Cellers Torres experimenta amb varietats ancestrals de gran interès enològic | Família Torres\nAnterior Notície\t93\nEsdeveniment / 2017 · 01 · 30\nForcada, pirene, gonfaus, moneu i querol. Així s’han batejat les varietats de raïm desconegudes que la família Torres ha recuperat de l’oblit. Desconegudes per tractar-se de varietats ancestrals que es van deixar de cultivar després de la devastació causada per la fil·loxera a finals del segle XIX i van desaparèixer del panorama vinícola espanyol, a excepció d’algun cep aïllat que va aconseguir sobreviure en estat salvatge. De les prop de 50 varietats recuperades, Torres s’ha centrat en sis d’elles, les que mostren més potencial enològic i amb les que està experimentant amb vista a elaborar vins capaços d’emocionar.\nTorres ha triat el congrés vinícola Enofusión, celebrat la setmana passada a Madrid, per presentar pel primer cop en públic els resultats tangibles del projecte de recuperació de varietats ancestrals en què la família porta treballant més de trenta anys. La cinquena generació, amb Miquel Torres, director general, i Mireia Torres, directora de R+D+i, està impulsant amb força aquest projecte, a mig camí entre arqueologia i viticultura, que contribueix a recuperar el patrimoni vinícola català.\nVins inèdits, únics al món, que Josep Sabarich, director tècnic de Cellers Torres, juntament amb el sommelier del celler Sergi Castro, van desgranar davant de més de 80 persones. “És apassionant, coma enòleg, treballar amb varietats de les que no sabem absolutament res i tenir l’oportunitat d’experimentar. És com posar-se davant d’una tela en blanc”, va dir Sabarich.\nLes cinc varietats tastades provenen de diferents indrets de Catalunya i prenen el nom d’un topònim de la zona on van ser localitzades, a falta de referències bibliogràfiques amb el nom original de la varietat. Torres les ha plantades de manera experimental en aquelles finques on millor s’han adaptat. Cadascuna d’aquestes varietats ha passat per un llarg procés que pot durar entre 5 i 10 anys – o fins i tot més - i que implica el sanejament i reproducció in vitro del cep original, l’adaptació al camp de la varietat, microvinificacions i el registre en els organismes pertinents.\nA nivell enològic, totes elles tenen, segons Sergi Castro, “un denominador comú: la mediterraneïtat”. “Cada glop és una explosió de fruita, intens, amb bona acidesa”, va comentar. L’explicació, segons Sabarich, es troba en dos factors que són recurrents en aquestes varietats: “la mida de les baies, més aviat petita, i el fet que en la fase final de maduració totes elles tendeixen a una certa deshidratació, fet que concentra les aromes i l’acidesa”.\nTot el que afecta a aquestes varietats recuperades es duu a terme amb suma delicadesa i amb les interferències aromàtiques mínimes per conèixer la varietat en el seu estat pur: es veremen a mà, s’utilitzen uns llevats neutres, les maceracions són curtes, alguns vins envelleixen en bótes de roure francès de segon ús, etc. “No hem volgut fer vins corpulents, hem buscat la subtilesa en el procés d’elaboració”, va explicar Sabarich. I reconeix que, després de moltes proves, “només estem començant a conèixer aquestes varietats i ja es mostren molt expressives. Estic convençut que podrem fer vins molt interessants amb elles”.\nA continuació, es descriuen els vins experimentals que Torres ha elaborat a partir de les cinc varietats ancestrals presentades a Enofusión:\nVarietat negra plantada a la finca que la família Torres té a Tremp, al Prepirineu català, a 950 metres d’altura. És una varietat molt colorant, amb un alt nivell de tanins. Mostra molta fruita vermella, amb un toc mineral i especiat. És elegant i sorprèn en boca per la seva textura i finesa, de fruita saborosa i alhora fresca.


