Quaranta autobusos sortiran de Tarragona per unir-se a la convocatòria de l'11-S\nGuillem Roqué Ciutat dilluns, 10 de setembre de 2018\nAmb motiu de la Diada de Catalunya, Barcelona acollirà, un any més, una concentració massiva que servirà d’altaveu al clam independentista. Les organitzacions convocants, Assemblea Nacional Catalana (ANC), Òmnium Cultural i l’Associació Catalana de Municipis (ACM), auguren una mobilització massiva i així ho confirmen algun dels seus representats tarragonins que destaquen que la de demà serà una jornada multitudinària que superarà les xifres d’assistència d’anys anteriors. A poques hores de la Diada, les reserves i els autocars que s’han hagut de contractar per transportar fins a la capital catalana tots els tarragonins que hi volen assistir en són un bon indicador.\nLogotip de la convocatòria de l'11-S.\nGilbert Frigola, coordinador de l’ANC Tarragona, confirma que ja tenen llogats i completament ocupats 32 autobusos, una xifra que, previsiblement, augmentarà fins els 40 vehicles quan ultimin les darreres reserves i s’hi afegeixin els autocars gestionats per altres entitats tarragonines com ara les colles castelleres dels Xiquets de Tarragona, la Jove i la del Serrallo. Frigola destaca que el gran nombre d’interessats els ha obligat a recorre a vehicles més grans del habitual: “tindrem autobusos de 90, 70 i 60 places i no només els normals que solen tenir seients per 50 o 55 passatgers”. El coordinador està convençut que la d’enguany “serà una manifestació multitudinària i tranquil·la”.\nCom tots coincideixen en assenyalar, el context polític actual esperonarà la participació. Els successos ocorreguts després de l’1 d’octubre, l’empresonament dels representats polítics i els procediments judicials posteriors, condicionaran en gran mesura la celebració d’aquest 11 de setembre. Rosa Maria Codines, presidenta d’Òmnium Cultural del Tarragonès, confirma aquesta idea i remarca que l’excepcionalitat política dels darrers mesos s’ha traduït en una mobilització ciutadana superior a la dels anys anteriors.\nCodines assegura que la mobilització “serà un èxit molt gran” i “ que servirà per demostrar a Espanya i el món” que no han renunciat als seus posicionaments. “No ens mourem ni un mil·límetre, tot i la repressió actual ens mantenim ferms ”. La representat d’Òmnium creu que la jornada de demà també serà una gran oportunitat per demostrar que a Catalunya “no hi ha fractura social” i remarca que, “com sempre”, faran una mobilització “pacífica i democràtica”. A banda de la xifra de vehicles, també explica que han exhaurit totes les remeses de samarretes que s’han venut (a 18 euros cada una) per la concentració de demà.\nLa sortida dels autobusos està prevista a les 13.30h i, donada la quantitat i la mida dels vehicles implicats, s’han definit diversos punts de recollida. Per coordinar el dispositiu i per a què tothom sàpiga a quin vehicle ha de pujar i on el pot trobar, s’habilitarà una taula d’informació a la cantonada del carrer República Argentina amb la Rambla Lluís Companys.\nMés de mil autobusos a tot el País\nSegons han declarat a l’ACN fonts de l’Assemblea, aquest cap de setmana la xifra total d’inscrits va superar els 400.000 i el nombre d’autocars contractats arreu del territori català és de més de 1.350. Sota el lema “Fem la República”, la mobilització d'enguany recorrerà l'avinguda Diagonal de Barcelona amb una «onada de so gegant». Dels 37 trams en que es dividirà la concentració, ja n’hi ha una desena de plens i la resta tenen una ocupació “alta” o “quasi plena”.\nTGN enviarà una trentena d'autocars a la Diada del Sí\nLa Policia Nacional reforçarà Tarragona amb agents de paisà durant la Diada


