Arxius de Feedback News - Pàgina 10 de 11 - Feedback RH\nNou curs “Re-inventar-se”\nDimarts, 26 febrer 2013 16:33\n“Re-inventarse”, un nou curs de Feedback per aprendre a transformar-se\nFeedback engega un curs de 20 hores adreçat a persones que volen submergir-se en un procés d’observació per tenir més consciència de les seves fortaleses i del valor que poden aportar per transformar-se. Professionals amb canvis al seu entorn de treball, professionals lliberals que volen reinventar-se, persones que estan a l’atur i volen fer atractiva la seva oferta… A tots els pot ser útil treballar les eines per a la seva transformació i gestionar el canvi de manera satisfactòria.\nCom deia Charles Darwin, “no és l’espècie més forta la que sobreviu, ni la més intel·ligent, sinó la que respon millor al canvi”.\nReinvenció no és res més que un procés de gestió de canvi on cal observar l’entorn, observar-se a un mateix i tenir la suficient flexibilitat per marcar nous rumbs.Així doncs, el curs vol donar eines als assistents per fer aquest procés de canvi de manera planificada i acompanyada.\nCom fer front a les demandes de canvi causades per factors externs a nosaltres (canvi de lloc de treball, promocions, fusions…)? Com fer front a les demandes de canvi internes (desmotivació, pèrdua de sentit, il·lusió per un projecte nou…)?\nEl curs Re-inventar-se té com a objectiu donar pautes i eines per marcar una metodologia que ens permeti trobar al nostre ritme respostes a aquestes preguntes.\nMarcel Proust:“El veritable acte de descobriment no consisteix en sortir a buscar noves terres, sinó en aprendre a veure la terra amb uns nous ulls”\nUna directora d’escola amb habilitats comercials\nDiumenge, 17 febrer 2013 16:29\nFeedback ha treballat amb diverses tècniques de coaching personal el procés de canvi que una directora d’un centre escolar ens havia fet arribar. La demanda era com podia potenciar les seves habilitats comercials i d’empatia en les seves trobades amb pares i mares de l’escola per poder-los fidelitzar com a “famílies-clients” de l’escola.\nLa visió d’empresa aportada per la directora va ser un punt de partida fantàstic per activar un pla de transformació per potenciar les seves habilitats comercials. El procés de coaching va consistir en identificar tipus de pares i interlocutors amb els quals havia d’interaccionar.\nMitjançant el rol play, Feedback va treballar per aconseguir que la directora assumís què li passava en aquest tipus de situacions i perquè no aconseguia connectar amb els seus interlocutors. Una vegada identificades les emocions que li provocaven aquest tipus de situacions, Feedback li va mostrar instruments i recursos per reforçar les seves fortaleses i aconseguir, així, tenir més capacitat d’influència i persuasió.\nEls resultats han estat meravellosos. En només tres sessions, el canvi ha estat espectacular i els resultats que assoleix la directora en les seves relacions comercials són molt diferents als que obtenia abans del treball de coaching. Si bé es va treballar per aconseguir que la directora amplifiqués les seves habilitats comercials en entrevistes personals, l’aprenentatge ha estat traslladat a les seves presentacions en públic, canviant per complet la seva satisfacció.\nAixò mostra la filosofia del coaching, que es basa en saber aplicar l’aprenentatge en diversos contextos, aconseguint un efecte multiplicador.\nPàgina 10 de 11INICIANTERIOR...7891011SEGÜENT


Disseny Bibliovana: Mobiliari - CoCreable 100% Co-creación\nTALLER DE MOBILIARI\nPer tal de portar a terme la primera sessió, amb l’ajuda dels pares i de la Laia, vam mesurar l’espai suposat de la bibliovana i la vam construir amb l’ajuda d’uns llençols i les parets de la sala gran, d’aquesta manera aconseguíem que els infants que participessin en el taller de mobiliari tinguessin una idea més real de com seria, aproximadament.\nEl primer que vam fer quan van arribar els infants va ser col·locar-nos tots dins i preguntar que pensaven que faríem en aquell taller. Tots sabien molt bé quina era la seva funció i sobre que havíem de decidir.\nTot seguit vam començar a fer una pluja d’idees sobre el que hi hauria d’haver. Per fer-ho vam anar demanant als infants quines activitats feien quan anaven a la biblioteca amb el seu grup – classe i vam anar apuntant que creien qui hi havia d’haver.\nUn cop feta la pluja d’idees vam començar a construir amb cartrons aquells mobles que volien o a buscar per l’escola mobiliari que volien. Un cop construït el van anar posant a l’interior.\nLa sessió va concloure amb uns quants mobles fets però amb la idea clara del que creien necessari i imprescindible qui hi hagués.\nPer començar la segona sessió vam demanar als infants més grans que ens ajudessin a marcar l’espai, del qual ja sabíem les mides reals, al terra i delimitar-lo amb cinta de pintor.\nL’objectiu que ens havíem proposat per aquesta sessió era col·locar tots aquells mobles per tal que hi cabessin i per tant veure quins hi podien anar i quins no.\nCom que ja teníem la gran majoria de mobles creats la funció principal dels infants era comprovar que de la manera que ells posaven els mobles i pogués cabre el màxim de persones i poder treballar-hi a gust.\nAl final de la sessió ja va sortir un plànol amb tots els objectes posats i vam decidir quins serien els nostres representats per explicar a la resta de l’escola que havíem decidit.\nPost tagsbibliovanacastellumco-creaciócocreacióequip docentescolafamíliesinfantssant julià de ramis


Llogar un pis a Barcelona costa 801 euros al mes de mitjana | betevé Web\nPatrícia Álvarez@patalgarMarc Bermejo@marcbermejo divendres 3 de març, 2017 , 13.13\nLlogar un pis a Barcelona costa 801 euros al mes de mitjana\nLa capital catalana encapçala l’increment del preu del lloguer a Catalunya amb una pujada del 9 %, segons dades publicades per l’Agència de l’Habitatge de la Generalitat\nL'Informe sobre el mercat de lloguer a Catalunya és fruit de l’anàlisi dels 142.714 contractes formalitzats a Catalunya l’any 2016 registrats a l'Incasòl. La consellera de Governació, Administracions Públiques i Habitatge, Meritxell Borràs, ha admès que els preus, especialment a Barcelona, han crescut de manera "important" però lluny dels increments que han publicat darrerament diversos portals d'internet. La Generalitat tindrà enllestit a finals de març l'índex de referència de preus del sector.\nEl preu del lloguer mitjà d'un habitatge a Catalunya ha augmentat un 6,8 % interanual durant el 2016 i s'ha situat en els 595 euros al mes. Per segon any consecutiu, les rendes s'han incrementat a totes les zones.\nBarcelona és la ciutat on més ha pujat, concretament, un 9 %. En nou dels 73 barris de la ciutat costa més de 1.000 euros llogar un pis. Aquestes àrees són la Dreta de l'Eixample, la Vila Olímpica del Poblenou, Diagonal Mar i el Front Marítim del Poblenou, Pedralbes i tots els barris de Sarrià - Sant Gervasi excepte el Putxet i el Farró. Els lloguers són inferiors als 600 euros en un total de 18 barris, la majoria dels quals a Nou Barris.\nLa consellera de Governació, Administracions Públiques i Habitatge, Meritxell Borràs, ha confirmat que el govern presentarà a finals de març l'índex de referència dels preus del lloguer. Borràs ha destacat que aquesta guia no servirà per "regular els preus" sinó per donar "informació i transparència al mercat", així com incentivar els propietaris a fixar "lloguers a un preu assequible".\nEl preu del lloguer supera els 1.000 euros en nou dels 73 barris\nL’Ajuntament presentarà a principis d’any el mapa de preus de lloguer raonables


Dossier d'aprenentatge: Conclusions\nAquest semestre hem pogut aprendre moltes coses noves dins les matèries de GITIC i COED del Grau en Educació Primària.\nPer un costat hem vist com d'important són les TIC en el dia a dia de l'aula, les noves tecnologies ens envolten per totes bandes i els nens han de saber utilitzar-les de manera correcta, ja que gairebé neixen amb elles. Per tant, el mestre ha de ser capaç de mostrar tots els recursos que hi han i dominar cadascun d'ells, a més d'estar al dia. Gràcies a la part de GITIC hem pogut veure molts d'aquests recursos i com podem fer per estar al dia i contactar amb companys de feina per treballar amb una educació en xarxa.\nPer l'altra banda hem vist com és d'important la comunicació tant oral com escrita, com a de ser un missatge per arribar al públic, com és d'important la preparació a l'hora d'exposar, o d'escriure un text. Amb COED tenim molts nous recursos per seguir treballant i fer que la nostre comunicació sigui el màxima d'eficient.\nLes dues assignatures formen un mòdul conjunt perquè estan íntimament relacionades, tota la comunicació oral o escrita mb un bon suport de les TIC ens ajudarà a ser uns bons comunicadors.\nEspero poder aplicar tot allò que he aprés i seguir augmentant aquest bloc amb nous coneixements importants pel meu futur professional.\nPublicat per Sergi Gómez Sánchez a 4:24\nEtiquetes de comentaris: Bon Comunicador, Codi Escrit, Codi Oral, COED, GITIC


singladures: FUM DE LLIBERTAT\nPensàvem que l'amargor\nera com aquell pegot\nde cremosa barreja\nque la pluja havia pastat\nen el munt de cendra\ndeixat a la vora del camí.\ni crèiem que eren restes\ndel nostre llefiscós intel·lecte.\nPerò, després de cert desconcert,\narribàrem a la conclusió\nque, expandit en l'aire,\nhavia quedat el fum\ncom llavors que germinaven\npel bé de futures lluites.\nEl vent, remourà el fum.\nFum com aliment\nper a un temps que ha d'arribar.


Espai Isidor: Humor absurd, violència extrema\nMartin McDonagh és un dramaturg de nova fornada i clara influència cinematogràfica que després d’una exitosa incursió en el món del curtmetratge –va guanyar un Oscar pel curt Six Shooter- acaba de fer el salt a la direcció de llargs amb Escondidos en Brujas. Tot i les influències evidents de Quentin Tarantino i dels germans Coen, entre d’altres, McDonagh aconsegueix signar una obra amb personalitat pròpia, que destaca per enginyosos diàlegs, un humor tirant a absurd i una violència extrema que cap al final va tenyint la pel·lícula d’un to negríssim.\nEn la seva posada de llarg, McDonagh ha comptat amb un repartiment integrat per actors d’alt nivell, com el versàtil Colin Farrell i Brendan Gleeson, en els papers de dos sicaris refugiats a Brujas. A la ciutat belga esperen les ordres d’un cap mafiós, que es tradueix en una breu però destacada aparició d’un Ralph Fiennes fabulosament embogit. La seva entrada en escena desencadena un violent bany de sang que fa d’aquesta pel·lícula, que manté durant la primera hora el to de comèdia, una interessant nova mostra del cinema negre de marca britànica.\nBrujas es converteix en aquest film en un personatge més de la trama i en blanc d’alguns dels acudits que amaneixen aquest film d’un humor absurd molt tarantinià. McDonagh introdueix també alguns apunts sobre el sentiment de culpa que turmenten el personatge de Colin Farrell, i que resulten un interessant contrapunt dramàtic a una pel·lícula que, sense fugir-ne del tot, es resisteix contínuament a caure en les còmodes solucions del gènere.\nBloc.Tdi ha dit...\nAquesta setmana hem citat el teu bloc al nostre programa "Bloc.tdi" que s'emet a les televisions locals de la TDI (www.tdip.cat).\nEl pots veure a bloctdi.wordpress.com o a qualsevol de les televisions locals de la TDI.