CERVESA EN CATALÀ: AVALUACIÓ - Els errors d'avaluacions i d'avaluadors\nAVALUACIÓ - Els errors d'avaluacions i d'avaluadors\nELS ERRORS D'AVALUACIÓ I D'AVALUADORS\ni altres incidències o recomanacions.\nCom ja ho hem dit moltes vegades, avaluar cervesa o qualsevol producte gastronòmic és essencialment una activitat subjectiva que inclou l'objecte avaluat, l'avaluador i l'ambient en el que els dos primers es troben submergits.\nEn general, s'entén que l'exemplar a avaluar es troba en condicions òptimes de temperatura, de conservació, de presentació, etc.\nEl que voldria comentar en aquest post és la necessitat de reduir al màxim la subjectivitat de l'avaluador. I per això, cal adonar-se que l'ésser humà (que és el que fa l'avaluació) és eminentment influenciable. S'ha demostrat en experiments molt sofisticats que l'avaluador gairebé sempre troba en l'element avaluat el que volia trobar. I el que volia trobar pot ser influenciat o suggerit pel comentari d'un col·lega, pel color i la forma del que ha de tastar, pel seu humor i mil coses més. Avaluadors experts han estat capaços de trobar diferències en dues copes d'un vi sortit de la mateixa ampolla, de bona fe, simplement perquè els havien demanat de trobar les diferències. La forma mateixa com es fan les preguntes als avaluadors poden implicar una manipulació.\nL'avaluador ha de ser conscient d'aquestes circumstàncies perquè al final del camí, ell és responsable de fins a quin punt la seva avaluació ha de ser seriosa i fins a quin punt és manipulable i com ha d'evitar aquesta mena d'esculls.\nHi ha una sèrie d'errors que cal conèixer i que és convenient intentar evitar.\n1.- Error d'expectativa (expectation error)\nQuan l'avaluador sap massa coses sobre el que ha d'avaluar, es crea ell mateix unes expectatives que pota acabar complint. Si sé que vaig a tastar una Baltic Porter, m'espero un perfil de malt, de densitat i d'alcohol concrets, una cosa molt complexa que, si no acaba de ser-ho del tot, la puc anar fent complexa segons crec que ha de ser.\nAlguna vegada, no he estat capaç de trobar la mel en una cervesa amb mel. I en altres casos, he trobat la mel perquè s'indicava a l'etiqueta. Un cop avisat, honestament he trobat la mel, però si no m'ho diuen igual no descric una cosa que d'altra banda era bastant evident.\nEn una situació realment professional i compromesa, és important donar el mínim d'informació al jutge, evitant fins i tot que vegi la cervesa. Els exemplars són identificats per nombres de 3 o 4 xifres, atribuïts a l'atzar. Fins i tot ens podem plantejar eliminar les xifres que comencin amb 0 o amb 1 perquè això també pot influenciar la opinió d'un avaluador: una cosa que duu un nombre que comença per 1 pot ser interpretada com ser la primera d'alguna cosa. El fenomen és inconscient però s'ha demostrat que passa.\n2.- Error d'habituació (habituation error)\nÉs la tendència a repetir la mateixa resposta quan els exemplars presenten poca diferència entre ells. En un control de qualitat, el jutge subjecte a aquest error no es dóna compte de l'evolució que hi pot haver entre diversos lots d'una mateixa cervesa.\n3.- Error d'estímul (stimulus error)\nAquest error apareix quan la presentació de l'exemplar influeix sobre l'avaluació. Una ampolla transparent, verda o marró impliquen una reacció en l'avaluador sigui pel color mateix o basada en idees preconcebudes sobre aquestes diferències. En alguns concursos s'evita expressament que l'avaluador pugui apreciar l'aspecte de la cervesa perquè se sap que la vista influeix enormement sobre la opinió que ens mereix una cervesa. Personalment, estic fastiguejat de demanar als brouaters artesanals que facin alguna cosa per que les seves cerveses no siguin completament tèrboles. La cervesa entra pels ulls també i per molt entrenats que estem i per molts coneixements sobre cervesa tinguem, no som lliures de l'atavisme que vol que un líquid poc transparent sigui poc de fiar.\nUn altre exemple que s'ha comprovat en laboratori més d'un cop és el de la diferència entre cervesa en llauna i en ampolla. Si es fa correctament i s'envasa el mateix lot en ampolla i en llauna, i si s'han tractat ambdós envasos de la mateixa manera, no hi ha d'haver diferència. Però si l'avaluador coneix l'envàs, gairebé segur que valora menys la cervesa presentada en llauna.\n4.- Error lògic (logical error).\nAquest error intervé també de forma inconscient quan creiem que podem deduir unes característiques d'unes altres. Així, una cervesa fosca no te perquè ser més densa, ni més alcohòlica, ni més complexa que una cervesa clara. També és un atavisme que funciona prou bé i permet vendre com a complexes cerveses que ho són ben poc. Lògicament el suposat augment de qualitat implica un augment del preu que no es justifica en cap augment en les matèries primeres.\n5.- Error de halo (halo effect).\nAquest error sol intervenir quan hem d'avaluar més d'una característica en un exemplar per exemple en una avaluació descriptiva. L'avaluador sobrevalora algun atribut i es crea una impressió general global que el condueix a valorar també favorablement les altres característiques. D'aquesta manera, en un entorn positiu, el defecte d'oxidació per exemple sol quedar infravalorat.\nAl revés, en una cervesa amb un perfil mal acabat d'amargor sol veure com el seu perfil aromàtic és infravalorat.\n6.- Error de suggestió mútua (mutual suggestion).\nError comú en la circumstància en la que diversos avaluadors degusten el mateix exemplar. Les actituds corporals dels altres avaluadors són inevitablement llegides i influencien el judici tant com un comentari emès en veu alta.\n7.- Falta de motivació (lack of motivation).\nEls avaluadors poden confondre la seva feina amb una festa i no acordar-li ni la concentració, ni l'atenció ni la seriositat que s'espera d'ells. És feina del director del concurs o de l'analista descartar-los (a menys que la feina consisteixi precisament muntar una festa. Però llavors no fa falta tanta parafernàlia...)\n8.- Errors d'ordre de presentació\n8.1.- Error per efecte de contrast (contrast effect).\nTambé anomenat "exageració de diferències". Aquest fet és bastant freqüent. Apareix quan es degusten diverses cerveses en sèrie. Pot aparèixer un exemplar especialment bo i acte seguit un altre defectuós o mediocre. La tendència de l'avaluador és de procedir per comparació i penalitzar a vegades severament l'exemplar menys atractiu. Al revés, també passa: després d'un exemplar mediocre, dolent, defectuós o insuls, una cervesa de primera categoria sorprendrà favorablement i rebrà gairebé segur una puntuació "entusiasta".\n8.2.- Efecte de grup (group effect).\nImaginem un grup d'exemplars semblants i un altre exemplar moltdiferent barrejat entre els altres. El segon rebrà valoracions properes als primers. L'exemplar únic no serà avaluat com si s'hagués presentat sol. Un exemplar de perfil baix entre exemplars molt aromàtics serà considerat més aromàtic que el que és realment.\n8.3.- Error de tendència central (central tendency error).\nEls exemplars presentats al principi o al final d'una sèrie no seran tan ben valorats com els que es troben al mig de la sèrie.\n8.4.- Error de patró (pattern error)\nEls avaluadors solen ser actius buscant patrons que els permetin simplificar-se la feina o que els facin treballar amb més seguretat. Així que si hi ha un ordre de presentació, és fàcil que el detectin. Igualment, si els avaluadors coneixen per endavant el criteri de presentació dels exemplars (del més fluix al més fort, del menys amarg al més amarg, etc) adaptaran les seves avaluacions a aquest suposat ordre.\n8.5.- Error d'ordre temporal (time error)\nL'actitud de l'avaluador canvia subtilment durant una sessió de degustació. És possible que els exemplars presentats al principi rebin millors apreciacions que els immediatament següents. En tests curts, els primers exemplars reben millors valoracions que les que els tocaria perquè pot ser que l'avaluador tingui set o perquè tingui alguna expectativa. En tests llargs, solen ser els darrers els preferits.\n9.- Errors per horari .\nS'ha dit que la millor hora per a degustar coses és cap a les 11ºº del matí. En part és possible que sigui cert. En part no. Tot és relatiu. Hi ha gent que es lleva a les 6 del matí i, per tant, la seva hora predilecta de tastar pot ser a les 10ºº i, hi ha gent que es lleva a les 12ºº i per tant, la seva hora predilecta o més efectiva serà cap a les 16ºº. Jo em solc llevar d'hora però la meva hora predilecta sol moure's entre les 18ºº i les 19ºº. En principi però, la majoria de la gent te un màxim d'atenció possible pels volts de les 11ºº i queda clar que fora d'aquest horari, l'avaluació pot ser menys eficaç.\nEn un concurs no es pot tenir en compte aquest fet però no se solen establir horaris impossibles.\n10.- Caràcter, costums.\nHi ha avaluadors expansius que solen atribuir valoracions extremes mentre que hi ha avaluadors més tímids que solen mantenir-se prop dels valors mitjans. En general però, els avaluadors experimentats solen trobar-se entre aquests dos extrems. És convenient que els avaluadors poc experts treballin un temps amb gent més bregada en l'ofici per tal d'evitar ambdues exageracions. D'aquí l'oportunitat d'assistir a cursos d'avaluació tècnica.\n11.- Errors d'apreciació\n11.1- Error d'objectiu\nÉs important explicar al jutge amb precisió el que s'espera d'ell. Ha de tenir clar si ha de fer una degustació comparativa, completa, parcial, descriptiva, de defectes, etc. Bàsicament, no podem perdre temps i energia en digressions que, si bé poden ser divertides, instructives o edificants, no fan el cas que ens ocupa. En especial, el jutge no ens ha de demostrar els seus coneixements teòrics o pràctics sobre cervesa. Accessòriament se li poden demanar suggerències d'ordre tècnic però no és realment la seva feina. No se li demana que expliqui d'on venen els components sensorials que troba (si del malt del llúpol o d'on sigui), no se li demana cap informació històrica o anecdòtica addicional. Se li demana que estableixi comparacions o llistes d'elements que valorarà en funció dels criteris que se li hauran explicat.\nD'altra banda, el jutge ha de ser atent a les preguntes que se li fan (per exemple en l'avaluació d'una característica en concret) i no divagar i estendre's sobre temes que no fan al cas. En l'avaluació, no s'hi val a fer literatura. No és que no sigui bonic però no és el que estem fent.\nNo serveix pràcticament de res dir que una cervesa fa olor de malt o de llúpol. Cal entrar en detall i explicar quines aromes estem trobant, en quines intensitats, en quin ordre, en quina qualitat, etc. I sobre tot, si trobem que una cervesa no dóna la talla, cal explicar detalladament quins aspectes sensorials ens condueixen a aquesta conclusió. Dir que una cervesa és "bona", "dolenta", "mediocre" o "poc interessant" és inútil si no s'explica detalladament perquè. En especial, no es pot dir que una cervesa és "defectuosa" sense detallar el o els defecte/s.\nElaborar una cervesa i presentar-la al judici d'altri és un esforç, és una il·lusió, és una despesa i pot ser un projecte. Al marge doncs que una cervesa estigui "bé" o "malament", el jutge no podrà desconsiderar una cervesa. En concret, si es troba amb una cervesa defectuosa, no podrà descartar-la de cop. Haurà de seguir avaluant-la fins al final i argumentar la seva opinió. No s'hi val a posar una mala nota i passar a la següent. En qualsevol cas, l'elaborador vol saber el perquè de les valoracions dels jutges.\nDins del capítol de les desconsideracions, essent que estem parlant d'avaluacions més o menys negatives, voldria posar en guàrdia els jutges sobre un fet que em sembla molt important.\nElaborar cervesa, oferir-la a degustació o gaudiment i exposar-la a la venda, és el resultat de molts esforços psicològics, tècnics, econòmics i de més menes que no en sé fer la llista completa. Principalment, en matèria de cerveses artesanes, quan en tenim una al davant, estem davant del resultat de les il·lusions d'un elaborador. Això implica per part nostra la obligació d'emetre crítiques amb la màxima educació i amb el màxim tacte possible. Avaluar una cervesa és una cosa, i ofendre el brouater n'és una altra ben diferent. En el cas que una cervesa no ens satisfaci, hem d'escatir si no ens fa el pes per raons personals (en aquest cas no tenim el dret a expressar públicament el nostre possible rebuig) o per raons objectivables (en aquest cas, hem de descriure detalladament què ens sembla poc apropiat i com). En el cas que ens agradi, cal ser mesurat en l'expressió de l'entusiasme. Una sortida sempre molt adequada i apreciada consisteix en dur a terme una avaluació el més en detall possible per tal de donar al brouater el màxim d'indicacions possibles per que ell (o ella) tregui les seves pròpies conclusions sobre la qualitat de la cervesa i sobre com corregir eventuals problemes. Moltes vegades ho dic sincerament: jo no sóc mestre brouater, sóc avaluador. Això marca clarament els meus límits.\nEn la mateixa línia, és important que els comentaris o la descripció condueixin a una nota (si se'n posa una) que hi estigui en relació lògica. No podem estar trobant defectes per tot arreu i posar una bona nota i tampoc podem posar una mala nota a una cervesa de la que estem donant a entendre que està ben feta. La nota s'ha de justificar amb els comentaris i aquesta coherència només es pot donar si la descripció és detallada (punt 11).\nEn general, una avaluació ha de descriure detalladament una cervesa o alguns dels seus aspectes. Aquesta descripció ha de ser tan detallada com sigui possible per servir de guia a l'elaborador en la correcció dels defectes o equilibris detectats. Però l'avaluador no ha de presumir dels seus coneixements (si presumeix és que no en te tants) ni ha de fer cap proposta d'interpretació del seu propi escrit. Si l'avaluador troba que la cervesa és amarga, n'ha de descriure la intensitat, la persist'encia, la qualitat però no ha de donar per descomptat res i escriure que aquesta amargor procedeix del llúpol perquè realment NO SAP si aquesta amargor ve del llúpol o d'una altra cosa. Tampoc sap realment si aquell toc lleugerament mantegós i fruitat ve del malt (toc de malt caramel clar), de la fermentació (butirat d'etil) o d'una altra part de la fermentació (diacetil). L'avaluador ha de descriure. No ha de suposar, conjecturar, pressuposar, presumir ni suputar res. Això serà feina de l'elaborador.\nAltrament, en alguns concursos, es demanen suggerències de cara a la millora de l'exemplar analitzat. Jo crec que això només ho poden fer avaluadors amb molta experiència o avaluadors que, al mateix temps són productors experimentats.\nÉs molt interessant i útil saber que la olor de cols en la cervesa és l'efecte sensorial de la presència de Sulfur de dimetil o que la olor de mantega és deguda al diacetil. I de fet, en una avaluació, les paraules diacetil i DMS així com algunes altres es fan servir correntment. Però per prudència i per no semblar pedants, si trobem olor de clau d'espècia, no escriurem ni direm 4-vinil-guaiacol ni parlarem de trans-2-nonenal si volem descriure una mala oxidació. I repeteixo que cal ser prudents perquè ningú és realment capaç de determinar sensorialment si la olor de paper, cartró i pols és deguda a la presència de Trans-2-nonenal, a la de Cis-2-nonenal, a la de Furfural o d'algun dels altres aldehids que hi ha en una cervesa mal oxidada.\nSi trobem olor de pebre, no parlarem d'Eugenol, parlarem de pebre i prou. I ningú és realment capaç de definir si un aspecte floral és de Geraniol, d'Alcohol Fenetílic o del que sigui. És més correcte parlar de gerani, de rosa o de la flor que pugueu trobar que no pas dels compostos químics purs que suggereixen més estupidesa que perícia.\nCal tenir en compte que la llista de Meilgaard, que és una llista de descriptors, ofereix uns compostos químics de referència que permeten l'entrenament però mai ningú ha dit que aquests fossin els únics. En alguns casos seria cert, però en molts altres no ho és.\nL'adaptació és la modificació temporal de la sensibilitat en un òrgan sensorial en resposta a una estimulació contínua o repetida. Si s'elimina l'estímul, no hi ha recuperació completa de la sensibilitat després d'algun temps.\nAquest és un fenomen totalment fisiològic que es pot limitar per l'aplicació d'unes regles simples, com ara d'esperar uns minuts entre cada mostra i esbandir la boca.\nTambé es recomana establir pauses entre cada olfacció o gustació per una mateixa mostra. Aquestes pauses de recuperació (que serveixen per refer el "blanc" inicial de la degustació) poden durant entre 15 i 20 segons.\nÉs una forma d'adaptació sensorial per disminució de l'agudesa sensorial. En les sessions de més de 2 hores, el cansament apareix i el jutge, poc a poc ho va trobant tot igual i es va desmotivant. Cal instaurar pauses per evitar aquest fenomen completament normal. La durada de les sessions haurà d'anar minvant.\nEtiquetes de comentaris: Avaluació, Error d'estímul, Error d'expectativa, Error de halo, Error de motivació, Error de suggestió, Error lògic, Errors\nDegustació: guia per estils-000-Taula\nHem confegit aquesta llista de cerveses per tal d’ajudar el personal en les seves recerques en el món de la cervesa. Cada estil és comentat ...\nAvaluació del llúpol - Mètode Art Cervesers\nLes infusions de llúpol. Infusió de llúpol A Art Cervesers, per tal d’assegurar-nos sempre que treballem amb les millors primeres mat...\nHistòria - Les cerveses perdudes Alemanyes (1)\nLES CERVESES ALEMANYES PERDUDES I.- Introducció Buscant llibres vells sobre cervesa a la xarxa, caic sobre una pàgina de Ron Pattin...


Pla general de Jordi Cuixart durant l'últim torn de paraula al Tribunal Suprem.\nEl líder d'Òmnium creu que s'entra en un «escenari de lluita antifranquista» i avisa als partits que la resposta a la sentència no pot ser una fotografia\nActualitzada 20/09/2019 a les 13:52\nEl president d'Òmnium, Jordi Cuixart, ha anunciat que «complirà íntegrament la condemna» que li imposi el Tribunal Suprem (TS) perquè renuncia al programa individual de tractament de la presó. En una entrevista a Catalunya Ràdio, Cuixart ha afegit respecte als altres polítics presos que «mai farà cap retret a ningú que opti per una altra opció» i ha donat per fet que el condemnaran a uns 14 anys. D'altra banda, sobre la reacció institucional a la sentència, el líder d'Òmnium avisa que no pot ser una fotografia perquè seria una «falta de respecte» no donar una resposta política i apunta que s'entra en un «escenari de lluita antifranquista».\nSegons fonts de serveis penitenciaris, el programa individual de tractament és voluntari i dona accés a permisos i a un tercer grau quan ja s'ha complert part de la pena i ho creu convenient la junta de tractament de la presó. Així doncs, amb aquesta decisió, Cuixart compliria tota la condemna en règim de segon grau, dins de la presó. En canvi, fonts de la defensa de Cuixart asseguren que no firmar aquest programa individual no suposa matemàticament tancar la porta a un tercer grau. En aquest sentit, argumenten que la presó o el jutge de vigilància penitenciària haurà de valorar l'evolució de Cuixart encara que no s'adhereixi al programa i, per tant, podrien considerar un tercer grau.\nCuixart s'ha referit a l'amnistia com una «reivindicació legítima» de tots els moviments d'alliberament i ha diferenciat aquesta via de la de l'indult. «No demanarem cap indult. L'amnistia és un reconeixement de l'Estat que reconeix que els actes no són delicte i, per tant, que és injustificat. És una victòria del 'Ho tornarem a fer'», ha argumentat. D'aquesta manera ha donat suport a la iniciativa de la CUP que ha apostat per aquesta opció com un dels elements de resposta a la sentència de l'1-O.\nEl líder d'Òmnium defensa que ara s'entra en una «etapa de lluita antifranquista» i ha apuntat que l'única diferència és que ara es fa amb la «cara descoberta» perquè «se suposa que estem una democràcia» i «teòricament no pateixes per la integritat física». En aquest context, ha augurat que aviat es tornarà a posar sobre la taula la petició d'il·legalitzar partits i que l'aplicació del 155 centrarà la campanya del 10-N. Tot i així, Cuixart ha fet una crida a anar a votar en la repetició de les eleccions espanyoles del 10 de novembre.\nPel que fa a la resposta institucional davant la sentència, Cuixart diu que no pot pronunciar-se sobre quina hauria de ser però ha demanat a les institucions que sigui una resposta «ambiciosa, coherent i de país» i que s'assumeixin les conseqüències del que es proposa. «No es resol amb una fotografia, seria una falta de respecte si no donem una resposta política. Si tot el que surt és parlar d'unitat per no fer-la, parlar d'eleccions i de govern de concentració, no haurem estat a l'altura i la societat els passarà per sobre», ha conclòs.\nEn canvi, pel que fa a la resposta de la societat civil, Cuixart ha dit que Òmnium s'ofereix per consensuar i liderar-la i que se'n fa responsable. En canvi, ha afegit que a l'entitat no li correspon definir la manera com es tornarà a votar tot i que treballa perquè els polítics es posin d'acord sobre aquesta qüestió.\nComenta el contingut : Cuixart anuncia que complirà íntegrament la condemna perquè renuncia al programa de tractament de la presó


El Pot Petit actua a l'Auditori Nacional amb la il·lusió de torna\nLa cultura no s'atura i també té en compte els més petits. Després de no poder-ho fer l'any passat a causa de la pandèmia, el Pot Petit puja a l'escenari de l'Auditori Nacional amb l'espectacle familiar "A l'aventura". Els artistes consideren essencial tornar a oferir oci i diversió als infants, que han patit de valent les conseqüències de la crisi sanitària.\nAquest dissabte ha arrencat el nou espectacle del Pot Petit a l'Auditori Nacional, una funció que es va anul·lar l'any passat arran de la pandèmia. Els artistes tenien moltes ganes de tornar a pujar a l'escenari i retrobar-se amb el públic en un context segur i adaptat a les circumstàncies.\nDes del minut u, el públic ha repicat fort de mans i ha cantat les cançons del grup, que compta amb la música en directe de la Melmelada Band. L'espectacle multidisciplinar narra les aventures de la Jana i el Pau i interacciona amb els espectadors de forma constant. I és que des del Pot Petit consideren essencial oferir cultura també als més menuts.\nLa il·lusió i l'alegria han aflorat des d'un bon principi, i d'ara endavant el desig és poder seguir realitzant i consumint aquests espectacles tan enyorats els darrers mesos.