crecimiento personal | oriolrius.cat - Part 2\nMindfulness :: PNL :: Productividad personal :: Business Coaching :: Personal branding :: Ciencia y sociedad\nTancant el 2016\nPosted on 2017/01/14 by Oriol Rius\nComencem parlant de la família, la casa i el poble…\nAquest any hem donat la benvinguda al 2017 des de Cuba; així doncs, durant aquestes vacances nadalenques envoltades per celebracions familiars la meva interacció amb l’ordinador ha estat pràcticament nula i per si fos poc durant les vacances no vaig connectar a Internet ni amb el mòbil. Sembla impossible, oi? doncs es pot fer i a més es posa molt bé. La veritat és que el mes de desembre va arribar amb una agenda pleníssima plena de compromisos personals i professionals. Tot plegat es va convertir en una cursa que ha acabat amb la tornada a la feina el passat dilluns dia 9. Així doncs tot i que amb retard ara toca fer el tradicional, i tan útil, resum anual.\nCom no pot ser d’una altre manera aquest any ha vingut marcat per una notícia meravellosament inqualificalble. Ben a principi d’any, concretament el 17 de febrer el Roc va arribar a les nostres vides i com tothom diu, perquè és ben cert, ens va canviar la vida per sempre. Ja res tornarà a ser igual i totes les prioritats que t’havies marcat amb aquells valors que creies que tenies tan marcats canvien totalment. Potser no és algo que passi realment de cop, almenys jo he anat necessitant el meu temps per anar-me’n adonant i comprovant com això era així però no es pot negar que ara el centre de l’univers és el Roc. És curiós perquè quan més miro el Roc més recordo el Pol, no és algo que m’entristeixi però evidenment hem posa nostàlgic i el trobo a faltar. Per sort, una bona abraçada del Roc ajuda a agafar forces per mirar endavant.\nAra mateix el Roc és a piscina, va a la llar d’infants i ja s’enfila per tot arreu. Amb quasi 11 mesos té unes ganes d’explorar el món increïbles i amb un somriure als llavis que realment et fan tenir ganes de dir-li t’estimo i fer-li mil petons. Algunes de les meves sanes rutines les he hagut de canviar, per exemple, he deixat spinning i ho he canviat per Befit que en menys temps faig un treball més complert pel cos. Per sort continuo poden practicar el tennis i la piscina ha quedat aparcada després d’un inici molt prometedor. Pel que fa al meu tema físic aquest any m’han hagut d’infiltrar el colze i la munyeca del braç dret perquè no podia jugar a tennis del dolor que tenia. Cal dir que des de llavors estic súper bé.\nA casa hem continuat fent obres, enrajolant diverses parts del jardí i deixant-ho tot apunt per acabar la zona de la barbacoa. Pel que fa al poble estic veient moltíssimes transformacions i grandíssimes millores, potser la última ha estat el centre d’interpretació de l’aigua. Però activitats com engalanar els carrers per la festa major i moltíssimes cosetes més hem fan notar que Torrelavit es modernitza i s’obre a la gent de fora. Com que els temps actuals no només porten bones coses, durant la nit de Sant Joan i estant de vacances a Sardenya ens varen entrar a robar a casa. Així que durant aquest any també hem hagut d’instal·lar una alarma a casa; mai hagués imaginat que això caldria al meu poble. Un lloc on durant molts anys havia aparcat el cotxe davant la porta de casa i amb les claus posades.\nPer cert, pels més geeks que llegiu aquesta entrada, l’alarma que m’he posat és una G90B comprada a Aliexpress. Això si, també he comprat unes quantes càmares de videovigilància noves i un grabador. Diria que al proper que se li acudeixi entrar a casa tindrà un bon reportatge a més d’una bona festa de llum i sorolls quan entri. El millor de tot és que he aconseguit connectar els sitemes que he comprat amb el nou sistema domòtic de la casa.\nUna altre taca negativa de la modernització del poble és que s’han registrat tres incèndis ben aprop del nucli del poble. Té tota la pinta que van estar provocats, però això encara no s’ha pogut demostrar lamentablement. Tristament en el darrer dels casos les flames van arribar fins al jardí d’una de les cases del barri. Per sort, tot es va poder resoldre en una mala tarda de diumenge i el millor és que el paissatge no ha quedat gaire malmès. Gràcies bombers.\nPel que fa a aspectes professionals, la companyia que vaig co-fundar fa uns anys ja no es diu M2M Cloud Factory, ara som “Nexiona, IoT connectocrats“. Aprofitant el MWC’16 el recent estrenat departament de marketing va fer el llençament de la nova marca. Però no només hem estat al MWC; hem tingut presència en altres fires com el METIC, WPC de Microsoft a Toronto, però sobretot on ho hem donat tot ha estat al IoT SWC de Barcelona. Durant l’any hem presentat el nou MIIMETIQ LITE; el MIIMETIQ EDGE que va acompanyat d’un hardware de DELL i fins hi tot hem tret productes no-oficials però que s’han venut a clients interessants com el MIIMETIQ Agent. Però a vegades, hi ha petites coses que acompanyen als productes que et fan tanta o més il·lusió, per exemple, finalment el serveis en els que es basa el sistema ja corren en contenidors de Docker, també disposem d’una interfícia gràfica per gestionar les actualitzacions i llicències del producte, a més d’un mòdul per demanar assistència remota de forma automàtica.\nCal dir també que hi ha algún dels nostres clients que han tret solucions realment interessants basades en els nostres productes. Com a ara Vadecity, que ofereix un servei de lloguer de parking per bicicletes a Barcelona. Alguna altre solució pot ser també el sistema de control d’impresores de gran format de Ricoh; o el més que original sistema de vacunació per pollastres d’Hipra que hem montat conjutament amb IBM. Tot plegat amb tecnologia Nexiona. Però la gran notícia de l’any és l’entrada en l’accionariat de l’empresa per part de Tech Data, un dels proveedors d’informàtica més grans del món. Cal dir que és un èxit que realment fa molta il·lusió.\nTambé he pogut dedicar una estona als meus projectes\nEl més conegut i de moment el més llarg és el blog, aquest any ja ha fet 16 anys des de la primera entrada que hi vaig fer. Així que malgrat sempre arrossegues el sentiment de que voldries haver-hi compartit moltíssimes més coses cal estar content per haver continuat aquesta feina tenaç.\nLa infrastructura que tinc a casa i a Internet també ha canviat força, la cosa continua en plè procés de re-estructuració i els canvis es succeixen sense parar però algunes cosetes que puc rescatar podrien ser que he parat definitivament el servidor VMWare ESXi que tenia corrent sobre un HP Proliant ML100. Una de les migracions més difícils ha estat canviar el pfSense virtualitzat que hi tenia, el que he fet ha estat programar serveis equivalents dins del Mikrotik CloudSwitch que tinc. Creant-me fins a sis xarxes locals per separar el tràfic de diferents serveis que tinc a la xarxa local. Per exemple, tinc xarxes pels sistemes de seguretat; pels sitemes domòtics; per la veu sobre IP; pels serveis d’internet (DMZ) o per les persones. Fins hi tot m’he creat una xarxa on poso els equips en proves i que de moment no vull que afectin serveis en producció.\nReferent als servidors dedicats que tenia a Internet, i que també eren màquines virtuals corrent en un gran servidor VMWare ESXi, els he migrat tots a VPS d’OVH amb l’objectiu de reduir radicalment els costos i baixar les necessitats de manteniment. Per tant ara amb dos servidors VPS i snapshots que faig periódicament m’asseguro que el pitjor que hem pot passar és haver de restaurar la màquina. També disposo d’un tercer servidor dedicat amb moltíssima més capacitat de disc per fer-hi còpies de seguretat.\nDegut a tota aquesta migració durant l’any he publicat alguns articles que diria que cal resaltar:\nVPN senzilla amb l’Android i el Mikrotik\nEsnifar tràfic al Mikrotik i enviar-lo al Wireshark\nVPN entre Mikrotik i pfSense\nConnexió a Internet amb control fail-over pel Mikrotik\nUbuntu server com a AP i servidor DHCP al Mikrotik\nNou servidor per casa sense ventiladors, petitó, potent i econòmic; amb explicació de com configurar-lo com a AP i servidor DHCP\nReferència a un servei anti-spam de correu ideal per usar davant del nostre servidor privat de correu, competitiu en preu.\nPel que fa a l’smart home (sistema domòtic) aquest any m’he centrat en refer el sistema de calefacció que tenia basat en Panstamp. El nou sistema usa ESP8266 a més d’estar montat fora de cada calefacció a diferència del vell, a més la lògica ara esta enmatzemada en el servidor i no en cada radiador; tota la programació de servidor va sobre NodeRED i per tant és molt senzill mantenir-la. Pel que fa a l’interficie d’usuari estic migrant d’OpenHAB a HomeAssistant, el nou sistema es basa en Python 3 i malgrat estar més verd m’hi trobo molt més còmode. Per desgràcia tot això no esta acabat i malgrat la inestimable ajuda del Dani i alguna altre persona el tema encara esta en fase alpha.\nAlgunes coses curioses, la primera que m’ha passat aquest any és que m’ha explotat la bateria del Macbook Air que ja tenia aparcat i que per cert tinc a la venta. Una altre és que en un viatge en avió vaig esquerdar la pantalla del portàtil Toshiba i hem va tocar canviar-la per una de nova.\nFins hi tot he donat alguna conferència\nAquest any la meva disponibilitat per assistir a events ha estat molt reduida, però encara he pogut donar tres conferències. Per ser més exactes, he participat en dues taules rodones sobre Industria 4.0; la primera al col·legi d’enginyers de Barcelona i l’altre durant el “Catalan Telecommunications day“. Però la que realment hem va fer més il·lusió sobretot perquè és el primer com que hem criden a parlar a un altre país és la que vaig donar a Lviv (Ucraïna) durant l’IT Arena. En aquesta ocasió vaig parlar sobre la meva “Smart Home” i a més vaig dedicar la major part de la xerrada a fer una demostració de com crear un automatísme per casa “low cost”.\nAquest any també he pogut viatjar\nQuan el Roc només tenia dos mesos vaig haver d’anar a Itàlia per temes de feina, així doncs, hem vaig emportar l’Estefania i el Roc i varem poder disfrutar de Cèrvia un petit poble de platja, a més de Bolònia i San Marino. Al cap de dos mesos aprofitant la baixa per maternitat de l’Estefania varem escapar-nos una setmaneta a Sardenya; aquest cop varem viatjar en vaixell, no en avió, les vacances varen estar molt xules tot i que va costar una mica manegar el Roc perquè li van sortir les seves primeres dues dents durant aquella setmana.\nTambé hem fet algunes escapades durant els ponts de l’any a Viella, Puigcerdà i fins hi tot a Menorca on ens hi varem escapar amb el Xavi, la Sabina i les bessones per cel·lebrar el seu aniversari de casament. Però el viatge estrella de l’any ha estat l’escapada a Cuba. Des del 27 de desembre fins el 5 de gener varem poder gaudir de l’hospitalitat cubana. La Havana vieja ens va encantar i el resort turístic del Ocean Varadero “El Patriarca” ens va permetre descansar i disfrutar moltíssim no només del Roc, sinó també de la companyia dels cunyats.\nSense la família a part del viatge a Ucraïna per fer la conferència també he viatjat a Florida, més concretament a St. Petersburg i Clearwater; aprop de Tampa. Tot plegat arrant de la visita als HQ de Tech Data en motiu de la seva entrada a Nexiona. A més de visitar uns quants cops anglaterra per visitar alguns clients, per cert, després de molts anys vaig poder tornar a estar a Oxford realment una ciutat molt interessant.\nPosted in crecimiento personal, Domotics, Electronics and DIY projects, mussol, Productividad Personal, technology\t| Tagged 2016, mussols, new year, new year eve, personal, resum, summary\t| Leave a reply\nPosted in Business coaching, Conciencia Plena, crecimiento personal\t| 1 Reply\nEl meu 2015\nPosted on 2016/01/10 by Oriol Rius\nRe-editant l’article que vaig escriure per tancar l’any passat aquest any també he volgut fer un resum del que ha donat de si el 2015. Per desgràcia els compromisos personals i familiars no m’han permès publicar-lo fins a principis del 2016, tot i que jo sóc dels que pensa que més val tard que mai. He tancat un nou any on he fet més coses de les que hem pensava i quan m’he posat a rellegir les meves notes diaries, setmanals, mensuals, semestrals i anuals he al·lucinat.\nA nivell personal i familiar, de nou he tingut moltíssimes oportunitats pel creixement personal. Moltíssimes ocasions on m’he hagut de sobreposar per aixecar-me i tornar a creixer un cop rera d’un altre. La millor notícia de l’any és que estem esperant el Roc. El que ha de ser el germà del Pol i que ha de neixer durant el mes de Febrer. Aquesta boníssima notícia eclipsa qualsevol altre tema i ha fet de pal de paller al voltant del qual s’han desenvolupat moltíssimes decisions durant l’any.\nL’any 2015 va començar amb una bona notícia el mes de febrer perquè tornavem a estar embarassats. Però a finals de març un avortament ens va fer tornar a canviar els plans i la il·lusió es va tornar a esvaïr. Per tal de trencar una mica amb aquest amarg event ens varem escapar durant una setmaneta cap a terres del sur. Varem visitar “Puerto Banús” (Marbella), Puerto de la Duquesa, Tarifa i Gibraltar. Després d’haver passat per la història del Pol això no era res, però de nou apel·lava a la nostre fortalesa emocional. En moments com aquest és quan hem sento infinitament orgullós d’estar amb una persona tan excepcional com l’Estefania. No només ens varem aixecar sinó que ara com ús dic estem apunt de donar la benvinguda al germanet del Pol, en Roc.\nPer aquestes mateixes dates la meva avia de Sant Sadurní, la Carmeta, també ens va dir adéu. Era l’últim avi que hem quedava viu. Per desgràcia ja feia una colla de mesos que anava perdent la serenitat. Per si no fos poc la meva mare i el meu germà també durant els primers 5 mesos de l’any van haver de superar temes de salut rellevants. Per sort, en ambdós casos només van ser ensurts. Curiosament per aquestes dates és sempre quan es concentren esdeveniments emocionalment més importants per la família. Coincidint a més amb l’aniversari de la mort del meu pare, la història del Pol, els 12 anys del meu accident de cotxe, el tercer aniversari del nostre casament i la cel·lebració dels meus 38 anys.\nTambé per aquestes dates varem fer una nova escapada amb els “cunyis” (Sarai i Àlex); aquest cop a la costa brava. Concretament a Calella de Palafrugell. Un d’aquests racons que per molts cops que visitis mai et canses de tornar a visitar. No ens oblidem tampoc la caminada que varem fer l’Estefania i jo per celebrar el seu aniversari, junt amb la romeria de Torrelavit, l’Anna i el Carles ens varem arribar fins a Montserrat a peu. Tot un desafiament per nosaltres.\nPer desgràcia aquest any no he pogut disfrutar tan del tennis com és habitual en mi els últims anys. Una epicondilitis m’ha tingut uns quatre mesos patint sense poder disfrutar d’aquest esport que tan m’agrada. Per sort he pogut seguir amb l’spinning i també he començat a anar a la pisicina. A finals d’any degut a compromisos professionals i també els personals que ja coneixeu he hagut de deixar l’spinning aprofitant que ja podia tornar a jugar a tennis. Així doncs, s’ha acabat l’any amb alguns quilets extres que cauran ben aviat a la que reprengui la meva activitat esportiva i professional.\nDe nou hem continuat invertint en la casa, no tan fort com l’any passat perquè ens haviem de recuperar una miqueta però si que hem instal·lat un descalcificador a la casa, un grup d’osmosis a la cuina, hem fet una nova habitació a l’estudi, hem renovat l’WC del pis de d’alt, hem posat una nova pergola pel cotxe i nova teulada a la caseta de fusta del jardí. El millor de tot plegat és que personalment he participat força en l’execució d’aquestes d’algunes d’aquestes tasques.\nDegut a l’embaraç del Roc aquest any les vacances han estat força diferents de l’habitual. Primer de tot varem fer una petita escapadeta a Puigcerdà durant un cap de setmana i després una setmaneta a Roses, bàsicament per descansar i disfrutar de la platja a més de poder estar junts com a parella. Ja que degut a la feina he passat un estiu força ocupat. Aprofitant les vacances a Roses també ens varem acostar fins a Empuria Brava per provar el Windoor que m’havia regalat l’Estefania per l’aniversari.\nA nivell de creixement personal, aquest any hem tingut un creixement important a M2M Cloud Factory i ens hem començat a consolidar com a empresa, producte i amb grans i bons clients; tot això m’ha fet evolucionar moltíssim perquè l’excés de feina i l’altíssima demanda que ha tingut la feina sobre la meva energia ha estat esgotador. A més grans persones de l’empresa ens han deixat; com ara el Marc i el Pau i això encara ha augmentat més l’exigència. Però al final tot passa per algo i sempre hi ha lectures positives a tots els esdeveniments.\nTot i amb això he pogut incorporar tres noves formacions al meu currículum, un parell de cursos de comptabilitat. Un d’introducció i l’altre d’anàlisis de balanços. Però el que realment m’ha fet creixer personalment ha estat el de Management 3.0. Un curs increible, on no només se m’han obert les portes a una nova forma de fer les coses sinó també uns contactes boníssims i la possibilitat de col·laborar dins del meu departament amb un advisor excepcional, el Gabri.\nLes meves rutines matutines, fent meditació a primera hora del matí; les preguntes per enfocar el dia i després fer-ne balanç i molts d’altres exercicis que heredo de la PNL, el mindfulness i d’altres disciplines m’han anat acompanyant durant tot l’any. Estic molt content del nivell de fidelitat que tinc amb totes aquestes pràctiques i sovint n’agraeixo els beneficis.\nGràcies a l’Horizon 2020 que varem guanyar l’any passat a M2MCF ens hem pogut centrar en crear un nou producte el MIIMETIQ LITE que veurà la llum ben aviat, a més d’haver creat una nova solució basada en les Smart Glasses. Mentre treiem noves versions del “framework”. Tot plegat ha tingut força repercusió a la prensa. Personalment hem van fer una entrevista al diari Ara referent a aquests temes: L’Internet de les coses: un futur a la punta dels dits.\nProfessionalment també he pogut tancar finalment el projecte Empowering. Més de dos anys de projecte al costat del Xavi i la gent del BEE group (CIMNE). Finalment el meu contracte va espirar el mes de setembre i vaig poder posar punt i final a aquest projecte de Big Data tan interessant i al que li desitjo el millor. A més com a consultor de l’empresa IUL, conjuntament amb l’Adrià com a part de l’equip de Nakima també hem pogut crear un parell de productes en un temps rècord i amb una orientació tecnològica molt ben enfocada cap al IoT.\nTot plegat m’ha permès tocar força tecnologies tot i que moltes d’elles ja les coneixia. Voldria destacar-ne algunes: OpenWRT, Raspbery PI, Rancher, Ambari, NodeJS, NodeRED, ESP8266, IrDA, RF, etc. Finalment també he aprofitat per canviar de portàtil i he jubilat el Mac Book Air que tenia. Tot i ser un i7 amb 4G de RAM i 256GB de SSD, el seu rendiment és ridicul al costat del Toshiba Portégé que amb el i7 de dos cossos, 16GB de RAM i 500GB d’SSD vola. Comentar que li vaig canviar el disc mSATA que portava de serie perquè no podia ser de més de 256GB. A més aquest nou portàtil té tots els ports que hem calen integrats, fins hi tot un mòdem 4G. Cosa que hem permet no haver d’anar pel món amb la maleta plena de cables.\nAbans de tancar aquest resum anual afegir que aquest any he donat tres conferències. L’Àlex i la gent de la UPC van tornar a confiar amb mi perquè a inicis d’any fes de nou una conferència per la gent del FIB Alumni, aquest cop sobre la meva SmartHome. Arran d’aquesta conferència en Marc organitzador del IoT meetup de Barcelona em va demanar que la repetís en anglès per la gent del meetup. Finalment a la Garrotxa Camp també van voler que la tornés a fer.\nTambé gràcies al Josep Maria la gent de l’Ara van voler fer-me una entrevista a tota pàgina que va sortir el dia de la diada. Sincerament hem va agradar força com van resumir la meva vida professional sense entrar en detalls. Obviament es van deixar mil coses però fer un article sobre la meva vida professional no és senzill i crec que ho van aconseguir prou bé. A més arran d’aquest article al butlletí de la gent gran de Torrelavit també hem van voler entrevistar, cosa que hem va fer molta il·lusió.\nUn altre any plè de grans events, oportunitats i emocions profundes viscudes a flor de pell. Un any que varem acomiadar amb l’Àlex i Sarai (els “cunyis”) a Benifaió amb un sopar excel·lent i de forma relaxada. Abraçant aquest 2016 plè d’esperances, il·lusió i amb moltíssimes ganes de viure i estimar. Des del cor i els braços oberts de nou: GRÀCIES!!!\nPosted in Business coaching, Conciencia Plena, crecimiento personal, Domotics, Electronics and DIY projects, mussol, technology\t| 2 Replies