Norman Manea: 'A Occident ja res no funciona ni té importància'\n"A Occident ja res no funciona i res no té cap importància"\n27/05/2012 00:05 | Actualizado a 28/05/2012 08:46\nEl romanès Norman Manea (Bukovina, 1936) es va exiliar als Estats Units el 1988, quan tenia 52 anys i no parlava ni un borrall d’anglès, fugint de la dictadura de Ceaucescu. Als cinc anys, com que la seva família era jueva, va anar a raure a un camp de concentració nazi, d’on va tornar el 1945 amb els parents que hi van sobreviure. Establert a una universitat nord-americana (Bard, a dues hores de Nova York), l’exili ha catapultat una carrera com a narrador –sempre en romanès– que havia començat el1966. A l’assaig Payasos. El dictador y el artista (1997) recull el seu enfrontament amb la censura comunista. Però van ser les seves memòries novel·lades, El regreso del húligan (2003), les que el van situar en una primera línia internacional.\nEls seus grans temes són l’Holocaust, el dia a dia sota un règim comunista i l’exili. A La llengua nòmada (2006) parla del mestissatge idiomàtic i de la relació entre llengua i vida. A El sobre negro (1986) un professor investiga la mort del seu pare als anys 40. Trobem els seus contes a Octubre a las ocho, Felicidad obligatoria (1999) o al recull El té de Proust (2010). Ara, a La guarida (Tusquets), amb molts elements autobiogràfics, ens parla d’un vell professor –molt semblant a Mircea Eliade–, d’un de més jove –molt semblant a ell– i, en general, del món de la comunitat exiliada dels països de l’est, de la por als serveis secrets –amb assassinats inclosos– o de les trampes de la democràcia consumista. El xup-xup de fons, el fascinant món dels intel·lectuals romanesos exiliats, que ha donat noms com ell mateix, Eliade. Cioran o Ionesco.\n-Ha coincidit a Barcelona amb Mario Vargas Llosa. Quina relació tenen?\n-Vaig ser el primer a escriure sobre ell a Romania, el 1970, quan vaig publicar una crítica sobre La casa verde. M’hi vaig sentir molt atret, em va agradar més que els seus adversaris llatinoamericans, perquè té un to més europeu. A les seves novel·les, l’element fantàstic –fonamental en García Márquez, amb les seves àvies de 200 anys i cabells verds– i tota aquesta connexió folklòrica està menys accentuada. Van passar els anys, vaig acabar a Amèrica i un dia el vaig convidar a la meva universitat, com havia fet abans amb Saramago, Bellow, Pamuk... El vaig trobar molt guapo, jo no sóc una dona però m’agraden els homes guapos, i ens vam avenir de seguida.\n-A la seva darrera novel·la trobem alguns dels seus temes recurrents: l’opressió d’un sistema comunista i, sobretot, la condició d’exiliat. Quina era la seva primera idea?\n-Descriure la vida, complicada i intensa, dels exiliats de l’Europa oriental, que vàrem fugir d’un sistema polític duríssim, portant al sac uns records sinistres, molts prejudicis i moltes il·lusions. Habitualmente, l’exili és precedit per un exili intern. Les persones se senten constretes en el seu món intern i volen escapar. I, un cop fora, l’experiència prèvia que han tingut com a exiliats interns no els ajuda gaire. Aquesta era la meva idea. I també parlar d’un fet concret que em va succeir a mi. Parlar del meu cas. Jo, a Romania, era considerat un gran demòcrata, els meus amics em deien que era un liberal britànic, que havia de marxar. Però, en arribar als EUA, vaig veure que jo no era gens d’això: tenia molts prejudicis i havia estat format en una societat tancada i provinciana. Vaig necessitar molt de temps per escriure aquest llibre.\n-Parlant del contingut autobiogràfic, hi ha qui l’ha llegida com un ‘roman à clef’, basat directament en personatges reals, com ara Mircea Eliade.\n-En el moment en què una novel·la apareix a l’escena pública, ja no podem fer-ne res, tothom l’agafa com vol. Té elements meus, i d’Eliade, però això no és important. Un llibre és un llibre és un llibre és un llibre... I, si no funciona, no té importància que els elements autobiogràfics siguin intensos. I si funciona, a qui li importa qui és aquest personatge? La propera generació ja no en sabrà res dels paios reals.\n-Hi ha una doble separació: la geogràfica i la sentimental, de parella, no sé si va voler establir-hi un paral·lelisme entre aquests dos trencaments tan diferents.\n-També hi ha una separació de temps. Jo vaig saltar a un altre lloc, però també a una altra època perquè els EUA de finals dels 80 no són el mateix quela Romaniadel mateix temps, sap què vull dir? Va ser un viatge en el temps, cap al futur. A nivell sentimental, la separació és difícil, especialment a una certa edat. Vaig marxar de Romania quan tenia 50 anys, i a aquesta edat no s’experimenten canvis tan dràstics, jo m’hi vaig veure forçat. A Bucarest, passejant amb el rector de la meva universitat nord-americana, aquest em va dir: “Mira, Norman, has d’estar-li molt agraït, a Ceaucescu, perquè ell et va empényer fora. Aquest canvi, enormenent difícil per a tu, ha estat un canvi positiu’. Després de tants anys, he de reconèixer que sí, que va ser positiu, i jo no hi he tingut cap mèrit, gairebé es un canvi que es va produir contra la meva voluntat, mai no sap un quan el sentit d’un fet es capgira. Jo, l’exili el defineixo com un trauma privilegiat. Ara veig que l’exili ha estat la millor experiència de la meva vida, dràstica i aclaparadora però importantíssima. Hi ha autors que se senten molt agraïts a l’Holocaust perquè va ser una experiència fonamental que els ha fet escriptors, no comparo les dues coses però vull dir que tràngols molt durs poden arribar a ser enriquidors, fonamentals.\n-Vostè també va estar en un camp de concentació nazi, com a jueu.\n-Efectivament, tenia cinc anyets. He escrit sobre això, va ser bo que no ho recordés tot, perquè així, a poc a poc, tot va brollar d’una manera creativa, no en van sortir unes memòries, sinó unes sensacions profundes però més literàries que testimonials.\n-El seu llibre feia pensar de vegades en l’obra teatral Rock’n’roll, de Tom Stoppard, sobre el món dels exiliats de l’est. L’ha vista?\n-No. Fa uns anys es va presentar la seva trilogia a Nova York, La costa de l’utopia, amb personatges històrics russos. Jo volia anar-hi però em fa vergonya dir que era caríssim. Jo estic casat i dues entrades m’haguessin costat 600 dòlars, és massa car per a mi. Això es una cosa terrible per a la cultura, produeix una separació artificial entre les persones que poden pagar-s’ho i els que no.\n-Aquí a Barcelona costava 57 euros.\n-Ah, perquè vostès són un país fracassat, en fallida. També té els seus avantatges, com veu.\n-Exiliar-se als 50 anys evita canviar de llengua literària, com van fer Conrad, Nabokov o Kundera, no?\n-Sí. Fa uns anys vaig rebre una carta d’una romanesa que va marxar del país als 26 anys. Ha publicat llibres en francès que han estat força ben rebuts i s’ha fet un nom. Però em deia: “Quina sort que té, de no haver canviat la llengua en què escriu. Jo sóc a l’infern i, en el fons de mi, no penso que hagi tingut èxit’. El seu sentiment és que no és ella, perquè se sent estranya en una altra llengua. Cioran ho va fer, va esdevenir un estilista en la nova llengua, la francesa, i va dir que el trasbals del canvi lingüístic és superior a qualsevol revolució bèl·lica.\n-Darrerament, algunes de les mostres literàries que ens arriben de Romania són les dels autores en llengua alemanya, com ara Herta Müller o recentment l’obra de Rolf Bauerdick, que reflecteix part del món saxó a Transilvània. A nosaltres ens sembla molt exòtic, això dels romanesos alemanys.\n-Ho és. I encara ho seria més si no fos per l’Acadèmia Sueca. Si Müller no hagués rebut el Nobel no hauria estat tan visible, aquesta realitat continuaria sent gairebé secreta, pensi que Müller gairebé no estava publicada als EUA, ara sí i per una editorial molt bona. De manera que, malgrat el nostre escepticisme envers els premis Nobel, encara són una institució molt important i de pes, en un sentit comercial.\n-L’entorn acadèmic i universitari on s’esdevé el llibre funciona com una bombolla dintre d’un món més convuls i violent. O potser el veu més com una realitat paral·lela?\n-Ambdós. Les universitats nord-americanes estan fora de les grans ciutats. És un concepte medieval: la universitat ha d’estar fora del brogit, com a aquella novel·la de Hermann Hesse, El joc de les granisses, amb un entorn acadèmic llunyà de tot. La meva universitat, Bard, és a un bosc meravellós, hauria de venir, és com un enorme jardí a dues hores de Nova York, prou proper però prou distant. Un ambient serè, tranquil, lluny del xivarri i les presses, però mai prou lluny com per estar completament blindat. Una universitat petita, privada i costosa. Tot el planeta hi és representat: tens nens rics, que paguen unes tarifes estratosfèriques, i l’altra meitat són nens pobres, que reben beques d’estudi.\n-Vostè parla de la llibertat que dóna la metamorfosi de l’exiliat, aquest reinvenció. I de com, amb aquesta part positiva, hi ve el revers negatiu: la sospita de ser un impostor, de no ser qui diuen que un és.\n-L’exili no és una cosa que fas necessàriament per la teva pròpia voluntat, t’hi veus empès en aquesta direcció. Reps la pressió social per adaptar-te als ritmes del nou lloc. I també emprens la teva pròpia confrontació personal amb un altre món, i amb la teva personalitat. Aprens moltíssim, sobre els altres, sobre com ets tu mateix sota les noves condicions... Tots nosaltres estem constituïts per molts jos, i la realitat ens fa treure el jo necessari, aquell que és útil en aquelles condicions. És aquest jo un impostor? En part, almenys al començament, perquè el primer període de l’exili és caracteritza per la visió mimètica, esdevens un infant. Jo no parlava ni una paraula d’anglès quan vaig arribar allà, tenia 52 anys, es pot imaginar com va ser la cosa. A un infant, quan li ensenyes el que sigui, el que fa és imitar. ‘Fes això, digues això, repeteix això’... així som els exiliats, els immigrants. És potser una exageració el que li dic, però una exageració reveladora.\n-Vostè ha dit que l’escriptor és com un nen, però en un altre sentit, no en el de repetir sinó en el d’il·lusió i novetat.\n-Brancusi va dir que si un artista no és un infant està mort. L’escriptor ha de tenir un cert candor, un sentit de sorpresa envers el món. Ha de fer l’esforç d’entendre la víctima i el criminal, amb la mateixa curiositat. No ha de ser mai un perseguidor, aquesta no és la seva tasca, és una tasca important però l’han de fer altres. L’artista ha d’obrir els seus ulls cap a la complexitat del món i de la imperfecta humanitat.\n-Si algú resumís l’argument d’aquesta novel·la podria donar una sensació falsa, perquè semblaria una novel·la negra, amb assassinat i tot, però aquí l’important no és l’enigma sinó en tot cas la presència amenaçadora de la mort com a una possibilitat real del joc polític, que és un malson.\n-La mort és un amenaça permanent a l’ombra, una presència constant a la seva ment, al seu passat i al seu voltant, des del mateix moment en què rep una carta amb una amenaça de mort i es pregunta: què és això? Un advertiment? L’envia la mort mateixa? La firma és D. És un nom de dona o la inicial anglesa de Mort? L’obssessió amb aquest advertiment és important. Al final, acaba tot com una farsa, molt adient per als nostres temps, perquè avui res no és massa seriós, res no és perceptible si no és un escàndol, i res no és prou escandalós com per ser memorable. Succeeixen coses tràgiques, sagnants, insuportables però el nostre temps és burlesc i tot acaba com un mal acudit. Als EUA cada discurs comença amb un acudit o una anècdota, fins i tot als funerals! Quan parles del fiambre, has de començar explicant una cosa humorística per despertar el públic, col·locar-lo en un estat d’ànim obert, relaxat, gaudible i llavors ja pots explicar que tenia càncer i que va patir molt de temps. Això són els temps que vivim.\n-El seu professor redacta necrològiques de persones que encara són vives, per si de cas, una feina no confessable que molts periodistes hem fet.\n-Ja ha preparat la meva? Pot dir-m’ho, eh, sense mànies, jo viatjo molt, sóc gran, agafo un munt d’avions que es poden estavellar... Les necrològiques ocupen gran part d’aquesta novel·la. És una feina que té el personatge, s’hi explica la tècnica...\n-La mitologia, el simbolisme, els elements de la cultura clàssica, són part essencial de la trama i dels diàlegs.\n-Al centre mateix de la novel·la, hi tenim un professor, que és un gran lector i està obssessionat amb la literatura, els símbols, les metàfores... està saturat d’aquestes coses, que poden fer el llibre una mica difícil per a alguns, espero que no per a vostè. Jo volia posar en el punt de mira una lectura simbòlica d’aquest personatge i del que li passa. Potser el lector que només busqui una història divertida es trobarà confós o perdut davant de totes aquestes referències però jo sóc així. Aquell lector pot trobar molts altres llibres que li agradin, les llibreries en van plenes. Jo busco el meu lector, un que no té rostre, ni nom ni adreça i que viu en algun recòndit indret de la meva ment.\n-Parli’m del paper del sexe a aquesta novel·la, de vegades explícit, de vegades intensament latent.\n-Aquestes persones venen de l’Europa de l’est, un lloc on el sexe era una cosa extraordinària, en el sentit de poc usual. Ala Romaniade l’època no hi havia condons, ni sex shops ni píndola anticonceptiva, ni pornografia ni prostitució. L’avortament no era permès i la moralitat del proletariat havia de guiar-nos. Però som éssers humans, ens agraden les dones i havíem de fer allò que tothom vol fer: no només enamorar-nos sinó també mantenir una relació física completa que produís plaer. No era fàcil, Per començar, no hi havia espai disponible. Era una norma que per cada persona hi havia8 metresquadrats. Una habitació separada era per a gent especial, un apartat, tot sigui dit, que incloïa els escriptors si eres membre del sindicat oficial. Si no, on te’n vas amb una dona? Al bosc? A l’hotel no podies. No existien els bordells. Tota la societat era una casa de barrets però no existia un lloc específic per copular. Així doncs, des d’un punt de vista pràctic, tot era així, i el significat de l’acte sexual, per tant, esdevenia molt més intens, més agut, més necessari, com succeeix en una vida sota terra, subterrània, amagada, on tot esdevé més important. Philip Roth ha dit que a Occident tot funciona, i res no té importància, mentre que a l’Europa de l’est res no funciona i tot té importància. Jo afegiria que avui a Occident ja res no funciona i tot continua sense tenir importància. Això és un canvi, i no cap a millor. Volia explicar aquesta obsessió pel sexe, perquè arribàvem a Occident i ens trobàvem sexe per tot arreu, fin i tot a la televisió. D’aquí ve l’obsessió sexual dels exiliats de l’est. Penso que no ha esdevingut una novel·la pornogràfica però sí intensa pel que fa a aquest tema.\n-I és veritat que als EUA un professor no pot convidar a una copa de vi una alumna?\n-Depén del risc que estiguis disposat a prendre. A mi el meu president em va recomenar que mantingués sempre la porta del meu despatx oberta. Aquest tipus de bogeria feminista ha minvat però encara existeix. I més coses: un dia vaig portar a sopar a un restaurant un grup d’alumnes, homes i dones, però als EUA no pots beure alcohol si no has fet els 21 anys. I jo vaig córrer el risc. Una de les noies, molt intel·ligent, molt catòlica, la millor estudiant de la meva classe, va ser la primera vegada que bevia vi en un restaurant! Jo vinc dels Balcans, ja m’entén, no em podia ni imaginar una cosa així. No vaig tenir cap mena de problema però em vaig arriscar molt.\n-Sobre les lectures simbòliques, i la influència d’Eliade, no sé si la psicoanàlisi ha estat important per a vostè.\n-Una novel·la és una obssessió. Una de les obsessions d’Eliade era el laberint, que surt a una de les seves obres. Jo ho incloc al llibre, on de fet tota la història esdevé tan complicada, que podria tenir una connexió amb la idea de laberint, també present en els llibres de Borges. Pel que fa al procés psicoanalític, miri, jo vinc dels EUA i allà la psicoanàlisi va ser substutuïda per productes químics. A El retorno del húligan cito una frase escrita a la paret: ‘La depressió no és una malaltia, és un desequilibri químic’, de manera que el metge et busca una píndola per reequilibrar-te, encara que si et fa gràcia també et demana per la relació amb els teus pares, la mare, l’església... però al final et dóna una pastilla. La pastilla, a una societat pragmàtica com els EUA, és la solució. Jo he arribat a una edat en què també prenc pastilles, i no només per raons psicològiques.\n-Encara no han inventat la pastilla per escriure bé, oi?\n-No. Han fet escoles que diuen d’escriptura creativa, que tenen molt d’èxit. Però tenir moltes matrícules i guanyar diners no vol dir res. Als anys 50, a Romania, l’Estat va crear una gran escola de literatura, hi seleccionava els millors joves de tot el país, va contractar de mestres els millors literats romanesos del moment. A la inauguració, un gran pope de la nostra literatura va fer un discurs davant dels 400 alumnes. I sap què els va dir? ‘Si, després d’uns quants anys i de molts centenars d’alumnes com vostès, d’aquesta escola en surt un escriptor, això serà el millor que ens pot passar, un gran èxit per al centre’. Què li sembla?