Una de freda i una de calenta per a l'hoquei herba del Barça\nUna de freda i una de calenta per a l’hoquei herba del Barça\nRedacció Esports | dissabte, 23 d'octubre del 2021, a les 19.12\nEls primers equips masculí i femení d’hoquei herba del Barça s’han enfrontat avui al R.S Tenis i al Club Egara, respectivament. Mentre que les noies han perdut per un clar 0 a 4, els homes han aconseguit un 3 a 1 que els apropa a les primeres posicions de la classificació general.\nContinua la mala ratxa del femení\nEl Barça ho té cada vegada més complicat si vol mantenir la posició a la màxima categoria d’hoquei herba després de sumar la setena derrota consecutiva de la temporada contra el Club Egara amb el resultat de 0 a 4.\nLes blaugrana s’han esforçat per apujar el nivell ofensiu després d’un primer quart clarament dominat per les egarenques. Tot i així, no ha estat suficient per igualar un marcador inaugurat als cinc minuts de començar el partit. El duel finalment s’ha tancat amb un 0 a 4 després d’acabar cada quart amb el mateix parcial de 0 a 1.\nLa d’enguany és la primera temporada de les d’Adrián Wilches a la Lliga Iberdrola i hauran d’aconseguir revertir la situació si volen continuar-hi la temporada següent. Wilches sabia que no seria fàcil l’adaptació a la categoria i per això les blaugrana busquen acabar d’adaptar-se el més ràpid possible i plantejar objectius a llarg termini.\nFC Barcelona – Club Egara (0-4)\nL’objectiu és adaptar-nos el més ràpidament possible a la categoria”\nAdrián Wilches, entrenador FC Barcelona\nEl masculí s’allunya del seu rival directe\nEl Barça masculí s’ha enfrontat al R.S Tenis en un partit que ha començat molt igualat. Tant els de Santander com els blaugrana han sortit amb empenta per tal de marcar, però aviat s’ha vist que no seria fàcil arribar a cap de les dues porteries. Les decisions arbitrals han fet incrementar la tensió d’un partit que ja era força intens.\nUna de les claus de l’enfrontament ha arribat en l’última jugada del segon quart, quan els de Pol Garrido, gràcies a un penal córner a favor, han aconseguit inaugurar el marcador (1 a 0). A la segona meitat, l’equip que dirigeix Borja Movellán ha igualat el marcador gràcies a Eduardo González en el minut 41. La reacció barcelonista ha estat immediata i Pol Compta ha marcat el 2 a 1 en la jugada següent. Finalment, el Barça ha pogut tancar el partit amb el 3 a 1 de Frederick Treiss.\nLa d’avui és una victòria important per als culés, que s’allunyen del seu rival directe, el R.S Tenis, i sumen un total de 14 punts. Només un punt els allunya ara de situar-se en la tercera posició de la classificació a la lliga MGS Hockey.\nFC Barcelona – RS Tenis (3-1)\nDissabte de cara i creu per al Club Esportiu Mediterrani\nLa broma de Ronald Koeman sobre el seu futur | VÍDEO


Peixet de plata: "De gallina de pell"\nPublicat per Esojairam a 1:18 p. m.\nCrec que qui diu que sempre finalment recollim allò que hem sembrat té tota la raó del món. Tot això és el resultat de la feina ben feta per part d'un grup de gent amb un nexe comú: l'estimació a la música. A partir d'aquí, fer les coses bé, no caure en provocacions i, perquè no, creure en l'impossible quan semblava que ja tot estava perdut són els ingredients que, tard o d'hora, havien de donar el seu fruit... Una abraçada molt forta!\nTotes les coses dolentes tenen alguna cosa de postiu i totes les coses bones tenen alguna cosa de negatiu. Enhorabona!!!els meus millors desitjos per aquest 40é aniversari.\nQuè faríem si no creiéssim en els impossibles?\nAlguna cosa tindrà la música que crea nexes invisibles entre persones...\nHa estat una sorpresa retrobar-te aquí Nicodem:Endavant!


Emergència als Estanys - El Periódico Mediterráneo\nEmergència als Estanys\nSabies que Els Estanys d’Almenara van estar a punt de desaparéixer ara fa 20 anys? Doncs sí, el nostre paradís no ha sigut sempre tal com el coneixem ara. Uns anys estaven secs, bruts i abandonats per les administracions. De veres, volem viatjar a eixe passat?\nDesprés de 20 anys de custòdia ecologista, Els Estanys lluïxen com mai. Amb el temps, han esdevingut un punt de trobada per al mateix veïnat de la població i per a visitants. En eixe sentit, Almenara recorda l’any 2005, ja que gràcies a la mobilització ciutadana i a instàncies de la normativa europea, es va clausurar l’abocador dels Estanys, després d’una vintena d’anys en funcionament. Abocar residus té greus conseqüències per a la salut, ja que la uralita o l’asfalt poden traspassar la terra i filtrar-se a l’aigua que després brota pels diferents ullals.\nRecentment, hem conegut per la premsa que Pérez pretén ressuscitar l’antic abocador per regularitzar aquells residus que la seua gestió ha escampat arreu del municipi. Uns pocs ací, altres al solar municipal al costat de la guarderia infantil i altres ves a saber on. A banda de l’evident impacte ambiental, cal aclarir on han anat els diners que haurien d’haver-se destinat a la gestió dels residus.\nÉs fàcil esbrinar el posicionament de Compromís, només cal veure què hem fet allà on governem. Per exemple, a Castelló s’han controlat els abocadors irregulars. Ja no només per tindre cura dels nostres pobles, sinó per evitar les sancions que suposa fer el contrari, tal com està fent Pérez.\nEl canvi climàtic ara es coneix com a «emergència climàtica» perquè el temps juga en la nostra contra. En les nostres mans està protegint Els Estanys o deixar que el fem soterre la vida i la història d’Almenara.


Anticipar-nos per reduir la incertesa - Nusos Cooperativa\nAnticipar-nos per reduir la incertesa\n“L’estratègia més eficaç de l’evolució consisteix en reduir la incertesa per el senzill mètode d’anticipar-la. (…) anticipar per romandre. Per això la ciència, necessariament, canvia”. Jorge Wagensberg\nL’elaboració del nou pla estratègic respon a la necessitat d’anticipar-se als canvis d’entorn dels propers anys, la visió de Nusos a la que aspirem amb l’horitzó del 2022. Aquesta visió s’articula al voltant de dues dimensions temàtiques de l’activitat de la cooperativa: (i) cultura científica i sostenibilitat i (ii) dinamització socioeconòmica. Aquestes, responen a un objectiu transversal: el desenvolupament d’una estratègia de desenvolupament inclusiu generadora de més i millor ocupació.\nQuins factors permeten l’accés democràtic a la cultura científica com a servei bàsic, que millora la qualitat de vida i l’experiència quotidiana dels ciutadans?\nCom propiciar un canvi de paradigma social per passar dels drets individuals al benestar global, des d’una perspectiva sistèmica i de responsabilitat per l’entorn?\nQuin desenvolupament socioeconòmic te sentit pel que fa a la lògica de generació i distribució d’oportunitats, com a la cohesió social?\nCom és que la mitjana catalana en competències de ciències i de matemàtiques es troba per sota de la mitjana de l’OCDE?\nQuines fórmules de promoció d’activitats en l’àmbit de l’economia del coneixement es poden assajar des de l’economia social i solidària?\nSolucionar cadascun d’aquests reptes és saber respondre, almenys, a tres qüestions: 1) què podem fer? (operativitat), 2) per a què? (efectivitat) i 3) per què? (valor). Fer-ho des de l’emprenedoria col·lectiva és la aposta de Nusos.\nAra bé, una bona solució, en primer lloc, ha de ser operativa. Això té a veure amb saber què puc (o no) fer, cosa que implica conèixer-se a si mateix, les nostres competències i capacitats específiques: actitud emprenedora, gestió compartida, lideratge col·lectiu.\nA més d’operativa, la solució ha de ser efectiva (produir resultats), i això també depèn de les condicions de l’entorn socioeconòmic i de la nostra capacitat per captar-les: identificació d’oportunitats, comunicació bidireccional, adaptació de productes i serveis… En això fa falta sobretot intel·ligència: curiositat, pensament crític, organització.\nFinalment, una bona solució ha de resoldre la qüestió del perquè. Aquí entren en joc interessos i valors: projectes oberts i integradors.\nLa qüestió és que cal contestar bé totes tres preguntes. I podem fallar en qualsevol d’aquests passos o en tots tres alhora: les solucions “no són operatives” o “no son efectives” o “neguen algun valor” o les diferents combinacions possibles.\nNusos canvia per ser part de la solució: ens vols ajudar?


territoris.cat 13:38 16/10/19\nCANVI DE DIA EN L’ESTRENA DEL CICLE A ESCENA EN MOTIU DE LA VAGA GENERAL DE DIVENDRES\nestrena cicle teatre escena Balaguer\nCartell promocional de 'Il velatorio lírico' - Ajuntament de Balaguer\nEn motiu de la vaga general anunciada a Catalunya per aquest proper divendres 18 d’octubre, el cicle A ESCENA s'estrenarà el dissabte a les 20.30 al Teatre Municipal al amb el concert Il velatorio lírico.\nL’espectacle, amb una durada de poc més d’una hora, gira al voltant de la figura de Caterina Tosti Castafiore, que va viure una llarga vida rodejada de música i amistats. Entre d’altres, destaca pel fet de ser neta del músic Francesco Paolo Tosti, i amiga i confident d’un gran nombre de compositors i mecenes del romanticisme. Per al Velatorio lírico s’han escollint vàries de les seves cançons més representatives, salpebrades amb el relat d’anècdotes i moments especials de la seva vida.\nA Il velatorio lirico, li seguiran tres propostes més. El 22 de novembre, l’obra de teatre La rambla de les floristes, el concert el 17 de gener de Pau Figueres Quartet i, al febrer, la dansa de Núria Guiu i el seu particular Like.


