INSTA-COOK: d’abril 2016\n"Tu mejor capital es tu salud.\nsi no lo es no la estropees más."\nCom haureu anat comprovant en els meus últims posts, cada vegada menjo, si més no ho intento, d'una manera una mica més sana, introduint, poc a poc, nous aliments a la meva dieta, de manera continuada. Un d'ells, l'espelta.\nSi sou lectors habituals de revistes de cuina i/o nutrició, haureu vist que aquest cereal tant antic està molt ben vist. Però de la història d'aquesta farina, del seu origen i de les seves propietats, ja us en vaig parlar en el primer pa d'espelta que vaig penjar al blog, fet amb llevat fresc. La recepta d'avui varia perquè el pa que us presento és amb massa mare.\nA mi m'agrada molt el pa integral, però això no vol dir que sempre em vingui de gust pans densos a l'extrem i aquí és on l'espelta em va enamorar, per la seva suavitat, pel seu aroma i perquè té l'extensibilitat perfecte per fer un pa integral al cent per cent, lleuger, amb volum i que grenya, com el pa blanc.\nEl pa que avui proposo porta una gran quantitat de massa mare i la seva fermentació és potent, però pràcticament és fa sol i la feina en si, és poca.\nPerò el 50% de la farina d'aquesta recepta està fermentada, així que s'ha de vigilar el punt perquè surti un pa de llagrimeta. Jo vaig començar la fermentació amb la meva massa mare de sègol (enllaç de la MM de sègol), però ho podeu fer amb la que tingueu.\nLa clau és la organització.\nTenia la recepta apuntada en un paper ronyós, així que no recordo de quina web la vaig treure, si aconsegueixo trobar-la, afegiré l'enllaç. Només em consta que vaig modificar algunes coses perquè era un pa aromatitzat.\nPer fer aquesta recepta (surten dos pans d'uns 650 gr) es necessiten els següents ingredients:\n265 gr de farina de força\n216 gr de farina integral d'espelta\n148 gr de farina integral\n223 gr d'aigua\n222 gr de massa mare refrescada amb espelta\n37 gr de mel\n1,5 gr de llevat sec de forner\nEn primer lloc s'ha de refrescar la massa mare, i refrescar.\nLlavors, s'ha d'agafar 62 gr de massa mare (la meva era de sègol) i afegir 80 gr d'aigua i 80 gr de farina integral d'espelta, i remenar, tapar amb paper fil i deixar fermentar fins que faci bombolles, jo vaig estar unes vuit hores aproximadament, i feia poc que l'havia refrescat.\nPer fer el pa, s'ha de barrejar la massa mare amb l'aigua i la llet i barrejar bé.\nI en un altre bol, s'ha de barrejar les farines, un poquet de sèsam i la mel i la barreja de la massa mare amb l'aigua i la llet, fins que sigui una massa homogènia, llavors s'ha de deixar reposar uns 30 minuts per l'autòlisis, que farà que després el pastat sigui més fàcil.\nPassat aquest repòs, s'ha d'afegir la sal i pastar sobre la superficie de treball durant un minut (pastat francès de Richard Bertinet), fem una bola i deixem que reposi dins d'un bol durant uns 15 minuts.\nLlavors afegim el llevat diluit amb unes gotes d'aigua i tornem a pastar durant un minut, deixant novament un repòs de 15 minuts.\nI novament un altre pastat d'un minut i repòs de 15 minuts.\nAra la massa ja ha de ser llisa i brillant (si no ho està, feu un nou pastat d'un minut i repòs de quinze). S'ha de bolcar sobre la superficie de treball, bolejar de nou i posar dins el bol perquè fermenti. Jo vaig deixar la massa tota la nit a la nevera.\nPer formar els pans, s'ha de dividir la massa en dos i deixar 15 minuts de repòs perquè després ens sigui més fàcil formar les peces. Jo els he fet en forma de bâtard i els he posat dins d'un cistell de fermentació, que tot i ser més gran que els pans, ajuda a que aguantin la seva forma. Els tapem amb un drap i els posem dins d'una bossa de plàstic. Jo he fet la segona fermentació també a la nevera per allargar-la i han d'estar fins que augmentin de mida gairebé dos terços del volum inicial.\nPer coure, s'ha de treure una estona abans de la nevera (hi ha qui el posa directament al forn) i a forn prescalfat al màxim a 250ºC amb aigua en una safata perquè faci vapor.\nAbans de posar-lo al forn, s'ha de pintar amb aigua, posar sèsam al gust per damunt i fer la grenya a la zona central del pa.\nI cap al forn, els primers deu minuts al màxim i després, s'ha de baixar a 230ºC i treure la safata d'aigua i obrir una mica la porta del forn perquè surti el vapor. Més o menys s'ha de deixar uns 50 minuts o fins que tinguin el color daurat que ens agradi.\nAbans de tallar, ha d'estar fred totalment, o sigui que han de passar, al menys, unes cinc hores.\nNo sé si em tornarà a sortir igual, però ara mateix, encara ploro d'emoció!!!\n*Cada farina es comporta diferent així que els temps de pastat són orientatius.\n** Els temps de fermentació depenen de la temperatura, per tant també variaran segons l'ambient i l'època de l'any.\nI per degustar aquest aromàtic pa, una cançó deliciosa.\nEl meu radar\nPortem massa temps a casa tancats.\nL'hivern era fred i s'ha fet molt llarga.\nEstén els malsons, deixa'ls assecar.\nQue m'han dit que aquest Sol tot ho pot curar.\nTant se val que t'hagin fet molt de mal.\nNo em sembla una idea gaire brillant.\nQuedar-se dins d'aquest pou empotrat.\nAixeca't que sense tu estic perdut.\nDeixa que el món sigui un lloc més clar.\nDeixa que tothom et vegi brillar.\nFes que el meu món sigui molt més clar.\nLabels: Cereals, Dieta, Massa Mare, Pa\n"El que no cree en la magia\nnunca la encontrará."\nNo fa gaire vaig llegir al Muy Interesante, un article que, "valga la redundancia", em va semblar d'allò més interessant. Començava amb la següent història:\n"Entre sus amigos, Joan tenía fama de cenizo. En menos de tres días, su novia le había plantado por su amigo de toda la vida, sus jefes le habían concedido un traslado al destartalado despacho del semisótano -un magnífico habitáculo de 2x2 con vistas al muro del patio- y su gato había aprovechado el momento para practicar el salto de altura desde la ventana de su apartamento, en un octavo piso. El gato, además, había demostrado experimentalmente que eso de las siete vidas era, en realidad, un cuento chino. Pero aquella mañana, Joan creía tener un buen motivo para pensar que su suerte, por fin, iba a cambiar. Allí mismo, bajo la mesa del despacho, relucía una brillante moneda de un euro. "Ahí está -pensó nuestro hombre-, el euro de la suerte", y con un rápido movimiento se lanzó a por él. En su entusiasmo, Joan no percibió que la mesa era algo más ancha por aquel lado, así que cuando alzó la cabeza se golpeó violentamente. Un compañero lo encontró inconsciente unos minutos después. La moneda, por cierto, había desaparecido."\nExplicada la història, plantejaven una sèrie de preguntes com si el destí jugava amb el bon jan de'n Joan, si és que aquest estava pagant els pecats d'una vida anterior, que si va deixar la pota de conill a casa...etc, però concluïen que darrera de la seva aparent mala sort no s'amagava cap complot, ni tampoc havia estat víctima de mal d'ulls perquè la fortuna, en definitiva, depèn de nosaltres mateixos. Al menys això és el que sosté el psicòleg Richard Wiseman, autor d'un curiós estudi.\nDesprés de deu anys d'investigacions i centenars d'experiments, Wiseman no només afirma que deixar la sort en mans de la superstició resulta ridícul, sinó que afirma que amb la nostra actitud podem influir notablement en que la sort canvi cap a bé.\nAfirmació que ja ve de lluny, en realitat. Jacinto Benavente ja afirmava fa gairebé un segle que "todos creen que tener talento es cuestión de suerte; nadie piensa que la suerte pueda ser cuestión de talento".\nSembla ser que el Diccionari de la Reial Acadèmia recull sobre aquest fenomen fins a 19 entrades, definint-lo des de "encadenamiento de los sucesos, considerado como fortuito o casual" fins a "circunstancia de ser, por mera casualidad, favorable o adverso a alguien o algo que ocurre o sucede".\nPerò segons Wiseman, l'Acadèmia no pot estar més equivocada; segons ell només els supersticiosos creuen que algú neix amb estrella. I els supersticiosos venen de la costum, d'anys i anys en els que la via que es creia eficaç per trobar la bona fortuna es basava en amulets, que anaven des de potes de conill a ferradures.\nPerò les persones afortunades utilitzen, sense saber-ho, una sèrie d'estratègies com esperit constructiu, són de mires obertes i tenen habilitat per crear oportunitats i seguir la seva intuïció.\nPer això Wiseman, va voler demostrar-ho amb un altre experiment en el què proposava a un grup de voluntaris que comptessin el número de fotografies que apareixien en un diari. Mentre que els poc afortunats trigaven una mica més de dos minuts en completar-ho, els afortunats només trigaven, tant sols, uns segons. I és que, simplement, havien vist que a la segona pàgina del diari hi havia un gran anunci que deia: "deje de contar, diga al controlador que ha visto este anuncio y ganará 250 dólares." Només uns quants van detectar-ho. En realitat, els que estaven més tensos i preocupats per comptar les imatges ni es van adonar de l'anunci, tant és així que els dies en que tenen mals pressentiments, els supersticiosos haurien de quedar-se a casa. Segons Wiseman, "las personas supersticiosas que creen firmemente que son poco afortunadas, realmente se sentirán más tensas ciertos días. Con total seguridad se sentiran estresadas, conduciran peor, posiblemente estarán más distraídas y serán más propensas a tener un accidente".\nAixí que la mala sort és conseqüència d'un mateix. Quan més preocupats, pitjor sort tindreu.\nI és que les persones tenen mala sort, senzillament, perquè o no veuen les bones ocasions que diàriament estan al seu voltant o les desaprofiten. I també és important si la percepció que tenen les persones del que succeeix és positiva o negativa.\nI per això Wiseman va crear "l'escola de la Fortuna" a la Universitat de Hertfordshire, per ensenyar a tots els que creuen que no poden fer res per millorar la seva fortuna, que la sort no es modifica amb talismans o conjurs, sinó amb una millor predisposició cap a la vida. Durant un mes, els experts de l'escola preparen als estudiants per aprofitar totes les oportunitats que se'ls presentin, per trencar amb la rutina diària i, en definitiva, per canviar el xip per un més positiu.\nI és que Wiseman és rotund: "Percibir que la suerte depende de nuestra razón junto con una dosis de ciencia y sano escepticismo puede ser muy positivo en nuestras vidas".\nI seguint les indicacions de Wiseman, no podia deixar passar la oportunitat d'endur-me, del fabulós "Restaurante Imaginario" de l'Iván, aquestes delicioses galetes de la sort, perquè tant si la busqueu, com si no, están delicioses i són divertides de menjar. I és que altra vegada arribem a l'últim diumenge del mes i tots els lladres de cuines sortim al carrer. Asaltablogs al poder!\nI és que la recepta i el post no pot ser més adient, ja que és evident que l'Iván és una d'aquelles persones que veu les oportunitats i les aprofita. Ha creat un espai, seu, on compartir el seu amor per la cuina i això, creieu-me, a molta gent li agradaria dir que ho ha fet.\nGràcies Iván per la recepta, l'he hagut d'adaptar als ingredients que tenia per la cuina perquè al final se'm va tirar el temps a sobre, però he gaudit igualment passejant-me per la teva fabulosa cuina.\n1/2 culleradeta de pasta de vainilla\nEn primer lloc, s'han d'escriure els missatges que volem posar dins de les galetes de la fortuna, en tires de paper de, més o menys, 2,5cm x 10cm.\nUna vegada escrits tots els missatges, s'ha de posar a prescalfar el forn a 200ºC i mentre, anar preparant la safata de forn ben coberta amb paper vegetal.\nFinalment, s'ha de preparar la pasta de les galetes, per això, s'ha de separar la clara del rovell i batre-la juntament amb la vainilla, la sal i el sucre fins que escumi i blanquegi i, per últim, s'ha d'afegir la farina amb moviments envolvents fins que resulti una massa homogènia amb tots els ingredients ben integrats.\nLlavors, s'han de fer cercles ben fins de massa i coure, aproximadament uns 5 minuts o fins que els costats del cercle siguin daurats i el centre lleugerament blanc.\nEs poden fer de cop, però després s'ha de treballar molt ràpid posant les frases dins les galetes, ja que si aquestes es refreden es trenquen. Per això, i com no en feia molta quantitat, jo he preferit fer-les d'una en una.\nNomés sortir del forn, s'ha de girar la galeta, posar el paper al mig, doblegar per la meitat com si féssim mitges llunes i després posar els extrems cap a baix per donar la seva forma característica. Com a truc es poden deixar les galetes al damunt d'un got perquè es refredin o dins de motlles de cupcakes o oueres, com he fet jo.\nI ja només queda menjar les galetes i llegir amb atenció el missatge. Creieu en la sort?\nI per acabar el post d'avui, una preciosa cançó.\nCançó de l'Ovidi - A la vida\na dins del meu poc cos.\nQuin raig de foc que sent\nA dintre d'ell.\nQue fort que bufa el vent\naquesta nit suau.\nQuines coses més estranyes\nque passen prop de mi.\nQuè passa ací on sóc,\nque tinc regust de res?\nVaig i anem passant,\nanem i vaig passant.\nVaig i anem compartint\nsense cap novetat,\npoc a poc els minuts.\nPoc a poquet l'hivern.\nTots passant un camí.\nHavent-te'n tants i tants,\ni tantes coses més\nque neixen cada instant.\nAh! la vida...\nEncara espere tant de tu,\nque esperant mor amb tu.\nMil trencaments de viure,\nmils i mils d'enemics.\nTot contra tota vida.\nMuntanyes de paranys.\nEnganys i més enganys.\nParaules sense lletra.\nImatges sense vida.\nI un arma prop la mà.\nPel que passe demà.\nEspere tant i tant de tu,\nque no mato el meu cos.\nSegueixo amb tots.\njunts a tots i tots junts...\ntant lluny però tant a prop,\ntant a dins de nosaltres.\nl'esperança de viure,\nserà la vida i tots!\nPer tant i tantes coses més,\nseguim. Us esperem!\nCanto la vida sí.\n(Maria Arnal i Marcel Bagès)\nLabels: AsaltaBlogs, Dolç, Galetes, Internacional, Postres\n"Todo capricho surge de la imposición de la voluntad\nsobre el conocimiento."\nFa temps que tenia ganes de fer un mug cake. Moltes ganes. Pels qui no sàpiguen que és, us explico que és la manera perfecte d'improvisar un berenar, un esmorzar o un atac de gula (com va ser el meu cas), en menys de cinc minuts.\nUn mug cake és un pa de pessic (tipus brownie si el deixeu menys temps) que es fa dins d'una tassa i al microones. En un minut.\nCom en el meu cas, com ja us he dit, el mug cake va ser el resultat d'un atac de gula irrefrenable, la recepta és de gorditos. Porta un farciment de crema de cacauet i llet de coco que el fan irresistible i toppings tropicals (trossets de coco, papaya i nabius).\nA més, pels que tingueu nens, és la recepta ideal per divertir-se i començar a cuinar, ni tant sols s'ha d'obrir la porta del microones mentre es cou.\nTot i així i han petits trucs, com per exemple no posar la tassa al mig del plat giratori del microones, sinó al marge, per aconseguir un resultat més uniforme.\nÉs un pastisset per menjar recent fet, o calent o tebi i no sabeu que bo queda acompanyat amb una mica de gelat de vainilla...\nI sense més preàmbuls, ja que per una recepta exprés -he tingut peticions-, només es pot fer un post exprés sense complicacions i directe, passo a la recepta.\nMª Àngels, va per tu! Espero que la gaudeixis!\nLa recepta és per un mug cake (o un parell de petits).\n3 cullerades de chips de xocolata\n1 cullerada de pasta de cacauet\nun raig de llet de coco\nEn primer lloc s'han de tamisar tots els ingredients secs, que són la farina, el sucre, el cacau en pols i la sal.\nLlavors, s'ha d'afegir la llet, la mantega, els chips de xocolata i la pasta de vainilla i remenar bé fins que tots siguin ben integrats.\nFinalment, s'ha d'afegir l'ou lleugerament batut i batre fins que resulti una crema homogènia.\nA part, s'ha de barrejar la crema de cacauet amb una mica de llet de coco per alleugerar una mica la seva consistència i reservar.\nI ja es pot preparar la tassa per introduir-la al microones. Primer s'ha de posar la meitat de la massa, al mig la crema de cacauet alleugerada i acabar de cobrir-la amb la resta de pasta. No s'ha d'omplir la tassa fins a dalt, només una tercera part o us sortirà per tot arreu. I cap al microones, a potencia mitja-alta durant un minut.\nA mi m'agrada que no quedi massa fet, així que si us agrada més cuit només és qüestió d'anar provant i afegint de deu segons en deu; també depèn de la potència del microones.\nI després d'aquest dolç descobriment, una cançó que també fa poc que he descobert i que m'ha robat el cor.\nProvaré d'entendre el món en un cafè\nDe cop i volta, d'un plegat,\nho entendré, ho veuré tot clar.\nTrobaràs, segur, tot el que no t'he donat.\nTrobaràs, algú, que et doni tranquil·litat,\nmorirà per tu.\nPrepararà el teu esmorzar,\ndormint t'agafarà la mà,\ni sense tu no entendrà el món\ni junts veureu la fi de tot.\nnoies de qui s'ha enamorat.\nI veuràs el sentit de tot,\nquan et parlaven de l'amor.\nLabels: Dolç, Pastissos, Xocolata\n"La responsabilidad del cocinero\nestá enfocada al respeto de los recursos del planeta\ny de consumirlos de manera sostenible.\nIntentar usar los pescados más sostenibles,\nconsumir menos proteína animal,\nenfocarse más en la nutrición.\nY por la salud del consumidor,\nintentar comer menos sal,\nmenos grasa y menos azúcar.\nSer lo más cercano a la naturaleza."\nAquesta és la primera vegada que tastava el mill. Un super gra. I la veritat és que m'ha agradat molt, i no sé si perquè he encertat la combinació amb els ingredients d'aquesta recepta, però el que està clar, és que queda oficialment introduït a la meva dieta. És econòmic, saludable i contundent.\nDiuen que el mill és molt digestiu, tant que estimula els processos digestius i és ideal per totes aquelles persones a qui els costa pair els àpats.\nRecentment estic descobrint gran varietat de cereals, que si bé en coneixia l'existència, mai els havia ni cuinat ni consumit, ja que és ben bé que amb tota la quantitat de cereals que hi ha, la nostra dieta és molt poc variada en aquest sentit: blat (farina, pa o pasta), blat de moro, arròs i poca cosa més. Ara havia començat a introduir la quinoa, però res més.\nSembla ser que abans que arribés la patata i el blat de moro, el mill era un dels cereals més consumits a Europa; de fet és un dels aliments més antics que hi ha, inclús a la Bíblia se'n parla.\nEls "Hunza", una comunitat que viu en una remota regió de l'Himalàia i que sembla que són coneguts per la seva salut i perquè els membres de la comunitat viuen molts i molts anys, tenen el mill com a aliment bàsic en la seva dieta.\nEn canvi, aquí, encara et pregunten...això que menges és el menjar dels ocells?\nDoncs bé, és un dels cereals més energètics que hi ha. Conté un 15% de proteïna, en especial metionina -un aminoàcid essencial-, i lecitina, grans de fibra i vitamines del grup B [com la tiamina (B1), la riboflavina (B2) o la niacina (B3)] i vitamina E. A més de ferro, magnesi, fòsfor, iode i potassi, que fa que sigui ideal per combatre l'anèmia ferropènica.\nA més a més, com que potencia el sistema digestiu, contribueix a fer millorar, de manera indirecta, totes les funcions de l'organisme. Millora tot tipus de problemes digestius, va bé en casos de diabetis, serveix per reforçar els ronyons i el sistema nerviós, equilibra l'acidesa de la sang i retarda l'aparició de bactèris a la boca, el que és favorable per tots aquells que tenen mal alè. I com molts altres cereals integrals és bo per mantenir sanes les ungles, la pell i el cabell.\nI no conté gluten, que fa que sigui apte per celíacs.\n2 tasses de cafè de mill\nEn primer lloc, s'ha de coure les albergínies al forn, prescalfat a 180ºC. Només s'han de netejar bé, tallar per la meitat longitudinalment, fer uns talls a la polpa perquè coguin bé, salpebrar, un bon raig d'oli i al forn fins que siguin ben tendres.\nMentre, en una cassola s'ha de coure el mill. Per això, en primer lloc, s'ha de rentar bé per treure'n les impureses. Una vegada ben net, s'ha de torrar una mica a la paella i d'aquesta manera es torna més digestiu. Finalment, s'ha de coure posant en una cassola cinc parts d'aigua per cada part de mill, tapar-ho i dur a ebullició. Una vegada bulli, s'ha d'abaixar el foc al mínim i deixar que bulli tranquil·lament durant 35 minuts. Després, s'ha de colar l'aigua que quedi i reservar.\nEn una paella a part, mentre cou el mill, s'han de preparar les verdures. Per això, s'ha de picar la ceba, el pebrot vermell i tallar a daus petits la carbassa i sofregir amb una mica d'oli.\nQuan comencin a daurar-se les verdures, s'ha d'afegir la polpa de l'albergínia ben picada (la pell la guardarem per fer de recipient al mill amb verdures), una cullerada de tomàquet fregit i la mel, salpebrarem i afegirem el chili i la pell de llima ratllada (al gust) i quan tots els ingredients siguin ben integrats, ja es pot afegir el mill.\nFinalment, s'han d'omplir les albergínies, posar pa ratllat pel damunt i gratinar fins que siguin ben daurades.\nTambé es pot fer amb formatge ratllat, tot i que jo, aquesta vegada, m'he decantat per una versió més saludable, que l'estiu ja és a la cantonada.\nI per acabar, una d'aquelles cançons que fan que la cantonada sigui molt aprop.\nOh, I now I think I must be miles up\nPour on symphony\n(Coldplay ft. Beyoncé)\nLabels: Cereals, Dieta, Primers plats, Verdures\n"Comer es una necesidad,\nes un arte."\nNo és que hagi decidit res concret, però recentment, sí que és cert que porto una alimentació bastant més saludable que fa uns mesos. No és que abans no fos saludable el que menjava, però els últims mesos he introduït molts nous elements a la meva dieta. I la veritat és que em sento millor.\nUn dels aliments que he introduït és la civada. Un superaliment que té molts beneficis per la nostra salut i que és un dels més complerts i saludables que existeixen per la gran quantitat de vitamines, energia i ferro, entre d'altres.\nLa civada, que a més a més, és un dels cereals més resistents del planeta, neteja per dins i alimenta i, tot i que tradicionalment es feia servir pel consum animal, ara, el seu consum s'ha tornat molt popular al comprovar que és una rica font de proteïnes i en hidrats de carboni d'absorció lenta, que fa que sigui saciant i molt adequada per la pèrdua de pes.\nÉs una excel·lent font de vitamines del tipus B, A, E i D i conté minerals com el calci -que evita la osteoporosis-, ferro -indispensable pel transport de l'oxigen a tots els teixits del cos- i zinc -fonamental per generar insulina. I té un 25% de proteïna, que encara que no ho sembli, és molt, ja que té una quantitat tant alta com la carn, la llet i els ous, però sense tenir matèria grassa.\nPer això, els beneficis són innumerables.\nMillora els nivells de colesterol gràcies als beta-glucans, millora el sistema immunològic (també gràcies a l'anterior component) i ajuda a combatre infeccions bacterianes, la vitamina B1 ajuda al bon funcionament del sistema nerviós -la seva carència provoca nerviosisme, esgotament, mal de cap, depressió...-, conté fibra insoluble que proporciona beneficis al sistema digestiu perquè el neteja i evita l'estrenyiment i la fibra soluble és saciant i les dues s'associen amb el control de la glucosa a la sang, és depurativa gràcies als aminoàcids que conté que estimulen la producció de lecitina, ajuda a prevenir el càncer i és rica en omega 6 i àcid linoleic -greixos bons- que són beneficiosos per l'activitat del cor i pel cervell.\nEn fi, que és un ingredient que és bo afegir a la dieta i com no hi ha cosa que m'agradi més que les galetes, vaig pensar que era la manera ideal de consumir els flocs de civada.\nLa recepta és la bàsica, el que vol dir que es poden afegir mil coses més i costumisar-les una mica: xocolata, fruits secs, fruita seca, nabius, etc...\nJo vaig provar una i no vaig parar fins que no en va quedar ni una. A veure què us semblen...no recordo d'on vaig treure la recepta, si faig memòria ho afegiré al post.\n230 gr de flocs de civada\nLa recepta, com ja he dit, no pot ser més fàcil. En un bol s'ha de posar els flocs de civada, la farina, el sucre morè, el llevat i la sal i barrejar bé.\nEn un bol, a part, s'ha de barrejar els ous, l'oli i la pasta de vainilla i barrejar bé fins a blanquejar els ous. Llavors, ja es poden barrejar els continguts dels dos bols amb una espàtula, sense amassar, només fins que tots els ingredients quedin ben integrats.\nUna vegada tinguem la pasta de les galetes, s'han de fer boletes i anar-les posant al damunt d'una safata pel forn folrada amb paper vegetal i anar aplanant les boles.\nS'han de coure al forn, a 180ºC, durant uns 12 minuts o fins que veieu que els voltants de la galeta comencen a ser daurats.\nS'han de deixar refredar al damunt d'una reixeta.\nUs prometo que no en deixareu ni una.\nI per acabar la recepta de les galetes, un clàssic. The Smiths.\nto die buy your side\nwell, the pleasure -the privilege is mine\n(but then a strange fear gripped me\nand I just couldn't ask)\nI never, never, want to go home\nbecause I haven't got one, da...\nLabels: Cereals, Dolç, Galetes\nEl millor pa d'espelta del món [amb masse mare]. I...\nPost i recepta exprés. Mug cake doble xocolata amb...\nAlbergínies farcides de verdures i mill. Deliciosa...