L'Estat es gasta més de 13.000 M€ en expedients temporals, que han repuntat en la segona onada\n5 min. Barcelona 02/12/2020 09:12 Traduccions: Cat Cas Eng\nL'Estat ja s'ha gastat gairebé 13.400 milions d'euros en pagar expedients de regulació temporal d'ocupació (ERTO) des que va esclatar la pandèmia fins al novembre, segons les dades publicades aquest dimecres pel ministeri d'Inclusió i Seguretat Social. Els expedients han repuntat a causa de la segona onada del covid-19, sobretot en comunitats on s'han aplicat noves restriccions, com és el cas de Catalunya.\nEls ERTO –que no es comptabilitzen com a atur– han tornat a pujar, segons les dades del ministeri. Aquests expedients han augmentat a Catalunya en 11.362 al novembre i 72.061 treballadors, sobretot per les restriccions a l'hostaleria i al comerç. Al tancament d'aquest mes hi havia al Principat 196.359 empleats en un ERTO, un 5,8% del total d'afiliats a la Seguretat Social i el 26,3% del total de persones afectades per aquests expedients en el conjunt d’Espanya (746.900 persones).\nMalgrat aquest repunt, l'atur tendeix a l'estabilització. Catalunya va tancar el novembre amb 484.748 persones registrades a les llistes de l'atur, només 189 més que a l'octubre (+0,04%), però 94.566 més que al novembre de l'any passat, cosa que significa un augment del 24,24%, segons les dades publicades aquest dimecres pel ministeri de Treball.\n"És normal que no hi hagi gaire creixement de l'atur", explica el catedràtic de dret laboral de la Universitat de Barcelona Jordi García, que raona que molts treballadors estan afectats per ERTO i molts joves, amb la situació actual, no es registren a les oficines del servei d'ocupació perquè saben que no trobaran feina. "El que és important és l'augment d'empleats en situació d'ERTO", indica.\nA més, aquest expert destaca que l'augment de l'atur també es frena perquè els mateixos expedients temporals impedeixen els acomiadaments. I alerta: "En el moment que es tanqui l'aixeta [dels ERTO, que en principi acaben el 31 de gener], l'atur es dispararà".\nGarcía considera que és un problema que no s'aprofiti la situació per formar els treballadors i transformar les empreses, com es va fer a Alemanya als anys 90. "Ens preocupem per si s'allargaran o no els ERTO, però no hi ha una visió a llarg termini", alerta fent referència als diferents informes d'organismes internacionals, com el d'ahir de l'OCDE, que retarden la recuperació econòmica d'Espanya fins al 2022 o el 2023.\nA Espanya, al tancament del novembre, hi havia registrats 3.851.312 aturats, un 0,6% més que a l'octubre i un 20,4% més que el novembre de l'any passat. En xifres absolutes, 25.269 aturats més que al mes d'octubre.\nEl nombre d'afiliats a la Seguretat Social al novembre a Catalunya va assolir els 3.378.995, 3.353 afiliacions més que a l'octubre, però un 2,4% menys que fa un any. La caiguda respecte a just abans de la pandèmia (28 de febrer) és d'un 2%. A tot Espanya el nombre d'afiliats va assolir els 19.022.002, un 1,8% inferior al mateix període de l'any passat.\nLa contractació va continuar caient al novembre. A Catalunya es van firmar 194.247 contractes (-12% respecte l'octubre) i un -26% si es compara amb l'any passat. Dels nous contractes, uns 25.000 van ser indefinits, mentre que gairebé 170.000 van ser temporals. A tot l'Estat, es van registrar quasi 1,5 milions de contractes, un -6,5% respecte al mes passat i un -17,8% en comparació al novembre del 2019. Les dones continuen sent més castigades per la falta de feina. Del total d'aturats a Catalunya, un 55% són dones.\nAl novembre l'atur va baixar a les províncies de Barcelona i de Lleida respecte al mes anterior. A la de Barcelona hi va haver 846 persones menys a les llistes de l'atur (-0,2%), fins als poc més de 350.000 desocupats, i a la província de Lleida, 201 persones (-0,8), fins als 26.005 desocupats.\nEn canvi, a la província de Girona es va registrar un augment de l'atur del gairebé 2% i a Tarragona l'atur va pujar un 0,5%.\nL'atur creix en els serveis i la construcció\nEl sector dels serveis, el més castigat per la pandèmia, va ser el sector que va liderar la pujada de l'atur a Catalunya al novembre, amb 1.431 aturats més que el mes anterior, seguit per la construcció (+246 aturats). La resta de sectors, l'agricultura i la indústria, van registrar descensos, de 213 persones en el primer cas i de 78 en el segon, mentre que el col·lectiu sense ocupació anterior va baixar en 1.197 persones.\nEl ministeri ha informat, a més, que la despesa en prestacions de l'atur es va situar a l'octubre en 2.653 milions d'euros, la meitat de la despesa que es va realitzar al maig (5.481 milions d'euros), quan es va assolir el màxim.\nEl total de beneficiaris de prestacions per desocupació va pujar en el desè mes de l'any a 2.553.677 persones a tot l'Estat, un 35,9% més que l'octubre del 2019. Les dades de prestacions sempre van amb un mes de retard respecte a les dades d'atur, de manera que el ministeri ha publicat aquest dimecres les xifres d'atur de novembre i l'estadística de prestacions d'octubre.


el meu gos i jo: Comptabilitats “creatives”\nAixò de maquillar comptabilitats, de fer enginyeries financeres, en fi, d'aportar creativitat a una cosa tan seriosa com és la comptabilitat, mai ha donat bons resultats, almenys a llarg termini. De manera que, en aquests moments, no s'ha de confiar massa en els números que es publiquen.\nTambé es maquillen les estadístiques sobre el petroli. A la Vanguardia es va publicar fa unes setmanes un article de Mariano Marzo sobre aquest tema. Comenta l'autor dues de les "creativitats" que es fan a les estadístiques sobre el petroli.\nA la primera, diu que moltes estadístiques ja no contemplen el consum de petroli, sinó el de combustibles líquids (cru, condensats, petrolis no convencionals, líquids del gas natural i biocombustibles). Amb aquest maquillatge estadístic aconsegueixen demostrar que el subministrament de líquids no para d'augmentar, de manera que es va adaptant a una demanda creixent. No obstant això, no diuen que el contingut energètic d'un barril de cru no és el mateix que el d'altres líquids (per exemple, un barril de líquids de gas natural equival a 0,7 barrils de cru). De manera que, tenint en compte que només el 85% de la producció de líquids és de petroli cru, si ho expressem en unitats energètiques, el subministrament està estancat des de fa cinc anys.\nUna segona trampa és la que es refereix a les reserves de cru. S'acostumen a donar en milions de barrils, però no s'especifica el seu contingut energètic. Aquest contingut energètic és la diferència entre l'energia bruta que subministrarà un barril i l'energia necessària per a la seva extracció. Com el període del petroli fàcil ja s'ha acabat, l'extracció s'està desplaçant a zones d'extracció més difícil, que necessiten més energia, de manera que, encara que les reserves mundials poden augmentar en nombre de barrils, l'energia neta disponible disminueix de manera accelerada.\nDe manera que la informació sobre la qual governs i particulars basen les seves estratègies està trucada, i, com a conseqüència, les conclusions que s'obtenen i les decisions que es prenen poden ser completament errònies. Ens volen amagar que el pic del petroli és a prop. Qualsevol dia ens adonarem que, també amb el petroli, hem estat vivint per sobre de les nostres possibilitats. Les conseqüències no seran massa agradables.