Segones opcions decisives (60-49) - Diari de Sant Adrià\nSegones opcions decisives (60-49)\n22/10/2016 – El Snatt’s Femení Sant Adrià suma la tercera victòria en quatre jornades, derrotant a casa el GDKO Ibaizabal.\nEl retorn de Cristina Hurtado a la disciplina del Femení no hauria pogut ser més positiu. L’aler pivot de Banyolles brillaria amb llum pròpia en el triomf sumat per el Snatt’s a casa davant un GDKO Ibaizabal que presentaria oposició fins al tercer període.\nAmb un joc força més individual que el mostrat pel bloc adrianenc, el conjunt basc sabria contenir les acceleracions locals, tot i només repartir dues assistències al llarg de tot el partit.\nDurant el primer (18-17) i el segon quart (29-27) la igualtat seria la tònica de l’encontre. Després del pas pels vestidors, les visitants capgirarien la tendència del matx i s’arribarien a situar per davant (29-31), situació que el Femení sabria gestionar (38-35).\nEn l’últim període arribaria el moment definitiu: un parcial de 9 a 0 que donaria el màxim avantatge el Snatt’s de Jordi Vizcaíno (52-41). El bloc lila gestionaria a la perfecció aquesta renda, beneficiant-se de les 15 captures ofensives acumulades (60-49).\nHurtado, amb 16 punts, 4 rebots, 1 assistència i un 17 de valoració, seria la jugadora més inspirada del Snatt’s, tot i que Achiri Ade, de l’Ibaizabal, acabaria amb xifres superiors (24 de valoració).\nA banda de la bona feina feta per Hurtado en el seu retorn a la LF2 després de jugar el Mundial 3×3, a les files adrianenques també destacaria el compromís de Ruano, Claret, Coves i Helena López a l’hora de carregar el rebot en atac.\nAquest triomf manté el conjunt de Vizcaíno dins de la zona alta (3/1), a l’espera de visitar la setmana vinent la pista de l’Aros Patatas Hijolusa de León (dissabte a les 20:30h).\nArticle anteriorCris Hurtado: “Quan vam guanyar a Estats Units els xinesos es van tornar bojos”\nArticle següentEls Passadors celebren la seva primera diada amb una nova actuació de superació


info@zenzink.com, autor a SOMCAT | Pàgina 149 de 160\nCom assenyala el catedràtic de la Universitat de Nagoya, i expert en geopolítca Àngel Calvo en un article publicat a mon.cat, França no està disposada a permetre un nou Estat lax amb el gihadisme, ja té Bèlgica al nord, i...\n17 nov. El procés: ni CUP ni JxS van de debò.\nPosted at 10:30h in Nacional 0 Comentaris\nDesprés d'anys de mobilitzacions populars i en un context d'il·lusió per la independència, la campanya per a les eleccions del passat 9N es van centrar en una promesa: si guanyen els partits sobiranistes (JxS + CUP) hi haurà independència en...\n16 nov. Davant els brutals atemptats succeïts a París el dissabte 14 de novembre, SOM Catalans manifesta:\nPosted at 16:56h in Nacional 0 Comentaris\nQue hi ha uns culpables, la majoria morts i sembla que un parell escapolits, però hi ha uns responsables, la classe política que ha permès i fomentat la immigració massiva a terres d’Europa. Que ara és un moment en el qual...\n16 nov. Consciència ecològica és consciència nacional. Acció al pantà de Sau.\nPosted at 16:52h in Nacional 0 Comentaris\nLa darrera setmana, militants de SOM Catalans han realitzat una tasca de neteja dels boscos del pantà de Sau. Nosaltres creiem en l'arrelament, en la unió entre la terra i el poble que l'habita. Tenir cura de la terra, és una...\n02 nov. Nova acció contra l’arribada de “pseudo-refugiats” a Barcelona.\nPosted at 12:29h in Municipal 0 Comentaris\nEl 17 d'octubre militants de SOM Catalans van protagonitzar una protesta contra l'arribada massiva de "pseudo-refugiats" a la capital de Catalunya, encoratjada i promoguda per la irresponsable i progre-espanyolista, Ada Colau amb el beneplàcit de tots els partits polítics. SOM Catalans...\n30 oct. Contra l’alarmisme injustificat de l’OMS. En defensa del sector carni català.\nPosted at 00:30h in Nacional 0 Comentaris\nSOM Catalans condemna l'alarmisme del comunicat de l'OMS sobre els productes carnis, ja que compara a aquests productes ni més ni menys que amb l'amiant i el tabac. SOM CATALANS afirma que l'OMS no és només una organització preocupada per...\nPosted at 12:15h in Nacional 0 Comentaris\nSegons les dades recentment publicades per l'Idescat (l'Institut d'Estadística de Catalunya), la taxa de fecunditat de les dones immigrants està ja molt per sobre de la de les catalanes, sent un 1,52 per a les primeres i un 1,2 per...\n15 oct. No són refugiats, són il•legals. Acció de propaganda de SOM Catalans a Girona.\nSOM Catalans contra la massiva arribada d'immigrants, ara rebatejats com "refugiats". SOM Catalans s'oposa fermament a aquesta nova operació orquestrada pels poders internacionals i la complicitat d'una classe política covarda i traïdora, que té com a objectiu omplir Europa d'immigrants, destrossar...\n29 set. Eleccions del 27S: El que ningú s’atreveix a dir.\nEl diumenge 27 de setembre, han tingut lloc les eleccions més importants a Catalunya des de 1975, pel seu caràcter, pel seu resultat, i per les conseqüències que del seu resultat s'han de derivar. Hem llegit anàlisi i comentaris -encertats en...\n25 set. SOM Catalans davant les eleccions del 27 de setembre.\nPosted at 11:26h in Nacional 0 Comentaris\nCatalunya afronta el diumenge unes eleccions amb una forta càrrega simbòlica, unes eleccions en què el debat sobre punts concrets ha passat a segon pla, i en el qual s'enfronten dues posicions: la dels que insulten, neguen, humilien i sotmeten...


Revista Pebrella: Seguiment de la vaga\nA l’institut IES Manuel Sanchis Guarner de Castelló de Rugat s’ha secundat hui 18 d’octubre massivament la vaga convocada per la CEAPA (Confederació Espanyola de Associacions de Pares i Alumnes) i el sindicat d’estudiants.\nDe tot l’alumnat del centre 207 alumnes han fet vaga dels quals es concentren la major part en els cursos superiors. Sols 56 alumnes,la major part del primer cicle d’ESO, han vingut a classe.\nHem consultat la web dels sindicats d'estudiants i hem llegit entre els motius que justifiquen la vaga que "En el ministeri d'educació no s'han conformat amb retallades salvatges de quatre mil milions L'Escola publica sinó també ha aprovat una autentica contra reforma educativa".\nAmb la adhesió de CEAPA i altres AMPES de les diferents comunitats autònomes d'Espanya s'ha produït un fet insòlit fins el moment, ja que s'ha convocat la primera vaga de pares i mares amb el suport de les AMPES.\nLaura i Jon 2n ESO\nPublicat per Alumnat de l'IES a 10:04


PATRANCA CLIMBS: Bloc a Lleida: Maldà i Belianes\nBloc a Lleida: Maldà i Belianes\nSeguint aquesta tendencia bloquera en que ens trobem actualment vem anar a buscar nous horitzonts cap a la terra ferma, en concret el Pla d´Urgell. D´aquells llocs que hi passes tot sovint per la carretera però que mai et dignes a parar, sinó és per canviar l´aigua de les olives o fer alguna parada técnica. Dons ben bé que val la pena sobretot ara que els camps són ben verds i encara no apreta prou la calor, a més a més tenen com no bon oli.\nPerò per el que ens interessa que és el bolc tampoc és mala zona , en concret vem anar a Maldà el primer dia i a Belianes , just al costat, el següent.\nMaldà és una petita zona amb blocs dispersats però molt interessants , llàstima que alguns blocs em van donar una sensació de deixats, com si no hi anés ningú, sense rastres de magnesi, matolls arrant de bloc,etc. D´altres però estan ben actius, ens vem quedar al submarí on vem fer els 5c´s varis i dos 6b´s amb final comú. El 6c el vaig probar però massa dur per mi,aquest bloc té uns bons bidits com el de la foto. Ben aprop hi ha el bloc del dau just devant de l´església i un bon mirador de la zona, segur que poden sortir unes fotos bones. De fet era la intenció però en Lluc ja comença a superar l´index permisible de decibelis en plors a tot cor i hem de retirar-nos a la furgo.\nEl dia després ens deixem caure ala zona de Belianes , a les Roques del Barret, d´aproximació 0, de fet el parking és enmig dels blocs. Avui el dia apreta més la calor i no ens hi estem garie, fem un tastet dels diferents blocs però sense repetir massa. Comencem amb el sector Costella amb uns quarts en que has d´apretar per fer-los a vista. La proximitat del sector ens permet fer una invasió tipus pixapí amb cotxet, cadira per donar de mamar, paraigües-parasol, etc si no fos perque esta prohibit hi portariem la barbacoa també!!\nA l´esquerra d´aquest sector probo un 6b molt estètic amb uns bons passos, la sortida és d´aquelles tipus mantel agònic i com que estem sols prefereixo no fer ja que no ho veig massa clar.\nTotes les ressenyes i localitzatcions les vaig trobar al blog del Ferran Guerrero.\nPublicat per deivid´s a 18:53\nEtiquetes de comentaris: Bloc, Maldà Belianes\nQue tal David? un altre que s'apunta al Blo-g guai aixi podre seguir-te, ara fare una ullada a tot.\n8 de maig de 2008, a les 11:18\nDonçs sí la veritat és que em mola tot aixó dels blogs, et permet estar al dia dels llocs, la gent i tal com ho tinc ara amb el nen va de puta mare. Per cert un dia d´aquests, quan acabi de netejar t´ensenyaré una petita zona de blocs a Corones. Temps al temps!\nGràcies per les teves ressenyes que em permeten anar descobrint aquests rocs escampats per la geografia catalana!!\n8 de maig de 2008, a les 13:08\nSi no vaig molt equivocat (i si m'equivoco, perdona les molèsties), mira si va be lo dels blocs i mira si el mon es petit que un dia mirant les fotos de la guia de Montserrat Sud vaig veure el teu nom i em sonava molt però no savia de que, o la estic cagant o ens vam coneixer fa una pila d'anys estudiant, allà per el 91. Si es que eres tu, recordo fer campana prenent unes birres i recordo que jo deia que m'agradaría probar aixó de la escalada i em vas comentar que algun dia ja em portaries.\nDe quasevol manera, benvingut a aixó dels blogs.\n19 de maig de 2008, a les 16:37\nCoi Salva!!! D´aixó fa tants anys que no m én recordo, m´hauries de donar més pistes!!. Jo pel 91 debia estudiar o 3º de Bup per 3º vegada al.Felip Neri o FP II d´informàtica de gestió a Plaça Urquinaona, no ho sé ara no hi caic i de Codonys que no siguin familia n´hi ha molt pocs.\nDe fet he fet tantes birres en aquests 37 anys que tinc grans llacunes del meu pasat!!. ´\nSigui com sigui gràcies per la teva benvinguda al món cibernétic!\nAra no surto massa pq tinc un nen de 3 mesos però al menys podem anar fent bloc de tant en tant, i cada dia m´agrada més, ja t´aniré seguint. " La por ens fa més forts, pq aprene´m a vencer-la"\n24 de maig de 2008, a les 20:46\nPues si que ets tu. FP Informàtica al CEP. Feiem 4art, per les tardes i jo venia de fer la mili l'any anterior i havia començat a fer montanya i volia probar alló d'escalar....desprès de moooolts anys i mooooltes birres aquí estic, fanàtic irrecuperable.\nJa t'aniré llegint i un dia ( jo tinc dos mini diables) quedem per fer bloc a Savassona que queda a mig camí. Lo del bloc, amb nens es la millor opció per poder seguir tibant.\n25 de maig de 2008, a les 22:06\nok Ara estic de baixa per un coi de tendinitis però prenc nota!!\n1 de juny de 2008, a les 9:57


Japó: Okinawa i l'art de viure: l'Ikigai\nOkinawa i l'art de viure: l'Ikigai\nEl propòsit de vida dels habitants de l’illa es basa en la pau, la tranquil·litat i el bon veïnatge\nEl local de noodles, un dels seus plats i el paisatge d’Onna. FLAVIA COMPANY\nLes raons que em van fer arribar a Okinawa tenen la seva arrel en la decisió que va prendre la @mirinda_company d’il·lustrar la coberta de la meva novel·la Magōkoro amb la foto d’unes mans ancianes, obra de David Orr, que viu a l’esmentada illa japonesa. El David em va explicar emocionat que aquelles eren les mans de l’àvia centenària de la seva esposa, la Naoko. Ells ho vivien com un homenatge i jo com un senyal: allà és on aniria després del mes a les Filipines.\nVolia passar només els dos primers dies i els dos últims a la ciutat de Naha. La resta del mes havia decidit traslladar-me a un poblet que m’havia recomanat el David, amb qui em trobaria en algun moment. Em vaig traslladar a Onna, doncs, a la regió de Seragaki, cap al nord de l’illa, un lloc apartat i tranquil, amb unes quantes cases, poques, a banda i banda de la carretera. Platges de sorra blanca i roques fosques que sobresortien de l’aigua aquí i allà com animals marins amagats.\nMalgrat que el meu apartament a Mr. Kinjo disposava de cuina, no podia preparar cap recepta perquè no entenia res del que deien les etiquetes dels productes a cap botiga. Em vaig decidir per buscar un lloc on dinar al migdia. Almenys un plat calent; el clima de l’illa era fresc tirant a fred.\nVaig triar un restaurant adjunt a una terrisseria. Era com una casa encantada. Hi regnava el silenci i es va apoderar de mi la sensació que el temps estava detingut, com si en aquell lloc pogués trobar-me samurais o ninges, potser per la quantitat de dracs de ceràmica que el poblaven i el munt de xixa que el custodiaven.\nVaig entrar-hi, vaig saludar amb una reverència de seguida corresposta, em vaig asseure al tatami i vaig assenyalar la carta un bol de noodles amb vegetals. I això mateix vaig fer cada dia a la mateixa hora des de la meva arribada fins a la meva partida. Les jornades es van convertir, per aquest ordre, en la successió de passejos per platges plenes de cargols de mar errants –no havia vist mai tantes closques caminant–, l’hora dels noodles, l’escriptura, la pràctica del ioga, la lectura, la meditació. No estava coneixent un lloc, estava participant d’un estat de coses, d’una calma sostinguda pel silenci amb prou feines interromput per una cançó que sonava a través d’altaveus a tot el poble a les dotze, per assenyalar l’hora de dinar, i a les cinc de la tarda, per anunciar la sortida dels nens de l’escola. I també la sintonia del camió de les escombraries, una empipadora repetició dels tres primers compassos del Per a Elisa. Havia entrat en un bucle del qual només vaig sortir per trobar-me amb el David i la Naoko, que em van portar al cap Manzamo, al castell Shuri, a passejar per zones on els cirerers estaven florint, a boscos impenetrables i al parc de la Memòria, tan estremidor.\nD’Okinawa em quedo, entre d’altres, amb una anècdota que respon a l’estat d’ikigai –propòsit de vida dels habitants de l’illa basat en la pau, la tranquil·litat i el bon veïnatge–. Vaig anar a dinar per última vegada a l’Hanamura Soba. Els propietaris s’havien pres la molèstia de preguntar-me fins quan m’hi quedaria. I ho havien anotat en un calendari. Quan va arribar l’hora de pagar, la propietària, la Yaeko, m’esperava amb un regal, una tassa del seu taller de terrissa. Per gestos em va fer entendre que estaven molt agraïts d’haver-me tingut allà totes aquelles setmanes. Per gestos em va fer entendre que esperaven que hi tornés. I mentrestant, parlava a poc a poc i ben clar en japonès, com si existís la possibilitat, després de tants dies, que jo pogués entendre el que deia. I sí, la veritat és que ho entenia.\nJapó Viatges i gent del món