Felicitats (Empar Moliner)\nEs parla molt aquests dies sobre si els votants de Vox són o no són de veritat feixistes\n2 min. 06/12/2018 19:30\nCelebren, algunes persones, l’aniversari de la Constitució espanyola. La que diu que tots els espanyols tenim dret a un habitatge digne, a una justícia imparcial i a expressar les nostres idees polítiques i portar-les a la pràctica mentre siguin naturalment democràtiques. I la celebren perquè quan es va votar ells no tenien res a perdre, tot guanyat. Es votava entre continuar amb el franquisme o potser obrir-se una mica al règim que el franquisme havia pactat. El meu avi sempre m’explicava que, després d’aquesta votació, la policia franquista els va retenir. “Ya no nos podéis torturar”, els va dir ell. I els policies –que són els mateixos d’avui– li van contestar: “¿Ah no?” El meu avi, com jo, pecava d’ingenu. La Constitució va col·locar el rei Joan Carles I (li deien “el supositori”, llavors) i tots els càrrecs franquistes. No va condemnar aquells homes que, després de guanyar la guerra, van rapar els cabells de la meva àvia i, després de donar-li oli de fetge de bacallà, perquè es cagués, la van passejar en roba interior dalt d’un carro pel poble.\nCelebres la Constitució quan tu no hi tens res a perdre, perquè entres dintre dels paràmetres acceptats: ets espanyol, no ets català, no ets separatista, no ets gai. Dir que “con Franco vivíamos mejor” quan ets un senyor castellà, heterosexual, amb feina, amb senyora i fills no és el mateix que dir-ho quan ets una senyora catalanoparlant, lesbiana, sense feina.\nEs parla molt aquests dies sobre si els votants de Vox són o no són de veritat feixistes. Fem-ne una prova. ¿Un votant de Vox accepta (paraula terrible, per cert) homosexuals, lesbianes, musulmans o catalans? D’acord. ¿Accepta que els seus fills siguin homosexuals, lesbianes o musulmans? ¿Accepta que es casin amb catalans? Aquesta és la qüestió. Per part meva, la Constitució diu que tenim dret a un habitatge digne. I un habitatge digne és un habitatge amb calefacció i nevera plena. Punt.\nEn cada cornada perder un escroto\nEntra en un concessionari, s'endú un cotxe de 239.000 euros i circula per Montjuïc\nS’acaba el calvari de l’‘Open Arms’\n9 detinguts, un laboratori de cocaïna desarticulat i més de 90 quilos de droga...\nImputen la regidora de Model de Ciutat de Palma, Neus Truyol\nUn taxista atropella voluntàriament la seva parella a Menorca\nTroben més de 200 restes humanes sense identificar al cementeri de Manacor\n"Els nínxols que es varen buidar a Manacor es varen vendre"\nA cada cornada perdre un escrot\nSánchez i la patata calenta dels rescatats\nOscar Camps: “L’‘Open Arms’ no torna a Espanya: el pla és continuar amb els rescats”\nSànchez demana a ERC que no faci partidisme amb la sentència\nSense el seu permís\nDe Prípiat a Badalona\nL'ANC i la societat civil\nDescontrol públic i aprofitament privat\nRafa Nadal debutarà contra John Millman a l'Open dels Estats Units\n23/8: El deure del castellà