XXV ASSEMBLEA ANUAL – NOTA DE PREMSA » FAPA Mallorca\n« XXV ASSEMBLEA ANUAL\nBICICLETADA FAMILIAR A INCA »\nmarç 29 2014\nXXV ASSEMBLEA ANUAL – NOTA DE PREMSA\nFAPA Mallorca vàrem celebrar ahir la XXV Assemblea Ordinària on es va revisar i aprovar per unanimitat tota l’activitat del darrer any.\nTambé es va definir i aprovar el projecte pel 2014, amb la consigna de mantenir la línia de treball posant en valor el nostre actiu més valuós, la confiança de les 32.850 famílies que formen part de les nostres 184 associacions. Som conscients que representam un col·lectiu divers, però si totes aquestes famílies creuen en el nostre paper social i en la nostra capacitat per influir sobre el model d’educació que volem pel nostres fills, haurem de treballar per estar a l’alçada de les circumstàncies.\nLes APIMA vàrem coincidir que cal seguir treballant per garantir la participació activa i proactiva de les famílies i que és la nostra responsabilitat evitar caure en el desencís i aportar la nostra alternativa sobre una EDUCACIÓ PÚBLICA DE QUALITAT.\nTambé es varen tractar de forma monogràfica dos temes importants: la pèrdua de competències dels Consells Escolars als centres després de l’aplicació de la LOMCE i el problema de la la compra dels llibres de text, davant l’obligatorietat de canvi que ens imposen TIL i LOMCE.\nSobre el paper de les famílies als Consells Escolars es va afirmar que després d’aquesta passa enrere en la normativa, les famílies hem de mantenir la nostra postura reivindicativa i hem de demostrar que la nostra participació és una peça clau pel bon funcionament dels centres. Es varen fer vàries propostes entre les quals destaca una campanya informativa per a les famílies i la redacció d’una declaració que es votaria als Consells Escolars reclamant aquesta situació.\nPel que fa als llibres de text, les APIMA som conscients que la nova normativa limita molt la nostra capacitat d’acció i insta a canviar els llibres pel curs que ve, però la situació socioeconòmica de moltes famílies i la gratuïtat de l’educació pública que ordena la Constitució ens obliga a EXIGIR resposta a les administracions. En aquest sentit les propostes de l’assemblea anaven orientades a informar a les famílies, adherir-nos a les campanyes que a nivell estatal s’han iniciades des de la Plataforma de Marees Verdes i fins i tot arribat el cas a la insubmissió al canvi de llibres, a vegades més insolvència que insubmissió pròpiament.\nTant en el tema dels Consells Escolars com el dels Llibre de text es va parlar, en tot moment, de comptar amb la coordinació indispensable amb el cos docent, qui hauria de posicionar-se per facilitar la unitat de les comunitats educatives. Es va parlar, per exemple, de proposar als docents la possibilitat d’elaborar i compartir materials didàctics per tal d’evitar la compra de nous llibres de text.\nEn definitiva, estam satisfets amb la tasca feta i ens trobam en un bon estat de salut per encarar el repte d’un nou any de feina, conscients que tot està en les nostres mans, amb les nostres capacitats i les nostres limitacions.\nPer FAPA Mallorca, doncs, l’any 2014 serà l’any de la resiliència, un terme que mescla psicologia i mecànica, i que es defineix com la capacitat de les persones de resistir i superar les agressions contínues, i sortir-ne reforçades d’elles.\nVOLEM LA MILLOR EDUCACIÓ PELS NOSTRES FILLS\nAVUI MÉS QUE MAI PENSAM QUE CAL UNA EDUCACIÓ PÚBLICA DE QUALITAT\nFormació TIL motxilles solidaries APIMA Prevenció inclusió TIC Solidaritat ASSEMBLEA Pacte Educatiu Llegim en Família UIB menjador FERYA LOMCE


Per a mi - symbolics.cat\n“Per a mi” és el preludi d’una frase més llarga, “per a mi” és una invitació a fer-se companyia en soledat, a restar en silenci, a tancar els ulls i enfocar la mirada cap a dins, a jugar… a no fer res…..”Per a mi” és un parèntesi, un espai en blanc… un pou, un mirall, un tresor… “Per a mi” és el que tu vulguis que sigui. “Per a mi” és un convit per a nodrir l’ànima.\nAquesta idea ve de lluny, arranca d’un projecte que vàrem iniciar l’Olga López i jo i que consistia en l’edició i venda d’uns quaderns d’apunts interiors titulats “Un dia a la setmana per a mi”.\nAra, anys després la idea segueix viva. Llegint ESDEVENIR HUMIL. Rituals per a després de Déu, un llibre de Suso de Toro, que recomano, ha tornat a agafar forma i força. L’autor proposa formalitzar aquest temps per estar amb nosaltres mateixos, incloure’l a l’agenda i posar-li un nom. Ell suggereix “el meu instant” o “l’instant per a mi” o “l’instant buit” que li sembla que sona més fi i a la vegada una mica fred.\nSuso de Toro proposa fer-ho un cop l’any. Nosaltres et convidem a fer-ho un dia a la setmana i per això t’oferirem una activitat setmanal que busca reflectir aquest esperit, i per tant que representa una invitació, un punt de partida ben obert on “tot està per fer i tot és possible”. Ho anomenarem “Un dia a la setmana per a mi” i ho penjarem al web els dilluns.\nUn cop al mes programarem una trobada per si vols compartir la teva experiència amb d’altres persones de manera presencial i aprofundir en ella conjuntament.\nTambé anirem incloent un glossari de termes que et poden ser d’utilitat a l’hora d’acompanyar-te en aquest camí personal.\nSi vols que publiquem en el web o a Instagram alguna de les teves creacions en les pots enviar a info@symbolics.cat.\nPer més informació contacte amb nosaltres.\nPer a mi 1\nPer a mi 2\nPer a mi 3\nPer a mi 4\nPer a mi 5\nPer a mi 6\nAnnex Per a mi 6\nPer a mi 7\nPer a mi 8\nPer a mi 9\nPer a mi 10\nPer a mi 11\nPer a mi 12\nPer a mi 13\nPer a mi 14\nPer a mi 15\nPer a mi 16\nPer a mi 17\nPer a mi 18\nPer a mi 19\nPer a mi 20\nPer a mi 21\nPer a mi 22\nPer a mi 23\nPer a mi 24\nPer a mi 25


França no es resigna que aquest sigui el Mundial dels All Blacks\nL'Eden Park d'Auckland viurà la reedició de la final del 1987\nFERRAN VITAL Actualitzada el 23/10/2011 00:00\n260x366 França no es resigna que aquest sigui el Mundial dels All Blacks / KIM LUDBROOK / EFE França no es resigna que aquest sigui el Mundial dels All Blacks / KIM LUDBROOK / EFE\nDe vegades el destí juga a ser capriciós i la història es repeteix, com si es tractés de la teoria de Nietzsche de l'etern retorn. I és que els aficionats al món de la pilota ovalada viuran la final d'aquesta Copa del Món amb la sensació d'estar vivint unflash-back, una mena dedéjà-vu. I segurament no els faltarà raó, ja que la final que es disputa enguany repeteix els mateixos protagonistes i el mateix escenari que la final de la primera Copa del Món de rugbi, disputada el 1987.\nFa vint-i-quatre anys França i Nova Zelanda (selecció amfitriona d'aquella primera Copa del Món, per bé que alguns partits també van ser disputats a la veïna Austràlia) van enfrontar-se a l'estadi Eden Park d'Auckland en una final en què els All Blacks van proclamar-se campions del món per primera i única vegada en la seva gloriosa història després de derrotar els gals per un contundent 29 a 9. Vint-i-quatre anys més tard, en la repetició calcada d'aquella primera final, tots els analistes apunten a una victòria neozelandesa en la final del "seu" Mundial.\nFrança arriba a aquesta final de la Copa del Món després de mostrar-se irregular a la fase de grups (en què va perdre contra la sorprenent Tonga i contra Nova Zelanda, que va acabar primera del seu grup) i va patir força per arribar a ser segona de grup. Al llarg de la fase eliminatòria un XV del Gall molt discutit a l'hexàgon ha anat de menys a més i ha recuperat la seva millor versió per doblegar la potent selecció anglesa als quarts de final en un partit brillant i la sorprenent selecció gal·lesa a les semifinals en un partit en què es va mostrar com un equip sòlid en defensa i efectiu de cara a pals.\nEls amfitrions, com un tro\nNova Zelanda arriba a la gran final d'aquesta Copa del Món en un gran moment de forma, després d'haver guanyat de manera convincent tots els rivals amb què s'ha enfrontat fins ara (inclosa la selecció francesa, a la qual va derrotar amb certa facilitat a la fase de grups per 37 a 17) i havent desplegat un joc ofensiu, ràpid i preciosista, molt atractiu visualment. Els All Blacks basen la seva superioritat en una davantera temible, capaç de doblegar qualsevol melé, i uns tres quarts que enamoren amb el seu joc a la mà, ple de poesia visual i efectivitat letal. A més a més, els amfitrions han superat sense gaires problemes les lesions d'alguns dels seus millors jugadors, com Dan Carter, Muliania i Colin Slade, reemplaçats per homes que no han abaixat gens el nivell de la selecció oceànica.\nEls gals jugaran la gran final amb moltes ganes d'espatllar la festa neozelandesa (de fet, la premsa esportiva francesa ha evocat durant aquests dies la gesta uruguaiana de Maracaná al Mundial de futbol de 1950), sense la pressió d'haver de guanyar peti qui peti i amb la satisfacció d'haver fet callar les crítiques més ferotges contra el seu tècnic, Marc Lièvremont, i bona part dels seus jugadors.\nLes il·lusions d'un país\nPer la seva banda, els neozelandesos arriben a la gran final en un estat d'eufòria controlada, amb la responsabilitat d'haver de carregar amb les il·lusions de tot un país sobre les espatlles. Per si fos poc al·licient, els All Blacks també voldran venjar-se de les eliminacions prematures als Mundials del 1999 i del 2007 a mans franceses, que van privar a algunes de les llegendes més grans d'aquest esport (com ara Jonah Lomu) la possibilitat d'aixecar el trofeu Webb Ellis que els acredités com a campions del món.\nEn definitiva, aquesta serà una final plena de vells comptes pendents i ganes de revenja per tots dos bàndols, en la qual Nova Zelanda sembla sortir amb el lleuger avantatge que li suposa disputar aquest partit com a local, amb un estadi ple fins a la bandera que s'hi deixarà la veu animant els seus herois. Però per damunt de tot, esperem que aquesta final sigui una gran festa del rugbi, a l'altura de la que segurament ha estat la millor Copa del Món de tota la història.


Només quatre de cada deu hores lectives de Dret són en català – Diari de la llengua\n23 d'octubre de 2020 23 d'octubre de 2020 Diari de la llengua\t0 Comments\teducació, justícia\nLa Plataforma per la Llengua vincula l’escassa presència de la llengua en la justícia amb la formació universitària\nLa Plataforma per la Llengua ha presentat aquest divendres un estudi que revela que l’ús del català en els graus de Dret a les facultats de Catalunya està sensiblement per sota de la meitat. Segons l’estudi, fet a partir de les dades declarades en els plans docents de les assignatures i les publicades als webs de les facultats, el percentatge d’hores lectives en català al Grau de Dret és del 41,2%, una xifra que baixa fins al 31,2% en el Màster d’Advocacia. Les dades reflecteixen un lleuger augment de la docència en la llengua pròpia del país, d’un punt en el grau i de dos en els màsters.\nL’estudi revela que només la Universitat Oberta de Catalunya (UOC) ofereix la possibilitat de matricular-se a totes les assignatures en català, mentre que a la Universitat de Barcelona (UB), que és on es fan un el 40% de les hores lectives del grau de Dret a Catalunya, el català només és majoritari en el 13% de les assignatures.\nL’informe també ha detectat que a partir del tercer curs del grau de Dret, la presència del català comença a decaure substancialment respecte dels dos primers cursos, una tendència que continua al quart curs i s’accentua al màster. Segons l’estudi, la situació del català és millor en les universitats públiques que en les privades i també en les universitats de fora de Barcelona que en les de la capital de Catalunya.\nL’estudi de la Plataforma per la Llengua arriba després que la mateixa entitat hagi revelat que el nombre de queixes que han rebut per la discriminació del català a les universitats ha augmentat un 165% fins a mitjan octubre d’aquest any respecte de tot el 2019. Molts estudiants es queixen que assignatures que s’ofereixen en català en el pla docent s’acaben fent en castellà.\nPer revertir aquesta situació, la Plataforma reclama que es garanteixi l’opció de cursar en català els estudis en el seu conjunt i que s’ofereixin grups en català per a tots els horaris, en cas que hi hagi itineraris de matí i de tarda. L’entitat remarca la importància d’assegurar-se que els estudiants tinguin un coneixement ple del llenguatge jurídic en català per poder-se desenvolupar professionalment en aquesta llengua i proposa la creació d’una assignatura sobre català jurídic per avançar en aquest aspecte.\nTambé recorda l’escassa presència del català en l’àmbit de la justícia on, per exemple, l’any 2019 només el 8,5% de les sentències van ser redactades en aquesta llengua. La documentació redactada en notaries i registres, afegeixen, no arriba ni al 10% dels redactats. I només el 13,6% de la documentació registral presentada és en llengua catalana.\n← Intel·ligència artificial per ressuscitar les llengües antigues\nDiccionari de diccionaris →\n16 de novembre de 2020 16 de novembre de 2020 Diari de la llengua\t0\n‘Negacionisme’, neologisme del 2021\n20 de desembre de 2021 20 de desembre de 2021 Diari de la llengua\t0