“El caballo negro” de Boris Sávinkov | La Finestra Digital\nL’editorial Impedimenta ja havia publicat, amb el seu bon gust habitual, “El caballo amarillo”, un llibre en el que el seu protagonista, l’enginyer George O’Brien, planejava un atemptat contra el governador general de Moscou, mentre es deixava devorar per la gelosia. En “El caballo negro”, que ara publica en una bella i acurada traducció de Marta Rebón (també autora, amb Ferrán Mateo, de l’espléndida Introducció), el trobem convertit ara en terrorista anti-boltxevic, sempre fugint, sacsejat per la solitud, ben a vora del tret final. L’edició es completa amb “En prisión”, un text publicat pòstumament, on convertit en víctima, en veritable despulla humana, ens ofereix el seu testament literari.\nBorís Sávinkov va néixer a Járkov (actualment Járkiv, a Ucrania) l'any 1879. Pertanyent a una família de classe mitja-alta amb interessos artístics i simpaties revolucionàries, va estudiar a Varsòvia primer i després a la facultat de Dret de la Universitat de San Petersburgo. El 1901 és arrestat i enviat a l'exili a la ciutat de Vologda on es relaciona amb diversos intel·lectuals d'esquerres, com Nikolai Berdyaev i Anatoli Lunacharski. El 1903 escapa de l'exili i s'afilia al Partit Socialista Revolucionari on ràpidament es converteix en responsable de l'organització d'activitats terroristes. Després d'alguns atemptats és condemnat a mort però aconsegueix escapar a Romania i a França. Allà publica el seu llibre més famós "El caballo amarillo".\nTorna a Rússia per lluitar a la Revolució i és nomenat ministre de la guerra per Kerenski. Degut a la seva disconformitat amb els bolxevics es veu obligat a sortir del país però, enganyat per la policia secreta, torna a entrar i és arrestat i condemnat a mort. La pena li serà commutada per deu anys de presó però Sávinkov no podrà resistir i es llançarà per la finestra del presidi de la Lubianka, a Moscú, el 7 de maig de 1925.


Benvinguda de l'Alcalde | Ajuntament Sant Llorenç d'Hortons\nPàgina d'inici » L’Ajuntament » Benvinguda de l’Alcalde\nBenvingut/da a la pàgina web de l’Ajuntament de Sant Llorenç d’Hortons. Des d’aquí podràs consultar i tenir tota la informació de qui som, què fem i de com és i què trobar al nostre municipi.\nEstem treballant per a tenir i desenvolupar un web que faciliti una major comunicació i interacció entre la ciutadania i l’Ajuntament. La nostra intenció i voluntat és obrir l’Ajuntament a tots els ciutadans i ciutadanes del municipi per a aconseguir la màxima transparència en la nostra gestió.\nVolem governar al vostre costat i, sobretot, millorar la vostra qualitat de vida. Això s’aconsegueix establint i potenciant la màxima comunicació amb tots vosaltres per saber en cada moment les vostres inquietuds i opinions.\nUs animo, doncs, a fer servir les noves tecnologies i la pàgina web de l’Ajuntament com una eina per a conèixer millor el nostre municipi, un municipi ubicat en un entorn privilegiat en el que hi predominen les vinyes, on es respira pau i on es pot gaudir de la naturalesa i de la seva gent.


Drury Plaza Hotel San Antonio North San Antonio (TX) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n823 N Loop 1604 E, Hill Country Village, San Antonio (TX), Estats Units, 78232 - Veure al mapa\nBarri Hill Country Village San Antonio Centre San Antonio Centre San Antonio Centre San Antonio Centre San Antonio Centre San Antonio Centre San Antonio Centre San Antonio Centre Balcones Heights\nRenovat l'any , el Drury Plaza Hotel San Antonio North garanteix els seus hostes una estada plaentera a San Antonio (TX) tant per negocis com per oci. Amb aquesta situació a només del centre de la ciutat i a 7 miles de l'aeroport, aquest hotel de 3-estrelles atreu nombrosos viatgers cada any. Els visitants d'aquest hotel, poden gaudir d'anar a les atraccions més importants de la ciutat: Nations Woodland, Mission Trail, The Alley On Bitters.\nSimplement imagini's totes les comoditats i diversions que vostè espera de Drury Hotels i afegeixi-hi el comfort de la seva llar. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb televisió de pantalla plana, connexió sense fils a internet (cortesia), banyera hidromassatge, aire condicionat, calefacció a cada habitació. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses bany, centre esportiu, piscina exterior, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Drury Plaza Hotel San Antonio North és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a San Antonio (TX).\nTots els tipus de viatgers (301) Parelles (124) Viatgers en solitari (34) Famílies amb infants petits (98) Famílies amb infants grans (31) Grups (22)\nRosie, Estats Units


Translate from English, United States to Catalan · BookCrossing/BookCrossing Localization · WebTranslateIt\n653 3,424 20,605\n269 2,902 17,410\n834 9,437 62,950\nLamentem que tinguis dificultats per registrar-te al web. Sembla ser que tens problemes amb el reCAPTCHA.\nPodries provar a utilitzar un VPN mentre crees el teu compte, això podria ajudar.\nFYI: reCAPTCHA és un servei gratuït de Google que ajuda a protegir els webs de l'"spam". Un "CAPTCHA" és un test per discernir humans de robots.\nÉs senzill de resoldre per als humans, però difícil pels "bots" i d'altres programaris maliciosos.\nUtilitzem v3, que s'executa de fons, així que no el veuràs a menys que fallis.\nLlavors, podria ser que el problema que et trobes és que Google et detecta com a robot o com d'un lloc no segur, per tant el problema podria ser de la teva adreça IP.\nCom a primer pas, et suggerim utilitzar el teu smartphone per registrar-te. Assegura't que no estàs connectat al WIFI, sinó a les teves dades - per tant, estàs utilitzant una IP diferent de la del teu ordinador.\nSi us plau indica'ns si t'ha resolt el problema, i en cas contrari, fes-nos-ho saber per buscar altres solucions.\nSi vols que et creem el teu compte manualment, si us plau indica'ns:\n- quin és el teu país\n- quin és el teu Estat / Província\n- quina és la teva ciutat\n- el nom d'usuari de la persona que t'ha recomanat BookCrossing (si s'escau)\n- i també el nom d'usuari amb el que et vols registrar... però si us plau tingues en compte les següents limitacions:\n---- màxim 15 caràcters\n---- caràcters anglesos i numeració àrab 0-9, només caràcters -._; no espais en blanc.\nEsperem tenir notícies teves.\nLlibre oficial BookCrossing\nSigues bo amb un llibre avui\nEls llibres canvien la gent... la gent canvia el món\nels llibres volten pel món salvatge... Mira a dins...\nEls llibres volen ser lliures! Mira a l'interior...\nLlibre gratis! Mira a l'interior.. Llegeix llibres!\nHas alliberat algun bon llibre darrerament? Mira a dins...\nDonar és una cosa bona. Mira a l'interior...