Les entitats ecologistes i socials demanen mesures normatives per regular instruments cap al Residu Zero – Estratègia Catalana Residu Zero\nEls residus d’envasos representen el 70% del volum total d’envasos.\nPel que fa al finançament del sistema, els sistemes integrats de gestió com Ecoembes o Ecovidrio –que representen les empreses envasadores– només paguen el cost de la recollida selectiva i la selecció dels envasos recollits selectivament. Per contra, els ajuntaments han de pagar la recollida dels envasos no recollits selectivament i el seu abocament o incineració sense rebre cap compensació per part dels sistemes integrats de gestió. El resultat és que dels 295\nmilions que costa la gestió dels residus d’envasos 215 els paguem els ciutadans a través de les taxes municipals.\nDavant d’aquesta situació, les entitats agrupades a l’ECRZ, demanem al govern l’aprovació d’una\nLlei Catalana de prevenció de residus que garanteixi el dret a consumir sense generar residus.\nla ciutadania sinó sobre els productors, envasadors i distribuïdors, d’acord amb els principis\n￼￼￼Cal fer que els fabricants i distribuïdors apliquin criteris de la producció neta, la Directiva\nd’ecodisseny i les pràctiques de prevenció, garantint que els productes posats al mercat evitin\nel sobreempaquetatge i l’envàs d’un sol ús, i puguin ser reutilitzats, reparats i com a ultima\n« Dossier “Que sonin les campanyes! Guia metodològica pel plantejament de campanyes cap al Residu Zero\nAutòpsia al contenidor: la realitat de la gestió dels residus en un cop d’ull »


Escrit per Redacció al 10 de febrer de 2020 . Publicat a Matarranya\nEls veïns d’aquest poble de més de 2.400 habitants han començat a fer recompte dels desperfectes i s’han acostat fins a l’Ajuntament per a deixar-ne constància. Hores d’ara, segons fonts municipals, les destrosses sofertes pels particulars freguen els tres milions d’euros, encara que el recompte encara és lluny de finalitzar. Als carrers, alguns vidres trencats encara recorden tot allò viscut els tristos dies de finals de gener. La vegetació encara esclafada a la zona de la ribera és una mostra de la virulència del temporal.\nEl pes de la neu, la força del vent i la pluja va provocar la caiguda de nombrosos arbres sobre teulades, així com enfonsaments en habitatges i celoberts. Els cotxes estacionats al carrer tampoc van tenir gaire sort, i molts van sofrir danys a les llunes. A més, més d’una vintena d’estructures, garatges, ràfecs i naus van col·lapsar, algunes amb vehicles i fins i tot animals en el seu interior. I aquests són només alguns dels prop de 150 incidents registrats en el consistori fins ara.\nEl pas de Glòria també ha deixat a Vall-de-roures sense un dels seus espais més vius: el poliesportiu. La seva estructura va cedir gairebé per complet sota el pes de la neu i només va deixar drets els seus vestuaris i un magatzem. Com sol passar en moltes localitats petites, el pavelló és el centre neuràlgic de qualsevol celebració, i el de Vall-de-roures acollia nombrosos actes per carnestoltes, les festes patronals o el Nadal. També era utilitzat pels alumnes de les escoles i l’institut per a donar les seves classes d’educació física i extraescolars. “Tot el que s’hi feia ha estat derivat a d’altres locals o, directament, s’ha suspès”, expliquen des del consistori.\nA més, davant la manca de locals d’oci nocturn, solia acollir nombroses festes socials i actes culturals. “Ara només hi ha dos pubs al poble, i l’Ajuntament va veure la necessitat de fer les celebracions més concorregudes en el pavelló”, afegeixen. Per a poder tornar a gaudir-ne caldrà un desemborsament de més de 700.000 euros, encara que el consistori assegura que actuarà “d’urgència” per a alçar-lo de nou.\nNo obstant això, el pavelló no és l’única instal·lació pública que va sucumbir a Glòria. També les pistes de pàdel i un magatzem municipal es van ensorrar, i reconstruir-los costarà 96.000 i 176.000 euros, respectivament.\nEstat del pavelló poliesportiu després del 'Glòria'. / Ajuntament de Vall-de-roures\nMagatzem municipal ensorrat per la neu. / A. de V.\nEl 70% de l’olivar, arrasat\nL’altra cara de la catàstrofe és la que es viu al camp. Les intenses nevades, de fins a 70 centímetres de gruix en les zones de cultiu, van arrasar el 70% de l’olivar del poble i es calcula que els sòls afectats trigaran fins a dos anys a recuperar-se.\nEl sector ramader també ha estat un dels més afectats pels efectes de la borrasca i trigarà a recobrar la normalitat. Alguns ho han perdut tot d’un dia per l’altre i fins a una dotzena d’instal·lacions, entre granges, petites explotacions i magatzems agrícoles del poble, s’han vist afectades. Una xifra que augmenta fins a la trentena en el conjunt de la comarca.\nUn panorama que resulta desolador tenint en compte que l’agricultura i la ramaderia són els principals motors econòmics d’aquesta cap de comarca, que en els últims anys havia realitzat un important esforç per a fixar població i evitar l’èxode rural.\nTemor davant la despoblació\nI és que, malgrat que l’Ajuntament ha aprovat exempcions fiscals per a tots aquells que hagin d’emprendre obres de reconstrucció, temen que el temporal pugui tenir efectes negatius sobre la demografia de la zona. “Pot passar que hi hagi gent que no pugui tornar a refer la seva vida aquí i es vegi obligada a anar-se’n. Alguns hauran de començar de zero” —lamenten des del consistori, que continua treballant sense descans per a retornar a Vall-de-roures el seu dia a dia.\nVall-de-roures, capital administrativa del Matarranya, havia crescut des del canvi de mil·lenni, passant dels 1.845 habitants a més de 2.400, segons les darreres dades del padró. Un dels factors d’aquest increment de població a la vila i també a la resta de la comarca, ha estat la puixança del grup cooperatiu agropecuari ArcoIris.\nAra, la nova situació fa témer que el poble sofreixi la pèrdua d’habitants i, sobretot, no n’atregui de nous. Per aquesta raó, el seu alcalde, Carlos Boné, apel·la a la sensibilitat dels ciutadans de fora. “Si algú llegeix aquestes ratlles i vol ajudar-nos, el millor és que vinguin a visitar-nos. Així contribuiran a que els comerciants i, sobretot, les generacions més joves continuïn veient que és possible un futur per al poble”.\nMagatzem particular amb vehicles a l'interior, totalment destruït. / A. de V.\nDanys a una granja de corders. / A. de V.


poesia archivos - Pàgina 3 de 6 - Edicions Tremendes\nInici / Entrades etiquetades com “poesia” / Pàgina 3\nEl tremendu Ramon Bartrina presenta el seu nou poemari Luciferina al Cafè de Mar de Mataró.\nI després micro obert.\n// cal reservar al 622 735 284 (per whatsapp o telegram) //\nEtiquetes: Cafè de Mar, luciferina, Mataró, poesia, Ramon Bartrina\nLa tremenda Isa García presenta l’espectacle de poesia performàtica 100 años de nuestra Señora de los Pesares juntament amb Margalida Calahorro-Bover.\n// cal inscripció prèvia a ccsagradafamilia.net o al 934508917 //\nEtiquetes: 100 años de nuestra Señora de los Pesares, Barcelona, Centre Cívic Sagrada Família, Isa García, Margalida Calahorro-Bover, poesia\nLes tremendes Cristina Arenas i Laura Pujolàs presenten Confins a la Sala La Planeta.\nEls dies 4 de juny a les 20h i el 6 de juny a les 18h\nEtiquetes: confins, cristina arenas, fotografia, Girona, laura pujolàs, poesia, sala la planeta\nEtiquetes: casa de cultura, cridaré al buit, eli sanz, Girona, Isa García, Los días frágiles, poesia\nEtiquetes: casa de la cultura, Coral Ríos, Girona, ivan og, luciferina, nirvana jiménez, poesia, Ramon Bartrina\nPublicat el 21/04/2021 21/04/2021 per Edicions Tremendes\nEtiquetes: El Tret, iñaki c. nazabal, Isa García, komorebi, Los días frágiles, luciferina, marc garcia coté, narrativa, novetats, poesia, Ramon Bartrina, Sant Jordi, sant jordi 2021\nEtiquetes: Casino olotí, Danilo Facelli, la garrotxa, natalia quintana, olot, poesia\nEtiquetes: azucena momo, casino menestral de figueres, figueres, poesia, tanit mora