La pirotècnia italiana Poleggi guanya el 28è Concurs de Focs | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nLa pirotècnia italiana Poleggi guanya el 28è Concurs de Focs\nPalmeres daurades amb tocs lilosos han predominat en el cel tarragoní gràcies a pirotècnia Poleggi. Foto: David Aymerich.\nLa companyia pirotècnia Poleggi ha resultat vencedora del 28è Concurs Internacional de Castells de Focs Ciutat de Tarragona 2018. Els italians de Canepine s’han imposat amb contundència i 1.538 punts quan la mitjana ha estat de 1.350 en la resta de participants.\nEl Pati Jaume I de l’Ajuntament de Tarragona ha acollit el veredicte i lliurament de premis per part de la consellera de Festes de l’Ajuntament de Tarragona, Begoña Floria, ha llegit el veredicte i ha lliurat els premis. La consellera ha estat acompanyada del cap d’àrea de Serveis a la Persona de l’Ajuntament de Granollers, Albert Soler, de representats del jurat i de l’organització del concurs, així com de responsables les pirotècnies participants.\nAmb una proposta diferent i focs innovadors, Poleggi s’ha emportat el Trofeu Venus Ciutat de Tarragona en una commemoració que també ha premiat Pirotecnia del Mediterráneo (1.382 punts) –segon classificat– amb el Premi Especial Festa Major de Granollers-Trofeu Blancs i Blaus. Per la seva banda, la televisió Tac12 ha atorgat el Premi del Públic al tercer classificat amb 1.345 punts, l’empresa Tomàs de Benicarló.\nUn dels moments més assenyalats de l’actuació guanyadora de l’empresa internacional italiana. Foto: Cedida.\nLa complexitat en la puntuació dels Castells de Focs\nA l’hora de prendre la seva decisió, el jurat ha valorat especialment: l’ocupació de l’espai aeri; la puresa, la intensitat, la brillantor i la durada dels colors; la varietat cromàtica, lluminositat, dimensions, disseny i perfecció de formes, elegància, diversitat d’efectes, sonoritat, conjunció amb l’entorn, originalitat, ritme, el guió de l’espectacle, l’arrencada inicial, el crescendo final i l’acceptació per part del públic.\nD’aquesta manera, el jurat ha estat integrat per 12 membres, sota la presidència de l’alcalde de la Ciutat, que ha votat diàriament les seves millors actuacions. Dins el jurat, també es constitueix una subcomissió tècnica integrada persones vinculades amb el món de la pirotècnia, que han sigut les encarregades de determinar les penalitzacions, si és el cas, previstes en les bases.\nFinalment, per acabar d’entendre la puntuació final, cada membre del jurat puntua de 0 a 10 cadascun dels 16 criteris esmentats, per la qual cosa, cada membre del jurat pot atorgar un màxim de 160 punts, i per tant cada empresa pot obtenir un màxim de 2.080 punts. La pirotècnia Poleggi ha resultat la guanyadora amb 1.538 punts.


El Parc Natural de Montsant obté la Carta Europea de Turisme Sostenible – Cornudellaweb / PrioratDigital / Segle21.cat 1998-2017\nEl parc organitza la jornada “Oportunitats del turisme sostenible. La Carta Europea de Turisme Sostenible” per parlar de l’informe favorable del Comitè d’Avaluació d’EUROPARC\nVista de Montsant des de la Serra de la Gritella, a Cornudella de Montsant. Foto: Carles X. Cabós\nEl dimarts 29 de novembre tindrà lloc a la seu del Consell comarcal del Priorat la jornada “Oportunitats del turisme sostenible. La Carta Europea de Turisme Sostenible”, organitzada pel Parc Natural de Montsant, on es parlarà de l’informe favorable emès pel Comitè d’Avaluació d’EUROPARC, entitat que concedeix l’acreditació de la Carta Europea de Turisme Sostenible del Priorat.\nDurant el 2015 la comarca va treballar en el procés d’adhesió del Priorat a la Carta Europea de Turisme Sostenible, impulsada des del Parc Natural de Montsant i assumida per la resta d’agents públics i privats de la comarca. Després de la visita de l’avaluadora el mes de maig, el parc va rebre fa 15 dies l’informe d’avaluació del Comitè d’Avaluació d’EUROPARC, informant al Parc Natural de Montsant de l’obtenció de la Carta, no només és per a l’àmbit de l’espai natural protegit, sinó per a tota la comarca del Priorat, ja que el procés s’ha desenvolupat en el marc d’una iniciativa assumida com a projecte de desenvolupament estratègic.\nLa Carta es concedeix per un període de 5 anys (2016-2020) i permet engegar la segona fase en la qual el sector turístic, allotjaments, restaurants i empreses de serveis, podran demanar ser acreditats. L’obtenció de la Carta esdevé una eina de planificació, que es complementa amb la Carta del Paisatge i la candidatura a Patrimoni Mundial de la UNESCO, en l’àmbit del desenvolupament turístic, d’acord amb els principis de sostenibilitat ambiental, econòmica i social del Priorat. En l’informe, principalment s’assenyalen recomanacions i prescripcions al pla d’accions presentat i que cal resoldre durant els propers 5 anys.\nAquesta acreditació reafirma que el Priorat aposta consensuadament pel turisme sostenible com a línia estratègica de desenvolupament socioeconòmic. La jornada “Oportunitats del turisme sostenible. La Carta Europea de Turisme Sostenible” suposa un nou pas en el treball comú per definir el model turístic per a la comarca i per conèixer les oportunitats que genera el turisme sostenible, com a garantia per a la gestió del nostre paisatge i, en definitiva, per a la gent del Priorat.\nDurant la jornada, a més de la presentació de l’informe d’avaluació, es presentarà breument la vinculació de la Carta al Pla de Gestió de la candidatura UNESCO i també hi haurà una exposició dels projectes estratègics transversals de recerca i desenvolupament que actualment hi ha al Priorat (Life, PECT). Un dels assistents a l’acte serà Josep M. Prats, impulsor de la Carta del PN de la Zona Volcànica de la Garrotxa, i avaluador d’EUROPARC, que farà una intervenció sobre les oportunitats del turisme sostenible en un territori com el nostre i perquè pugui respondre totes les preguntes que li vulguin fer els assistents.\n18,00 hores: Presentació i benvinguda. Sr. Joan Carles Garcia, president del Consell Comarcal del Priorat.. Sra. Imma Costa, diputada de Medi Ambient de la Diputació de Tarragona.\n18,15 hores: Presentació de l’informe d’avaluació de la Carta del Priorat. Sra. Montserrat Solà, tècnica del Parc Natural de Montsant.\n18,45 hores: El turisme al pla de gestió de la candidatura UNESCO. Sr. Joan Vaqué, Prioritat.\n19,00 hores: La sostenibilitat en projectes estratègics transversals de recerca i desenvolupament del Priorat. Sr. Sergio de Lamo, director general del VITEC.\n19,15 hores: Oportunitats del turisme sostenible. Sr. Josep M. Prats, verificador d’EUROPARC i membre del comitè d’avaluació de la Carta.\n20,15 hores: Cloenda. Sr. Ferran Miralles i Sabadell, director general de Polítiques Ambientals i Medi Natural del Departament de Territori i Sostenibilitat.\nLloc de realització: Consell Comarcal del Priorat. Palau dels Comtes d’Azara. Plaça de la Quartera, 1. Falset.\nInscripcions: La jornada és gratuïta però cal inscriure’s prèviament a través del telèfon 977 827 310, l’adreça electrònica activitats.pnmontsant@gencat.cat o a través del servei de Preinscripcions a jornades del PATT del portal RuralCat: http://www.ruralcat.net/preinscripcionspatt\nCarles X. Cabós 23 de Novembre de 2016 Carta Europea Turisme Sostenible, Falset, Montsant, Parc Natural Montsant, Priorat, Prioritat\nUna resposta a “El Parc Natural de Montsant obté la Carta Europea de Turisme Sostenible”\n22 de Novembre de 2016 a les 20:11\nFelicitats pel Montsant.\nAnterior Entrada anterior: Roben a Cornudella de Montsant la furgoneta i tot el material dels DJ's Bonk3rs\nSegüent Entrada següent: La Fira de Sant Andreu inaugurarà el nou Institut de Cultura de Falset


Dissabte 09 Novembre, 10:30 - 13:30\nCelebrem el centenari del naixement del gran cineasta Norman McLaren amb una sèrie de tallers a l'arxiu Xcèntric on s'ensenyarà animació experimental amb noves eines digitals d'una manera fàcil i accessible. L’animador David Borrull impartirà aquests tallers a partir de la nova aplicació per a iPad McLaren’s Workshop. El resultat final serà una obra conjunta que s’exhibirà al CCCB.\nContingut de cada taller:\nIntroducció a l’obra de Norman McLaren i als principis bàsics de l’animació\nAnalitzarem breument els orígens i l’evolució del cinema d’animació experimental i els seus principis fonamentals a través de l’obra de McLaren i altres pioners com Oskar Fischinger, Hans Richter o Len Lye. Visionarem les seves obres més rellevants de la col·lecció de l’Arxiu Xcèntric.\nIntroducció a les tècniques de l’App McLaren Workshop\nExplicarem les tècniques originals que va desenvolupar Norman McLaren i descobrirem l’evolució digital que s’ofereix a l’App McLaren Workshop. També farem un breu visionat d’exemples realitzats amb aquesta App per coneguts animadors internacionals com David Oreilly, Regina Pessoa o Koji Yamamura.\nExperimentació i realització d’una peça col·lectiva\nEns familiaritzarem amb les tècniques de l’App i experimentarem sense por. Una vegada ens trobem còmodes amb el funcionament de l’App, començarem la realització d’una obra conjunta o un cadàver exquisit. Cada participant aportarà entre 5 i 10 segons d’animació. Les obres resultants dels quatre tallers s’editaran formant una sola obra conjunta que s’exhibirà al CCCB.\nPortar iPad propi (App no disponible per a Android!) amb l'App McLaren Workshop ja instal·lada.\nNo es requereix cap coneixement previ d’animació. Els tallers són accessibles a persones de 9 a 99 anys amb ganes d’aprendre i gaudir realitzant una obra conjunta.