In Utero - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n21 setembre 1993\nàlbums de Nirvana\nMTV Unplugged in New York →\nIn Utero, que en català vol dir dins l'úter, és el tercer i últim àlbum d'estudi del grup estatunidenc d'estil grunge, Nirvana, llançat el 21 de setembre del 1993 per DGC Records. Els Nirvana pretenien que aquest enregistrament sonés diferent en comparació amb l'acurada producció del seu àlbum anterior, Nevermind (1991). Amb la finalitat d'aconseguir un so més natural i aspre, el grup va contractar el productor Steve Albini per tal de gravar In Utero durant dues setmanes el mes de febrer del 1993, als Pachyderm Studio. L'enregistrament fou ràpid i amb pocs trucs d'estudi. Les lletres de les cançons i la presentació de l'àlbum incorporaven imatges mèdiques que transmetien els punts de vista del líder, en Kurt Cobain, la seva vida personal, la seva paternitat recent i la nova fama del grup.\nAl cap de poc temps d'acabar l'enregistrament, van començar a córrer brames a la premsa esmentant la possibilitat que DGC no tragués l'àlbum amb el so original, ja que consideraven que el resultat no tenia viabilitat comercial. Tot i que els Nirvana ho negaren públicament, el conjunt no estava totalment satisfet amb el resultat sonor d'Albini, qui va rebutjar modificar encara més el disc. Per això el conjunt va contractar en Scott Litt, que va fer canvis menors en el so i va remesclar les cançons Heart-Shaped Box i All Apologies.\nTot i que In Utero no es va vendre tant com Nevermind, de seguida va entrar en el número 1 del Billboard 200 i va ser elogiat per la crítica a causa del canvi dràstic d'estil comparat amb l'àlbum anterior. L'enregistrament va ser premiat fins a cinc vegades amb el disc de platí per la RIAA, en vendre més de cinc milions de còpies als Estats Units. Se'n varen vendre quinze milions arreu del món.\n3 Música i lletres\n4 Disseny i títol\n5 Controvèrsia de la producció i remescla\n6 Llançament i acollida\n8 Edició del vintè aniversari\n8.1 Llista de cançons\nEls Nirvana van irrompre en l'escena musical comercial amb un segon àlbum d'estudi —i debut en una gran discogràfica— amb Nevermind, el 1991. Malgrat les estimacions de vendes modestes —el segell de la banda, DGC Records, va calcular que se'n vendrien unes 250.000 còpies— Nevermind va ser en un èxit comercial sense precedents. Se'n van vendre milions de còpies, i arran d'això, es va fer molt popular el moviment grunge de Seattle i el rock alternatiu en general. No obstant això, els membres dels Nirvana —el cantant i guitarrista Kurt Cobain, el baixista Krist Novoselic i el bateria Dave Grohl— van expressar, al cap d'un temps, la seva disconformitat amb el so del reeixit àlbum. Trobaven que la producció era massa polida. A principi del 1992, en Cobain va afirmar a la revista Rolling Stone que estava segur que el següent àlbum de la banda mostraria «els dos extrems» del seu so, i va revelar que «unes cançons seran més crues i les altres seran més dolces. No serà un disc tan unidimensional com ho és Nevermind». En Cobain volia començar a treballar en el nou àlbum cap a l'estiu del 1992, però va ser impossible per als membres del grup, que vivien en ciutats diferents. A més, en Cobain esperava una filla de la Courtney Love, la Frances Bean. DGC esperava tenir l'àlbum nou a final del 1992, però al procés creatiu encara li mancava camí per fer, així que el segell va decidir llançar l'àlbum recopilatori Incesticide el mes de desembre del 1992.\nKurt Cobain i Krist Novoselic (al fons) actuen en directe a la cerimònia dels MTV Video Music Awards el setembre del 1992. Poc temps després, Nirvana va enregistrar les primeres mostres que després van ser enregistrades de nou per a In Utero.\nEn una entrevista a la revista Melody Maker publicada el juliol del 1992, en Cobain assegura al periodista Everett True que estava interessat a enregistrar amb en Jack Endino (qui ja li havia produït l'àlbum de debut de la banda, Bleach, el 1989) i l'Steve Albini (antic capdavanter de la banda de noise rock Big Black i productor de diversos llançaments indie). En Cobain va dir que triaria el millor material de les sessions d'enregistrament per a incloure'l en el proper àlbum del conjunt. A l'octubre del 1992, els Nirvana van enregistrar diverses cançons (majoritàriament instrumentals) en una sessió de mostra, amb Endino, a Seattle. Molts d'aquests temes foren enregistrats un altre cop per a In Utero. L'Endino va recordar que la banda no li havia demanat produir el proper àlbum, però va assenyalar que els membres de la banda debatien constantment sobre si treballar amb l'Albini. Els Nirvana van enregistrar una altra sèrie de mostres mentre eren de gira al Brasil, el gener del 1993. Un dels enregistraments d'aquesta sessió va donar com a fruit la improvisada Gallons of Rubbing Alcohol Flow Through the Strip, que es va incloure en les edicions no nord-americanes de In Utero com a pista amagada.\nFinalment els Nirvana van triar l'Albini per a l'enregistrament del tercer àlbum. El productor nou tenia bona reputació en l'escena musical independent dels estats units. Mentre que encara s'especulava amb si la banda triaria a l'Albini per a l'enregistrament i comptant amb les seves credencials underground, en Cobain va dir a la revista Request el 1993 que «hi volia treballar perquè havia produït dos dels meus discs predilectes, Surfer Rosa [[[Pixies]]] i Pod [[[The Breeders]]]». Inspirat per aquells discs, en Cobain volia fer servir la tècnica d'Albini, que consistia a capturar l'ambient natural d'una habitació mitjançant la col·locació i l'ús de diversos micròfons. Els anteriors productors dels Nirvana s'havien oposat a fer servir aquesta tècnica. Mesos abans, el conjunt va acostar-se a n'Albini per l'enregistrament, llavors varen començar a córrer brames que deien que el productor anunciaria l'enregistrament de l'àlbum. L'Albini va negar els rumors a la premsa musical del Regne Unit i va desmentir cap implicació amb l'àlbum nou dels Nirvana. Només va reconèixer que havia rebut una trucada dels gerents del grup uns dies abans de començar el projecte. Tot i que l'Albini considerava als Nirvana com els «R.E.M. amb efecte de fuzz» i «una versió mediocre de l'anomenat so de Seattle», va dir-li al biògraf dels Nirvana, en Michael Azerrad, que va acceptar perquè li sabia greu pels membres del conjunt, als qui considerava «aquell tipus de persones que són com la resta de grups de baixa categoria amb els quals treballo». Abans de començar a enregistrar, el grup va enviar a l'Albini una cinta amb mostres que havien fet al Brasil. N'Albini va retornar-li a en Cobain una còpia del disc de PJ Harvey Rid of Me per a donar-li una pista de com sonaria l'estudi on l'enregistrarien.\nEls membres del grup i l'Albini van guardar-se dues setmanes per a l'enregistrament del disc. Com que l'Albini era reticent al fet que hi hagués possibles influències de DGC, va suggerir al grup que ells mateixos paguessin les sessions. Així ho varen fer. El cost de l'estudi va arribar als 24.000 dòlars. L'Albini va cobrar 100.000 dòlars per prestar els seus serveis. No va cobrar un tant per cent de les vendes, tot i que la companyia d'administració dels Nirvana, Gold Mountain, així li ho suggeria. Si ho hagués acceptat hauria pogut arribar a cobrar uns 500.000 dòlars pels drets d'autor. L'Albini no va voler seguir aquest sistema, tot i que era habitual entre els productors musicals, ja que ho considerava immoral i "un insult per a l'artista".\nEntrada del Pachyderm Studio a Cannon Falls, Minnesota, lloc on el conjunt va enregistrar les sessions per a In Utero.\nEl febrer del 1993, els Nirvana va traslladar-se al Pachyderm Studio de Cannon Falls, a Minnesota, per començar a enregistrar el disc. L'Albini no es va reunir amb els membres del grup fins al primer dia de l'enregistrament, tot i que ja havia xerrat amb ells per a conèixer de primera mà el tipus de disc que desitjaven. Va veure que «volien fer el tipus d'àlbum amb el qual em trobo més còmode treballant». Els Nirvana es van allotjar en una casa del recinte de l'estudi mentre va durar l'enregistrament. En Novolesic va comparar l'aïllament amb el gulag, i hi va afegir «fora, tot era nevat, no podíem anar enlloc, només podíem treballar». Durant la majoria de sessions, els membres del grup eren les úniques persones presents, a part d'Albini i en Bob Weston, el tècnic. El grup va deixar clar a DGC i a Gold Mountain que no volien intrusions de cap tipus mentre es produís el disc. Fins i tot podien arribar a trencar els acords amb el segell discogràfic, en cas que no es respectés aquesta condició. Per mantenir ben lluny als gerents del grup i als representants discogràfics, l'Albini va instaurar una política estricta que consistia a ignorar qui no fos membre del grup. El productor va dir a tothom que envoltava el grup però que no en formava part que «eren els sacs de merda més grossos que mai havia vist».\nL'enregistrament va començar a poc a poc, però va ser més intens en els moments finals. El grup va arribar a l'estudi Pachyderm sense equip de so, que va trigar tres dies a arribar per correu. Tot i això, van començar a enregistrar el 13 de febrer amb celeritat. Gairebé cada dia. Començaven a enregistrar cap al migdia, feien pauses per a dinar i sopar i seguien treballant fins passades les 12 de la nit. En Cobain, en Novoselic i en Grohl varen enregistrar les bases instrumentals tots junts. El grup va fer servir aquest sistema a totes les cançons, exceptuant les cançons Very Ape i Tourette's, en les quals la bateria es va enregistrar a part dins una cuina que hi havia a prop perquè tenia una reverberació natural. L'Albini va posar uns 30 micròfons a la bateria d'en Grohl. En Cobain va afegir les guitarres a la meitat de les cançons, després va fer els solos de guitarra i al final, les veus. El grup no va descartar gairebé res, es va mantenir quasi tot el que hi havia enregistrat a la cinta. L'Albini sentia que més aviat era un enginyer de so i no pas un productor i, tot i la seva opinió, va deixar que el grup prengués les decisions finals sobre les preses bones. Digué que «en general, en Cobain sap el que creu que és passable i el que no... pot prendre mesures per a millorar allò que pensa que és bo o no». En Cobain, segons va dir, va enregistrar totes les veus en sis hores i el grup va acabar l'enregistrament en sis dies. Al principi en Cobain no estava d'acord amb l'Albini, qui suposadament li va dir que «era un imbècil sexista». Tot i això va qualificar el procés com «l'enregistrament més fàcil que hem fet mai». L'única polèmica que hi va haver els dies d'enregistrament va passar al cap d'una setmana de començar les sessions, quan la Courtney Love va presentar-se a l'estudi perquè trobava a faltar en Cobain. Tant el grup com en Love i l'Albini no han volgut explicar-ne els detalls, però la xicota d'en Weston, qui fou la cuinera a l'estudi, va declarar que la Love creà tensió en criticar la feina d'en Cobain i enfrontant-se a tots els qui eren allí.\nEl procés de mescles per a l'àlbum es va fer en cinc dies. Aquest període era molt minso en comparació al que acostumaven a trigar els Nirvana, però ho era per l'Albini, que solia barrejar àlbums complets en un o dos dies. A vegades, quan la feina feta en la mescla d'una cançó no tenia els efectes desitjats, el grup i n'Albini es prenien la resta del dia lliure per veure vídeos de natura o per fer bromes telefòniques i divertir-se. Les sessions van acabar-se el 26 de febrer.\nEls Nirvana van comptar amb Steve Albini per a produir l'àlbum.\nL'Albini va intentar de produir un àlbum en què no res sonés igual que Nevermind. Notava que el so d'aquell reeixit àlbum era «el tipus d'enregistrament estàndard que es converteix en una mescla de ràdio formula molt controlada i comprimida [...] Això no diu res de bo, al meu entendre, d'un grup de roc». En comptes d'això, la intenció era capturar un so més natural i visceral. L'Albini va defugir de fer servir la tècnica de doblar les pistes —una tècnica d'enregistrament en la qual el vocalista canta de fons sobre la seva veu— amb en Cobain i va optar per enregistrar-lo cantant només dins una habitació amb ressonàncies. El productor va fer destacar la intensitat de la veu del cantant en algunes cançons i va assegurar que «era una veu realment seca i forta al final de Milk It [...] i també al final de Rap Em, en què en Cobain volia sonar fort, cridant com si ho fes tot el grup». L'Albini va aconseguir el so dispers de la bateria que sona en l'àlbum col·locant diversos micròfons al voltant de l'habitació on en Grohl tocava, així en va aprofitar la reverberació natural. L'Albini va explicar que «si hi ha un bon bateria, el poses davant d'un instrument amb una bona acústica i ho enregistres tot; llavors, hauràs fet la teva feina.»