les coses del dimoni: de setembre 2008\nsegona part del video\nPublicat per dimoni de xiquet a 7:19 a. m. Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nvideo de la estafa bancaria\nPublicat per dimoni de xiquet a 7:18 a. m. Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\ndivendres, de setembre 19, 2008\nquant estafar es positiu\nUn activista anarquista estafa mig milió d'euros als bancs i es justifica escrivint una revista de la qual es distribueixen 200.000 copies gratuïtes per Barcelona.\n'He robat 492.000 euros als que més ens roben per denunciar-los i construir alternatives de societat'\nEscric en aquestes pàgines per fer públic que he expropiat 492.000euros a 39 entitats bancàries a través de 68 operacions de crèdits.Incloent interessos de demora, la xifra actual del deute és de més de500.000 euros que no pagaré.\nHa estat una acció individual d'insubmissió a la banca que he realitzatpremeditadament per denunciar el sistema bancari i per destinar elsdiners a iniciatives que alertin de la crisi sistèmica que estemcomençant a viure, i que tractin de construir una alternativa desocietat.\nQui vulga llegir la revista integra la pot trobar en aquesta pàgina web:\nAcí teniu l'index de la revista, fes clic sobre l'article que t'interesse.\nEl 95% dels diners són creats pels bancs privats\nLa crisi energètica global, definitiva a causa del pic del petroli.\n''Pan para hoy, hambre para mañana''\nLa banca inverteix en guerra i destrucció del medi ambient\nEls poders econòmics, immunes a l'acció del tribunals\nBancs i caixes financien segons els seus interessos els partits del Govern i l'oposició\nBBVA, BSCH i La Caixa controlen financerament els continguts dels principals diaris, ràdios i televisions\nEls moviments socials construeixen alternatives al sistema dominant\nMobilitzacions i lluites socials de l'actualitat\nConstruir una altra societat aquí i ara\nLes alternatives col·lectives es fan realitat\nEl decreixement, una reflexió comuna d'aquests nous moviments socials\nEnxarxant els moviments, construint contrapoder.\nLes cares ocultes del poder\nFem visible el govern amagat, construïm una altra societat\nPublicat per dimoni de xiquet a 1:25 a. m. Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\ndissabte, de setembre 13, 2008\ncatalunya no es nacionalista\nArticle de wilfredo espinosa,\nCatalunya no és nacionalista\nCatalunya no és nacionalista. Pot arribar a ser-ho, però ara com ara no ho és. Ho diuen les enquestes. Ho demostren els resultats electorals. Es respira en l’ambient del carrer, on la meitat de la població no és d’origen català.\nQue arribi a ser-ho algun dia (nacionalista i separatista) és una possibilitat, encara que remota. N’hi ha molts que s’esforcen, conscientment, des de dins, perquè arribi aquest dia, i estan en el seu dret. I també n’hi ha molts que, inconscientment, s’esforcen per a aconseguir-ho des de fora, equivocadament. Els de dins –amb proselitisme i radicalitzant les coses–, amb plena voluntat, hàbilment i convençuts de la bonesa del seu objectiu. Els de fora –volent evitar-ho i magnificant el que és anecdòtic–, generalment per desconeixement, per estupidesa o per manca d’intel·ligència. Entre els uns i els altres, aquest dia podria arribar; és clar que sí.\nEls actors de tant d’entossudiment i esforç es troben principalment en la política professional i en alguns mitjans de comunicació. No tant en l’anomenada societat civil, en la ciutadania normal. Els veritables actors són els activistes fonamentalistes de l’un i l’altre cantó. La societat, naturalment, se sent influenciada i se’n ressent. I llavors, si ningú no posa els punts sobre les is, si ningú no parla clar i net, l’ambient creat per aquells actors minoritaris s’expandeix i sembla generalitzat. Les minories es manifesten, falsament, com majories, que ara per ara no ho són.\nLa radicalització d’alguns polítics i d’alguns mitjans de comunicació, de Catalunya i de fora, amb intencions radicalment contràries i mètodes semblants, engendren i alimenten el victimisme, que és el gran adob per als nacionalismes, tant el català (o basc) com l’espanyol. Sentir-se ignorat, incomprès, discriminat, ofès, perjudicat o agredit es troba en la base del distanciament, del desafecte, de l’enemistat i de l’enfrontament. I això ha ocorregut (històricament) i ocorre ara tant a Catalunya respecte a Espanya com en la resta d’Espanya respecte a Catalunya, principalment per obra i gràcia d’aquells actors polítics i mediàtics, que no sempre compleixen bé la seva funció, representant uns, o reflectint els altres, la voluntat i la realitat tal com són, enlloc d’entossudir-se que aquestes siguin cóm ells volen.\nPerò la societat és més moderada i convivencial a tot arreu. És una minoria, que pugna per manipular-la a favor seu, a favor dels seus interessos partidistes, polítics o econòmics, els que ho enreden. El president del Consell Assessor de Convergència Democràtica de Catalunya (CDC) i ex conseller del govern de Jordi Pujol, Josep Maria Cullell, afirma que ni tan sols la majoria de catalanistes són nacionalistes, per la qual cosa, si CiU vol tornar a governar la casa comuna o casa gran del catalanisme, cosa que somia Artur Mas, «no pot ser independentista», ja que CiU va governar perquè estava clarament en una posició moderada i centrista. «Convergència ha de tenir un programa que connecti amb la gran majoria de la societat, que no és nacionalista; ha de fugir de l’essencialisme.»\nRes de nou, però no és freqüent que càrrecs destacats i amb un historial polític de pes a Catalunya es pronunciïn tan clarament sobre els límits del nacionalisme català. Aquest realisme pot ajudar molt a desinflar els fantasmes que s’apareixen als apòstols del nacionalisme espanyol. La societat, per sort, està per sobre dels ismes polítics i mediàtics.\nPublicat per dimoni de xiquet a 4:30 a. m. Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\njornades queer al cso el molinar\nAcí tenim un esbós del programa FINAL. Falta posar algunes coses, i n'hi ha algunes que l'horari no es definitiu. També cal tenir en compte que hi haura activitats que se solaparan.\n20:00 Benvinguda i presentació de les jornades i xerrada sobre QUÈ CONY/COLLONS ÉS QUEER??\n21:30 Donasses (performance anti-fashion)\n22:00 Sopar Veganoqueer\n22:30 Esoc (esoc.blogspot.com)\n23:30 Ana Elena Pena (www.anaelenapena.es)\n24:00 Diana, Pornoterrorismo( pornoterrorismo.blogspot.com )\n1:00 Entrecuix aka "Femina di merda" (post-petardeo des d'Alcoi)\n10:30 Mos alçem i esmorzem\nMoviment queer vs. moviment GLBT\n12:30 Taller d'autodefensa personal (exclusiu per a dones socialitzades com a tal)\na càrrec de Mujeres Creando de València\n14:00 Dinar veganoqueer\n16:00 Deconstruint els rols, reconstruint les persones\nEspais temporals queer i vida comunitària queer\n18:00 Presentació del llibre "EL MARICA, LA BRUJA Y EL ARMARIO. Misoginia gay y homofobia femenina en el cine" d'Eduardo Nabal\n19:30 AGenere, El genere i el pensament llibertari (xerrada/debat)\n21:00 Oh!rgasmica (poesia)\n21:30 Sopar vegà\n23:00 Tokioss, mecanica del placer ( http://www.tokioss.net/novedades.html )\n24:00 Los Koplovitz (www.myspace.closkoplowitz)\n1:00 LomÖnaco (www.myspace.com/lomnaco)\n2:00 Exoticopop (www.myspace.com/exoticopop)\nLos Koplovitz (www.myspace.closkoplowitz)\n3:00 K. Oz´n, (live electrònica)\n11:30 - 12:00 Mos alçem i esmorzem\nEns reservem el diumenge per dur a terme aquelles propostes que hagin anat sorgint durant les jornades.\nIdees: excursió nudista per la muntanya\n19:00 Assemblea/plenari final.\nValoració de les jornades\nDurant les jornades tindrem una camilla per a fer messatges i un messatgista disposat a messatgar-nos!!\nRetransmissió dels tres dies en directe "Radio Paca" www.radiopaca.net\nRetransmissió d'un programa en directe de "AlicanteEntiende"\nTambé estarà "RadioAktiva" 107.6 FM http://radioaktiva.xamsa.org/\nPublicat per dimoni de xiquet a 3:11 a. m. 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\ndimarts, de setembre 02, 2008\nÚnete al manifiesto por la libertad de Amadeu Casellas\nEl català Amadeu Casellas Ramon, que es defineix com a anarquista, portador de VIH des de 2001,\nempresonat al CentrePenitenciari Quatre Camins (Granollers), pres des del 1986 i sense delictes\nde sang, està en vaga de fam indefinida des del dia 23 de juny de 2008, per demanar la seva\nexcarceració. Durant tots aquests dies, Amadeu Casellas ja ha perdut uns 30 quilos de pes, ha estat\ningressat en un centre hospitalari i ha reiterat la seva decisió de continuar la vaga de fam.\nRecentment, Amadeu ha deixat de prendre glucosa, la qual cosa accelerarà, sense dubte, el\nAmadeu Casellas compleix dos dels tres requisits que contempla el Codi Penal vigent per a la\nconcessió de la llibertat condicional (CP de 1995, reformat per LO7/2003 de 30 de juny):\n· Té acomplertes les ¾ parts de la condemna.\n· Té una conducta favorable.\nA més a més, Amadeu Casellas té un ampli entorn de familiars i amics i amigues disposats a ajudarlo\nen la sevare integració social, així com una oferta laboral en ferm.\nL’únic requisit legal que no compleix Amadeu Casellas és estar classificat en tercer grau penitenciari;\naixò, i els permisos, li estan denegant des de la presó, el Jutjat de Vigilància Penitenciàriai\nl’AudiènciaProvincial de Barcelona, que argumenta el su historial de trencaments de condemna\n(fugues)-. Si accedís al tercer grau, es podria agilitzar la seva llibertat o, almenys, l’aplicació de\nmesures de presóatenuada (com en casos recents de pres@s malalts o convalescents de\nllarguesvagues de fam i pròxims a la seva excarceració). A més a més,el Jutjat Penal Nº2 deManresa\nli ha denegat la refundició de les seves condemnes, argumentant que el1988 ja se li va fer una\nPor tot el que hem exposat anteriorment, i atès el greu perill que corre la seva vida, demanem l’inici\ndels tràmits necessaris per a la concessió de la llibertat condicional – o, en elseu defecte, l’aplicació\nde mesures de presó atenuada a Amadeu Casellas Ramon.\nPublicat per dimoni de xiquet a 11:33 p. m. Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nÚnete al manifiesto por la libertad de Amadeu Case...


Ruta pels indrets de silenci de Maçanet de Cabrenys - Empordà\nRuta pels indrets de silenci de Maçanet de Cabrenys\nS'ha editat una guia pionera amb 25 indrets dins el terme lluny dels sorolls\nCARME VILÀ | DDG 17.06.2019 | 09:42\nMaçanet de Cabrenys ha buscat el silenci per oferir-lo als visitants. Lluny de l'estrès del dia a dia i dels sorollosos espais habituals s'ha editat una guia pionera, del silenci, amb 25 indrets marcats geogràficament.\nLa iniciativa s'emmarca en els projectes de promoció turística inclosos dins la nova marca la Vall Infinita. Ara s'està treballant també en una ruta dels exilis des del principi del segle XX fins avui.\n«Cada dia estem immersos en la feina i en el neguit, el nerviosisme del que comporta la nostra societat, la casa, la feina i no ens parem a pensar en aquest silenci». Ho explicava l'alcaldessa a Maçanet, Mercè Bosch, que destaca la bellesa dels paratges de Maçanet, la Vall Infinita, entre el massís de les Salines i la serralada del Fau.\nEls indrets s'enumeren en tres temàtiques: els punts de silenci amb «vistes espectaculars»; els immersos en boscos; i els situats a tocar de punts d'aigua. «Espais aïllats, llocs on només sents el cant d'un ocell o el soroll del riu passant entre pedres, tot això que sovint no ens parem a escoltar», diu Bosch.\nS'hi pot trobar, per exemple, el pic més alt de l'Empordà, el Roc del Comptador.\nEn l'apartat de l'aigua, s'hi troben espais com les gorgues, entre les quals, la gorga de les Dones. «A l'estiu podreu gaudir de banys d'aigües mineromedicinals beneficioses per a la nostra pell i a l'hivern podrem gaudir de silenci o soroll d'aigua».\nEl bosc Encantat està situat en l'apartat de boscos. En aquest cas, es troba al GR-11 de camí cap al Suro de la Pubilla. «Amb gran quantitat d'arbres i pedres que donen la sensació d'haver-nos introduït en un bosc de follets...», s'explica. La guia inclou les coordenades de la ubicació i indicacions per a l'accés a peu, accés amb turisme o amb 4x4. També dona detalls de la dificultat classificant-la en baixa, mitjana o alta.