La joventut en temps de crisi « Àmbits de Política i Societat\nLa joventut en temps de crisi 1\nSociòleg i coordinador de l’Enquesta a la joventut de Catalunya 2012\nEl concepte de joventut sempre ha estat objecte de controvèrsia i, fins a cert punt, d’escarni. La cultura popular l’equipara amb una malaltia que el temps cura; la filosofia el vincula amb una crisi de valors que fa gairebé 2.500 anys que dura; les ciències socials l’han considerat poca cosa més que una paraula i han denunciat que, quan es tracta d’analitzar-lo, bells deliris (metodològics) han fascinat la raó (sociològica).\nEl cert és que l’etapa de la vida que anomenem joventut està experimentant una profunda transformació. En un passat no tan llunyà, la joventut era un període relativament acotat en el temps en què els individus seguien uns camins clarament marcats en funció de les seves característiques personals i familiars. En les darreres dècades, el pas de les societats industrials a les societats industrials avançades ha redefinit les diferents etapes del cicle de vida, i la joventut n’ha estat una de les més afectades. L’etapa juvenil és ara més extensa, menys lineal i més diversa. En part, aquests canvis es deuen a la millora en el benestar material de les societats occidentals, que ha permès disposar de més recursos per facilitar el pas a la vida adulta (un exemple clar seria la universalització de l’educació); en part, però, la transformació de la joventut també està lligada a un procés de desregulació del mercat de treball i d’afebliment de les polítiques socials.\nLa crisi econòmica actual i les reduccions de la despesa pública que hi estan vinculades reforcen aquesta segona tendència de vulnerabilització del col·lectiu juvenil. En el context actual, les desigualtats entre joves i no joves s’accentuen; però també les desigualtats dins del col·lectiu juvenil, especialment a través del reforç de les desigualtats de partida (com el lloc de naixement o la classe social).\nD’altra banda, el context de crisi actual afecta el conjunt de la vida de les persones joves: la seva participació política i social (accentuant paral·lelament les mobilitzacions i la desafecció), la seva salut (incrementant els trastorns i malestars psicosocials) o les seves pràctiques d’oci (estimulant l’oci digital i la reducció de la despesa), per exemple.\nL’informe general de l’Enquesta a la joventut de Catalunya 2012 (EJC12) utilitza les dades d’aquesta estadística oficial de la Generalitat de Catalunya per tal d’aproximar-se, entre d’altres, a aquestes qüestions. Una característica central de l’EJC12 és que ofereix informació retrospectiva sobre la trajectòria educativa, laboral i domiciliària dels i les joves de 15 a 34 anys; d’aquesta manera l’EJC12 no només permet fer una fotografia de la joventut sinó també pel·lícula de les seves trajectòries. Igualment, l’EJC12 té una representació acurada de la població jove d’origen estranger, circumstància excepcional dins l’àmbit de les estadístiques socials.\nL’informe general està publicat dins la col·lecció Estudis de la Direcció General de Joventut i es pot consultar en aquest enllaç. L’informe ofereix una visió aprofundida, actualitzada i rellevant de la situació i de les necessitats de les persones joves a Catalunya en un dels moments més crítics de la història recent del nostre país.\nEl present monogràfic\nAquest monogràfic se centra en alguns capítols de l’informe general. Els diferents articles no pretenen oferir un resum dels resultats (resums que també es troben disponibles online) sinó oferir una mirada particular sobre la joventut catalana, focalitzada en l’anàlisi de les trajectòries que les persones segueixen al llarg de la seva joventut en diferents àmbits.\nConcretament, el monogràfic s’obre amb un article a càrrec de Pau Serracant i Saleta Fabra en què s’analitzen de manera conjunta les dues principals subtransicions que ocorren durant la joventut: el pas de l’educació al treball i de la família d’origen a la família pròpia; és a dir, el pas de la infància a la vida adulta.\nL’article d’Oriol Barranco, Joan Miquel Verd, Mireia Bolíbar i Laia Castelló es centra en l’impacte de la crisi en les trajectòries laborals de les persones joves, i per fer-ho utilitza dades retrospectives que permeten copsar l’efecte del moment d’inserció.\nPau i Marga Marí-Klose i Albert Julià analitzen les diferents trajectòries d’emancipació i formació d’una família entre la joventut catalana, i per fer-ho també utilitzen la informació retrospectiva de l’EJC, que permet reconstruir aquests processos.\nL’article sobre llengua, elaborat per Anna Torrijos, Joan Solé i Pau Serracant, es focalitza en els canvis en els usos lingüístics que es produeixen al llarg de la joventut. L’article quantifica aquestes variacions i analitza quins són els factors que les propicien.\nEn la seva anàlisi sobre l’oci de les persones joves, Jordi López Sintas, Àngel Cebollada i Ercilia García observen quin ha estat l’impacte combinat de la crisi i de l’expansió de les TIC en les activitats d’oci de les persones joves entre 2007 i 2012; i presenten una tipologia que classifica el conjunt de joves en funció del tipus d’activitats d’oci que realitzen i que reflecteix els diferents moments que caracteritzen l’etapa juvenil.\nVerónica de Miguel es centra en un aspecte concret de les transicions de les persones joves d’origen immigrat: les seves trajectòries educatives, tenint en compte la doble transició (com a jove i com a estranger) d’aquestes persones.\nL’impacte del territori sobre l’emancipació de les persones joves (col·lectiu especialment sensible als seus condicionants) és l’objecte d’anàlisi de l’article de Sergio Porcel.\nEl monogràfic es clou amb una entrevista a Enrique Martín Criado, sociòleg que, al seu moment, va sacsejar la sociologia de la joventut amb una crítica ferotge a l’ús imperant del concepte de joventut i a les tècniques emprades per produir-lo (especialment les enquestes a la joventut, que també havien estat durament criticades per Joan Estruch i Salvador Cardús). Martín defensava que el concepte de joventut servia per emmascarar les desigualtats de classe que marcaven els diferents destins de les persones. Ens ha semblat oportú, en el context present d’extensió de la joventut i d’increment de les desigualtats socials, saber com ha actualitzat el seu punt de vista sobre la qüestió.\nAquest és el sumari dels articles que podreu llegir en el monogràfic\nTransitant pel territori: desigualtats i efecte territorial en l’emancipació juvenil. Per Sergio Porcel, sociòleg i cap de l’àrea de societat de l’Institut d’Estudis Regionals i Metropolitans de Barcelona.\nEntrevista a Enrique Martín Criado, doctor en sociologia per la Universidad Complutense de Madrid i, actualment, professor titular al Departament de Sociologia de la Universidad Pablo de Olavide (Sevilla).


On the Wobbly's Road: [ cat ] Opcions gallegues\n[ cat ] Opcions gallegues\nPublicat al nº 180, pàg. 4 de la revista Treball, març 2009\nTota elecció és una opció. En les passades eleccions gallegues s'han posat de manifest dos models contraposats de mobilització. D'una banda, el model de mobilització tradicional de la política de partit, capaç d'organitzar importants xarxes clientelars des del poder local per a finalment promoure la conquesta del poder. Per l'altra, el model de mobilització antagonista, freturosa d'un adequat interfície partidista en les institucions del govern representatiu.\nA la vista dels resultats, les elits del primer d'ambdós models ha fet bé el seu treball, el segon no; i molt especialment pel que fa al BNG, d'entrada molt més procliu a la política del moviment que el PSOE. Mentre que el PP ha sabut resoldre els seus problemes interns en l'oposició i presentar una candidatura articulada, el PSOE i el BNG han cregut que ells, i no les xarxes que els van enaltir temporalment al poder, eren qui havien guanyat. Aquesta afirmació, difícilment contrastable i sens dubte polèmica des de la perspectiva dels estudis electorals habituals, es pot verificar sense problemes quan deixem de considerar el govern representatiu com un sistema que es produeix a si mateix, i ens fixem en les mobilitzacions.\nAl cap i a la fi, per molt representativa que sigui la democràcia, no deixa de ser democràtica. En el terreny del concret això vol dir que, per més que el bipartit pogués haver guanyat les eleccions el 2005, per revalidar el seu èxit extraordinari (literalment: fora de l'ordre) hauria d'haver estat considerada la política del moviment en el disseny de les estratègies. Malauradament, el PSOE des de la Transició i el BNG des de principis dels 90 no han tingut per res en compte el moviment. O pitjor encara: ho han fet, exclusivament, amb la finalitat d'obtenir rèdits immediats. Així s'ha demostrat i així se seguirà demostrant en futures convocatòries si no hi ha una autèntica refundació.\nRemetem-nos als fets. El 2005, des de les xarxes d'activistes del més variat signe es van desenvolupar diverses campanyes a fi de què el PP perdés les eleccions. La campanya “Hai que bota-los” n’és el millor exemple. Però atenció: que el PP perdés no significava que es volia que el bipartit guanyés. Sens dubte, l'habilitat de pensar en negatiu va tenir uns efectes positius sobre el resultat electoral, però el bipartit va malinterpretar que això significava un xec en blanc.\nAl llarg de la legislatura, no obstant això, les xarxes antagonistes no van cessar d'enviar missatges: mobilitzacions contra els incendis, vaga del metall a Vigo, manifestacions en defensa de les ries, etc. Contràriament al desdeny de les elits del bipartit, el sector activista de la ciutadania romania vigilant. En l'inici de la campanya va enviar un missatge inequívoc:\n“Governe quem governe, Galiza nom se vende”. El bipartit va fer cas omís i el va obviar tan com va poder. El més sorprenent, però, és que ara es dóna la culpa als mitjans o a la campanya electoral. Sembla que el bipartit prefereixi seguir en l'oposició unes quantes legislatures més.\nPublicado por Raimundo Viejo Viñas los 9:44 p. m.\n[ cat ] Seminari : La participació per la cultura ...\n[ es ] Principios de la ciudad\n[ cat ] Premi Nous Horitzons 2009\n[ es ] Nueva publicación en el volumen colectivo L...


Nom: ESGLÉSIA DE SANT PERE DE MONTAGUT\nEsglésia parroquial del poble de Montagut, es troba aixecada al punt més elevat del nucli urbà i encara conserva restes importants de la seva primitiva factura romànica que posteriorment va ser modificada. La planta es defineix per les seves tres naus amb els seus corresponents absis encara que, des de l'exterior, només és visible la part superior del central: unes dependències parroquials construïdes poc temps després d'acabada la guerra civil (1936-1939) que amaguen la resta.\nDins, una cornisa recorre tota la nau principal que està separada de les laterals per pilars distribuïts irregularment a cada costat del temple.Les naus laterals havien estat plenes d'altars que avui es troben mal conservats o desfets. A la dreta hi ha Sant Isidre, amb Sant Antoni Abat i Sant Antoni de Pàdua; el Sagrat Cor i Sant Miquel Arcàngel. A l'esquerra hi ha Crist amb la Creu, La Puríssima i una gran estàtua de Sant Pere.\nPiques d'aigua beneïda situades a les peus de les naus, al costat de la porta d¡ingrés. Les copes són rodones, presentant la decoració de testes humanes (quatre en cada una) i entre elles arquets cecs; el fust és molt esvelt i estriat i la menuda base que les sosté és cilíndrica. Amiden 100cm d'alçada total; 81cm de diàmetre i 19cm de l'alçada de la copa.\nFerramenta romànica de la porta de l'església situada a la façana principal a ponent. Cal remarcar que la porta conserva tota la ferramenta així com els forrellats romànics originals. Tota la façana ponentina rés conserva, llevat de l' esmentada porta. Sota el teulat hi ha una pedra on es llegeix: “A 26 AB 1669” data que respon a l'ampliació aleshores efectuada. El campanar, modern, s'assenta sobre l'extrem sud-ponentí i no ofereix res de remarcable. Església parroquial del poble de Montagut, es troba aixecada al punt més elevat del nucli urbà i encara conserva restes importants de la seva primitiva factura romànica que posteriorment va ser modificada. La planta es defineix per les seves tres naus amb els seus corresponents absis encara que, des de l'exterior, només és visible la part superior del central: unes dependències parroquials construïdes poc temps després d'acabada la guerra civil (1936-1939) que amaguen la resta.\nDins, una cornisa recorre tota la nau principal que està separada de les laterals per pilars distribuïts irregula...\nL'església de Sant Pere de Montagut s'esmenta, l'any 965, quan Seniofred, Comte de Besalú i Cerdanya, fa una donació al monestir de Sant Pere de Camprodon. N'hi ha notícies dels anys 966, 969, 1004, 1105, 1195 i de temps més propers. El 29 d'Agost de 1826, el Bisbe Dionisio Castaño Bermúdez hi va amb motiu d'una visita pastoral: "...halló el altar mayor con ara y en él fundados los beneficios curados llamados el primero Doma de Bilars [...] el segundo llamado Doma de Cabirol y de San Edualdo y el tercero Doma llamado de la Oliva [...]. El beneficio llamado Diaconil vacante actualmente..." Els seus orígens són clarament romànics, malgrat que fou notablement remodelada la seva façana en èpoques posteriors; el darrer afegit, efectuat després de la Guerra Civil de 1936-39, va amagar quasi totalment l'absis central situat a llevant.\nFins el 1936 varen presidir el temple les taules d'un retaule del segle XVI, realitzat pel mestre Pere Mates i que avui es guarden al Museu Diocesà de Girona; representaven la vida del primer papa de l'església i patró de Montagut. L'església de Sant Pere de Montagut s'esmenta, l'any 965, quan Seniofred, Comte de Besalú i Cerdanya, fa una donació al monestir de Sant Pere de Camprodon. N'hi ha notícies dels anys 966, 969, 1004, 1105, 1195 i de temps més propers. El 29 d'Agost de 1826, el Bisbe Dionisio Castaño Bermúdez hi va amb motiu d'una visita pastoral: "...halló el altar mayor con ara y en él fundados los beneficios curados llamados el primero Doma de Bilars [...] el segundo llamado Doma de Cabirol y de San Edualdo y el tercero Doma llamado de la Oliva [...]. El beneficio llamado Diaconil vacante actualmente..." ...