\nL'Azerrad va afirmar en la biografia de 1993, Come As You are: The Story of Nirvana, que la música de In Utero mostrava les sensibilitats divergents d'aspror i d'accessibilitat que reflectien les transformacions experimentades per en Cobain abans d'acabar l'àlbum. El periodista va escriure: «La beatlesca Dumb conviu feliçment amb el frenètic grafit punk Milk It, mentre que All Apologies està a anys llum de l'enfurismat Scentless Apprentice. És com si en Cobain hagués renunciat a provar de fusionar els instints punk i pop en un tot harmoniós. Oblida-te'n. Això és la guerra». En Cobain creia, no obstant això, que In Utero no era «ni més dur ni més emocional» que cap altre dels àlbums dels Nirvana. En Novoselic va coincidir amb l'Azerrad en què la música de l'àlbum s'havia inclinat més cap «el costat més artístic i agressiu» del grup. El baixista va dir que «sempre hi ha hagut cançons dels Nirvana com About a Girl i d'altres de diferents com ara Paper Cuts... Nevermind va sortir més semblant a About a Girl i In Utero va sortir més semblant a Paper Cuts». En Cobain va citar la cançó Milk It com un exemple del nou camí emprès per la banda, més experimental i agressiu, en la qual el grup s'havia endinsat en els mesos anteriors, en les sessions del Pachyderm Studio. En Novoselic qualificà els senzills Heart-Shaped Box i All Apologies com a «portes per a entrar en el so més aspre de la resta de l'àlbum» i el periodista Jim DeRogatis va assegurar que «quan els oïdors escoltin l'àlbum descobriran el so agressiu i salvatge d'un disc veritablement alternatiu».\nDiverses de les cançons de In Utero s'havien escrit anys abans. Algunes es remuntaven al 1990. Amb cançons com ara Frances Farmer Will Have Her Revenge on Seattle, en Cobain va afavorir l'ús de títols més llargs en contrast amb les bandes de rock alternatiu coetànies que feien servir títols senzills i curts per a les cançons. En Cobain va continuar treballant en les lletres mentre enregistraven al Pachyderm Studio. No obstant això, el líder dels Nirvana va afirmar a Spin, el 1993, que a diferència de Bleach i Nevermind, les lletres eren «més concretes, estan gairebé compostes sobre la temàtica». En Michael Azerrad va assegurar que les lletres de In Utero eren menys impressionistes i més sinceres que en anteriors cançons dels Nirvana. El periodista va apuntar, també, que «pràcticament cada cançó conté algun esment a malalties». En Cobain es va inspirar en els llibres que havia llegit per fer algunes de les cançons de l'àlbum. Frances Farmer Will Have Her Revenge on Seattle va provenir del llibre Shadowland, una biografia de l'actriu Frances Farmer, del 1978, per la qual en Cobain va quedar fascinat quan la va llegir a l'institut. La cançó Scentless Apprentice la va escriure en referència al Perfum, una novel·la històrica de terror que tracta d'un aprenent de perfumista que va néixer sense cap tipus d'olor corporal però que va desenvolupar un sentit de l'olfacte sorprenent i va intentar crear el perfum definitiu. Va assassinar una dona verge i en prengué l'olor corporal.\nEn Cobain va declarar a una entrevista a The Observer el 1993 que «en la seva major part [de In Utero], és molt impersonal». El compositor i cantant va afirmar també, en una entrevista a la revista Q, el mateix any, que l'abundància d'esments de nens i naixements en l'àlbum, alhora que la paternitat recent, eren simples coincidències. No obstant això, l'Azerrad va explicar que gran part de l'àlbum conté temàtiques personals, i va observar que en Grohl tenia una impressió similar. El bateria va dir que «moltes de les coses que diu estan relacionades amb tota la merda per la qual ha passat. Ja no hi ha més angoixa adolescent. És alguna cosa diferent: és l'angoixa de l'estrella del rock». En Cobain va restar importància als esdeveniments recents «en veritat no he tingut una vida tan excitant», i va dir a l'Azerrad que no volia escriure una cançó que expressés explícitament la seva ira contra els mitjans. Tot i això, l'escriptor va considerar que Rapi Em semblava aconseguir precisament d'expressar-ho. En Cobain va dir que la cançó l'havia compost força abans que els problemes d'addicció amb les drogues que tenia fossin públics, per la qual cosa va estar d'acord que la cançó pogués ser interpretada des d'aquest punt de vista. Serve the Servants conté comentaris sobre la vida d'en Cobain, tant com de la seva infància com de l'etapa adulta. Les primeres línies de la cançó «Teenage angst has paid off well / Now I'm bored and old» (l'angoixa adolescent ha valgut la pena, sí/però ara estic avorrit i sóc vell) eren una referència a l'estat mental d'en Cobain just en l'auge dels Nirvana. El cantant va desplaçar l'interès dels mitjans de comunicació amb el divorci dels seus pares. En la tonada hi canta «That legendary divorce is such a bore» (aquest divorci llegendari és un avorriment) i es refereix al seu pare amb la frase «I tried hard to have a father / But instead I had a doneu / I just want you to know that I don't hate you anymore / There is nothing I could say that I haven't thought before» (em vaig esforçar a tenir un pare, però en lloc d'això vaig tenir un papà. Només vull que sàpigues que ja no t'odio. No hi ha res del que pugui dir ara que no hagi pensat abans). En Cobain va dir que volia que el seu pare sabés que no l'odiava, només passava que no volia parlar-hi.\nDisseny i títol[modifica]\nAl començament, en Cobain volia titular-lo I Hate Myself and I Want to Die (m'odio i vull morir-me), una frase que ja havia sortit en el seu diari a mitjan 1992. Llavors el cantant responia amb aquesta frase a qui li preguntés com estava. En Cobain va pensar en el títol del disc com una broma i va declarar que es trobava «cansat de prendre's el grup tan seriosament i que tothom se'l prengués tan seriosament». En Novoselic va convèncer el seu company per canviar el títol del disc, tenia por que la broma fos mal interpretada. El grup ho va considerar i es decantaren pel nom de Verse Chorus Verse —igual que la cançó Verse Chorus Verse—, o per un nom anterior, Sappy. Finallment es van decidir per In Utero, que era el nom d'un poema que la Courtney Love havia escrit.\nLa direcció artística de In Utero va anar a càrrec d'en Robert Fisher, qui havia dissenyat tots els llançaments dels Nirvana a DGC. La majoria d'idees per al disseny de l'àlbum i els senzills derivats van ser d'en Cobain. En Fisher va reiterar que «en Cobain només em va donar pautes soltes i conclusions i digué "Fes-ne alguna cosa "». La portada de l'àlbum és la imatge d'un maniquí anatòmic transparent amb unes ales d'àngel sobreposades. En Cobain va fer el collage de la contraportada, que va descriure com a «Sexe i dona i In Utero i vagines i naixement i mort», que consisteix en models de fetus i parts del cos sobre d'un llit d'orquídies i lliris. Van col·locar el collage al terra de l'habitació d'en Cobain i en Charles Peterson el va fotografiar després d'una inesperada trucada del cantant. La llista de cançons i els símbols reil·lustrats de The Woman's Dictionary of Symbols and Sacred Objects de Barbara G. Walker es varen posar a les vores del collage.\nControvèrsia de la producció i remescla[modifica]\nEn acabar l'enregistrament, els Nirvana van enviar les cintes sense masteritzar a diverses persones, també al president de Geffen Records, Ed Rosenblatt, i a la companyia que administrava el grup, Gold Mountain. Quan els van preguntar per les reaccions que havien tingut, en Cobain va dir a en Michael Azerrad que «als adults no els agrada». Van dir al cantant que la composició era massa ràpida, que el so era insuportable i que generava incertesa, ja que no era segur que les emissores de ràdio comercial acollissin el so de les produccions d'Albini. Hi havia un grup petit de persones a Geffen o Gold Mountain que volien que la banda enregistrés amb l'Albini, i en Cobain va sentir que rebia un missatge no escrit per a parar les sessions d'enregistrament i tornar a començar. En Cobain se sentia molest i digué a l'Azerrad: «Hauria de tornar a enregistrar el disc i fer el mateix de l'any passat quan ho vam vendre tot. Ara no hi ha cap raó per a redimir-nos com artistes que som. No puc pas evitar-ho, vull treure un disc dels que m'agradaria escoltar a casa». Tot i això, a diversos amics sí que els va agradar el disc i a l'abril del 1993 els Nirvana tenien la intenció de llançar al mercat In Utero tal com estava. Segons en Cobain «per descomptat que volien un altre Nevermind, però preferiria morir-me abans que tornar-lo a fer. Aquest és el tipus de disc que em compraria si fos seguidor del grup. Gaudiria de tenir-lo».\nEls membres del grup van començar a dubtar sobre el so del disc. En aquells moments en Cobain admeté que «la primera vegada que el vaig sentir a casa em vaig adonar que quelcom estava malament. La primera setmana no tenia interès a escoltar-lo, i això no m'acostuma a passar. El disc no m'emocionava en cap sentit, estava entumit». El grup va concloure que el baix i les lletres no se sentien bé i varen consultar a n'Albini per remesclar el disc. El productor s'hi va negar en rodó. Tal com va reiterar, «[en Cobain] volia fer un disc per poder-lo tirar sobre una taula i dir-te, "escolta-ho, jo sé que això és bo i les teves cabòries al respecte no tenen sentit, així doncs, som-hi". No crec pas que en Cobain hagi sentit això encara [...] El meu problema era la temença d'un terreny relliscós». El grup va intentar arreglar allò que el preocupava del disc en el procés de masterizació amb en Bob Ludwig a l'estudi de Portland, Maine. En Novoselic en va quedar content, en canvi en Cobain encara no estava convençut que el so fos perfecte.\nNo gaire temps després, a l'abril del 1993, l'Albini va dir al Chicago Tribune que tenia dubtes sobre si en Geffen trauria al mercat el disc acabat. Anys després, va indicar que havia xerrat des de la ignorància, ja que no va ser-hi quan el grup va discutir amb la casa discogràfica. «Tot el que sé és [...] que vam fer el disc i tothom n'estava cofoi. Unes setmanes després vaig sentir que no es podia llançar i que s'havia de tornar a fer». Tot i que les afirmacions de n'Albini a l'article no van tenir una resposta immediata del grup o de la discogràfica, Newsweek va publicar un article semblant que sí que en va rebre. Els Nirvana van negar cap pressió de la discogràfica per canviar el so del disc en una carta al Newsweek on es deia que l'autor de l'article havia «ridiculitzat la nostra relació amb el segell a partir d'informacions errònies». El grup va imprimir la carta en un anunci de pàgina sencera a Billboard. En Rosenblatt va insistir, mitjançant una nota de premsa, que en Geffen hauria acceptat tot allò que el grup els enviés. Fins i tot el fundador del segell, en David Geffen, va trucar a Newsweek personalment per a queixar-se de l'article.\nEls Nirvana van voler aprofundir més en les cançons enregistrades, per la qual cosa van considerar de treballar amb el productor de nom Scott Litt i remesclar algunes cançons amb l'Andy Wallace (que ja havia fet mescles a Nevermind). L'Albini no hi estava d'acord i va discrepar amb el grup. Va dir que tenia un acord amb la banda que no permetia modificar les cançons sense la seva participació. Així, n'Albini es va negar, en principi, a lliurar les cintes mestres a Gold Mountain, però va cedir després d'una trucada d'en Novoselic. El grup va decidir de no treballar amb en Wallace. Van triar remesclar i augmentar les cançons Heart-Shaped Box i All Apologies amb en Litt al Bad Animals Studio de Seattle el maig del 1993. Una de les cançons, I Hate Myself and Want to Die, va ser suprimida de la llista de cançons definitiva. En Cobain va sentir que hi havia massa cançons sorolloses en l'àlbum. La resta del material va quedar igual, exceptuant-ne la remasterització, que va fer el baix més agut i va incrementar el volum de les veus en, aproximadament, tres decibels. L'Albini es va mostrar crític amb la mescla final de l'àlbum i va dir: «Sobre el resultat final, en el disc que hi ha a les botigues, no hi sona el que jo volia que hi sonés en el disc. Cal dir que sí, que són ells cantant i tocant les seves cançons, però es nota en la qualitat musical final».\nDGC va optar per una promoció modesta de In Utero. El responsable de màrqueting de la companyia va dir a Billboard, abans del llançament de l'àlbum, que el segell seguia una estratègia de promoció similar a la de Nevermind. Va explicar que la discogràfica «ho llançaria i s'apartaria del mig». El segell va dirigir la promoció cap a mercats i premsa alternativa, i va llançar l'àlbum en format vinil com a part de l'estratègia. A diferència de l'àlbum anterior, DGC no va llançar comercialment cap senzill de In Utero als Estats Units. La discogràfica va enviar còpies promocionals del primer senzill de l'àlbum, Heart-Shaped Box, a emissores de ràdio universitàries, de rock modern i album oriented rock a començament del setembre, però va decidir no fixar-se com a objectiu d'entrar en les emissores del Top 40. Malgrat la promoció de l'àlbum, la banda estava convençuda que In Utero no aconseguiria repetir l'èxit de Nevermind. En Cobain va assegurar a Jim DeRogatis que «estem segurs que no en vendrem tants, però tant ens fa això, perquè aquest disc ens encanta».