El Defensor de la Ciutadania alerta que els desnonaments ara ja són per impagament de lloguer | lafura.cat\n03/02/2015 - 17:24\nDesprés de l’augment de desnonaments en habitatges de compra, els desallotjaments ja afecten ara a les famílies que no poden fer front al lloguer. Així ho va posar de manifest el Defensor de la Ciutadania de Vilanova, Josep Ibars, en el ple monogràfic celebrat dilluns per presentar la memòria d’actuacions de l’any 2014.\n“Durant el 2014 hem detectat que quasi la majoria de la gent que ha passat per l’oficina per problemes de desnonaments han estat per residir en habitatges de lloguer, no com fins a l’any 2013, que la majoria eren per deutes hipotecaris amb entitats bancàries”, va alertar Ibars, que ho va atribuir “al progressiu empobriment que pateixen moltes famílies com a conseqüència de les polítiques d’austeritat i la crisi econòmica”.\nEs tracta d’una problemàtica de complexa solució. I és que, ara ja no són els bancs els qui sol·liciten l’ordre judicial de desallotjament sinó els propietaris privats. Uns propietaris que moltes vegades també depenen del què ingressen del lloguer perquè ells també estan patint la crisi econòmica.\nA part de no poder pagar un lloc digne on viure, moltes d’aquestes famílies tampoc poden assumir el pagament dels subministraments bàsics d’electricitat, aigua i gas. En aquest sentit Ibars va elogiar els esforços de l’ajuntament per ajudar a estalviar diners en les factures a través d’auditories energètiques, però va lamentar que no s’hagin tingut en compte algunes de les recomenacions presentades en aquesta matèria com per exemple les dirigides a la Companyia d’Aigües Municipal per tal d’establir un millor sistema tarifari. I és que, actualment es penalitza el consum a les llars on hi ha tres residents.\nDavant l'actual context de dificultat econòmica, no és d’estranyar, doncs, que aquest 2014 la majoria de queixes i consultes presentades pels ciutadans s’hagin produït en l’àrea dels Serveis Socials, superant fins i tot els expedients oberts per serveis viaris o recaptació d’impostos, que en anys anteriors havien centrat la majoria de demandes. Els altres àmbits on s'han rebut oberts més expedients han estat, per el següent ordre, Getsió Tributària i Recaptació (temes de cadastre i IBI), Serveis Viaris i Mobilitat (millora del trasnport públic, guals, accessibilitat per a persones amb mobilitat reduïda...), l'Oficina Municipal d'Informació al Consumidor (companyies de serveis, facturació), Seguretat i Protecció Ciutadana i Medi Ambient (gossos a la platja nudista, sorolls...).\nEn total, al llarg del 2014, el nombre d'actuacions registrades a l'Oficina del Defensor de la Ciutadania ha estat de 253, desglossades en 123 visites i 130 expedients, un 14% més que el 2013. Dels 130 expedients oberts 64 han estat consultes, 60 queixes, 5 actuacions d'ofici i 1 recomanació.


La mascareta serà obligatòria a l'escola per als nens a partir de 6 anys - Regió7\nLa mascareta serà obligatòria a l'escola per als nens a partir de 6 anys\nLes comunitats autònomes i el Govern espanyol pacten 29 mesures i 5 recomanacions\neuropa press | 27·08·20 | 23:13\nRoda de premsa dels ministres Illa, Celaá i Darias acn\nEl Govern espanyol i les comunitats autònomes van acordar ahir l'obligatorietat de portar mascareta a l'escola per a tots els alumnes a partir dels 6 anys.\nAixí, les mesures preses ahir per coordinar la tornada a l'escola en la Conferència Sectorial Conjunta que va reunir els ministres d'Educació, Sanitat i Política Ter-ritorial amb els consellers autonòmics del ram, van endurir el protocol pres per la Generalitat, que preveia que la mascareta fos obligatòria a partir de secundària. La conferència va pactar 29 mesures i cinc recomanacions.\nLa ministra d'Educació, Isabel Celaá, va anunciar «un acord total» amb les comunitats autònomes, tot i que posteriorment Illa va explicar que el País Basc es va abstenir.\nA més de l'obligatorietat de les mascaretes, els alumnes hauran de respectar també la distància de seguretat, que s'estableix en 1,5 metres. També s'hauran de seguir aquestes mesures al menjador i el transport escolar, on les mascaretes seran obligatòries a partir dels 6 anys i recomanables per als infants d'entre 3 i 5 anys.\nA més, els cursos d'educació infantil i el primer cicle de primària es dividiran en grups estables, que seran grups de convivència. Tot i que s'aposta per fer de forma presencial l'activitat lectiva per a totes les etapes i nivells del sistema, es prioritzarà per als més petits fins a segon d'ESO. En canvi, les activitats no lectives serà preferible fer-les fora del centre.\nEl personal que treballi a l'escola reduirà a l'imprescindible la seva presència al centre i promourà la realització telemàtica de les tasques no lectives. Així mateix, tant infants com professionals hauran de rentar-se les mans cinc vegades al dia. S'hauran de mantenir informades les famílies i donar formació als professionals.\nLa ministra Celaá va destacar també la importància de la ventilació constant de les instal·lacions del centre. Serà necessari fer una ventilació de 10 a 15 minuts entre classes, a més de la neteja i desinfecció dels diferents espais del centre.


El SOC inverteix 438,7 milions en polítiques actives d’ocupació - Cerdanyola Informa!\nInici » Noticies » Política i Economia » Economia » El SOC inverteix 438,7 milions en polítiques actives d’ocupació\n27 maig 2017 a 10:00\nBeneficiaran 326.000 persones\nLa consellera Dolors Bassa, acompanyada del secretari general Josep Ginesta, i de la directora del Servei Públic d’Ocupació de Catalunya (SOC), Mercè Garau, ha presentat la programació de les polítiques d’ocupació i de suport al treball.\nDolors Bassa ha informat que enguany el Departament inverteix 870 milions d’euros en polítiques actives d’ocupació, lluita contra l’atur i suport al treball que beneficiaran unes 326.000 persones.\nDe la xifra total d’inversió, el SOC destina 438,7 milions en polítiques actives d’ocupació i lluita contra l’atur dels quals gestionarà 328.731.000 euros en programes que beneficiaran directament unes 229.000 persones.\nDurant la seva intervenció, la consellera ha destacat que “més enllà de les quantitats hem vetllat per la qualitat, pensant en els col·lectius més vulnerables perquè a través dels programes puguin inserir-se al mercat laboral”. En aquet sentit, hi ha programes per a les persones joves, en especial els que ni estudien ni treballen, o les dones, que encara tenen una taxa d’atur superior a la dels homes. “Hem introduït per primera vegada la perspectiva de gènere en els programes per reduir la bretxa salarial”, ha afegit Dolors Bassa.\nTambé formen part dels col·lectius prioritaris les persones majors de 45 anys, que pateixen o baixa qualificació professional o una llarga inactivitat laboral; les persones en atur de llarga durada, i les persones amb discapacitat, que doblen el temps d’estada respecte la població general.\nCal destacar que del total del pressupost de les polítiques actives d’ocupació, 111 milions s’adrecen a dos col·lectius prioritaris. En concret, 63 milions d’euros en programes per a joves en el marc de Garantia Juvenil, i 38 milions per programes específics a persones majors de 45 anys.\nAixí mateix, el Departament, a través del SOC, ha incrementat fins 53 els milions destinats al programa “Formació i Treball” que va començar a implementar-se l’any passat, i que enguany beneficiarà unes 4.000 persones.\nLa consellera ha afirmat també que “es tracta d’una programació el més estable possible, que té en compte la simplificació per orientar els usuaris i perquè hagin de fer la mínima burocràcia”.\nLa programació de 2017 ha estat presentada avui a les organitzacions sindicals, empresarials i entitats municipalistes que formen part del Consell de Direcció del SOC.\nXifres SOC 2016\nEn el decurs del Consell de direcció del SOC s’han proporcionat xifres a tall de balanç de les principals actuacions d’intermediació i orientació portades a terme a les oficines de treball.\n2 milions d’atencions a les persones\n30.000 llocs de treball oferts per les empreses a les oficines, prop de la meitat (45,7%) coberts amb persones inscrites a les oficines\n530.000 entrevistes ocupacionals\n740.000 avaluacions d’ocupabilitat\n53.700 orientacions individuals\n40.000 persones han participat en sessions grupals d’orientació\n47.000 capitalitzacions de prestacions d’atur gestionades\nÀmbits i programes del Servei Públic d’Ocupació de Catalunya (SOC)\nEl Departament de Treball, Afers Socials i Famílies destina enguany un total de 328,7M d’euros a les polítiques actives d’ocupació i lluita contra l’atur endegades pel Servei Públic d’Ocupació de Catalunya (SOC).\nOrientació Professional (78,9M) 42.575 beneficiaris\nPrograma especial de suport a aturats de llarga durada\nIncentius a la contractació en pràctiques de joves beneficiaris del programa de Garantia Juvenil\nQualificació Professional (124,9M) 137.200 beneficiaris\nAccions de formació d’oferta\nFormació professional per a l’ocupació (CIFO)\nFormació professional sectorial i transversal per a persones treballadores ocupades\nPrograma de formació amb compromís de contractació\nProgrames de Noves Oportunitats d’ocupació\nFoment de l’ocupació (66,7M) 10.450 beneficiaris\nAjuts a la contractació per persones majors de 45 anys\nPromoció de l’ocupació, desenvolupament econòmic local (53,7M) 24.200 beneficiaris\nPrograma de suport i acompanyament a la planificació estratègica\nAgents d’ocupació i desenvolupament local\nFoment a la mobilitat demogràfica (1,2M) 230 beneficiaris\nProgrames Erasmus i Eurodissea\nGestió de la col·locació en el mercat de treball (3,1M) 14.250 beneficiaris\nIntermediació laboral en agències de col·locació. El pressupost es redueix dels 7,2 milions de l’any 2016 als 3,1 d’enguany\nAvançar en el Model d’Orientació conjunt amb tot el sistema d’ocupació\nImpulsar la perspectiva de gènere transversalment\nFomentar la participació de les persones més desfavorides en Polítiques Actives d’Ocupació\nSeguir impulsant les Polítiques d’Ocupació Juvenil\nPosar en marxa el nou Model de Prospecció de necessitats formatives i qualificació professional\nMantenir l’esforç per promoure l’Emprenedoria\nElaborar la carta de serveis del SOC\n#atur #Ocupació #SOC #treball


Model de declaració responsable per a una instal·lació de transport o distribució d’energia elèctrica\nEl Decret llei 4/2022 de 30 de març, pel qual s’adopten mesures extraordinàries i urgents per pal·liar la crisi econòmica i social produïda pels efectes de la guerra a Ucraïna, estableix, al seu article 48 bis sobre Tramitació d'instal·lacions de transport i distribució d'energia elèctrica en baixa, mitjana i alta tensió:\n4a. El projecte o la documentació tècnica que s'adjunti a la comunicació prèvia ha de constar d'una declaració responsable per part d'un tècnic competent en la qual es declari que s'han consultat els serveis municipals existents, de manera que el traçat proposat evita qualsevol interferència amb aquests, i que el pla d'obres ha estat coordinat amb els serveis tècnics municipals. L'òrgan competent en matèria d'energia ha de publicar un model tipus de declaració responsable.\nPer tal de fer efectiva l’obligació que estableix la norma, la Direcció General d'Energia i Canvi Climàtic ha preparat un model de declaració que podeu descarregar-vos a continuació (el teniu en versió catalana o castellana canviant l'opció d'idioma).\nCal tenir present que L’ÒRGAN COMPETENT PER A L’OBTENCIÓ DE LA LLICÈNCIA MUNICIPAL D’OBRES ÉS L’AJUNTAMENT, de manera que qualsevol consulta respecte al tràmit d’una instal·lació de transport o distribució d’energia elèctrica s’haurà d’adreçar a l’ajuntament que correspongui segons la localització del projecte.\nDecret llei 4/2022 pdf - 421Kb\nModel de declaració responsable doc - 31Kb