Qui hauria imaginat que un dia un Papa seria portada de la revista Rolling Stone? La revista va dedicar l’any 2014 la portada a la "revolució" del papa Francesc, que ha sigut el Papa que ha acabat amb les amenaces i les condemnes a divorciats, homosexuals o a dones que han decidit avortar. La foto del pontífex anava acompanyada amb el títol de la cançó de Bob Dylan “The Times They A-Changing” ('Els temps estan canviant), en una clara intenció de destacar les idees progressistes que propugna el nou papa, en comparació amb els seus antecessors.\nFrancesc, nascut com a Jorge Mario Bergoglio l’any 1936 a Buenos Aires, és el 266è Papa de l'Església Catòlica, el primer no europeu des de la mort del Papa Gregori III l'any 741, i el primer castellanoparlant. Va resultar elegit el 13 de març de 2013, després de la renúncia al càrrec de Benet XVI, pels cardenals que van votar en el conclave. És el primer pontífex procedent del continent americà.\nVa escollir el seu nom papal en honor a Francesc d'Assís, fundador de l’ordre dels franciscans, determinant en la història de l'església per la seva defensa de la pobresa i la relació personal amb Déu. Cultiva una vida senzilla; quan viatja en avió ho fa en classe turista i diverses vegades se l’ha vist al metro de Buenos Aires.\nFill d’un treballador ferroviari i una mestressa de casa, el pontífex és químic de formació, amant de la música clàssica i un gran aficionat al futbol, és seguidor del Club San Lorenzo de Almagro. També va exercir com a professor de literatura i entre els seus escriptors preferits podem trobar a Jorge Luis Borges, Friedrich Hölderlin i Fiódor Dostoievski.\nÉs tradició que els papes utilitzin l’anell del pescador però Francesc hi va renunciar i en va encarregar un de plata. Segons la joieria encarregada de realitzar la peça el Papa va demanar que fos “simple, austera i fàcil de portar”.\nHa encetat, en un context fins ara profundament immobilista, la reforma del Vaticà. Ha promulgat un canvi en la manera de fer les homilies i de gestionar la presència de la dona en llocs clau de la Santa Seu. Ha creat una comissió antipedofília, transformat el paper que han de tenir els cardenals i els bisbes. I també ha propulsat la mediació de la diplomàcia vaticana en conflictes com les noves relacions EUA-Cuba, el Pròxim Orient i Ucraïna.


Exposició "Refugiats, per què?" | Consell Comarcal del Garraf\nL'Exposició "Refugiats, per què?" de FundiPau vol ampliar la mirada més enllà de la reacció solidària davant la crisi de les persones refugiades i contribuir a promoure canvis globals i estructurals que facin possible posar fi a les causes que cada dia obliguen milers persones a fugir de casa seva.\nDel 17 al 31 de maig l'exposició serà al Centre social de Cubelles.\nAl voltant de l’exposició s’ofereixen dues activitats obertes al públic:\nEl dimecres 26 de maig a les 19 h Jordi Armadans, director de FundiPau, farà una visita comentada a l’exposició. L’activitat és gratuïta, l’aforament és limitat i cal fer reserva prèvia -> aquí, fins al 25 de maig.\nEl dissabte 29 de maig de 10 a 12 h, es farà un taller de còmics per persones majors de 16 anys, que anirà a càrrec de la Fundació Solidaritat UB. El taller és gratuït i per a participar-hi cal fer reserva prèvia -> aquí, fins al 25 de maig.\nEl Consell Comarcal del Garraf posa a disposició dels ajuntaments, centres educatius, centres cívics, entitats i biblioteques de la comarca aquesta exposició, gràcies a un acord de col·laboració amb FundiPau i al suport de la Diputació de Barcelona, en el marc del programa Garraf per la Pau.\nAjuntaments, centres educatius, centres cívics, entitats i biblioteques de la comarca.\nEs pot sol·licitar durant tot l’any.\nLa sol·licitud de préstec de l’exposició s’ha de formalitzar omplint aquest formulari.\nEl transport, càrrega i descàrrega, muntatge i desmuntatge són responsabilitat de l’entitat organitzadora de l’activitat.\nEspai: sala d’almenys 15 m2 per allotjar 10 roll up que mesuren 1 m d’amplada per 2 m d’alçada.\nEl Consell Comarcal del Garraf elaborarà i imprimirà els cartells per a difondre l'exposició.\nCal evitar que es produeixin desperfectes en el material cedit. En cas d'incidència, s'haurà d'informar el Consell Comarcal del Garraf.\nLa presentació de la sol·licitud suposa l’acceptació i compliment de les condicions.\nExposició "Refugiats per què?"


Villas Geisan Menorca Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nGuatera, 5, Ciutadella de Menorca, Menorca, Espanya, 07760 - Veure al mapa\n"Està molt molt bè. De luxe. Piscina privada, barbacoa, a pro..."\nEl Villas Geisan està situat a només 400 m de la platja de Cala Santandria i a 50 minuts amb cotxe de l'aeroport de Menorca i ofereix un jardí privat amb piscina, gandules, barbacoa i zona de menjador exterior. Aquesta casa disposa d'internet Wi-Fi gratuïta, aire condicionat, una zona d'estar amb TV de pantalla plana, sofàs i taula de menjador, 2 habitacions dobles amb 2 llits individuals i 1 habitació doble amb llit doble. També inclou una cuina equipada amb rentadora, forn, microones i cafetera i 2 banys amb banyera. L'establiment proporciona els llençols i les tovalloles. A 1 km de l'establiment hi ha botigues i restaurants. La localitat costanera encantadora de Ciutadella és a 12 minuts amb cotxe, i s'hi pot visitar el port, la catedral i la plaça Nova.\nSi teniu previst arribar fora de l'horari establert per al registre d'entrada, cal que n'informeu l'establiment amb antelació. Podeu indicar-ho a l'apartat de peticions especials en fer la reserva o posant-vos en contacte amb l'establiment. L'establiment no està comunicat amb transport públic i es recomana anar-hi amb vehicle privat. El Villas Geisan no disposa de recepció. Podreu recollir les claus a l'Aparthotel Cales de Ponent, a la següent adreça: Rupit 3, Son Carrió 07760, Ciutadella de Menorca. Cal fer el registre d'entrada i recollir les claus a: Apartamentos Cales de Ponent . Carrer des Rupit, 3 - Son Carrió, 07760 Son Carrió - Santandria. Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Villas Geisan de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (101) Parelles (19) Famílies amb infants petits (40) Famílies amb infants grans (13) Grups (29)


La millora de l'arbitratge, debat a tots els nivells\nUna tertúlia radiofònica al voltant de la figura dels col·legiats va reunir futbolistes i responsables federatius de les principals categories catalanes\nL'europeista Delmàs en un partit d'aquesta temporada a Tercera CEEUROPA.CAT\nBarcelonaEl programa 'Primer Toc' de RAC1 va organitzar dimecres al vespre un debat radiofònic sobre la figura arbitral i com els diferents estaments que l'envolten poden millorar les decisions dels col·legiats i fomentar el respecte dels futbolistes cap a la seva figura sobre el terreny de joc. Durant la tertúlia, diferents jugadors i àrbitres en actiu (professionals i amateurs) van donar el seu punt de vista.\nEl davanter del Terrassa, Xavier Molist, creu que "la tecnologia s'ha d'aplicar. Amb un xip a la pilota o posant càmeres. Això pot deixar en evidència l'àrbitre en aquell moment i ser molest, però almenys es podria sortir de dubtes". No obstant, no tothom creu que l'aspecte tecnològic sigui el camí. El capità de l'Europa, Àlex Delmàs, va donar la seva opinió expressant que el futbol li agrada "tal com està muntat actualment, amb els seus encerts i errors. En aquest apartat, els errors arbitrals formen part del joc i això també genera debat i li dóna salsa al futbol".\nEl president del Comitè d'Àrbitres de la Federació Catalana de Futbol, Xavier Moreno Delgado, va intervenir al debat per defensar que "l'estament arbitral està totalment a favor de l'aplicació de la tecnologia, però no som nosaltres qui decidim que s'apliqui o no, sinó altres estaments del futbol paral·lels al nostre". En aquest sentit, Moreno Delgado creu fonamental "apostar per la formació dels jugadors joves en el respecte als àrbitres, però també cal veure que els jugadors adults i sobretot les grans estrelles també respecten els àrbitres. Els petits fan el que ells fan".\nalex capità club esportiu Europa debat Arbitres


19M: diem #ProuRacisme #RefugeesWelcome - Lafede.cat\nEl proper 19M a les 17h una manifestació recorrerà els carrers de Barcelona per dir #ProuRacisme #RefugeesWelcome. Unitat contra el feixisme i el racisme, CCAR, SOS Racisme i la plataforma Stop Mare Mortum, de la que forma part Lafede.cat, fan una crida a la mobilització amb motiu del Dia internacional per a l’eliminació de la discriminació racial.\nLafede.cat se suma a la manifestació internacional convocada per demà dissabte 19 de març amb motiu del Dia internacional per a l’eliminació de la discriminació racial. Enguany, les organitzacions i moviments socials europeus que treballen en favor de la integració multicultural de totes les persones han decidit centrar-se en els drets de les persones refugiades, greument afectades per les polítiques racistes de la Unió Europea.\nL’efemèride recorda la matança que es va produir el 21 de març de 1960 quan la policia sud-africana va obrir foc en una manifestació contra l’apartheid causant la mort de 69 persones negres, entre elles nombroses dones i infants, i ferint-ne unes altres 180. Amb motiu d’aquesta massacre, se celebra cada any una acció internacional contra el racisme. A Barcelona, enguany, la manifestació començarà a les 17h des de l’estació de França i acabarà a la platja de la Barceloneta.\nA la roda de premsa que es va celebrar ahir a Lafede.cat, les entitats convocants Unitat contra el feixisme i el racisme (UCFR), Stop Mare Mortum, SOS Racisme i CCAR varen denunciar el tancament, control, externalització i militarització de la frontera exterior de la Unió Europea, com una expressió més del racisme institucional, i van exigir a la UE i al Govern espanyol vies segures per a les persones refugiades.\nToni Borrell, portaveu d’Stop Mare Mortum i també membre d’Unitat contra el feixisme i el racisme, va subratllar la necessitat que «els nostres governs siguin responsables de les seves obligacions internacionals i que tractin i acullin amb dignitat totes les persones que arriben a Europa, sense cap tipus de discriminació». A la roda de premsa també hi va participar Ahmed Galai, membre de la Lliga Tunisiana dels drets humans i convidat a Barcelona per Lafede.cat en el marc del I Cicle de Justicia Global, Galai va animar la població catalana a participar a la manifestació i va encoratjar la societat civil, tant del nord com del sud, a tendir ponts, per fer front a les fronteres que posen els estats.\nDes de Lafede.cat animem les entitats federades i la societat civil catalana a sumar-se a aquesta mobilització en favor de les persones refugiades.\nPer més informació: http://prouracisme.net/\n← El Nobel de la Pau 2015 Ahmed Galai, a Barcelona per parlar de la crisi dels refugiats\nLafede.cat rebutja la sentència que manté el 0,7 en mans de l’Estat →