\nAJ Schnack (a l'esquerra), director del documental de l'any 2006 Kurt Cobain: About a Son, i el periodista Michael Azerrad (a la dreta). L'Azerrad fou una de les persones més properes a en Kurt Cobain durant la carrera musical dels Nirvana i en el procés d'enregistrament de In Utero.\nIn Utero es va estrenar el 13 de setembre del 1993 al Regne Unit i, un dia després, als Estats Units. En principi l'àlbum només era disponible en format vinil i casset. El vinil de l'edició nord-americana era limitat a 25.000 còpies. Tot i que l'àlbum es va llançar en disc compacte el 14 de setembre al Regne Unit, l'edició internacional no va sortir fins al 21 de setembre. In Utero va debutar en el número u de la llista d'àlbums del Billboard 200, en vendre 180.000 còpies durant la primera setmana al mercat. Mentrestant, les cadenes de botigues al detall com ara Wal-Mart i Kmart van refusar de vendre l'àlbum. Segons The New York Times, Wal-Mart va assegurar que no van comercialitzar l'àlbum per falta de demanda del públic, mentre que els representants de Kmart van explicar que l'àlbum «no encaixava en la nostra línia de productes». En realitat, tots dos establiments tenien por que els clients es poguessin ofendre pel disseny de la contraportada. DGC va llançar una nova versió de l'àlbum redissenyada que el març del 1994 ja era a les botigues. Aquesta versió incloïa un disseny diferent i la cançó Rap Em (viola'm) va passar a dir-se Waif Em (deixa'm). Un portaveu dels Nirvana va comunicar que el grup havia decidit canviar la contraportada perquè, quan eren nens, en Cobain i en Novoselic només podien comprar música en aquestes cadenes d'establiments, per això «realment volien que la seva música estigués disponible per als nens que no tenien l'oportunitat d'anar a les botigues locals».\nIn Utero va tenir el reconeixement de la crítica. En Christopher John Farley, de la revista Time, va dir en la seva valoració del disc que «Tot i la por que alguns seguidors de la música alternativa tenien, els Nirvana no s'han tornat en un corrent general mainstream, però pot ser que aquest disc tan potent forci al gran públic a anar cap als Nirvana». El crític de la revista Rolling Stone, en David Fricke, va escriure que «In Utero és una pila de coses — brillant, corrosiu, enfurismat i reflexiu. En la majoria de casos, ho és tot a la vegada. Però més que res, és el triomf d'una voluntat». El crític d'Entertainment Weekly, en David Browne, comentà que «en Kurt Cobain ho odia tot», i que el «disc és impregnat de sentiments». Segons en Browne «de vegades la música és hipnòtica, rock and roll catàrtic, però és música rock al cap i a la fi. És un disc sense llançament, ja que el grup recela dels clixés del roc de sempre que un llançament dels típics evocaria». NME va posar-li un vuit sobre deu, al disc. Tot i que el crític John Mulvey tenia alguns dubtes sobre el disc, va concloure que «com a mostra documental d'una ment en procés de canvi— difuminat, insatisfet, incapaç de posar-se d'acord amb el seny, en Kurt Cobain hauria de sentir-se orgullós del disc. Com a una continuació d'un dels discs més bons dels últims deu anys, encara no és al punt». En Ben Thompson, de The Independent, observà que, a pesar de la gran quantitat de cançons aspres que hi ha en el disc, «In Utero és molt més a prop de la bellesa que de ser lleig» i va afegir que «els Nirvana han deixat de fer, per sort, aquell malson de música punk rock inaudible que acostumaven a fer». Els crítics van qualificar In Utero com un dels més bons llançaments de l'any. El disc es va situar a la primera i segona posició de la categoria d'àlbums segons les enquestes de final d'any de Rolling Stone i Pazz & Jop de Village Voice, respectivament. A més, The New York Times va incloure'l en la llista dels deu discs més bons de l'any. El disc va ser nominat per la categoria del Més bon àlbum de música alternativa als Premis Grammy del 1994, que va guanyar el disc Zooropa d'U2.\nL'octubre d'aquell mateix any, els Nirvana es van embarcar en la primera gira nord-americana de dos anys per promocionar l'àlbum. Al desembre van llançar un segon senzill al Regne Unit que consistia en un split d'All Apologies i de Rap Em. El grup va començar la gira de sis setmanes per tot Europa el febrer del 1994, però la va cancel·lar després que en Cobain patís una sobredosi a Roma, el 6 de març. En Cobain va acceptar d'entrar en un programa de desintoxicació, però va desaparèixer poc després. El van trobar mort a la seva casa de Seattle el dia 8 d'abril; després de suïcidar-se d'un tret. El llançament del tercer senzill previst de In Utero, Pennyroyal Tea, es va cancel·lar després de la mort d'en Cobain. Els Nirvana es van dissoldre (tot i això van arribar a llançar algunes còpies de promoció al Regne Unit). Com que no s'havia estrenat oficialment, no va formar part de la caixa de Singles del 1995. Tres dies després de la mort d'en Cobain, el disc In Utero va passar del lloc 72 al 27 de les llistes del Billboard.\nIn Utero va ser un àlbum força reeixit, encara que no va arribar a les quotes de Nevermind. En produir-se el suïcidi d'en Cobain, set mesos després del llançament, In Utero havia venut prop de dos milions de discs als Estats Units. Durant les dues setmanes posteriors a la mort del cantant es van vendre 580.000 còpies de l'àlbum. L'últim àlbum d'estudi dels Nirvana va rebre cinc discos de platí de la Recording Industry Association of America pels cinc milions d'unitats venudes fins a l'octubre del 1996,\nEn els anys següents, In Utero va continuar recollint èxit comercial i de la crítica. El 2003 en un article de Guitar World que celebrava el desè aniversari de la sortida del disc, el biògraf d'en Cobain, el Charles R. Cross, va explicar que In Utero va ser «força més bon disc que Nevermind i que al cap de deu anys sembla que és un influent escampador de llavors, si en fixem en les bandes de l'actualitat. Si és possible que un disc que va vendre quatre milions de còpies passi desapercebut, o sigui subestimat, cal dir que In Utero és aquesta perla perduda». Aquell mateix any, Pitchfork Mitjana va situar In Utero en el lloc 13 de la seva llista dels 100 millors àlbums dels anys noranta, mentre que la revista Rolling Stone el va col·locar a la 439a posició de la llista «Els 500 millors àlbums de la història». El 2004, Blender va situar el disc en el número 94 dels seus «100 millors àlbums nord-americans de la història», mentre que el 2005, Spin va incloure In Utero en el lloc 51 dels «100 millors àlbums del període 1985-2005».\nLes cançons foren escrites per en Kurt Cobain excepte en les quals s'hi especifiquen els autors .\nServe the Servants – 3.36\nScentless Apprentice (Cobain, Dave Grohl, Krist Novoselic) – 3.48\nHeart-Shaped Box – 4.41\nRapi Em – 2.50\nFrances Farmer Will Have Her Revenge on Seattle – 4.09\nDumb – 2.32\nVery Ape – 1.56\nMilk It – 3.55\nPennyroyal Tea – 3.37\nRadio Friendly Unit Shifter – 4.51\nTourette's – 1.35\nAll Apologies – 3.51\nPista amagada incorporada en les versions estrangeres\nGallons of Rubbing Alcohol Flow Through the Strip (Cobain, Grohl, Novoselic) – 7.28\nEdició del vintè aniversari[modifica]\nPer a commemorar el vintè aniversari de l'àlbum, DGC Records va reeditar-lo en un format més ampli el 24 de setembre del 2013. Hi ha dues versions remasteritzades i remesclades del disc original, pistes addicionals les quals inclouen donem, el concert Live&Loud que el grup va fer el desembre del 1993 i les cares B originals de l'àlbum. Un dels paquets conté tres CD i un DVD (amb el concert del Live&Loud) i tres discos de vinil que es poden reproduir a 45 RPM. Per promocionar l'àlbum, es van oferir tatuatges gratis del logo dels Nirvana.\nOriginal Album Remastered - B-Sides & Bonus Tracks\nMarigold (B-side de "Heart Shaped Box") (Grohl) – 2.34\nMoist Vagina (B-side d'All Apologies) (2013 mix) – 3.33\nSappy (2013 mix) – 3.28\nI Hate Myself and Want to Die (B-side de Pennyroyal Tea) (2013 mix) – 2.59\nPennyroyal Tea (Litt 1993 mix) – 3.36\nHeart-Shaped Box (Albini 1993 mix) – 4.42\nAll Apologies (Albini 1993 mix) – 3.58\nServe the Servants (2013 mix) – 3.36\nScentless Apprentice (2013 mix) – 3.49\nHeart-Shaped Box (2013 mix) – 4.41\nRape Me (2013 mix) – 2.49\nFrances Farmer Will Have Her Revenge on Seattle (2013 mix) – 4.12\nDumb (2013 mix) – 2.32\nVery Ape (2013 mix) – 1.57\nMilk It (2013 mix) – 3.56\nPennyroyal Tea (2013 mix) – 3.32\nRadio Friendly Unit Shifter (2013 mix) – 4.51\ntourette's (2013 mix) – 1.35\nAll Apologies (2013 mix) – 3.55\nScentless Apprentice (Rio demo) (Cobain, Grohl, Novoselic) – 3.54\nFrances Farmer Will Have Her Revenge on Seattle (Laundry Room demo) – 4.33\nDumb (Word of Mouth demo) – 2.39\nVery Ape (Rio demo, instrumental) – 2.21\nPennyroyal Tea (Word of Mouth demo) – 3.31\nRadio Friendly Unit Shifter (Word of Mouth demo) – 2.40\ntourette's (Word of Mouth demo) – 2.14\nMarigold (Upland Studios demo) (Grohl) – 3.25\nAll Apologies (Music Source demo) – 4.25\nForgotten Tune (Rehearsal) – 2.04\nJam (Word of Mouth demo) (Cobain, Grohl, Novoselic) – 5.44\nRadio Friendly Unit Shifter - 4.30\nDrain You -3.42\nServe the Servants -3.23\nRapi Em -2.39\nPennyroyal Tea -3.41\nScentless Apprentice (Cobain, Grohl, Novoselic) -3.35\nAll Apologies -3.38\nHeart-Shaped Box -4.29\nThe Man Who Sold the World (David Bowie) -4.34\ncome as You are -3.41\nAbout a Girl -2.48\nEndless, Nameless (Cobain, Grohl, Novoselic) -13.28\n"Rapi Em" (Live & Loud rehearsal)\n"Rapi Em" (Live on Nulle Part Ailleurs – Paris, France)\nAustralian Albums Chart 2 2xPlatí\nLlista d'Àlbums d'Àustria 8 Or\nCanadian RPM 100 Albums 3 6xPlatí\nLlista d'Àlbums d'Alemanya 14\nLlista d'Àlbums d'Hongria 40\nLlista d'Àlbums dels Països Baixos 4 Platí\nLlista de Nova Zelanda 3 Platí\nLlista d'Àlbums de Noruega 7\nLlista d'Àlbums de Suècia 1 Platí\nLlista de discs de Suïssa 16\nUK Albums Chart 1 Platí\nUS Billboard 200 1 5xPlatí\nLlista d'Àlbums de Bèlgica 47\n"—" vol dir que no va entrar a la llista/es.\nKurt Cobain – guitarrista, cantant, direcció artística, disseny, fotografia\nKrist Novoselic – baixista, cors\nDave Grohl – bateria, cors\nKera Schaley – Violoncel a All Apologies i Dumb\nSteve Albini – productor, enginyer de so\nAdam Kasper – segon enginyer\nBob Weston – tècnic\nScott Litt – mescles\nBob Ludwig – masterizació\nRobert Fisher – direcció artística, disseny, fotografia\nAlex Grey – il·lustració\n↑ Olsen, Eric. "10 years later, Cobain lives on in his music".\n↑ 5,0 5,1 5,2 5,3 Gaar, Gillian G. "Verse Chorus Verse: The Recording History of Nirvana".\n↑ 13,0 13,1 Azerrad, 1994. p. 314\n↑ 15,0 15,1 Gaar, 2006. p. 40\n↑ 18,0 18,1 18,2 18,3 Azerrad, 1994. p. 315\n↑ 19,0 19,1 Cameron, Keith.\n↑ 21,0 21,1 21,2 21,3 Azerrad, 1994. p. 317\n↑ 22,0 22,1 Gaar, 2006. p. 61\n↑ 26,0 26,1 Azerrad, 1994. p. 321\n↑ Steinke, Darcey.\n↑ Savage, Jon.\n↑ Sutcliffe, Phil.\n↑ Stockman, Steve (ed.\n↑ Wise, Nick (ed.\n↑ Mothersole, Ben.\n↑ Kot, Greg.\n↑ Goodman, Fred.\n↑ 61,0 61,1 Rosen, Craig.\n↑ 63,0 63,1 Gaar, 2006. p. 97\n↑ "Precious Pearls".\n↑ "In Numero Uno".\n↑ 67,0 67,1 67,2 Pareles, Jon.\n↑ Se eliminaron los fetos y la imagen de la tortuga se aumentó, así como se desplazó de la parte inferior derecha a la izquierda.\n↑ Gordinier, Jeff.\n↑ Farley, Christopher John. "To The End Of Grunge." Time. 20 de setembre de 1993. Consultado el 23 de maig de 2010.\n↑ Fricke, David. In Utero (review). Rolling Stone. 16 de setembre de 1993. Consultado l'1 de juny de 2010.\n↑ Browne, David. In Utero (review). Entertainment Weekly. 24 de setembre de 1993. Consultado el 23 de maig de 2010.\n↑ Mulvey, John. In Utero (review). NME. 4 de setembre de 1993. Consultado el 23 de maig de 2010.\n↑ Thompson, Ben.\n↑ Christgau, Robert.\n↑ Rule, Sheila.\n↑ Rosen, Craig y Morris, Chris.\n↑ Top 100 Albums.\n↑ Cross, Charles R. "Bollocks to Nevermind.\n↑ Pitchfork Media staff.\n↑ "439) In Utero".\n↑ "100 Greatest American Albums of All Time: In Utero".\n↑ Brod, Doug.\n↑ Minsker, Evan. «Celebrate Nirvana's In Utero Reissue by Getting a Free Nirvana Tattoo». Pitchfork Media, 10-09-2013. [Consulta: 11 setembre 2013].\n↑ Eakin, Marah. «Nirvana's Upcoming In Utero Reissue to Feature Previously Unreleased Material and '2013 mixes'». A.V. Club, 13-08-2013.\n↑ 91,0 91,1 Discography Nirvana.\n↑ Nirvana - In Utero (Album).\n↑ RPM100 Albums.\n↑ Chartverfolgung / Nirvana / Longplay.\n↑ 96,0 96,1 Discografie Nirvana.\n↑ 97,0 97,1 Discography Nirvana.\n↑ 99,0 99,1 Nirvana in Swedish Charts.\n↑ 101,0 101,1 Roberts, David (ed.\n↑ Nirvana > Charts & Awards > Billboard Albums.\n↑ 104,0 104,1 Nirvana > Charts & Awards > Billboard Singles.\n↑ Nirvana Dans Les Charts Français.\n↑ Search the Charts.\nIn Utero a Discogs\nInformació de l'enregistrament de In Utero\nIn Utero a MusicBrainz\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=In_Utero&oldid=26360440»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 15 feb 2021 a les 18:13.