Olive Massage Roll comprar i ofertes a Traininn\nDescripció Olive Massage Roll\nMitjançant el pes corporal i el corró, alleuja suaument la sensació de dolors i massatges nusos a l'esquena, braços i cames realitzant alliberament miofascial, trencant els punts desencadenants i calmant els músculs estrets alhora que augmenta el flux de sang i la circulació cap als teixits tous. També s’inclou un mini rotllet extra (ø 5 cm), el que és l’acompanyant perfecte per tractar petites parts del cos. Inodor i fàcil de netejar.\nNo esperis més i compra Olive Massage Roll amb el millor servei d’enviament i el preu més baix. A més, a traininn trobaràs altres Blocs, rodets i plataformes a la categoria de Material musculació per completar la teva compra i el teu equipament. Compra Olive Massage Roll i ho rebràs a casa molt aviat. Dóna un cop d’ull a les ofertes de Blocs, rodets i plataformes i aconsegueix les millors gangues.\nCaracterístiques Olive Massage Roll\nTecnologias Olive Massage Roll\nSostenibilitat Olive Massage Roll


La gestió forestal tindrà més pes que el clima en el rendiment dels boscos - Blog CREAF\nUn estudi posa en evidència que no existeix una gestió forestal que millori la provisió de tots els serveis ambientals a la vegada. En una situació com l’actual, decidir-se per una gestió forestal que redueixi la vulnerabilitat del bosc és una opció sensata. L’estudi s’ha dut a terme per un equip d’investigadors i investigadores del CTFC, la UdL i el CREAF.\nUn article liderat per Alejandra Morán-Ordóñez, del Centre de Ciència i Tecnologia Forestal de Catalunya (CTFC), conclou que les polítiques de gestió forestal seran més decisives que el canvi climàtic a l’hora de predir els serveis ambientals que oferiran els boscos. Així, el rendiment forestal entès com el conjunt de productes i serveis que proporcionen els boscos, estarà més condicionat per la tipologia de gestió que es faci que no pas pel canvi climàtic. Tot i així, l’estudi també evidencia que cap de les estratègies de gestió estudiades té la capacitat de maximitzar tots els serveis avaluats i que una gestió orientada a fer els boscos més resilients a les pertorbacions és la més recomanable.\nL’estudi, en el que també hi han participat investigadors del CREAF i de la Universitat de Lleida (UdL), ha estudiat quatre estratègies de gestió: continuar amb la gestió actual, promoure la producció de biomassa, l’emmagatzematge de carboni, o reduir la vulnerabilitat del bosc al canvi climàtic. Els serveis ecosistèmics avaluats han estat la quantitat de fusta produïda, l’emmagatzematge de carboni, la producció de bolets, la provisió d’aigua, la mitigació de l’erosió del sòls forestals i l’hàbitat per a la biodiversitat.\nL’equilibri perfecte entre la provisió de serveis ecosistèmics forestals no existeix, i depèn dels objectius de gestió del bosc”. Alejandra Morán-Ordóñez, investigadora del CTFC i del grup de recerca InForest (CTFC-CREAF)\nEls investigadors han arribat a la conclusió que l’equilibri entre els serveis és pràcticament impossible. “L’equilibri perfecte entre la provisió de serveis ecosistèmics forestals no existeix i depèn dels objectius de gestió del bosc”, explica Alejandra Morán-Ordóñez, investigadora del CTFC i del grup de recerca InForest (CTFC-CREAF) i una de les principals autores de l’article, juntament amb Aitor Ameztegui, investigador del CTFC i la UdL. “Quins serveis volem promoure i a quin preu depèn dels interessos socioeconòmics tant locals com continentals”, afegeix Morán-Ordóñez. Per exemple, si es continua amb la mateixa gestió realitzada fins ara, es beneficiaran alguns serveis com ara la mitigació de l’erosió del sòl en detriment del subministrament d’aigua i es plantejarà un escenari amb boscos més vulnerables enfront de sequeres extremes o incendis forestals.\nReduir la vulnerabilitat, la més raonable\nPer altra banda, si es realitza una gestió centrada en reduir aquesta vulnerabilitat, es reduirà la provisió d’alguns serveis en relació a l’escenari de gestió actual, com ara l’emmagatzematge de carboni. En canvi, s’obtindrien altres beneficis, com són reduir el risc que es produeixin danys en el funcionament dels boscos. En aquest sentit Ameztegui explica que “en un context en el qual s’espera que les pertorbacions augmentin en freqüència i gravetat, aquest tipus de gestió emergeix com una alternativa raonable per atenuar el risc de danys irreversibles, fins i tot si es redueix lleugerament la provisió d’alguns serveis.”\nFins ara són pocs els estudis que han avaluat explícitament les conseqüències a llarg termini de l’aplicació d’estratègies alternatives de gestió forestal sobre la prestació de serveis de l’ecosistema per part dels boscos i en un context de canvi climàtic.\nEl treball de Morán-Ordóñez i Ameztegui posa de manifest aquestes conseqüències i representa una valuosa eina per donar suport a la presa de decisions ben informades i basades en evidències en la gestió dels boscos mediterranis.


“Amb entrenaments la recompensa sempre arriba”\nEl futur de la natació andorrana. Lea Ricart ve de participar al Mundial de piscina curta de Windsor (Canadà) i de proclamar-se campiona de Catalunya als 50 lliures, amb rècord de la seva edat inclòs.\nActualitzada 29/12/2016 a les 06:58\nEstà sorpresa pels seus resultats?\nSí. Anar al Mundial va ser totalment inesperat i és un fita molt gran. Tampoc no m’esperava quedar campiona de Catalunya.\nHi anava ben preparada?\nAl principi de temporada em vaig lesionar i vaig estar un mes sense entrenar. Just abans de marxar al Campionat del Món vaig tenir una setmana per entrenar. Per haver entrenat així de poc va sortir molt bé.\nEs veu com el futur de la natació andorrana?\nSi continuo treballant així i cada vegada més fort, per què no? Però, és clar, per ser-ho s’ha de treballar molt perquè si no els resultats no venen.\nPot compaginar bé els entrenaments i els estudis?\nÉs difícil perquè només sortir de l’escola vaig a entrenar i a les nits he de fer els deures. El cap de setmana sobretot aprofito per entrenar molt, però al final es tracta d’organitzar-se bé.\nQuantes hores entrena en total?\nEn faig unes 14 o 15 a la setmana. Dues hores cada tarda i després fem dos matins abans d’anar a l’escola. A les 6.30 hores ja som a la piscina.\nEs veu vivint de la natació?\nAixò ja seria més complicat. M’agrada molt aquest esport però no sabria dir si podré viure només de la natació.\nPer tant, no deixa de banda els estudis?\nNo, per a mi són molt importants i vull seguir estudiant. Encara no tinc clar què vull fer en el futur, però tinc més de dos anys per pensar-ho. Espero que em vingui alguna cosa al cap.\nEstà trencant alguns rècords d’Andorra de la seva edat. Com aconsegueix assolir aquestes marques?\nAmb entrenaments. Al final la recompensa sempre arriba i el resultat de la feina es veu.\nCosta progressar en un esport sense gaires llicències a Andorra com és la natació?\nNo som gaires nedadors al país i això ho pot fer més difícil. Sobretot es nota quan vas fora d’Andorra a competir, pel nivell que hi ha. Es veu molt la diferència.\nQuins objectius es posa a curt termini?\nUn és ser als Jocs dels Petits Estats. Vaig fer la mínima al Campionat de Catalunya als 50 lliures. Tenia moltes ganes de fer-ne una per anar-hi i estic molt contenta, però vull fer més mínimes. Com la dels 100 lliures, que hi estic bastant a prop.\nSempre he volgut anar a uns Jocs Olímpics i voldria anar als de Tòquio. És un somni i la qüestió és treballar.\nNo se li acaben les ganes de treballar quan s’ha de llevar tan d’hora per anar a la piscina?\nNo. La veritat és que costa aixecar-se els dies d’entrenament de les sis del matí, perquè soc una dormilega, però si és per fer alguna cosa que m’agrada ho faig i al final m’hi vaig acostumant.


Alumini amb fusta - Fusteria Andreu\nAlumini amb fusta\nLes finestres i portes de gamma alta que instal lem parlen per si soles, la perfecció dels seus terminacions, la robustesa dels seus perfils, la bellesa dels seus fustes, la qualitat dels seus ferratges, les proves tècniques a les quals han estat sotmeses i l'èxit que han tingut. Inclòs en els països amb més inclemències meteorològiques del món, fan de les mateixes alguna cosa ÚNIC.\nHi ha molta varietat de perfils per a finestres i portes en el mercat, ja siguin d'alumini, PVC, fusta etc .. i moltes d'elles de bona qualitat, però estan més preparades, per competir comercialment que per complir plenament les seves tasques. Els productes KARSEN KRAUNG, són un altre món diferent, un altre concepte, una altra filosofia, això es deu al fet que els sistemes que utilitzem, no estan pensats per competir en preu, ni per competir amb altres marques, sinó que estan pensats senzillament per destacar sobre els altres, i ser així els millors productes del mercat.\nL'estil "Quadra" està disponible en tres gruixos: 58, 68, 78, i en el model GA tot de fusta, amb aboca aigües d'alumini anoditzat plata. Model LA finestra de fusta i revestiment exterior d'alumini electrosoldat. Model LA PLUS (gruix només 68) Klimahouse model per a la dispersió de la calor mínim i màxim estalvi\n- Trencaaigües d'alumini\n- Gruixos: 58/68/78\nQuadra LA Plus\n- Cascaclima i alumini\n- Gruix 78\nL'estil "Ottocento" està disponible en tres gruixos 58/68/78, en el model clàssic tot fusta.\n- Tot fusta\nL'estil "Novecento" està disponible en tres gruixos: 58/68/78. És el model més clàssic de tots els estils. Model tot fusta, amb trencaaigües de falsa fusta entre les dues portes centrals.\nL'estil "Tonda" està disponible en tres gruixos: 58, 68, 78, i en el model GA.EL trencaaigües en alumini color plata setinada de sèrie i un perfil de disseny. El pilar central dóna una perfecta simetria entre les portes\nL'estil "Italica" està disponible per a cada gruix i per a cada model. De la TL tota de fusta clàssica a la moderna de revestiment d'alumini. També està disponible tenir la versió amb el escopidors d'alumini per donar un toc d'originalitat als seus finestres. El Klimahouse model PLUS per a la mínima dispersió de la calor i el màxim estalvi possible.\nItalica LA PLUS\n- Gruix 68\nL'estil "FLAT", la gamma més alta disponible amb gruix 78, que garanteix un rendiment màxim reduint soroll i augmentant en seguretat. Està disponible en dos models. TL, elegant de fusta. LA amb revestiment exterior d'alumini dóna resistència màxima a la finestra. Aquests models agraden especialment als arquitectes per la seva modernitat i amb el que s'aconsegueix veure molt vidre i poc perfil.\nAlumini Girona · Alumini Figueres