Coberta de "Generació Virtèlia" publicat per L'arquer.\nGeneració Virtèlia és una mirada encuriosida, un relat, sobre l’origen comú d’uns quants joves de la Barcelona dels anys quaranta, cinquanta i seixanta, que recuperada la democràcia, han tingut un paper destacat en la nostra societat. I és que quan vaig començar a apropar-me a Virtèlia, l’any 2003, els protagonistes en el terreny polític, cultural, econòmic i social a Catalunya que veiem eren només la punta d’un iceberg. Tirant dels fils, allà on confluïen molts d’ells era en aquestes institucions de nom poètic: Virtèlia. No he volgut fer un llibre sobre la història de les escoles Virtèlia ni sobre la Confraria de la Mare de Déu de Montserrat de Virtèlia, sinó que he intentat fer, i proposar als joves com jo, una lectura d’aquells orígens comuns d’una generació que va coincidir a Virtèlia, tant a les escoles com a la Confraria.\nEl fet que tres joves decidissin crear un centre escolar, les escoles Virtèlia, en el context de postguerra, aquell mateix octubre de 1939, ja és extraordinari. Joan Duran, Enric Badal, Josep Jordi Llongueres –als qui s’hi afegirà de seguida Montserrat Calvet- són joves, acaben d’arribar de la guerra, eren mestres abans d’ella i aquest és l’únic camí que trobaran per poder sobreviure a aquella difícil postguerra. No hi ha darrere d’aquesta aposta un ideari o un corpus ideològic de fer dels seus alumnes persones influents.\nTant les escoles Virtèlia com la Confraria de la Mare de Déu de Montserrat de Virtèlia van recuperar tota una tradició catalanista i catòlica, establint els lligams personals i ideològics amb institucions prèvies a la guerra civil, com la Mútua Escolar Blanquerna i la Federació de Joves Cristians de Catalunya. La Confraria va ser una bombolla d’aire dins l’església catalana durant el franquisme, sota el paraigües inestimable de Montserrat. Si és cert que la Confraria no és el mateix que les escoles Virtèlia, s’ha d’admetre que sense les escoles Virtèlia la Confraria no hauria estat possible, o no hagués estat possible tal i com va ser. La Confraria va ser un espai de formació personal, espiritual, també lúdic, un espai de formació integral de la persona, que en aquell context de postguerra va ajudar a molts joves. La revista Forja, escrita en el sí de la Confraria, va ser un dels mitjans a través del quals s’articulà aquest intent de recuperació de la tradició catalanista i catòlica, per una part de la població barcelonina de la postguerra.\nI és que la Confraria va fer possible que dues característiques, l’any 1944, es donessin la mà sense vergonya i sense por: ser cristià i ser català. I es va aconseguir perquè els qui formaven part de les escoles i de la Confraria vivien com una gran família. Com diu Cohèlet “tot té el seu moment, sota el cel hi ha un temps per a cada cosa”, i la Confraria va tenir el seu temps –va tancar les seves portes el 1977-, però la influència que va exercir encara ressona en cadascú dels qui en van ser membres.\nPotser per totes les raons, detalls i sentiments descrits en el llibre, l’any 1980, pocs dies després de ser elegit president de la Generalitat, en un entorn reduït, íntim i virtelià, alguns recorden aquesta frase del nou president, Jordi Pujol: “L’esperit de Virtèlia ha entrat a la Generalitat”. Una frase semblant la va escriure en una carta el ja alcalde de Barcelona, Pasqual Maragall, durant els Jocs Olímpics de 1992: “Ara sí que hem donat a conèixer l’esperit de Virtèlia al món”.\nAquest esperit és el que ha sobreviscut al llarg del anys, i els coetanis d’aquella època, malgrat no haver passat ni per les escoles ni la Confraria, entendran al llegir Generació Virtèlia.\nEntrevista a Anna Roig, El Singular Digital, 19/04/2011\nVirtèlia: un oasi catòlic i català a Barcelona


Javier Faus aposta en la Seu perquè l'hospital Clínic sigui el principal centre de salut del sud d'Europa - La Valira\nJavier Faus aposta en la Seu perquè l’hospital Clínic sigui el principal centre de salut del sud d’Europa\nEl president del Cercle d’Economia, Javier Faus, aposta perquè l’Hospital Clínic de Barcelona s’arribi a convertir en el principal centre de salut del sud d’Europa. Aquesta és una de les mesures que ha proposat per aconseguir evitar que Catalunya pugui queda atrapada en una espiral d’irrellevància econòmica i de decadència.\nFaus ha explicat aquest dijous, durant la conferència inaugural de la 32 Trobada Empresarial del Pirineu que se celebra durant dos dies a la Seu d’Urgell, que cal un model de prosperitat compartida amb la complicitat de tots els agents.\nEn aquest sentit, ha criticat al conjunt de les administracions públiques catalanes per no ser capaces de revertir la situació actual que fa perdre oportunitats com ara l’ampliació de l’aeroport de Barcelona o la manca de consensos a l’hora de posar-se d’acord per ubicar el nou Hospital Clínic en els terrenys de l’antiga presó Model.\nTanmateix el màxim responsable de l’entitat econòmica s’ha mostrat partidari de millorar la fiscalitat actual que, al seu entendre, no és prou competitiva per atraure talent de fora i retenir el que té dins el país, ja que “no som hubs de coneixement, innovació i talent en el sector de les renovables”. Ha defensat “els consensos amplis buscant la centralitat i evitant els extrems” (en clara al·lusió a la CUP).\nPer altra banda, Faus s’ha mostrat partidari de la candidatura dels Jocs Olímpics d’hivern del 2030, tot i que ha emfatitzat que “el lideratge ha de ser del Pirineu amb una Barcelona solidària amb el territori” per tirar-la endavant.


El "patriostimo español" marca paquet al Ministeri d'Energia, Turisme i Agenda Digital La República\nEl “patriostimo español” marca paquet al Ministeri d’Energia, Turisme i Agenda Digital\nLa fal·làcia constantment usada sobre que el patriotisme i nacionalisme no existeix a Espanya i que és un fenomen social que exclusivament succeeix a “la perifèria” es torna a constatar avui després del discurs del ministre d'Energia, Turisme i Agenda Digital, Álvaro Nadal. El polític popular ha reivindicat el “patriotisme espanyol” dels alts càrrecs que ha col·locat al seu ministeri.\nDurant la presa de possessió dels alts càrrecs del Ministeri, d'Energia, Turisme i Agenda Digital, el ministre Álvaro Nadal ha volgut destacar una característica en comú de tots els seus fitxatges: “tots són uns patriotes”.\nEl popular ha remarcat que tots els alts càrrecs, per sobre de la seva capacitat tècnica i la seva experiència política i professional, compten amb una cosa necessària per a exercir el càrrec, “un compromís amb el país”. Nadal ha prosseguit: “això que potser no està tan de moda, es diu patriotisme i significa sacrifici personal, no tenir hores, l'esforç personal i la dedicació al benestar del conjunt del país”, ha remarcat Nadal.


Cerca totes les ofertes d'hotels a Fino Mornasco Entrada:\nB&B Vitamina E...Habitacions per nit per només Affittacamere Como...Habitacions per nit per només Més zones a Fino Mornasco\nFino Mornasco és la mescla perfecta de tranquilitat i oci a l'emocionant ciutat de Como. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Amb calor i comfort, Fino Mornasco és un lloc per a vacances relaxades després d'una setmana de feina. Quan és hora de reservar l'hotel adequat a Fino Mornasco o a qualsevol lloc a Como, Agoda.com ofereix els millors preus. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Vegi les ofertes d'hotels més ben qualificades a Fino Mornasco insertant les seves dates de viatge a la pestanya de recerca.\nHotels destacats a Fino Mornasco, Fino Mornasco\nÀrea Fino Mornasco\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Portichetto Frazione Luisago, B&B...\nTots els hotels de Fino Mornasco\nHotels a Fino Mornasco: Affittacamere Como


Uncategorized – FEPCCAT\nPosted on 25 maig, 2020 by fepccat\nLa FEPCCAT ha publicat avui el primer programa del seu podcast “FEPCCAT A Prop”, sota el títol “Les residències i la COVID-19”. Aquesta proposta neix en el marc del 20è aniversari de la FEPCCAT, i havia de servir per visitar totes les entitats membres, parlar amb la seva comunitat i conèixer-ne el seu dia a dia. L’impacte de la COVID-19, però, ha obligat la FEPCCAT a repensar el podcast. Així doncs ha volgut arrencar amb continguts vinculats a la pandèmia i el seu efecte sobre el col·lectiu. El primer programa està centrat en l’àmbit residencial i properament reflectirà als centres […]\nPosted in UncategorizedLeave a Comment on La FEPCCAT crea un podcast per acostar la realitat i necessitats del col·lectiu en format ràdio online


La segona dosi de la vacuna Pfizer ha provocat tres morts. | GTRES\nSanitat confirma casos de miocarditis, pericarditis i vasculitis cutània amb les vacunes contra el coronavirus\nper Fran Volpi 28/12/2021 17:09h\nEns trobem en una situació crítica per a la sanitat a Espanya. El coronavirus segueix creixent a passos de gegant i l'única solució viable per frenar aquesta pandèmia és la vacuna.\nAra mateix estem en el procés per rebre la tercera dosi, actuant aquesta com a injecció de reforç. Tot i això, són moltes les persones que malgrat estar vacunades han patit greus conseqüències a causa d'aquest virus mortal, que té tothom turmentat.\nPer si algú no ho tenia clar, ja s'ha confirmat, la vacuna contra el coronavirus té efectes secundaris. N'hi ha de més comuns, com febre o tos, però n'hi ha d'altres que suposen un veritable risc per a l'ésser humà.\nEfectes greus, molt escassos i en comptades ocasions\nL'Agència Espanyola del Medicament és l'encarregada de notificar periòdicament mitjançant un informe sobre els casos adversos que es registren després de rebre les dosis aprovades a nivell europeu. Tal com sempre han exposat, els casos més generals són la febre, dolor a la zona de la vacunació, cefalea, marejos, miàlgia i artràlgia.\nLa segona dosi de la vacuna contra el coronavirus ha deixat símptomes "molt estranys". | GTRES\nTot i això, després de l'última anàlisi publicada abans de Nadal, el departament adscrit al Ministeri de Sanitat ha confirmat tres reaccions adverses «molt rares». Aquestes han passat després de completar les vacunes de Pfizer, Moderna i Janssen. A més, amb la primera de les tres, s'han registrat tres morts d'homes que presentaven inflamació al cor.\nEls efectes secundaris més perillosos\nAquests fenòmens adversos qualificats com a «molt rars», són la miocarditis i la pericarditis a les segones dosis de Moderna i de Janssen. En el cas de Pfizer, s'han detectat pacients que presentaven inflamació del cor manifestat amb els símptomes de dificultat per respirar, palpitacions i dolor al pit.\nPel que fa a Janssen s'han trobat 4 casos que presentaven vasculitis cutània de petits vasos. Es tractaria d'erupcions cutànies, taques vermelles punxegudes o planes per sota de la superfície de la pell, fins i tot blaus.\nEls efectes secundaris de la vacuna contra el coronavirus han provocat fins i tot morts. | GTRES\nD'entre les 51 milions de dosis del sèrum de Comirnaty que s'han administrat a Espanya, hi ha hagut 240 casos de miocarditis i pericarditis. Aquests efectes es produeixen abans dels 14 dies de rebre la segona dosi de la vacuna, i el risc augmenta quan el vacunat és un home jove.\nEn el cas de França, aquestes malalties s'han registrat en 3 casos d'entre 100.000 homes entre 12 i 29 anys. D'altra banda, a diferents països nòrdics s'han registrat 6 casos de miocarditis i pericarditis en 100.000 homes entre 16 i 24 anys. El segon estudi es va fer 28 dies després de completar la seva pauta inicial de vacunació.\nLa quarta dosi de la vacuna no és tan lluny\nEn plena pandèmia del coronavirus, el món ja contempla la quarta dosi de la vacuna i diversos països ja han donat el vistiplau per administrar la segona injecció de reforç. Gràcies a informes com el d'Espanya, es poden estudiar de millor manera els casos adversos notificats entre els milions de vacunes proporcionades al territori espanyol.\nLa quarta dosi de la vacuna contra el coronavirus no és tan llunyana com nosaltres pensem. | Gtres\nAl nostre país s'han notificat tres morts amb miocarditis o pericarditis associades a la vacuna de Pfizer. Dos dels tres morts eren més grans de 60 anys i «presentaven causes alternatives» per patir aquest tipus de lesions al cor.\nLes xifres publicades abans de Nadal suposen l'11è informe de Farmacovigilància de l'Agència Espanyola de Medicaments. Si es continua amb la mateixa periodicitat, a finals de gener tindrem un nou informe sobre les dades adverses de les vacunes contra el coronavirus.\nEls experts donen una resposta: Què hi haurà després d'Òmicron?\nMor sobtadament Hugo, el germà petit de Diego Armando Maradona


El dimarts 12 de març a les 18.45 h l'alumnat del Centre de Normalització Lingüística (CNL) de l'Àrea de Reus Miquel Ventura ha commemorat el Dia Mundial de la Poesia, que se celebra el 21 de març. En aquest acte un total de 16 alumnes de procedències diverses han llegit en les seves llengües el poema “Poesia” de Rosa Fabregat (Cervera, 1933), l'autora escollida enguany per la Institució de les Lletres Catalanes. En concret el poema s'ha pogut sentir en portuguès, romanès, anglès, rus, àrab, amazic, francès, castellà i, per descomptat, en català.\nA l'acte hi ha assistit Anna Saperas, directora del CNL, que ha presentat l'activitat, ha agraït la participació de tots els lectors i els ha felicitat per compartir seva llengua amb tots els presents.\nLa resta de localitats on el CNL fa cursos també celebraran el Dia Mundial de la Poesia. El dimarts 19 de març, els alumnes de català de l'Hospitalet de l'Infant llegiran a les aules també en diverses llengües el poema de Rosa Fabregat. El mateix faran el 21 de març a les 19 h, en col·laboració amb la Biblioteca Salvador Estrem i Fa, els alumnes de Falset i els usuaris de la biblioteca. Per la seva banda, els alumnes de Cambrils celebraran el Dia Mundial de la Poesia amb Joan Brossa de protagonista, de qui enguany es commemora el centenari, el dimecres 20 de març a les 17 h a l'Ateneu Juvenil.\nTots aquests actes estan organitzats en el marc del Ple pel Català al Camp de Tarragona, que reuneix diverses entitats que treballen col·laborativament per fomentar l'ús de la llengua catalana.