La terra dels herois\nLa Strade Bianche a la Toscana obre avui el capítol de clàssiques ciclistes 2015 a través de camins sense asfaltar\nDissabte, 07/03/2015 | Actualitzat el 12/03/2015 a les 21:03 CET\nno porti una bici posterior al 1987. Oblidis del modern i lleuger carboni, dels pedals automàtics, dels últims avanços aerodinàmics i de les peces lleugeres que a penes es noten sobre la pell. Vesteixi's amb llana, busqui botes negres foradades amb sola dura i mitjons blancs, i enfili's en una bicicleta de ferro o alumini amb els cables dels frens i el canvi ben visibles. I vegi's gairebé com un protagonista del Ministerio del Tiempo, com un heroi dels d'abans, gairebé com el mateix Gino Bartali (en el centenari del seu naixement), el ciclista més famós de la Toscana.\nAixí se senten els 5.000 cicloturistes que el primer diumenge d'octubre (4 d'octubre, la cita per al 2015) s'apunten des del 1997 a L'Eroica, potser la més peculiar de totes les marxes cicloturistes i que ja té rèpliques o proves agermanades en diferents països. Per inscriure-s'hi només és necessari recuperar velles relíquies i creure's un corredor del passat. L'Eroica transcorre per la Toscana, a través de la província de Siena, i busca els camins sense asfaltar, el denominat sterrato, per donar encara més tonalitat retro a la marxa cicloturista.\nL'hora de l'evolució\nEl ciclisme professional no podia estar al marge d'una idea tan singular, sobretot des que ha decidit evolucionar i buscar noves vies aliades amb l'espectacle, com els ports de muntanya explosius on es recargolen els corredors, els que va trobar la Vuelta i els que ja ha incorporat el Tour per a la pròxima edició.\nNo era qüestió de fer sortir de l'armari bicis antigues, ni de vestir Fabian Cancellara com el seu compatriota Ferdi Kübler (el guanyador del Tour del 1950) o de convertir Alejandro Valverde en un Federico Bahamontes (vencedor del Tour del 1959) del segle XXI. Ells van amb els uniformes reglamentaris, amb les seves bicicletes oficials i acompanyats, al darrere, pels cotxes dels directors, els que aixequen la pols per camins toscans sense asfaltar. És l'hora de la Strade Bianche, com es denomina la carrera professional que imita l'aficionada des del 2007, i que avui (des de les 13.45 hores, en directe per Teledeporte) obre el gran capítol ciclista a les portes de la primavera, el preàmbul d'or que serveix per presentar el Giro, perquè s'iniciï l'època de grans rondes per etapes, tres setmanes d'emoció, amb el Tour de principal protagonista i amb el tancament, la pròxima tardor, davant La Cibeles de Madrid, de la Vuelta a Espanya.\n45 quilòmetres de 'sterrato'\n¿Per què si els corredors pugen per costes dignes de les cabres hispàniques no poden passar per camins de terra sense la necessitat d'haver d'anar en bici de muntanya? Així va néixer la Strade Bianche, que amb tot just set edicions disputades ja clama, perquè s'ho ha guanyat, per tenir un lloc d'honor entre les velles clàssiques del continent. La Strade Bianche, la carrera dels camins blancs, tal com es diria en català, es presenta amb 45,4 quilòmetres de sterrato, o camins de terra, segons la traducció de l'italià, que es reparteixen en 10 trams, a través de 200 quilòmetres, amb arribada al lloc més emblemàtic de la ciutat de Siena, la plaça del Campo. Es tracta d'un dels símbols de l'art de l'edat mitjana a Europa, el mateix lloc on fa un any Valverde va ser tercer, al darrere del polonès Michal Kwiatkowski, el campió del món, el triomfador a Ponferrada, i Peter Sagan, el veloç corredor eslovac que ha fitxat aquest any pel Tinkoff d'Alberto Contador. Valverde aspira avui al triomf.\nEls trams de sterrato de la Strade Bianche busquen la mateixa fama que els sectors de pavés o llambordes que adornen cada any la París-Roubaix i que també sedueixen (es repetirà aquest any) l'organització del Tour, que ha tornat a incloure zones de pedres, concretament en la quarta etapa, que es disputa entre les localitats de Seraing i Cambrai, el dimarts 7 de juliol.\nEn l'sterrato qualsevol avaria es paga amb minuts i significa l'adéu a la carrera. I si plou, cosa que, en principi, no figura en les previsions d'avui, el fang es converteix en un enemic que enterboleix i endureix encara més la prova.\nEl ciclisme de la segona dècada del segle XXI ha canviat i no s'assembla gens al de fa 20 anys; ni tan sols pel que fa a la mentalitat dels ciclistes. Si Miguel Induráin competís avui en dia hauria de redefinir la seva estratègia (les contrarellotges estan passant a la història) per guanyar.


Comença la vacunació infantil contra la Covid a la Vall d'Aro - Diari digital de Ràdio Platja d'Aro\nComença la vacunació infantil contra la Covid a la Vall d’Aro\nEs poden vacunar en el CAP de Sant Feliu de Guíxols els nens i nenes d’entre 5 i 11 anys de la ciutat, Castell-Platja d’Aro i Santa Cristina d’Aro\nAquest divendres a la tarda, 17 de desembre, l’Àrea Bàsica de Salut de Sant Feliu de Guíxols, que també dona cobertura a la població de Castell-Platja d’Aro i S’Agaró així com Santa Cristina d’Aro, posa en marxa la fase de vacunació dels infants de 5 a 11 anys.\nLa vacunació es farà en el CAP de Sant Feliu i poden vacunar-se els infants residents als Infants residents a Sant Feliu de Guíxols, Castell-Platja d’Aro, Santa Cristina d’Aro.\nLes famílies ja poden demanar cita mitjançant el web vacunacovidsalut.cat\nDes del Centre de Salut recorden que la vacuna és segura, eficaç i està aprovada per organismes internacionals, com ara l’EMA o la FDA. Altres països com EUA i el Canadà ja han iniciat la vacunació entre els infants.\nLa vacuna que se’ls administra és Pfizer, la majoritària en la població catalana, però una dosi més petita, només un terç. Des del CAP recomanen la vacunació dels infants perquè malgrat que en general l’afectació de la Covid és més lleu, els infants també es contagien i poden arribar a patir complicacions. Vacunar-los, segons els professionals de la salut, ajudar a reduir la propagació del virus i el seu impacte en l’entorn escolar. També es protegeix la família, sobretot avis i àvies en aquestes setmanes de trobades familiars de Nadal.\nMés informació sobre la vacunació dels infants a canalsalut.gencat.cat/vacunacio-infantil\nPrevious Previous post: La nova estrella que brilla a Castell d’Aro és una de les novetats del Pessebre Vivent\nNext Next post: Compres, artesania, jocs, tallers, màgia i més a Nadal Shopping Platja d’Aro


Entorn | Xanascat, la xarxa jove d'albergs de Catalunya\nEscola de piraguisme de sort\nGaudeix tot tipus d’activitats de muntanya!\nEl Pallars Sobirà, una de les comarques que conformen l’Alt Pirineu, és un dels indrets d’alta muntanya més variats i impressionants de la geografia catalana. I Sort, on es troba el nostre alberg, n’és la capital.\nSi el que t’agrada és la muntanya i totes les activitats que s’hi poden dur a terme, des d’excursions i esquí fins a visites culturals, no dubtis a venir-nos a visitar.\nBen a prop, tenim una extensa oferta d’estacions d’esquí i rius i llacs on practicar tot tipus d’esports d’aigua. I també et podem recomanar moltes altres activitats de les que anomenem “de collita pròpia”. Tot dins del parc Natural de l'Alt Pirineu o el Parc Nacional d’Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.\nLes activitats de collita pròpia:\n- Llocs que ens parlen


Muriel Casals: “El procés sobiranista està legitimadíssim” - Joan Solé\nMuriel Casals: “El procés sobiranista està legitimadíssim”\nLa presidenta d’Òmnium Cultural, Muriel Casals, es mostra molt satisfeta i optimista pel futur que afronta el país amb la nova configuració parlamentària, en què les forces sobiranistes juguen un rol molt important tant en\nel govern com a l’oposició.\nCom valora els resultats electorals?\nNo amagarem una certa sorpresa, perquè, si totes les enquestes s’equivocaven, no direm que nosaltres teníem una visió diferent. Potser hi havia hagut un imaginari amb aquest govern fort de CiU i ara sabem que la força política del nostre país ha de ser plural. El lideratge d’aquest pas tan important cap a la independència no l’encarreguem a un partit sinó que ho fem a més d’un.\nNo hi haurà un guia…\nNo pot anar sol, però no vol dir que pot fer el govern sol. El procés l’ha de fer, ja sabíem que s’havia de fer acompanyat però ara s’ha dit d’una manera molt clara.\nApostaria per un govern format per CiU i ERC?\nNo ens agrada opinar, són els parlamentaris qui ho han de decidir.\nPerò és important tenir ERC com a líder de la oposició…\nAquí el bo és que tots dos partits, el partit que ha guanyat i el que ha quedat segon, són favorables a la independència, i això dóna molta força.\nQuins passos ha de fer el govern?\nHa de fer una explicació molt clara del procés i del ritme, sense amagar les greus dificultats del dia a dia. Els partidarisde la independència juguem contra dos grans adversaris: les institucions espanyoles, que fan tot el que poden perquè això no vagi bé, i la crisi econòmica. Les dificultats econòmiques provoquen que fàcilment es faci una excitació demagògica del malestar de la gent. I això es pot girar en contra d’un representant polític.\nAfecta el populisme que diu que la independència trenca, separa i posa murs…\nA Òmnium hem de parlar i explicar-nos. Anar per tots els racons del país, que tothom tingui l’oportunitat d’escoltar explicacions, de saber que les pensions les pagarà la Generalitat de Catalunya i que és per això que volem tenir un estat, perquè recapti els impostos i ho pagui tot, pensions, subsidis… Explicar-ho tot ben explicat.\nCom queda ara el procés sobiranista, malgrat que el bloc que n’és favorable hagi guanyat només un diputat respecte de la legislatura anterior?\nCom col·laborarà a partir d’ara Òmnium en el procés?\nContinuarem treballant per consolidar i eixamplar aquesta consciència de catalanitat.\nQuè diu als qui tenen un sentiment pessimista en vista dels resultats?\nQuan algú es posa a treballar el pessimisme s’evapora.


Villa Sharm - Luxury Beach Side Private Villa Sharm el-Sheikh Egipte - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nMontazah, Ras Nasrani Bay, Ras Nasrani, Sharm el-Sheikh, Egipte, 99999\nSobre Villa Sharm - Luxury Beach Side Private Villa\nSituat en el cor de Ras Nasrani, Villa Sharm - Luxury Beach Side Private Villa és un lloc ideal des d'on descobrir Sharm el-Sheikh. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Sharm el-Sheikh. Transport hotel/aeroport, lloguer de cotxes, àrea de fumadors són només algunes de les comoditats que fan que Villa Sharm - Luxury Beach Side Private Villa sigui diferent dels altres hotels de la ciutat. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara piscina privada, aire condicionat, balcó/terrassa, llits extrallargs (> 2 metres), videojocs a l'habitació per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com bany, piscina exterior que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Sharm el-Sheikh, el Villa Sharm - Luxury Beach Side Private Villa és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nEn arribar, cal abonar un dipòsit de 750 USD per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.


Text i interpretació: Lucía Trentini. Direcció: Diego Arbelo\nTres personatges, tres històries paral·leles que s’entrellacen en un crim desapassionat. L’espectacle guanyador del prestigiós premi Florencio Sánchez, 'Música de Fiambrería', és una obra unipersonal on una sola actriu actua, canta i balla, entrant i sortint de diferents personatges que potser tan sols siguin les diverses facetes d’un mateix ésser. En aquest híbrid, s’explora també sobre els gèneres narratius i musicals i les seves fronteres: el melodrama, el policial i el musical (boleros, cant líric, blues i pop). Poema en escena, recital contemporani o performance que explora el paisatge de Montevideo i la seva 'fauna' nocturna. A 'Música de Fiambrería' el procés és col·loca en primer pla, i l’espectador serà testimoni de les transformacions que l’actriu empra per entrar i sortir de cadascun dels éssers que l’habiten.


Nom: TORRE DEL GRAVAT\nAltres noms: Torre del Madico\nAdreça: c/ de Baix (extrem sud)\nNúm. Registre / Catàleg: 4088-MH\nTorre de planta quadrada, situada a l'extrem sud del carrer de Baix, separada de les cases, que protegia el camí d'entrada a la població. És obra de paredat amb reforços de carreus de gres roig. Conserva restes de matacans i de finestres amb arcs de mig punt dovellats. És de tipologia molt similar a la Torre del mas Munter.\nLa torre del Gravat data probablement del segle XVI. És una de les dues torres que donen l'imatge característica a l'Arbocet; l'altra és la torre rodona de cal Torratxar. Les dues torres haurien format part d'un recinte emmurallat que es va conservar fins a començaments del segle XVIII. Dins del clos, al qual s'accedia per dos portals, hi havia una dotzena de cases, alguns corrals i un forn de pa. El carrer de Dalt va ser edificat entre la segona meitat del segle XVIII i el primer quart del XIX.\nLa veu popular diu que a la torre rodona s'hi hostatjaven els cristians, i a la quadrada, els moros.\nEn aquesta torre s'hi va instal·lar el Comú del poble. La torre del Gravat data probablement del segle XVI. És una de les dues torres que donen l'imatge característica a l'Arbocet; l'altra és la torre rodona de cal Torratxar. Les dues torres haurien format part d'un recinte emmurallat que es va conservar fins a començaments del segle XVIII. Dins del clos, al qual s'accedia per dos portals, hi havia una dotzena de cases, alguns corrals i un forn de pa. El carrer de Dalt va ser edificat entre la segona meitat del segle XVIII i el primer quart del XIX.\nLa veu popular diu que a la torre rodona s'hi hostatjaven els cristians, i a la quadrada, els mo...