BiblioBlog – Una mar de lletres » 2018 » Maig\nMoros i catalans. La història menys coneguda dels sarraïns a Catalunya\nEls musulmans van arribar a principis del segle VIII als territoris que avui configuren Catalunya i van estendre el seu govern fins a les ciutats de Narbona, Carcassona i Tolosa de Llenguadoc. En alguns d’aquests territoris el domini andalusí va durar més de quatre-cents anys, i la presència de la religió musulmana es va allargar fins al segle XVII. El llibre que us presentem avui, Moros i catalans. La història menys coneguda dels sarraïns a Catalunya, repassa la invasió islàmica i la progressiva recuperació cristiana, com van conviure aquí les diferents societats, què pensaven els moros dels cristians («No veuràs ningú més brut que ells»), com es van expulsar els moriscos…\nAquest llibre busca oferir un relat viu i ple d’anècdotes sobre la presència dels musulmans a la Catalunya medieval. Amb una prosa amena i de fàcil lectura, l’autora, Dolors Bramon, ens proposa un viatge de gairebé vuit segles que resseguirà la petjada que han deixat els sarraïns a casa nostra, des de que van arribar com una exhalació al S.VIII, fins als últims reductes que van conservar la religió islàmica al S.XVII.\nLa llarga presència d’aquests catalans de religió islàmica al Principat permet a Bramon descobrir-nos un reguitzell d’històries curioses que van des dels seus costums més quotidians fins als seus conflictes amb els cristians. Tot plegat, són testimonis que, com anirem veient al llegir el llibre, han acabat configurant la nostra història.\nDolors Bramon i Plana és nascuda a Banyoles el 1943, doctora en filologia semítica i en història medieval i professora emèrita d’estudis àrabs i islàmics de la Universitat de Barcelona. És membre emèrita de l’Institut d’Estudis Catalans i professora de l’Institut Superior de Ciències Religioses de Barcelona. Treballa en els camps de les minories religioses i del passat islàmic de les terres catalanoparlants des del punt de vista històric i filològic.\nDe totes les obres que ha escrit, a la Xarxa de Biblioteques Municipals de la ciutat trobareu aquestes: L’Islam avui: alguns aspectes controvertits; Moros, jueus i cristians en terra catalana: memòria del nostre passat; Obertura a l’islam, i Ser dona i musulmana.\nDissabte 12 de Maig de 2018 | Categoria: Llibresfera,NOVETATS\t| Enllaç permanent\nL’octubre de 2017 va fer 40 anys del restabliment per sorpresa de la Generalitat de Catalunya i del retorn (“Ja sóc aquí!”) de qui en fou president a l’exili: Josep Tarradellas. El president Tarradellas va reunir i guardar al llarg del seu exili una immensa documentació. D’una banda, la personal relativa als càrrecs i responsabilitats exercits durant la República i la Guerra Civil. De l’altra, la documentació que molts exiliats li van confiar en ser elegit president de la Generalitat el 1954. I encara, la que va anar agregant durant la Transició. A tot això cal sumar-hi la mítica “carpeta blava” que no es podia consultar fins 15 anys després de la mort d’ell o de la seva muller, termini que ha vençut fa molt poc. En aquesta carpeta vetada hi ha més de 700 documents que aporten noves dades i noms sobre un dels episodis més foscos de la Guerra Civil: la violència revolucionària entre juliol de 1936 i maig de 1937.\nEl llibre que us presentem avui com a novetat, Tarradellas, el guardià de la memòria, escrit pels periodistes Enric Canals i Josep Maria Ràfols, conté revelacions sobre l’opinió que Tarradellas guardava de persones que van ostentar càrrecs rellevants durant la Segona República, la guerra civil, l’exili i la Transició. En més d’una ocasió, les valoracions sorprenen per la seva duresa. En altres, el dietari del president expressa el seu estat d’ànim davant les adversitats personals que ha de superar durant la guerra civil, la contesa mundial i un ostracisme de 38 anys plens de pobresa, persecució, aïllament, incertesa i dignitat.\nEnric Canals (Tiana, 1952) és periodista, guionista i productor de programes audiovisuals. Ha treballat a la premsa, a la ràdio i la televisió. Va ser responsable de Programació i director de TV3, Televisió de Catalunya, entre el 1983 i el 1989. A partir del 1990 s’ha dedicat principalment a la producció de programes i sèries de televisió, sobretot de gènere documental i contingut històric. Creador de la factoria Mercuri SGP, ha portat a la televisió sèries com Te’n recordes..?, Els dies que van canviar la nostra vida, Aquest temps, aquest país, Aquell 1898, A l’ombra de la Gran Guerra, Un món en flames i Diccionari de butxaca del segle XX. El 1996 va rebre el Premi Òmnium Cultural al millor programa de televisió per la sèrie Classificació ACR, basada en els informes de la policia franquista sobre personalitats i institucions contràries a la dictadura. El material per a la sèrie va donar origen al llibre Sota Control (ACR), escrit amb Ramon Perelló. També és autor del llibre Te’n recordes..? (Crònica sentimental), escrit amb Joaquim Roglan, i d’Aquell 98, amb Jesús Conte. El 2006 va publicar Delators. La Justícia de Franco. Darrerament, i sota el segell d’Optim TV, ha produït i dirigit els documentals Retrat en Diagonal, Vides al Paral·lel, Jesús Monzón, el líder oblidat per la Història (Premi Memorimage Internacional 2011), Ordes militars. Segueix la llegenda i Històries de La Model. El 2012 va coproduir la pel·lícula El Perfecte Desconegut, dirigida per Toni Bestard i protagonitzada per Colm Meaney.\nA la Xarxa de Biblioteques Municipals de la ciutat trobareu més obres biogràfiques sobre el president Josep Tarradellas.\nDivendres 11 de Maig de 2018 | Categoria: Col·lecció local,Llibresfera,NOVETATS\t| Enllaç permanent\nAquesta és la selecció de novetats, corresponent al mes de març i inclou, com sempre, documents dels diferents fons de la Biblioteca: adults i infantil, cinema i còmics.\nEntre les novetats per adults trobareu el llibre Moros i catalans, de Dolors Bramon. Els musulmans van arribar a principis del s. VIII i van estendre el seu govern fins al Llenguadoc. En alguns territoris de l’actual Catalunya, el domini andalusí va durar més de 400 anys, i la presència de la religió musulmana es va allargar fins al s. XVII. Com va ser la recuperació cristiana, com van conviure les diferents societats, què pensaven uns dels altres, com es van expulsar els moriscos…\nPel que fa a la literatura us recomanem la novel·la No arriba la mort, de Maria Rosa Nogué. Primera novel·la negra de la vilanovina Ma Rosa Nogué amb el teló de fons de l’arribada a Vilanova i la Geltrú d’un gran iot d’un milionari egipci, un grup de joves es veurà relacionat amb una trama criminal que està essent investigada pels Mossos. Premi de Novel·la Bellvei Negre 2017.\nA la secció infantil us presentem el llibre Ara em dic Joana: una història tendra sobre el gènere i l’amistat, de Jessica Walton. El Martí i el seu osset Joan juguen cada dia. Moltes vegades els acompanya la seva amiga Ada. Però un dia, l’osset està trist. Nen o nena? Només cadascú sap què és i com se sent, i davant d’això, el més important de tot és l’amistat.\nDe les novetats de còmics us destaquem Estamos todas bien, de Ana Penyas. Ana Penyas fa un homenatge a les dones de la postguerra en el seu primer còmic, a les seves àvies Maruja i Herminia, dues dones que han sobreviscut a uns temps de silenci. L’obra va guanyar el Premi Salamandara Graphic 2016 i el Premi a l’autor revelació del Saló del Còmic de Barcelona.\nPer últim, a la secció de cinema us presentem la pel·lícula Déjame salir, de Jordan Peele. Per al Chris i la Rose, ha arribat el moment de conèixer als futurs sogres. Al principi, Chris pensa que el comportament “massa” complaent dels pares es deu al seu nerviosisme per la relació interracial de la seva filla, però aviat una sèrie de descobriments cada vegada més inquietants el portaran a descobrir una veritat inimaginable.\nAquí us podeu descarregar el full amb les novetats del mes de març de 2018\nDimecres 9 de Maig de 2018 | Categoria: Col·lecció local,Còmicteca,Espai de cinema,Llibresfera,NOVETATS\t| Enllaç permanent\nFira Conte Va\nEl 12 de maig arriba la 6a edició de la fira Conte va! Va de contes. La Fira tindrà lloc aquest dissabte 12 de maig i centrarà la seva activitat en diversos actes gratuïts al voltant de la plaça de les Neus, Rambla Principal i carrer de Sant Pere.\nL’eix principal són “els contes i la música” i es comptarà amb la col·laboració especial de l’Escola Conservatori Mestre Montserrat. Al llarg dels dia hi haurà la marató de contes que inclourà el lliurament de premis del concurs de creació literària que promou la mateixa Associació (i en el que enguany han participat més de cinc-cents nens i nenes).\nTallers, activitats d’il·lustració per a infants dirigides per il·lustradors professionals, una gimcana, espai de signatures per a autors i il·lustradors i moltes altres propostes es desenvolupen simultàniament.\nEls espectacles infantils i familiars s’ofereixen a la tarda: al Círcol Catòlic «Draps» a càrrec de La Guilla Teatre. Al Teatre Principal, «Endrapasomnis» a càrrec de Teatre al detall i música en directe de la Tresca i la verdesca.\nA l’atri de l’església Sant Antoni «Sons de mar» a càrrec de La Botzina en sessions continuades de 15minuts i al carrer Sant Pere, a la zona de les biblioteques, hi haurà a llarg de tot el dia el «Carro dels Contes» amb Diana Kerbelis i sessions continuades de contes de 20 minuts.\nDins de la marató s’inclouen dos espectacles de fusió de narració i música amb la col·laboració de l’Escola de música: pel matí «Syriëlle» de la mà de l’actriu Susanna Garcia-Prieto i la banda infantil. Per la tarda el conte de la Fira «Satironets» de la mà de l’actriu Montse Panero i la banda Mestre Montserrat.\nLes Biblioteques de Vilanova i la Geltrú hi serem, i vosaltres?\nAquest any la Lluneta i la Ratoliva inauguraran la marató de contes de la Fira donant la benvinguda a les 10.15h, la Lluneta explicarà el conte En Lluneta ja és aquí! a l’estand ubicat al carrer Sant Pere. on podreu gaudir de moltes activitats:\n* A les 11h lliurament dels premis del concurs Puja al tren.\n* A les 11.30h El flautista d’Hamelín de la il·lustradora Txell Darné a càrrec de l’actriu Carme Jariod.\n* A les 12h Can Lleó a càrrec de La Títera\n* A les 12.45h i a les 17h l’Hora de la calma: Tipis (audiocontes i lectura en família).\n* A les 17.45h i a les 18.45h Hora del conte: 15 minut contats: contes de ratolins a cura de Pilar Galve, treballadora de la Xarxa de Biblioteques Municipals.\nAmb motiu de la Fira, les Biblioteques hem preparat una guia de lectura sobre contes i música on hem comptat amb la col·laboració de l’Escola Municipal de Música Mestre Montserrat.\nDimarts 8 de Maig de 2018 | Categoria: ACTIVITATS\t| Enllaç permanent\n‘La insuportable lleugeresa de l’ésser’ de Milan Kundera\nJa som al mes de maig i enguany es commemora el cinquantè aniversari de la famosa revolta del Maig del 68 a París però també de l’anomenada Primavera de Praga.\nLa Primavera de Praga va ser un breu període reformista i de liberalització política a Txecoslovàquia entre el 5 de gener i el 21 d’agost de 1968. Va iniciar-se amb l’elecció del reformista Alexander Dubček com a Primer Secretari del Partit Comunista de Txecoslovàquia i va finalitzar amb la invasió del país per part de la Unió Soviètica i d’altres membres del Pacte de Varsòvia, que aturaren les reformes.\nLes reformes de la Primavera van ser una aposta decidida per part de Dubček de donar més drets als ciutadans de Txecoslovàquia, tot iniciant un procés de descentralització de l’economia i democratització així com d’aixecament de les restriccions sobre els mitjans, la llibertat d’expressió i de circulació.\nL’autor txec Milan Kundera va voler captar l’ambient que es va poder viure al seu país durant aquest període a la seva novel·la més coneguda, La insuportable lleugeresa de l’ésser, publicada el 1984.\nEl protagonista de la novel·la és en Tomás i els seus dubtes existencials entorn de la vida en parella, convertides en conflictes sexuals i afectius. En Tomás està casat amb la Teresa, a qui estima, però no pot evitar d’anar-se’n al llit amb altres dones. La Teresa, pateix per les infidelitats d’en Tomás, però les accepta per por de pedre’l.\nUna de les amants habituals d’en Tomás és la Sabina. Ella és el millor exemple de la lleugeresa del títol de la novel·la, perquè sempre és relaciona amb homes compromesos, atorgant-li a la infidelitat poca o gens d’importància. Aquesta lleugeresa en la manera de viure és conseqüència d’una actitud existencial amoral i anodina.\nLa novel·la relata escenes de la vida quotidiana traçades amb un profund sentit transcendental: la inutilitat de l’existència i la necessitat de l’eterna tornada de Nietzsche pel qual tot el viscut ha de repetir-se eternament, solament que en tornar ho fa d’una manera diferent, ja no fugaç com va ocórrer en el principi.\nKundera ens mostra de manera magistral com a vegades, el que sembla simple anècdota, es converteix en una reflexió sobre els problemes filosòfics que ens afecten a cada un de nosaltres, cada dia.\nLa novel·la de Kundera va ser adaptada al cinema l’any 1987 per Philip Kaufmann. El trio protagonista de La insoportable levedad del ser va ser interpretat per uns desconeguts Daniel Day Lewis, Juliete Binoche i Lena Olin.\nA la Biblioteca trobareu aquesta i altres obres de Milan Kundera.\nDimecres 2 de Maig de 2018 | Categoria: Llibresfera\t| Enllaç permanent