El «bullying» obrirà els Docus a la Fresca de Blanes - Diari de Girona\nEl «bullying» obrirà els Docus a la Fresca de Blanes\nS'han programat quatre sessions en què també es tractaran altres temes com el periodisme, el tracte als animals i la vacuna del papil·loma. Les projeccions, de caràcter gratuït, tindran lloc els divendres d'agost\nUna sessió dels Docus a la Fresca de l´any passat. javier calvete\nL'assetjament escolar, més conegut com a bullying, centrarà la primera de les quatre nits del cicle Docus a la Fresca de Blanes, que oferirà cinema compromès i d'actualitat i que completarà cada sessió amb un debat. Les projeccions es faran les nits de tots els divendres d'agost -és a dir, els dies 4, 11, 18 i 25- a les deu de la nit a la plaça Verge Maria.\nAquestes sessions són de caràcter gratuït i inclouran diverses propostes de cinema documental amb temàtiques socials on, de forma transversal, es tracten problemes, realitats i fets que poden interessar a un públic prou ampli. Després de cada projecció, a més, s'obrirà un debat que comptarà amb convidats relacionats tant amb la temàtica com amb la pel·lícula visionada. Habitualment, els temes que s'hi tracten són sensibles i incòmodes.\nEn aquesta ocasió, la primera nit es dedicarà a l'assetjament escolar, i es farà a través de dos films. El primer és Crònica d'un accident, un curtmetratge de ficció rodat el 2015 i signat per Pol Borrell, que narra com un cas de bullying acaba desencadenant un accident de trànsit. La segona projecció de la nit serà el reportatge Bullying, del programa 30 minuts de TV3, que data de 2015 i que intenta explicar el fenomen des de dues vessants: per una banda, com ho viuen les víctimes; i per l'altra, què motiva els agressors.\nLa següent sessió, l'11 d'agost, estarà dedicada al periodisme. Així, es projectarà All Governments Lie, dirigit per Alfred Peabody i produït per Oliver Stone. Els seus protagonistes són una nova fornada de periodistes d'investigació i mitjans independents dels Estats Units que recuperen el llegat de veteranes i llegendàries plomes dels anys 60 per defensar el dret dels ciutadans a accedir a una informació lliure, contrastada i honesta.\nEl dia 18 es donarà a conèixer el treball Empatia, que intenta aproximar-se a una forma de vida més responsable pel que fa als animals a través d'aquest treball dirigit per Ed Antoja.\nFinalment, la darrera nit es projectarà Papil·loma, les dones hem de decidir. Dirigit per Frederic Pahisa, el document planteja diversos interrogants sobre el fet que s'estiguin vacunant nenes d'una malaltia -el càncer del coll d'úter- que afecta les dones adultes.\nTotes les nits de Docus a la Fresca es complementaran amb una paradeta informativa sobre la temàtica corresponent.


Desperta Europa | Catalunya Religió\nPer Jordi López Camps. Dc, 26/11/2014\nAquesta podria ser la conclusió de la magnífica intervenció del papa Francesc en el parlament Europeu. El seu missatge era prou clar, Europa ha de sortir de la seva migdiada permanent a fi de recuperar la dignitat de les persones. Hi ha masses problemes polítics, socials, econòmics, culturals i antropològics acumulats perquè les estructures comunitàries estiguin aturades o tinguin poques iniciatives sense saber com sortir de la tranyina procedimental que les paralitza. Penso que el discurs del papa Francesc tindrà una gran transcendència. El Papa parla clar i estableix un camí que pot ajudar a discernir les decisions dels polítics cristians compromesos en la construcció d’Europa. Atesa la transcendència d’aquest discurs, i fent una excepció a la brevetat de la majoria de les meves notes, tot seguit destaco els trets que em semblen més essencials de la intervenció del papa Francesc als parlamentaris europeus.\nA l’inici de la seva intervenció el papa ha situat el context: cal pensar Europa des d’una perspectiva més global i d’un món més interconnectat. Aquesta valoració, que és una vacuna contra tot eurocentrisme, demana superar “la imatge d'una Europa una mica envellida i reduïda, que tendeix a sentir-se menys protagonista en un context que la contempla sovint amb distància, desconfiança i, potser, amb sospita”. Pel papa Francesc Europa està presonera de les seves pors, atrapada per una imatge d’ella mateixa “una mica envellida i reduïda, que tendeix a sentir-se menys protagonista en un context que la contempla sovint amb distància, desconfiança i, potser, con sospita”.\nEl papa Francesc senyalà que per trencar aquest estat de coses cal tornar a situar en els propis orígens de la Unió Europea on els seus promotors tenien la plena “confiança en l'home, no tant com a ciutadà o subjecte econòmic, sinó en l'home com a persona dotada d'una dignitat transcendent”. Per avançar en aquest sentit cal partir de la dignitat i del sentit de la transcendència. La dignitat neix de la promoció integra dels drets humans. No es tracta d’una defensa abstracta d’aquests drets, sinó de la seva concreció política, per això el Papa es preguntà “¿Quina dignitat pot tenir un home o una dona quan és objecte de tota mena de discriminació? ¿Quina dignitat podrà trobar una persona que no té res per menjar o el mínim necessari per viure o, encara pitjor, que no té el treball que li atorga dignitat?”. Aquesta dignitat, reblà el papa Francesc, “no pot ser privada arbitràriament per ningú i, menys encara, en benefici d'interessos econòmics”.\nL’exercici d’aquesta dignitat no és un elogi dels drets individuals entesos de forma individualista. Al contrari, es tracta de situar aquesta dignitat lligada “al context social i antropològic” perquè l’afirmació dels drets de l’individu estan units “a un context social, en el qual els seus drets i deures estan connectats als dels altres i al bé comú de la societat mateixa”. Però el dret de cada persona, afirmà el papa Francesc, “si no està harmònicament ordenat al bé més gran, acaba per concebre sense limitacions i, conseqüentment, es transforma en font de conflictes i de violències”. D’aquí és desprèn el segon aspecte de la seva reflexió: la necessitat de transcendència. Al parlar de “la dignitat transcendent de l'home, significa apel·lar a la seva naturalesa, a la seva innata capacitat de distingir el bé del mal, a aquesta brúixola inscrita en els nostres cors i que Déu ha imprès en l'univers creat; significa sobretot mirar a l'home no com un absolut, sinó com un ésser relacional. Una de les malalties que veig més esteses avui a Europa és la soledat”. A Europa hi ha moltes persones soles, sense vincles amb els altres. La crisi econòmica ha agreujat aquesta situació. La societat està desvinculada.\nEl papa ha estat contundent al dir que Europa no ha sabut reaccionar davant d’aquesta situació: “des de moltes parts es rep una impressió general de cansament, d'envelliment, d'una Europa dona que ja no és fèrtil ni vivaç. Pel que els grans ideals que han inspirat Europa semblen haver perdut força d'atracció, en favor dels tecnicismes burocràtics de les seves institucions”. El papa Francesc ha encertat en la seva diagnosi al considerar que tot això es deu a “alguns estils de vida una mica egoistes, caracteritzats per una opulència insostenible i sovint indiferent respecte al món circumstant, i sobretot als més pobres. Es constata amargament el predomini de les qüestions tècniques i econòmiques al centre del debat polític, en detriment d'una orientació antropològica autèntica. L'ésser humà corre el risc de ser reduït a un mer engranatge d'un mecanisme que el tracta com un simple bé de consum”\nPer vèncer aquesta situació, el Papa demanà als parlamentaris europeus que fossin conscients de que “estan cridats també a una gran missió, encara que pugui semblar inútil: preocupar-se de la fragilitat, de la fragilitat dels pobles i de les persones. Tenir cura de la fragilitat vol dir força i tendresa, lluita i fecunditat, enmig d'un model funcionalista i privatitzador que condueix inexorablement a la «cultura del descart». Tenir cura de la fragilitat de les persones i dels pobles significa protegir la memòria i l'esperança; significa fer-se càrrec d'aquest en la seva situació més marginal i angoixant, i ser capaç de dotar-lo de dignitat”.\nLa història d’Europa és una “permanent trobada entre el cel i la terra, on el cel indica l'obertura al transcendent, a Déu, que ha caracteritzat des de sempre l'home europeu, i la terra representa la seva capacitat pràctica i concreta d'afrontar les situacions i els problemes”. El futur d'Europa depèn “del redescobriment del nexe vital i inseparable entre aquests dos elements. Una Europa que no és capaç d'obrir-se a la dimensió transcendent de la vida és una Europa que corre el risc de perdre lentament la pròpia ànima i també aquell «esperit humanista» que, no obstant això, estima i defensa”. Parlar de l’apertura al transcendent és recordar “el patrimoni que el cristianisme ha deixat en el passat per a la formació cultural del continent” i afirmar “la contribució que pretén donar avui i en el futur per al seu creixement”. La insistència per l’aportació específica dels cristians no ha d’interpretar-se com una alteració de la necessària laïcitat que ha de presidir les institucions polítiques europees, sinó una aportació que permet establir uns ideals que poden ser compartits “la pau, la subsidiarietat, la solidaritat recíproca i un humanisme centrat sobre el respecte de la dignitat de la persona”.\nPer seguir endavant en aquest projecte d’una Europa unida des de la diversitat cal, “no només reconèixer la centralitat de la persona humana, sinó que implica també afavorir les seves qualitats. Es tracta per això d'invertir en ella i en tots els àmbits en els quals els seus talents es formen i donen fruit. El primer àmbit és segurament el de l'educació, a partir de la família” . Al costat de la família hi ha les institucions educatives: les escoles i universitats. “L'educació no pot limitar-se a oferir un conjunt de coneixements tècnics, sinó que ha d'afavorir un procés més complex de creixement de la persona humana en la seva totalitat”. Un altre àmbit és l’ecologia i un altre és el treball. Pel papa Francesc afirmà “és hora d'afavorir les polítiques d'ocupació, però cal sobretot tornar a donar dignitat a la feina, garantint també les condicions adequades per al seu desenvolupament”. Això exigeix una altra cultura de treball “que no connecti amb l'explotació de les persones, sinó a garantir, a través del treball, la possibilitat de construir una família i d'educar els fills”.\nTambé és necessari abordar seriosament la qüestió de la migració, “no es pot tolerar que el mar Mediterrani es converteixi en un gran cementiri”. Europa té una gran responsabilitat política migratòria, tan en el control dels fluxos migratoris com que s’adoptin “solucions particularistes del problema, que no tenen en compte la dignitat humana dels immigrants, afavorint el treball esclau i contínues tensions socials”.\nEn la seva part conclusiva el papa Francesc es dirigí als parlamentaris “a vostès, legisladors, els correspon la tasca de custodiar i fer créixer la identitat europea, de manera que els ciutadans trobin de nou la confiança en les institucions de la Unió i en el projecte de pau i d'amistat en què es fonamenten. Sabent que com més augmenta el poder de l'home, més àmplia és la seva responsabilitat individual i col·lectiva. Els exhort, doncs, a treballar perquè Europa redescobreixi la seva ànima bona”. La funció de l'ànima és la de sostenir el cos perquè és la seva consciència i la memòria històrica. “I dos mil anys d'història uneixen Europa i al cristianisme. Una història en la qual no han faltat conflictes i errors, també pecats, però sempre animada pel desig de construir per al bé”.\nEn el darrer paràgraf de la seva intervenció el papa Francesc demanà amb molta claredat als eurodiputats que assumissin la responsabilitat de “construir junts l'Europa que no giri al voltant de l'economia, sinó a la sacralitat de la persona humana, dels valors inalienables; l'Europa que abraci amb valentia el seu passat, i miri amb confiança el seu futur per viure plenament i amb esperança el seu present. Ha arribat el moment d'abandonar la idea d'una Europa atemorida i replegada sobre si mateixa, per suscitar i promoure una Europa protagonista, transmissora de ciència, art, música, valors humans i també de fe. L'Europa que contempla el cel i persegueix ideals; l'Europa que mira i defensa i tutela a l'home; l'Europa que camina sobre la terra segura i ferma, preciós punt de referència per a tota la humanitat.”. Excepcionals paraules del papa Francesc al Parlament Europeu. Aquest discurs serà recordat durant molt de temps.\nPapa Francesc, Política, Europa, Acció Social, Pensament, Política, Papa Francesc