Ott Tänak arrasa a l'etapa de terra del RallyRACC Catalunya-Costa Daurada\nDani Sordo, segon a la classificació general, ha superat a Neuville i Ogier que han patit les conseqüències de ser els dos primers en obrir la pista aquest matí\ndivendres, 26 d’octubre 2018 - 19:07h | Actualitzat a 26/10/2018 20:50h\nSense dubte, els pilots de Toyota estan en un altre nivell als trams de terra de Catalunya. Després de la disputa de la segona etapa —aquest divendres, 26 d’octubre— Ott Tänak es col·loca com a nou líder mostrant una arrasadora superioritat davant dels seus contrincants pel campionat.\nThierry Neuville i Sebástien Ogier s’han vist molt perjudicats per obrir pista i netejar tota la superfície dels trams. Jari-Matti Latvala també ha mostrat les seves intencions d’anar per la victòria, tot i que ha acabat caient al tram més complicat del dia, La Fatarella-Vilalba, superfície mixta on ha patit una punxada al seu Toyota després de marcar el millor temps a Pesells. Tot i això, s'ha recuperat durant les tres passades de la tarda marcant els dos millors temps i es troba cinquè a la general.\nEl pilot càntabre Dani Sordo ha aprofitat aquestes condicions per situar-se segon a la classificació general, després d’aprofitar una mala passada d’Elfyn Evans, en aquell moment segon, per La Fatarella-Vilalba 2 abans d’acabar el dia.\nEls debutants Volkswagen Polo R5 han finalitzat aquesta etapa de terra liderant la categoria WRC2 amb Eric Camili i Petter Solberg.\nOgier ha patit les conseqüències de ser un dels primers en obrir pista aquest matí. | Natàlia Piqué\nNeuville i Ogier paguen les conseqüències d’iniciar els trams\nEl matí ha començat amb l’equip Toyota marcant els dos millors temps de la jornada. Ott Tänak ha estat el més ràpid en la curta passada per Gandesa, interposant quatre segons d’avantatge amb Neuville i Ogier en tan sols set quilòmetres.\nSeguidament, Latvala li ha pres el relleu a Pesells, en un tram de 26 quilòmetres on ha tornat ha quedat clar la dificultat que té obrir pista en terra.\nTant el belga com el francès han vist com perdien més de vint segons amb els dos primers de la general. Però en el tram més complicat del matí, La Fatarella-Vilalba, el pilot finlandès de Toyota ha punxat i ha perdut més de mig minut.\nGràcies a això, Evans s’ha posat en segona posició a 11,7 segons de Tänak, mentre que Dani Sordo ha aconseguit pujar a la tercera plaça de la classificació a 19,2 segons del líder. El càntabre s’ha queixat de falta d’adherència en aquesta última passada de 38 quilòmetres.\nOtt Tänak imparable, nou líder després de l'etapa de terra. | Natàlia Piqué\nOtt Tänak directe cap a la victòria\nEl bucle vespertí només ha servit per consolidar encara més el liderat d’Ott Tänak que ja té un marge de 26.8 segons abans de començar l’etapa d’asfalt d’aquest dissabte. Un fet que dificulta molt més el treball dels seus rivals directes, Neuville i Tänak, ja que hauran de remuntar en els pròxims trams d’asfalt des de la novena i la setena posició, respectivament.\nA més, després de la punxada que ha patit Latvala, el finlandès s’ha vist en l’obligació de recuperar posicions i ha aprofitat la superioritat del Toyota en terra per marcar els dos millors temps de la tarda. Gràcies a això, s’ha col·locat en cinquena posició a només deu segons de la segona plaça que ocupa Dani Sordo.\nEl pilot càntabre ha marcat l’scrath a Pesells 2 i ha aprofitat un mal tram d’Elyn Evans per l’últim tram del dia que li ha fet caure a la tercera plaça per davant de Sébastien Loeb. El francès es troba a 30.2 segons del líder i d’aquesta manera, només hi ha un marge de 4 segons entre el segon i el quart de la general.\nDemà dissabte, 27 d’octubre, serà un dia realment complicat tant per Ogier com per Neuville, ja que hauran de recuperar molt de temps per l’asfalt tarragoní després d’acabar la jornada a 39,4 segons i 59.7 segons del líder Ott Tänak. L’asfalt, protagonista en les últimes dues jornades del RallyRACC, serà l’encarregat de jutjar als tres pilots que es disputen el campionat abans d’arribar a l’última prova del mundial de ral·li.\nSalou PortAventura Gandesa


pues yo creo que: Pepe Monforte, un gran valencià, una millor persona...\nPepe Monforte, un gran valencià, una millor persona...\nFeia molt de temps que volía escriure este recordatori cap a una de les persones més interesants que he conegut en ma vida a més de vullguda, respectada i admirada per mí i la meua familia. I ara que ja he aconseguit unes dades biogràfiques que buscaba i aprofitant que entrem de plé en falles, crec que ha arrivat el moment...\nEs tracta de Pepe Monforte, qui ens dixà fa 7 anys i mig però que està viu i present en la memòria de molts. Veranetjà molts estius a la platja de Nules i allí el conegué... i no pugué despedir-me d'ell pues estava jo en l'estranger quan pasà, aixina que esta es la meua humilde manera de dir-li adeu...\nAbans que res un record afectuós i molt gran i un bes per a la seua dona Rosa i el seu fill Josep a qui he conegut desde ben xicotet.\nPepe va naixer en València en 1951 i des de sempre les seues activitats no profesionals estigueren lligades al valencianisme en totes les seues vertients però fugint de la política. Ell deia que la opció valencianista que havia escollit era "un valencianisme des de la naturalitat, sense grans lios i amb les conviccions fermes i que pugues ficar cara de res quan algú tracta de jutjar-te".\nComençà ben pronte a viure el món faller i l'any 1983 va ser triat President de L'Agrupació de Falles Benicalap-Campanar, càrrec que ocupà fins setembre de 2003. Dins del mon de les Falles, com a home versatil, polivalent i vitalista va desarrollar una intensa activitat com a congresista, orador i mantenidor, complint un dels seus somnis al ser nomenat l'any 2002, Mantenidor de la Fallera Major Infantil de Valencia.\nCom autor teatral, poeta, escriptor de llibrets (Premi Especial Josep Bea Izquierdo 1998) i aproposits, compta amb una producció amplia i densa.\nA més col.laborà prestàn la seua meravellosa veu en off en nombroses Exaltacions de les Falleres Majors de Valencia, organitzà gales de teatre, va ser copromotor i coordinador d'iniciatives ciutadanes tant d'àmbit social com cultural, aixi com un estudi socio-econòmic de la festa fallera a l'any 2000 i també va ser creador de la Interagrupació de Falles, colectiu que integra a totes les falles sense estar sotmeses a la Junta Central Fallera, no depenent de l'Ajuntament ni de cap partit polític.\nA part d'un curriculum fester tan extens, parlar de Pepe Monforte es parlar d'un home com cal, transparent i clar. Mencionar a Pepe Monforte és dirigir-se a un defensor de la nostra llengua, del valencià; es mencionar a qui no tenía mesura del temps per a treballar. Parlar d'ell és citar a una persona respectuosa i respectada; convincent, de paraula apropiada en el moment adequat; de tracte familiar, sensible i delicat.\nEra una d'ixes persones en les que te quedes parlant sobre qualsevol cosa durant hores i hores i sempre deprens coses. Donava gust raonar sobre el tema que fora, ja que encara que era un home de fermes conviccions, era obert a rebre opinions i escoltar arguments. Era un gran conversador que amb la força de la seua veu i els seus raonaments, te podía explicar i exposar algo molt complexe amb gran claretat i senzilles paraules.\nRecorde amb molt de sentiment ixos diumenges... Pepe sense camisa, en la seua barba i el puro en la boca, a fer la paella amb llenya amb tanta minuciositat com ho feia tot (cosa que posava a Rosa dels nervis), ixe romer, no massa comú per estes terres, i les grans tertúlies després, on arreglavem el món...\nSupose que estaràs intentant convencer a "San Pere" de que els ròtuls del cèl s'escriguen també en valencià...


Qualitat - Carrasco\nA CARRASCO seguim el Sistema de Gestió de la Qualitat d’acord amb la norma ISO 9001:2015.\nSistema de Gestió de la Qualitat per al subministrament tècnic de components per a motlles, matrius i d'altres utillatges i serveis relacionats\nCerficat ISO 9001:2015\nMitjançant la implantació del Sistema de Gestió de la Qualitat d’acord amb la Norma UNE-EN ISO-9001:2015 es pretén que la qualitat esdevingui un factor essencial per a l’èxit de l’empresa, en consonància amb els valors de CARRASCO:\nEl sistema de Gestió de la Qualitat ha de permetre la millora constant de la qualitat dels nostres serveis, de manera que puguin augmentar les expectatives i el grau de satisfacció dels clients.\nCal entendre la qualitat com una eina de millora i de satisfacció personal de les tasques dutes a terme per cadascun dels membres de l’organització.\nTot el que es faci a l’empresa anirà destinat a satisfer les necessitats i expectatives dels clients. Per tant, la nostra prioritat és oferir serveis adequats de cara a aconseguir el fi desitjat, d’una manera fiable, consistent i que compleixi els requisits dels clients, de l’empresa, així com totes les exigències legals i reglamentàries.\nEn contactar amb els clients, tant reals com potencials, tots els procediments que fa servir l’empresa han d’intentar adoptar permanentment una actitud positiva, atenta i propera. S’ha de tractar cada afer amb eficàcia i rapidesa. Durant totes les fases, i especialment quan sorgeixen incidències de qualsevol mena, o quan puguin sorgir-ne, es facilitarà tota la informació que calgui.\nQualitat dels procediments\nPer als procediments específics es tindrà en compte la comoditat, l’ús senzill, la precisió, l’oportunitat i la compatibilitat amb els procediments dels clients.\nAquest sistema ens permetrà:\nAconseguir un bon nivell de satisfacció dels clients.\nReduir el nombre d’incidències, reclamacions i de no conformitats del sistema.\nAjustar al màxim els terminis de lliurament.\nFer augmentar la facturació i aconseguir que tot el personal s’impliqui i participi.