El bloc d'en Pere - El fil dels dies - Pàgina 14\nJoan Tugores a la darrera UPEC. I potser l’última?\nJordi Serrano i Blanquer, rector de la Universitat Progressista d’Estiu de Catalunya, ha inaugurat aquest matí, acompanyat dels dirigents d’UGT i CCOO, Josep M. Àlvarez i Joan Carles Gallego, la que pot ser la seva última edició.Després de vuit anys, la UPEC s’haurà de convertir en un fòrum d’opinió, submergir-se per tal de dur una\nEn un diari català de recent aparició amb etiqueta de progressista moderat és remarcable d’observar com es tracta la coalició d’esquerra Syriza per part d’alguns informadors.En l’edició de dilluns, l’enviada especial a Atenes despatxa amb els qualificatius de demagog i incoherent el programa d’aquesta coalició. I afirma, ben gratuïtament, que “en el fons, molts dels\nEl Síndic de Greuges, en el punt de mira\nRafael Ribó és un personatge terriblement incòmode per al bloc de poder que ens governa. On s’és vist un Síndic d’esquerres amb l’actual majoria governamental?I en Ribó no es talla un pèl: denúncies sobre la inhumanitat dels Centres d’Internament per a Estrangers, crítiques obertes a la gestió dels conflictes per part de la conselleria d’Interior\nAl programa Àgora, entrevista amb Josep Oliver, economista professor de la UAB. El tema és el rescat d’Espanya, però en cap moment, ni entrevistador ni entrevistat, no posen en qüestió el perquè de l’endeutament, que el mateix Oliver reconeix que es va disparar enormement en només una dècada en el sector privat. Tampoc ni entrevistador\nNo són els mercats, sinó l’estat el terreny de lluita\nVicenç Navarro argumenta perquè no perdem de vista que la guerra de classes unidirecional -en termes de Noam Chomsky- es desenvolupa en el si del poder estatal o paraestatal -com en el cas del BCE-.És el BCE qui controla els interesos del deute públic dels estats: en no comprar-ne, fa que els interessos del deute\nEntre proclames nacionalistes d’un i altre signe, l’eix del poder de la política espanyola es posa d’acord en allò fonamental i continua el seu programa de fer retrocedir els avenços socials de les darreres dècades per retornar al liberalisme dur i descarnat.\nLa política dels nostres dies és, sobretot, escenificació. N’acabem de viure -i patir- un nou capítol amb l’escena dels dos mandataris fent de turistes a Chicago.En Rajoy, tot cofoi ell, anuncia que “ha rebut l’aval” de la Merkel per a la seva política de retallades i disminució de l’estat social. Amb quin dret aquesta senyora\nPer anar pensant sobre els peatges\nEl president d’Abertis és també el president del CAREC (Consell Assessor per a la Recuperació Econòmica), organisme assessor del govern. Entenen les bones relacions que hi ha entre ambdós organismes? ICV té un document molt interessant sobre el problema dels peatges.La qüestió no es redueix a no pagar i prou. Cal incentivar el transport públic,\nL’Artur i l’Alícia s’estimen\nÉs el gran amor de la política catalana.L’Artur prou voldria engelosir l’Alícia, fent veure que li podria fer el salt amb l’Oriol a propòsit del pacte fiscal -abans, concert econòmic-; però en el fons del seu cor sap que això contradiria les seves tendències més íntimes. Al capdavall, baralles d’enamorats, la sal de la vida.Sempre\nO us ho empasseu o això serà Grècia\nLa brillant argumentació del portaveu ens insta a acceptar amb callada resignació, amb dolor de consciència i acte de contrició, les retallades que ens imposa el govern que vetlla per tots nosaltres.No hi ha alternativa.És culpa nostra i hem comès massa excessos.Si no, això serà Grècia: i guanyarien les esquerres les pròximes eleccions.\nCiU no vol canviar el nom a la plaça de Joan Carles I\nHi ha altres prioritats, diuen … A Gràcia s’abstenen i a l’Eixample voten en contra. D’aquesta manera es rebutgen les propostes d’Unitat per Barcelona i d’ICV. I els socialistes, què hi diuen? Que la prudència no ens faci traïdors.\nEl Rei de les Retallades continua imparable. “La culpa és de Madrid”\nL’actual president de la Generalitat passarà a la història com el retallador més acèrrim que ha patit el país. Anuncia una tercera (!) onada de retallades. Mas-Colell diu que ara sí que serà l’última (?). Ja ho veurem.“Em sap molt de greu, creieu-me. Però la culpa és de Madrid” Els funcionaris tornen a rebre. Acabaran\nCiU i PP fan veure que es barallen però voten junts\nAvui han aprovat junts la Llei d’Estabilitat Pressupostària al Parlament de Catalunya. I mentrestant ens anem queixant.El Rei de les Retallades s’avança dos anys a l’objectiu de dèficit del PP. El mateix podríem dir del rescat dels peatges, amb les ajudes en favor d’Abertis votades al parlament espanyol. (Vegeu aquí)O de les retallades en Educació.També\nLes falses etiquetes d'”extremista” o d'”austeritat”\nLa perversió de les paraules a mans dels qui tenen poder per buidar-les de significat està a l’ordre del dia. Qui té el llenguatge té el poder. La batalla per l’ús de determinats termes és aferrissada i cruenta. S’hi juguen la manipulació de les consciències i l’obtenció d’un consens que altrament no tindrien. Vicenç Navarro insisteix\nRodrigo Rato plega (o el fan plegar)!\nA canvi, li injectaran 10.000 milions d’euros al seu conglomerat bancari. Els que ens foten a la sanitat i l’educació públiques!A l’exdirector-gerent de l’FMI. La meva indignació arriba a nivells hel.lènics! “De casta le viene al galgo”. Seria interessant estudiar d’on ve l’enriquiment i la posició social de la família Rato. Brindem el tema als


L'acusada ha declarat en el judici que no recorda si els agents de la Policia Local de Campos li van llegir els seus drets després de l'accident\nL'Audiència Provincial de Palma ARA BALEARS\nPalmaL'home que va retenir la conductora que va atropellar mortalment la jove de 15 anys Paula Fornés el mes de juny del 2018 ha estat un dels testimonis que han declarat aquest dimarts en el judici i ha assegurat que la dona "no s'aguantava dreta" i que "feia molta olor d'alcohol", segons ha informat l'agència Efe.\nEls pares de la víctima també han intervingut en el procés i el pare ha dit que la seva família està seguint un tractament psicològic i que ell pren medicació. "No podem continuar endavant amb les nostres vides; cada vegada que tanc els ulls sent la telefonada de les amigues de la meva filla". La mare ha lamentat que, quan hi ha casos així, "t'adones que la justícia és injusta".\nEn el judici, l'acusada només ha contestat les preguntes del seu advocat i ha assegurat que no recorda si els agents de la Policia Local de Campos li van llegir els seus drets o no quan li varen fer la primera prova d'alcoholèmia. La dona, d'origen polonès, ha remarcat que no sap ni llegir ni escriure en castellà i que els agents no li van oferir cap intèrpret.\nLa Fiscalia demana per a l'acusada cinc anys de presó per un delicte d'homicidi imprudent i per falsedat documental, ja que la conductora utilitzava un permís de conduir del seu país que era fals. A més, li demanen que pagui una multa de 3.600 euros. L'acusació particular l'acusa d'omissió del deure de socors i conducció temerària i li demana una pena d'onze anys i un mes de presó. Per part seva, la defensa en demana l'absolució.\nAccident mortalitat atropellat Successos sa RÀPITA


Més de 3.500 places amb tarifes límit i quatre línies nocturnes d'EMT\nMés de 3.500 places amb tarifes límit i quatre línies nocturnes d'EMT amb servicis doblats\nGiuseppe Grezzi ha fet una recapitulació de totes les gestions dutes a terme hui dia per part de la regidoria de Mobilitat Sostenible. A l’increment multiplicat per dos dels servicis en quatre línies nocturnes de l’EMT (N1, N6, N89 i N90) amb la corresponent baixada en la freqüència de pas d’aquestes línies, es sumen les noves tarifes màximes que ofereix més d’una desena d’aparcaments de la ciutat. A continuació, com a informació d’utilitat pública, es detalla aquest important pla de tarifes que està a disposició de tota la ciutadania:\nAmb una tarifa límit de 6,50 euros (el preu serà inferior si l’estada no arriba a aquest import màxim), només el Pàrquing Russafa del Grup Aza, oferirà les 750 places d’aparcament subterrani del seu aparcament del carrer Russafa 8, (sota la nova zona comercial del Passatge Doctor Serra) als usuaris que les utilitzen en horari nocturn entre les 22 hores i les 10 hores de l’endemà (podent absorbir amb escreix la limitació de l’aparcament al carril EMT-Taxi).\nAVINGUDA DE L’OEST\nA Ciutat Vella, el Pàrquing Avinguda de l’Oest-Vinatea ofereix per a les seues 230 places en rotació una tarifa límit nocturna de 6’95 euros entre les 22 i les 8 hores (com a la resta de casos amb aquest tipus de tarifa, el cost d’aparcar serà menor si no s’arriba al preu màxim). D’altra naturalesa, però també millorant l’oferta d’aparcament vespertí i nocturn a Ciutat Vella -en concret a residents i treballadors de tarda / nit de la zona- és l’acord amb Empark per al pàrquing de Parcent, en el qual ofereix aparcament de dilluns a dissabte de 15 a 10 hores i les 24 hores de diumenges i festius per 40 € al mes.\nTETUAN-PORTA DE LA MAR\nInterparking també ha establert una tarifa màxima nocturna de 5’95 euros per als cotxes que aparquen entre les 21 i les 7 hores en els seus aparcaments de Glorieta/Pau i Porta de la Mar, que ofereixen al voltant de 300 places en rotació.\nD’altra banda, Empark ha rebaixat encara més la seua tarifa d’estacionament nocturn per a les 140 places en rotació del Mercat Colón, establint en un màxim de 5 euros el cost màxim per estacionar en horari nocturn (costant 1’5 € l’hora si no es ‘arriba a aquesta quantitat).\nL’aparcament Lauria (carrer Roger de Llúria, 21) -que ofereix 4 hores d’aparcament gratuït als espectadors dels cinemes ABC Park- també ofereix una tarifa màxima de 6’5 euros als usuaris que utilitzen els seus més de 500 places entre les 22 hores i les 8 del matí de l’endemà. Amb aquesta oferta s’absorbeix amb preus molt competitius tota la demanda d’aparcament que puga necessitar el centre de la ciutat per a qui vulga anar amb el seu vehicle privat a gaudir de l’oferta d’oci nocturn.\nJUAN LLORENS I ABASTOS\nA la zona de Juan Llorens i Abastos l’oferta d’aparcament nocturn amb tarifes màximes ja s’oferia des de temps enrere. Interparking, per exemple, manté la seua tarifa màxima d’2’95 euros al dia (1’95 en el cas dels diumenges i 3’95 si s’aparca tot el cap de setmana) a les al voltant de 100 places de rotació del seu aparcament de Santa Maria Micaela en plena zona d’oci de Juan Llorens.\nDe la mateixa manera, el Pàrquing Navarro Llorens-Abastos continua oferint les seues places en horari vespertí i nocturn amb dos trams màxims de 2’70 i 5’40 euros, com ve fent des de fa anys.\nI a aquests cal sumar el Garatge Aspas, que estableix un pagament màxim de 2’50 euros per estacionar entre les 20 i les 8 hores a les 360 places del seu aparcament ubicat al carrer Literat Gabriel Miro, 61 (excepte del 10 al 20 de març).\nPel que fa al pàrquing de la Reina, de gestió municipal, i en coordinació amb el regidor de Desenvolupament Sostenible i president d’AUMSA, Vicent Sarrià, aquesta mateixa setmana es va anunciar l’establiment d’una tarifa límit de 5,95 euros per a la franja horària compresa entre les 22.00 hores i les 6.00 hores.\nNOU ACORD A ARAGÓ\nFinalment, en ple epicentre de la zona d’oci de l’Avinguda d’Aragó, el pàrquing Aragó-Xile (C/ Xile s/n), seguirà oferint les seues més de 500 places amb tarifes planes per trams horaris de 2’90 €, entre les 15 i les 24 hores, i de 2’70 € entre les 00:00 a 08.00, cada dia excepte els que se celebre algun esdeveniment esportiu o cultural a l’estadi de Mestalla.\nOFERTA PER TOTA LA CIUTAT\nBona part d’aquestes ofertes són resultat de la relació establerta durant els últims mesos i la voluntat de col·laboració entre l’Ajuntament de València i els empresaris gestors d’aparcaments. No obstant això, algunes d’elles ja existien, i no es limiten al centre o a pols d’oci. Són els casos, per exemple, de l’aparcament La Fe / Alfons Verdaguer (al c/ Alfons Verdaguer, 1) al barri del Calvari, o el de Tierno Galván (Plaça Tierno Galván), entre el carrer Bilbao i Primat Reig, tots dos de Interparking, que ofereixen els seus més de 500 places amb una tarifa màxima diària de 2’95 euros.\nI l’oferta de places d’aparcament a la ciutat és molt més gran a la que ofereixen els aparcaments que en aquestes últimes setmanes han apostat per establir tarifes màximes, de manera que la demanda de places per aparcar a la ciutat està en l’actualitat totalment coberta per l’oferta existent.\nAUTOBUSOS NOCTURNS D’EMT AMB 20 MINUTS D’ESPERA: N1, N6, N89 I N90\nTota aquesta oferta privada d’aparcament per a qui es vulga moure en el seu cotxe per la ciutat és, però, conseqüència derivada de l’aposta municipal per millorar el transport públic en horari nocturn, responent a la històrica petició veïnal de comptar amb un servici públic de transport nocturn com mereix una ciutat com València. En aquest sentit, quatre són les línies que dupliquen des d’aquest divendres 19 la seua freqüència de pas les nits de divendres, dissabtes i vigílies de festius: N1, N6, N89 i N90; les quatre més utilitzades fins ara dins de l’oferta nocturna de l’EMT.\nAquesta millora, que suposarà la rebaixa de la freqüència de pas d’aquestes línies a temps lleugerament superior als 20 minuts, arriba acompanyada de la primera campanya de difusió del servici nocturn que ofereix l’EMT, de manera que a cada parada on es presta servici nocturn figurarà un nou cartell en què es destacaran amb precisió les diferents hores a què arribarà a aquesta parada de l’autobús nocturn, tant entre setmana com els caps de setmana. D’aquesta manera, els ciutadans podran saber d’un cop d’ull si en aquesta parada hi ha servei nocturn i quant falta per a la seua arribada.\nEls carrils bici guanyen per golejada en els pressupostos de DecidimVLC


