajuntament de Manacor, SAM.\n«Aquesta és una petita primera passa, però molt important per a Manacor», ha assegurat el batle de Manacor, Miquel Oliver. «Aquesta petita fita és important: aquest és el primer grifó pel que surt aigua potable a Manacor. I és la primera de les moltes accions que feim perquè els ciutadans de Manacor puguin tenir aigua potable”, ha afegit Oliver.\nAquest article s'ha catalogat com a Política i s'ha etiquetat amb La primera font amb aigua potable a Manacor ja funciona per Magdalena Ordinas. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç.


El Maresme ha acollit fins a 127 rodatges l'any 2020\nInicioCulturaEl Maresme ha acollit 127 rodatges l’any 2020\n20 febrer, 2021 Marina Alaminos Cultura, Destacats, Maresme, Portada 0\nUn dels rodatges d'aquest 2020 al Maresme. Foto: costabarcelona\nL’any 2020 la comarca del Maresme ha estat plató de fins a 127 rodatges i 86 produccions audiovisuals. S’ha rodat a un total de 20 municipis de la comarca i la majoria de produccions registrades han estat espots publicitaris.\nMalgrat que el consum d’audiovisual es disparés durant el confinament, el sector ha patit les conseqüències derivades de la Covid-19 i ha hagut de suspendre rodatges, projectes i produccions. Tot i això, el Maresme ha acollit aquest any 2020 fins a 127 rodatges i 86 produccions diferents. En concret, s’ha rodat un total de 199 dies a 20 municipis de la comarca. Així mateix, la Maresme Film Commission (MFC) ha atès 211 peticions i consultes per realitzar algun tipus de producció audiovisual.\nPer municipis, Mataró ha estat la ciutat més demandada en els rodatges, amb un total de 47. Cabrera de Mar, Alella, Montgat, Sant Andreu de Llavaneres i Vilassar de Dalt també han estat un plató de rodatges freqüentat.\nEl Maresme, plató d’espots publicitaris\nLa majoria de produccions registrades al Maresme han estat espots publicitaris. En concret, aquesta xifra s’eleva fins al 41,60% dels rodatges, un 11% més que l’any 2019. En segona posició es troben les sèries (12,50%) i els videoclips (8%).\nLa Maresme Film Comissions és l’encarregada de gestionar els rodatges i donar l’oportunitat als ciutadans dels seus municipis d’aparèixer com a extres. A més, des de la seva pàgina web els usuaris poden trobar un directori de localitzacions de rodatges. En aquest sentit, actualment es recullen 370 localitzacions. N’hi ha tant de públiques (espais verds, mercats municipals, via pública, equipaments municipals, etc.), com de privades que els mateixos propietaris han sol·licitat penjar a la web.\nMataró és el municipi amb més localitzacions, un total de 95.\nMaresme Film Comissions\nPanòptic, el Festival de Cinema de Mataró torna els dies 25 i 26 de setembre a la Sala d’actes del Cafè de Mar de Mataró. Un festival de cinema, arts visuals i pensament, que vol donar veu, des d’una perspectiva …


El Barça preparat pel primer partit de 'semis' que l'enfronta a l'Unicaja de Màlaga - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nEl Barça preparat pel primer partit de 'semis' que l'enfronta a l'Unicaja de Màlaga\nEl pivot polonès, Maciej Lampe, no se'n refia de la davallada dels malaguenys en el tram final de la temporada i assegura que tenen molt respecte a l'equip entrenat per Joan Plaza, al qual han derrotat en els tres partits disputats aquest curs\n05/06/2015 - 13.58\nEl Barça obre aquest divendres vespre el seu duel de semifinals de la Lliga Endesa de bàsquet contra l'Unicaja, amb el factor pista a favor en cas que calgués un cinquè partit. Els homes de Xavi Pascual, però, no es refien de la davallada del rendiment de l'equip andalús en l'última fase de la competició i dels precedents que afavoreixen clarament els blaugrana. "Si et relaxes, l'Unicaja et pot matar", ha avisat el pivot polonès Maciej Lampe sobre els perills del rival dels blaugrana en la semifinal de la Lliga Endesa, que aquest divendres dóna el tret de sortida al Palau Blaugrana.\nEl Barça, que ha experimentat una millora en el seu joc en el tram final del curs, ha guanyat aquesta temporada els seus tres partits contra l'Unicaja, l'últim al Martín Carpena per un clar 61 a 76 que va permetre als homes de Xavi Pascual desbancar els malaguenys de la segona posició a la lliga regular. Tot i això, Lampe rebutja el favoritisme del seu equip en aquesta eliminatòria. "Li tenim molt respecte a l'Unicaja, ha completat una temporada molt bona, lluitant per la segona plaça amb nosaltres. És un equip molt bo i complet, que si et relaxes et pot matar", ha alertat el jugador polonès en la prèvia del primer partit d'una sèrie que es disputa al millor de cinc partits.\nAquesta serà la desena semifinal consecutiva del FC Barcelona, la vuitena de Xavi Pascual, que aspira a la seva novena final consecutiva al capdavant del conjunt blaugrana. L'Unicaja, per la seva banda, ha patit molt en les sis últimes jornades de la fase regular del campionat, amb un balanç de cinc derrotes i una victòria, i mai no ha guanyat el Barça en les 8 eliminatòries prèvies de "play-off" entre tots dos equips.\nL'Unicaja, rival del Barça a semifinals\nLa Penya lluita, el Barça guanya