La investigadora de la Universitat d’Alacant alerta que el biaix de gènere està provocant que dones amb coronavirus no estiguen sent diagnosticades ni tractades\nMaría Teresa Ruiz Cantero (Melilla) està tota la vida dedicada a analitzar el biaix de gènere que, històricament, hi ha en la medicina a l’hora de diagnosticar i, posteriorment, tractar diferents malalties. Amb l’inici de la pandèmia, aquesta catedràtica de medicina preventiva i salut pública de la Universitat d’Alacant va començar a introduir gradualment la Covid-19 en les seues classes i va acabar dedicant-se de ple a investigar el virus des de la perspectiva de gènere.\n“Quan va aparéixer el coronavirus vaig sentir que, com que no soc metgessa clínica i no podia posar-me la bata, havia d’investigar-lo”, reconeix en conversa telefònica. Així doncs, van nàixer tres línies de treball sobre tres camps diferents: dades estadístiques, mortalitat i confinament.\nUna de les seues conclusions principals és que “estan produint-se desigualtats de gènere pel que fa a l’atenció sanitària del Covid en perjudici de les dones”. Recorda que, sobre l’anomenat Covid persistent, en què els símptomes com ara cansament, malestar general, dolor muscular o baix estat d’ànim es prolonguen en el temps, hi ha un estudi de la Societat Espanyola de Metges Generals i de Família (SEMG) que assenyala que el 79% de les persones afectades són dones amb una mitjana d’edat de 43 anys.\nRuiz Cantero es va preguntar com era possible això si han ingressat més homes (60%) que dones (40%) als hospitals per Covid, i va concloure que les dones infectades, en general, no han eixit en les dades oficials “perquè no han arribat a ingressar en els centres sanitaris i, per tant, no han sigut tractades, i s’han quedat amb problemes de salut”.\nPer què ha passat?, li preguntem. “Perquè el principal criteri de gravetat per a ingressar a l’hospital és, sobretot, la pneumònia, símptoma que pateixen més els homes, mentre que les dones han manifestat diarrea, vòmits, problemes de pell o d’olfacte i gust”, explica. Per aquest motiu han eixit dones en la premsa denunciant que el sistema sanitari no es creia que estigueren infectades, recorda.\nLes que no hi han eixit, insisteix, són les que han mort sense ser diagnosticades de Covid. Gràcies a un estudi acabat de publicar per l’Institut Nacional d’Estadística (INE) sabem que les dones que han mort amb sospita d’haver contret el virus –però sense confirmació oficial– són un 33% davant d’un 18% d’homes. L’INE també assenyala que, davant de les dades hospitalàries ja esmentades, estan les de les residències, on el 65% de les defuncions correspon a elles. També són grup de risc les sanitàries i personal no sanitari dels centres hospitalaris on, “com que hi ha més treballadores que treballadors, estan contagiant-se més”.\nDues setmanes després del confinament que hi hagué a Espanya es va detectar un augment de contagis en les dones de la llar, el tercer col·lectiu feminitzat més afectat, pel fet d’encarregar-se de la cura del familiar o els familiars contagiats. Aquesta conclusió, i altres, són fruit de la investigació ‘El repte de la Covid-19 a Alacant: efectes en la salut i resistència ciutadana durant el confinament’ que eixirà publicat la setmana que ve.\nLa investigació duta a terme juntament amb el catedràtic de salut pública també Carlos Álvarez-Dardet Díaz va permetre fer durant 40 dies del període de confinament domiciliari (del 15 de març al 21 de juny) un estudi en línia amb la finalitat d’avaluar, amb la resposta de 1.378 persones enquestades, l’estat de salut, el compliment de les normes de confinament i les mesures d’atenció sanitària i de salut pública en la població de la província d’Alacant.\n“Com que érem conscients que hi hauria més onades epidèmiques que obligarien a utilitzar confinaments, l’objectiu de l’estudi era que servira el coneixement extret per a les autoritats sanitàries i socials”, assenyala. Sobre l’atenció sanitària en temps de coronavirus, el document alerta que les persones enquestades infectades no van poder ser ateses en els centres de salut, saturats, sinó per telèfon des de casa. “Al final aquesta mesura ha provocat que, com que no les atenien, acabaven en urgències davant el col·lapse d’Atenció Primària, per la qual cosa estem arrossegant el problema en la detecció precoç”, denuncia.\nTambé alerta sobre la falta de sensibilització a l’hora d’autoconfinar-se. “Només un 50% ho feien per consciència, la resta per obligació, i això estem pagant-ho ara que ens demanen que ho fem i no estem fent-ho”, explica. Per això, ha trobat a faltar que el ministeri fera “més campanyes de conscienciació, però no amb l’enfocament de les normes, sinó de la importància dels valors”, i en posa com a exemple Jacinda Ardern, primera ministra de Nova Zelanda, on el Covid està controlat “gràcies –assegura Ruiz Cantero– entre altres factors a l’encert en els missatges institucionals que els youtubers van enviar a la població enfocats en la solidaritat amb els altres, no en l’obligació”.\nQuina part de responsabilitat tenen els polítics i quina part la ciutadania en la situació actual de descontrol?, li preguntem. “Partisc de la base que això és una guerra mundial biològica, i he arribat a la conclusió que els polítics han fet el que han pogut en tots els països”, avança. “I, com en tota guerra, cal que hi haja líders i que també els soldats actuen. Si la cosa va tan malament, els soldats han de preguntar-se, què he de fer jo per part meua?”\nFinalment, considera: “Les dones se’ns ha relegat a la rereguarda en la lluita contra la pandèmia”. I posa com a exemple que la societat espanyola ha recorregut a experts homes, tret d’excepcions com la viròloga Margarita del Val. “Si haguérem estat més en l’avantguarda, hauríem treballat més els valors, perquè les dones valorem més les cures”. Sobre aquest tema, recorda l’informe tan “visionari” de les Nacions Unides el 2016 sobre control de pandèmies que, amb perspectiva de gènere, “recomanava que les dones estigueren en els llocs de decisió, perquè introduirien les cures”.\n23 de enero de 2021 - 22:00 h


Coneixent mons: Extra: Treballar a Canadà (o a Mont-real)\nLinkedIn, Indeed, Monster, AngelList, Jobillico... les xarxes professionals són una gran eina per fer contactes i buscar feina. Però si un no està in situ per una entrevista personal, les possibilitats de trobar feina són quasi nul·les (a menys que un no sigui un geni). Les empreses volen conèixer la persona més enllà del seu currículum. Si a més a més de considerar el seu perfil han de tenir en compte un oceà de per mig, la diferència horària, o un candidat sense visat, tiraran d’una altra papereta. Cal pensar que hi ha centenars de perfils, i millors, que a més a més de tenir els papers, es troben in situ i tenen disponibilitat immediata.\nCada cas però és particular. Cal informar-se doncs hi ha certes professions que estan en alta demanda al país (sobretot el sector de la tecnologia, la construcció, la hoteleria, l’agricultura...) i en aquests casos hi ha certes excepcions que alleugen el procés de selecció.\nEl nostre consell: obrir la ment i estar obert a tota oportunitat de treball. Tot i que vam trobar feina dins les nostres branques, vam marxar amb la ment treballada, oberts a experimentar-nos en l’hoteleria, la restauració, el comerç, nanny... Tot i que potser no sigui el que estiguem buscant, és un punt de partida que ens permetrà adquirir aquesta experiència canadenca de la quina parlàvem i, paral·lelament, seguir buscant feina.\nEl nebot ajudant al tiet a preparar-se per una entrevista.\nPublicat per Coneixent Mons a 22:51\nSandruki 26 d’octubre de 2016 a les 10:51\nConeixent Mons 29 d’octubre de 2016 a les 1:52


La filosofia (no) cura - La Veu de l'Anoia\nLa filosofia (no) cura\nEl filòsof Francesc Torralba ha presentat recentment un llibre que duu per nom La filosofia cura. Eines per al benestar de l’ànima i el món. En la meva opinió, la filosofia és l’intent del concepte per guarir la ferida que crea el propi concepte, la cultura i el llenguatge. És a dir que és un símptoma, o en el millor dels casos, un antídot per a un verí que prové del mateix doll del qual brolla la necessitat filosòfica: la consciència. La natura, si és que existeix tal concepte, ens proposa un pacte, fàustic i diabòlic en alguna mesura, ja que per poder evolucionar a canvi de la vida ens obliga a acomiadar-nos dels qui estimem i de nosaltres mateixos. A canvi de la innocència de la infància ens regala la consciència de l’edat adulta. Potser el canvi de cromos no surt tant a compte. Especialment quan una fotografia vella, un record essencial, un adéu d’algú especial, ens provoca un nus al coll o alguna llàgrima.\nPerò aquesta és una versió massa parcial i limitada de la nostra gran capacitat de pensament. Un pensament que abarca la dimensió ètica, la moral, la ciència, l’art i la transcendència. Ser conscient és un regal. Un regal que ens permet meravellar-nos davant l’ésser, la nostra existència i dels altres éssers vius, de la vida mateixa. Per Aristòtil la filosofia sorgia quan ja hi havia en la terra tots els elements necessaris per a viure. I per tant tenien raó aquells qui la consideraven al marge del que és útil o pragmàtic.\nÉs innegable que som éssers conscients i en certa mesura malalts, en el sentit pessimista que l’emprava el filòsof F. Nietzsche. Per Nietzsche l’home era un animal trist, un actor de teatre tràgic conscient de que al final sempre cau el teló i que per tant ha de fer comèdia per fer més passable l’espectacle. I que per tant ha de viure amb la màxima intensitat, sense traves ni limitacions més enllà de les que ell s’imposi. Com veiem a Nietzsche la filosofia no el va curar i per això va demanar un retorn a la terra, a l’art, a la música i la dansa, a la vida… Que bonic seria un debat a tres bandes entre Francesc Torralba, el seu admirat Kierkegaard i Nietzschei.\nArticle anteriorLes corals anoienques “La Cuitora i “D’Aulí” al Palau de la Música\nPròxim articleRevolucionària estada dels Moixiganguers a la ciutat italiana de Lecco


Albalat dels Sorells licita obres de manteniment del seu palau castell\nInicio L'Horta Nord Albalat dels Sorells Albalat dels Sorells licita obres de manteniment del seu palau castell\nAmb una inversió de 76.515,97 euros procedents de fons FEDER europeus, l’Ajuntament d’Albalat dels Sorells iniciarà diverses obres de manteniment del seu palau-castell.\nEn una primera fase les obres volen fer accessible la torre nord-oest perquè es puga visitar per vore les vistes del poble i del terme i la retirada del gotelé per deixar a vista l'antic tapial valencià en la sala de comissions i despatx d'alcaldia.\nPel que fa a la intervenció en la sala noble, a part de la retirada del gotelé, també es decaparan les mènsules de pedra, les bigues de fusta que a hores d'ara estan recobertes d'una pintura plàstica i es farà un tractament a la fusta.\nSegons comenta Nicolau Claramunt, alcalde de la localitat, “fa poc que s'ha redactat el Pla director del Palau que ha de marcar les futures intervencions i millores en l'edifici. L'objectiu és anar tornant a l'originalitat tot allò que es puga”.\nDesprés d'esta intervenció li tocarà el torn al pis, restablint els taulells originals del segle XV amb la col·laboració de la Diputació de València.\nArtículo anterior17.800 peregrinos valencianos realizaron el Camino de Santiago el pasado 2019\nArtículo siguiente‘Un fill del nostre temps’ arriba al Teatre Micalet


Vols barats de Vigo a Natal a Iberia\nVols barats Brasil Vigo-Natal\nVols barats de Vigo a Natal (NAT) de Vigo a Natal Vigo-Natal, Brasil\nConsulta l’oferta de vols de Vigo a Natal i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Vigo a Natal.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Vigo a Natal fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


rebaixes: 491 .- NO TINC LA POR AL FRED... foto pròpia i google imatges\n491 .- NO TINC LA POR AL FRED... foto pròpia i google imatges\nNo tinc la por al fred\nQuan ton caliu brolla,\nQuan la fantasia es mou,\nQuan la il·lusió ens empara,\nQuan el camí és segur\nI l’espardenya es clava\nEn el sender segur\nQue camina calma.\nQuan ton aire dolç em frega,\nQuan els dits en teus dits clouen,\nQuan estem prop del focardal\nAsseguts a l’escó dels sentiments\nQue ens mou la vida.\nNo tinc por del fred...\nPublicat per rebaixes a 21:05\nEtiquetes de comentaris: foto google imatges, foto pròpia, fred, POR, rebaixes\nAvui Internet me la ha jugat i arribo a misses dites, que hi farem... però el cas és arribar.Anton.\n13 de gener de 2010 a les 21:12\nNo sé si són misses dites, Anton, però el poema és preciós i gairebé té música, la donen les mateixes paraules. Gràcies!\n14 de gener de 2010 a les 0:07\nMai és tard i menys encara, quan en aquesta casa hi trobem el caliu d'un poema com aquest.\nNo tingueu pas por del fred, per que en la vostra dolça llar el foc és sempre ben viu!!!\nBona nit Anton i una abraçada!!!


Messi, protagonista de la festa de presentació del nou espectacle del Cirque du Soleil\nL’argentí, juntament amb bona part dels integrants del primer equip, ha assistit a la presentació del nou espectacle inspirat en la seva figura\n06:15PM dijous 31 de gen.\nAquest dijous a la tarda ha tingut lloc la festa de presentació mundial del nou espectacle del Cirque du Soleil inspirat en Leo Messi. L’acte, organitzat pels promotors d’aquest espectacle, s’ha celebrat a la Sala Roma del Camp Nou i ha comptat amb una catifa vermella prèvia amb tots els convidats, entre els quals hi eren Leo Messi, en qui s’inspira l’espectacle, així com bona part dels seus companys del primer equip.\nTambé han assistit el productor executiu del Cirque du Soleil, Charles Joron, el director i creador del xou, Mukhtar O.S. Mukhtar, directius de PopArt Music i Sony Music, així com personalitats nacionals i internacionals que han viatjat especialment a Barcelona per a aquesta ocasió. L'exporter blaugrana, José Manuel Pinto, també ha estat un dels assistents.\nCal recordar que el nou espectacle del Cirque du Soleil, Messi10, està inspirat en el talent, els èxits i la llegenda de Leo Messi, que aglutina l’esperit i els valors del futbol. L’argentí s’ha associat amb el Cirque du Soleil Entertainment Group i PopArt Music per crear aquest nou espectacle al costat de Sony Music, que serà estrenat mundialment el 10 d’octubre al Parc del Fòrum de Barcelona, amb un total de 32 funcions fins al 10 de novembre.\nDescomptes especials per a socis i penyistes\nA més, els socis i penyistes que vulguin gaudir de l’espectacle, disposaran de descomptes exclusius. Els propers dies 4, 5 i 6 de febrer seran els del període de prevenda, en què els socis disposaran d’un 30% de descompte en les funcions de dimarts i dimecres, mentre que per a la resta de dies de la setmana, el descompte serà d’un 20% per a totes les funcions. Pel que fa al col·lectiu de penyes, el descompte serà d’un 20% en les funcions de dimarts i dimecres, mentre que en les de la resta de dies serà d’un 15%. Després d’aquests tres dies de prevenda, a partir del 7 de febrer les entrades es posaran a la venda per al públic des de 38 €.