Alteracions en el nostre estat d’ànim\nMoltes vegades, l’entrada de l’hivern afecta d’una forma molt directe al nostre estat d’ànim. La disminució de la llum solar i de la temperatura fa que moltes persones se sentin tristes, cansades, amb somnolència, irritables i en desànim, en arribar els primers dies de l’hivern. Aquests símptomes afecten a un gran nombre de persones i molts experts creuen que podria ser a causa d’un desequilibri bioquímic a l’hipotàlem, la part del cervell que regula l’estat d’ànim i ens evita la depressió. La causa específica d’aquest desequilibri és que els dies es fan més curts a l’hivern i rebem menys llum. Amb la foscor, la glàndula pineal en el cervell produeix melatonina, una hormona que ens fa adormir i que quan rebem llum es deixa de produir, moment en què ens despertem de nou. La serotonina també juga un paper en aquests casos. Coneguda com l’hormona de sentir-se bé, algunes persones, tendeixen a tenir baixos nivells de serotonina durant l’hivern, causat principalment per l’excés de producció de la melatonina i els fa sentir febles i deprimits. Durant aquest període, el nostre ritme circadià (el rellotge corporal intern del cos) està, per tant, alterat. Això ens genera símptomes d’insomni, letargia i/o ansietat. Existeixen diverses maneres per a combatre aquests símptomes, i sentir-se més bé: L’aromateràpia, n’és un d’ells: Amb ella podem treballar les emocions a través de l’olfacte i enviar missatges al nostre inconscient per tal de poder canviar el nostre estat d’ànim. Alguns olis essencials, que estimulen o equilibren, són, el pomelo, la llimona, la bergamota, el gerani o la mandarina. Tan sols inhalant (a través d’inhaladors) aquests aromes podem aconseguir millorar molt el nostre estat d’ànim. D’altres opcions que ens poden ajudar: Fer exercici a l’exterior, és bo per la llum i el sol que rebem. Si ho fas, t’ajudarà a canviar d’ànim. A més, sortir a fer exercici millorarà els nivells de serotonina”. Amb una caminada de 30 minuts al migdia podem fer molt pel nostre estat anímic. · Els greixos del peix són bons per augmentar la producció de neurotransmissors, cosa que és vital per millorar la química cerebral, que et fa mantenir en alerta i despert. · Les proteïnes eviten que el nivell d’energia decaigui. Menjar tres cops al dia de forma variada i completa i, assegurar-te que en cada menjada prens proteïnes, com carn o peix. · La vitamina B és vital per potenciar la nostra energia i afavorir el benestar del nostre sistema nerviós quan aquest més ho necessita. Concretament, la manca de vitamina B6 és comuna entre les persones que sofreixen depressió. “La vitamina del sol”, la D, és també una de les més necessàries en períodes hivernals. · La tirosina és un aminoàcid essencial que ajuda a mantenir un nivell saludable de motivació i entusiasme, una qüestió perfecta per combatre el decaïment de l’hivern. · El zinc és necessari, com la vitamina B, per mantenir una bona salut mental i els nivells de serotonina elevats”. Podem trobar zinc en molts tipus d’aliments. Per exemple, en la carn de pollastre, o també podem prendre’l amb suplementaris, com gairebé tots els productes dels quals hem parlat. Amb tots aquests casos a BIO BROTS et podem ajudar, i aconsellar-te la millor opció per a tu, depenent de la teva situació personal.


LAS TINIEBLAS DE LA TIERRA- GAUDINFANCIA\nGaudinfancia » Botiga » las tinieblas y el alba\nAny 997, finals de l’Edat Fosca. Anglaterra s’enfronta als atacs dels gal·lesos per l’oest i dels víkings per l’est. La vida és difícil i aquells que ostenten una mica de poder l’exerceixen amb puny de ferro i, sovint, en conflicte amb el propi rei.\nCategories: Adult, LLIBRES Etiquetes: adulto, Ken Follet, las tinieblas de la tierra, libro\nLa preqüela DEL ÈXIT MUNDIAL DELS PILARS DE LA TERRA\nA Las tenebres i l'alba, Ken Follet s'embarca a l'lector en un èpic viatge que acaba on Els pilars de la Terra comença.\nAny 997, finals de l'Edat Fosca. Anglaterra s'enfronta als atacs dels gal·lesos per l'oest i dels víkings per l'est. La vida és difícil i aquells que ostenten una mica de poder l'exerceixen amb puny de ferro i, sovint, en conflicte amb el propi rei.\nEn aquests temps turbulents, tres vides s'entrecreuen: el jove constructor de vaixells Edgar, a punt de escapolir-se amb la dona a la que estima, comprèn que el seu futur serà molt diferent al que havia imaginat quan la seva llar és arrasat pels víkings; Ragna, la rebel filla d'un noble normand, acompanya el seu marit a una nova terra a l'altre costat de la mar per a trobar que els costums allà són perillosament diferents; i Aldred, un monjo idealista, somia transformar la seva humil abadia en un centre de saber admirat a tot Europa. Els tres es veuran abocats a un enfrontament amb el despietat bisbe Wynstan, decidit a augmentar el seu poder a qualsevol preu.\nEl gran mestre de la narrativa d'acció i suspens ens transporta a l'ocàs d'una època violenta i ...


CUP impulsa la plataforma "Capgirem Calella" | Carles Pascual\nLa CUP Calella entra en campanya per les municipals amb “Capgirem Calella”\nLa CUP Calella ha fet un pas endavant. Amb una clara intenció: la configuració d’una candidatura de cara a les pròximes eleccions municipals fixades pel 24 de maig del 2015. Intenció que manifesta amb un discurs rupturista i contestatari que ja és visible pels carrers de la ciutat. La campanya i la plataforma que acaba de nèixer ho fa sota el nom de “Capgirem Calella“.\nEn un principi, la llista transversal que es pugui presentar a les municipals no ho farà sota les sigles de la CUP. Tot i que es manté una porta oberta a aquesta possibilitat si el moviment assembleari que ara es convoca ho decideix. A partir d’ara s’obrirà un període de debat per “construir entre tots i totes una candidatura de caràcter rupturista” que planteja “la fixació d’un codi ètic de mínims per tal que la candidatura sigui clarament transformadora”. Del debat han de sortir els eixos que definiran el seu programa electoral de cara a les municipals.\nPosted by Carles Pascual calella, Capgirem Calella, CUP Calella, eleccions, municipals 2015 Permalink\nCalella vol lligar ‘Vi per Vida’ a la ciutat\tJan Catà: “L’alternativa que proposa la CUP a Calella no la pot oferir ningú.”


Tortellà | La Garrotxa\nInici > Geografia > Tortellà\n276 m. 11.1 km2 1.5 % comarcal 69.7 42.234617N 2.631286E\n163 971 1373 1299 1204 1051 856 765 706 728 772\n632.7 377.4 55.5\nFins l’any 1500 al municipi gairebé només hi havia cases de pagès i al Puig de Santa Maria s’hi trobaven nou habitatges, on vivien els sacerdots, un sastre, dos teixidors i un ferrer. L’economia era exclusivament agrària. Besalú era el centre comercial de les rodalies.\nAl segle XVI el país va viure una certa recuperació poblacional i econòmica. Els pagesos propietaris esdevingueres gent econòmicament forta, els masovers milloraren les seves condicions de vida, el comerç s’activà i la industria artesanal va assolir un cert desenvolupament. Besalú continuava essent el centre comercial de la contrada, però els tortelianencs començaren a vendre a Olot i a les viles de la rodalia.\nTortellà va començar el segle XIX amb un gran potencial econòmic, degut sobretot als seus artesans i comerciants, esdevenint un dels centres de manufactura més importants de Catalunya. Però a partir de 1825, la indústria cotonera de Tortellà va sofrir una ràpida davallada. La manca de bons cabals d’aigua i al estar lluny dels ports on arribava el carbó de pedra, varen impedir la modernització del sector, amb l’adquisició de màquines mogudes per energia hidràulica o pel carbó. Al 1850 l’activitat tèxtil, que durant dos segles havia estat la base econòmica del poble i havia engrandit la vila, pràcticament havia desaparegut. El municipi es decantà per activitats que no precisaven d’energia i optà per l’artesania de culleres de fusta i la d’espardenyes. Aquestes dues indústries, junt amb la pagesia, foren la base econòmica del municipi des de mitjans del segle XIX fins al 1980.\nLa tercera carlinada va tenir un gran impacte al poble. La seva afiliació al republicanisme va provocar que les carlins, al no poder vèncer la resistència dels vilatans, cales foc a tot el poble. Abans, però, van fer evacuar totes les dones, vells i criatures. El 1877, es va decretar els dies 21 al 24 d’agost per commemorar l’atac , incendi i heroïcitat dels habitants, denominant-se “Festa de la Crema”. El 1921 es va erigir al cementiri un monument en memòria dels caiguts en aquella lluita, però el 1939 es va retirar per considerar que tenia arrels maçòniques.\nCastell o Força de Bellpuig\nPont Medieval sobre el riu Llierca\nÚltim diumenge d’abril: Festa del roser de Tortellà.\n15 d’agost: Festa major en honor a Santa Maria.\nWeb de l’ajuntament: Ajuntament de Tortellà


L'AAPET atorga el premi «Pedro Zaragoza Orts» a la Fira de Tots Sants\nLa Fira de Tots Sants de Cocentaina obté un nou guardó, en aquest cas ha sigut l'AAPET (Associació Alacantina de Periodistes i Escriptors de Turisme) com a reconeixement a la trajectòria, història i divulgació del turisme i la tradició a través d’un esdeveniment més que consolidat en la província: la Fira.\nL'acte s'ha dut a terme al CDT d'Alacant on s’ha reconegut la gran llavor tant del poble contestà com de l'equip humà que desenvolupa aquest gran esdeveniment. A l'entrega de premis l'AAPET ha fet un recorregut pels mèrits aconseguits per la Fira de Tots Sants posant en rellevància que és la segona més antiga de tota Espanya i l’única declarada d’Interés Turístic Internacional i BIC.\nEl guardó l’ha recollit l'alcaldessa contestana, Mireia Estepa, acompanyada de l'actual regidora de Fira, Mariona Carbonell, i el regidor de Turisme, Iván Jover. Segons ha comentat Estepa "aquest guardó és mèrit del poble de Cocentaina que ha sabut mantindre en el temps l'essència de la tradició de la Fira conjugada amb la modernitat de cada moment, així com, és fruit de l’esforç dels expositors i firers que any rere any són fidels al gran esdeveniment que és la Fira, als treballadors i treballadores de l’ajuntament i als regidors que han estat al capdavant de la Fira."


La cuina de sempre: Calamars sobre tagliata amb salsa de gamba\nNovament, us porto una plat de pasta amb peix, una de les meves predileccions.\nHe volgut buscar una pasta no massa habitual però molt recomanable: la Tagliata, que sobretot és ideal per a fer amanides de pasta o per barrejar amb diferents tipus de salsa, com la la salsa de gamba d'avui.\nMentre el menjàvem, i parlant amb la dona, he pensat que ben bé podria ser un plat típic de Cerdenya (Itàlia). Quan vam estar per allà....ens vam adonar de l'afició que també tenen en barrejar peixos i mariscos a la graella amb pasta. D'aquell viatge, passejant pels carrers de l'Alguer sempre recordaré una nena petita, d'uns 3 o 4 anys que perseguia a un nen encara més petit....tot cridant-li: "Cretino!!!!"\nI es que aquesta paraula s'utilitza molt en italià. A mi em va fer molta gràcia que una nena petita cridés "cretino" a un altre nen.\nVam riure una estona, si.\nI ara, anem al gra, nanos.\nINGREDIENTS (per a 2/4 persones)\n2 calamars mitjanets (nets però sencers)\n3 alls sencers\n10-12 fulles d'espinac fresc\n1 sobre de formatge parmesà\n300gr. pasta tagliata\nRentem bé tot el peix. Els calamars han d'estar nets però sencers.\nLes potes no les utilitzarem per aquest plat, però les servirem com a entrant: farem "Raves".\nLa gamba si és vermella molt millor, ja que és la que més sabor li aportarà al plat. Tampoc caldria utilitzar gambes de Palamós a 60 o 65 euros el quilo.\nAquestes són congelades i les pago a 45 euros el quilo...i surten molt bones.\nEn una paella amb abundant oli d'oliva, hi fregirem les nostres gambes juntament amb els grans d'all sencers.\nLes farem per totes dues bandes.\nCom us he explicat, utilitzar Tagliata en aquest plat. Una pasta molt simpàtica de menjar.\nSón com uns tirabuixons....similars als llaços. Posarem a bullir la pasta amb un bon raig d'oli, sal i dues fulles de llorer.\nMentrestant, anirem netegen bé unes quantes fulles d'espinac fresc. Clar, ha de ser temporada.\nRenteu-les a consciència ja que acostumen a tenir molta sorra.\nAra, en el mateix oli de fregir les gambes, fregirem els tubs de calamar. Compte que peten, és millor tapar la paella amb una tapa per evitar esquitxades i cremades.\nQuan les gambes ja siguin fredes....les pelarem.\nReservarem la gamba per una banda i els caps per un altre.\nEl calamars ja pràcticament els tenim. Els reservarem també.\nAquest oli el colarem.\nEl barrejarem amb la nata líquida amb l'oli i el suquet que podeu treure dels caps de gamba.\nI ho lligarem una mica en fred.\nAra, escalfeu-lo al foc fins que arrenqui el bull. Rectificar de sal i pebre negre.\nAmb la pasta ja bullida i "al dente", que és com m'agrada a mi, prepararem una safata pel forn i distribuirem tota la pasta dins.\nHi tireu una mica de pebre pebre.\nI tireu-hi una primera capa fina de formatge parmesà.\nAra, a sobre de la pasta, col.loqueu les fulles d'espinac.\nAboqueu-hi la salsa de gamba que ja tenim feta.\nCol.loqueu els calamars a sobre i repartiu les gambes pelades per la safata.\nFuasssss!, quina pinta que té això ja....\nFinalment, tireu un altre capa de formatge parmesà per sobre de tot....i un raig d'oli d'oliva.\nHo heu d'enfornar en mode grill per daurar el formatge i escalfar, en general, tot el plat.\nUns pinyonets per sobre no li anirien pas malament.\nNo em direu que no fa bona pinta....i no s'aprecia gaire en aquesta foto, però la salseta de gamba està molt present en cada mossegada....\nAutor: lacuinadesempre.cat a les 8:16 Etiquetes: Pasta , Peix\nllimaverda* 20 d’abril de 2012 a les 12:34\nboníssim segur!!! bon cap de setmana Albert!!!!\nSandra R.V. 20 d’abril de 2012 a les 12:51\nOstres!!! quin plat més original, m'agrada molt. Els ingredients que has escollit boníssims. A veure si m'animo pq' ja l'oloro des de Tarragona... ji ji ji. Bon cap de setmana.\nFrancesc 21 d’abril de 2012 a les 17:22\nCaram, quina recepta!!! Fantàstica!!! Me l'apunte, no cal dir-ho!!!!\nPer cert, vull provar de fer el teu pa de Sant Jordi, però no sé si me'n sortiré.\nA mi també m'agrada la Kitchen aid, però no tinc prou diners per comprar-me-la. Potser en faré una vidriola...\nMiquel 22 d’abril de 2012 a les 0:32\nuna receta fantastica y muy buena combinación de ingredientes,y muy bien el paso a paso\nRicard Sampere 22 d’abril de 2012 a les 20:36\nJo també soc un fan de la pasta amb peix...\nA la que trobo gamba fresca petita en que el cost sigui raonable, ja va a parar a un plat de pasta.\nNormalemnt linguini... però aquest que expliques es veu molt interessant.\nNúria Pleguezuelo 1 d’agost de 2012 a les 18:01\nJo els he fet tres cops per gent diferent i a tothom els hi han semblat bonísims, però he fet una petita variació. He utilitzat un paquet sencer d'espinacs, els he cuinat amb una mica d'oli a la paella i els he barreixat amb la pasta, encomtes de posar una capa per sobre de la pasta. Ademés, perq. sortís més econòmic, he utilitzat peix congelat\nAlbert 1 d’agost de 2012 a les 23:45\nGenial Núria !!...celebro que hagi estat un èxit. Bones variants les que proposes, i no està de més fer-ho més econòmic.\nAlacrà ambre 15 d’octubre de 2012 a les 16:10\nAlacrà ambre 15 d’octubre de 2012 a les 16:11\nAquest cap de setmana li ha tocat a aquesta recepta. Ha estat un gran èxit el que, per a un principiant en el món culinari com jo, és una alegria.\nNo és la primera que faig i, en aquest el meu primer comentari al bloc, vull agraïr l'Albert haver-me ajudat a entendre una mica millor aquest món gràcies a la seva passió, al seu detall en les explicacions del plat i al seu sentit de l'humor. Tan la cuina com aquest bloc, enganxen!!\nBé, doncs el plat va sortir excel·lent i tot i que tothom va dir que la salsa estava boníssima jo li vaig trobar un no sé què (com un lleuger gust a farina) que no em va acabar de convèncer (alguna cosa deuria fer malament).\nAlbert 15 d’octubre de 2012 a les 16:25\nM'alegro molt Ferran...pero d'on treus la farina en aquest plat?\nAlacrà ambre 15 d’octubre de 2012 a les 19:11\nNo, d'enlloc, no li vaig pas posar, però em semblava que la salsa hi tenia un lleuger gust. Segurament és un gust mal identificat. Potser no deixar refredar del tot l'oli de les gambes i va poder tenir alguna cosa a veure...\nEn fi, a tota la resta els va agradar, així que potser va ser més cosa meva que una altra cosa.\nTeresafime 9 de febrer de 2013 a les 19:15\nHola Albert, gràcies pel teu blog. M'agrada tant com ho expliques i el tipus de cuina que fas que ara ja pràcticament no vaig a cap altre. Avui he provat aquest plat i m'ha quedat genial! De pasta he utilitzat macarrons, aixó a la fi tant se val. I a més en 30' ho he aclarit tot i aixó també m'ha anat bé perque m'hi he posat una mica tard.\nAlbert 9 de febrer de 2013 a les 19:27


El Fanal de la Cantonada – El Sentit de la Paraula\nCe n’est que le premier pas qui coûte\nLa Santa Tolerància\nla Columna Girona\nGeorge Hoyningen-Huene (1900-1968), Lelong Bathing Suits, 1929.\nHi ha un fanal, a la cantonada. La seva llum és massa fixa, i decididament estòlida. Matussera, la seva ombra engegantida dibuixa en terra la meitat d’un hexàgon. No m’inspiren simpatia aquests fanals amb camiseta. Deu-me l’antic flamicell parpellejant, que poblava el carreró d’espectres, que feia l’ullet als idil·lis furtius, que sotjava esgarrifat els crims. Una flama que es retorç és gairebé un esperit. Aquest fanal d’ara, amb camiseta, viu en una fàtua impassibilitat. No fa cabal de res. La seva llum no sorprèn a ningú, no encalça a ningú, no coneix els sotsobres emotius, no té mai indecisions, no agita ni reminiscències ni pressentiments. És acadèmic, pensa coses òbvies, té una majestat exterior assolida sur commande; no li interessa pas, com al seu avantpassat, de punyir l’ombra en totes direccions, sageta múltiple i infatigable, sinó que el complau de saber-se immòbil claviana solemne, pèlag oficial de llum, que roman damunt la gent que passa pel carrer, que es basta a si mateix, que prou fa essent allí. De vegades, un hom es demana, inquiet, el motiu de l’olimpisme de certs ufanosos inútils: en realitat, aquella benestança inactiva es deu a la convicció, subconscient o no, que si s’emboliquessin realment en alguna cosa —no parlo ara de paraules buides ni de gestos vagues— no farien sinó catúfols. Ara, ja, quan veig algun majestuós, em dic tot seguit: —Probablement, és que té por de fer catúfols.— Aquest fanal amb camiseta, estàtic de tota la seva ignorància, obès i suspès i embadalit, em fa pensar en una certa quantitat de prestigis oficials: catedràtics, senadors, predicadors de terres sonores, i gent que escriu articles de fons.\nTanmateix el carrer nocturn ha perdut romanticisme. Els festejadors han sentit, confosament, la inhumanitat del fanal taujà, i han emigrat al cinematògraf. Els sindicalistes ja no van al bar que els feia passar per aquest carrer. El llum magnífic de la gent que sopa, el llumet patètic del malalt, el llum mig cluc de la gent que treballa altra hora, el llum de color d’una tal Lola o Estrella que espera un senyor de Sabadell, el llum sobtat, ple de malhumor, del pis on s’ha posat a plorar una criatura, són ja accidents dissociats i que no us diuen res: el fanal antic ho dramatitzava tot, ho coordinava tot en una expressió de recança o de nostàlgia o de malenconia: el fanal nou esmussa la vostra sensibilitat i la de les coses. El fanal nou no dóna pas una expressió mefistofèlica a les celles de calavera pàl·lid que torna a casa tard, ni excita, curiós i conversatiu, l’eloqüència de l’embriagat, ni palpita d’una compassió dolorosa quan una pobra noia, que ha passat amunt i avall, mira endarrera, endebades, amb una mica d’exhausta cançó, a la boca, ni empeny, tot estrafent el cremallot que s’apaga, el pobre minyó que ha eixit ufanós, despentinat, a cercar ajut per algú que s’està morint, ni amb una mica de trepidació no punyeix el cor dels viatgers del primer tren a la matinada, que així no senten ja la tristesa dels petits esquinços de la vida.\nPerquè el fanal, havent tingut compte de no provar la seva superioritat, cercant d’imposar-la com un dogma, no es refusa pas a acreditar-la mitjançant el seu allunyament impertinent dels altres, la seva menyscurança de la menuda humanitat. Afortunadament, però, quan el matí clareja, tothom pot veure quina ganyoteta cansada i rogenca és, fet i fet; un home l’apaga bruscament —diríeu que d’una llançada—; i surt cap a missa, al so amorós de la campana matutina, una velleta per la qual un fanal és una cosa mig diabòlica: ella pregarà en expiació dels mals suggerits per la falsa lluïssor nocturna, bo i tenint al davant seu, encesa —perquè l’església encara serà fosca—, una candeleta flairosa de cera d’abelles, de flamicell quiet, però humà.\nJosep Carner, La Veu de Catalunya (10 nov. 1923), p. 5.\n3 Octubre 2012 elsentitdelaparaula\nAbdal·lah ibn ALMUQAFFA Agustí ESCLASANS A la recerca del temps perdut. Pel cantó de Swan Alba DEDEU Alexandre S. PUIXKIN Alàdab alkabir Ana GUELBENZU Ana QUELBENZU André de DIENES Anna ALSINA KEITH Anna CASASSAS Bai JUYI Correspondència J.V. Foix & A. Manent Dolors UDINA Dominique El gabinet dels antics El teatre d'en Sabbath Emma Eugeni Oneguin Eugène FROMENTIN Faust Francesc PAYAROLS Gabriela clau i canyella Gabriela cravo e canela Henry JAMES Honoré de BALZAC Ivan A. GONTXAROV Ivan S. TURGUÉNEV J.V. Foix James BOSWELL Jane AUSTEN Jaume COLL Jaume ORTOLÀ Joan CASAS Johann Wolfgang GOETHE Jordi MAS LÓPEZ Jorge AMADO Josep CARNER Josep M. GÜELL Josep PLA L'aventura de l'amor La dona abandonada La família Golovliov La Femme abandonnée La senyora Dalloway Le Cabinet des Antiques Life of Samuel Johnson Lluny del brogit del món Manel OLLÉ Marcel PROUST Marc VICENS Margarida CASTELLS CRIBALLÉS Margarida TRIAS Miguel MARTÍNEZ-LAGE Mikhaïl Ievgràfovitx SALTIKOV Miquel CABAL GUARRO Mrs Dalloway Nancy MITFORD Oblómov Pares i fills Pensaments Pensées Philip ROTH Poesia 1957 Serguei DOVLÀTOV Thomas HARDY Valèria GAILLARD FRANCESCH Vida de Samuel Johnson Virginia WOOLF William SHAKESPEARE Xavier PÀMIES Xavier ROCA-FERRER Xedrín À la recherche du temps perdu Ètica i educació per a governants


Fenologia i Meteorologia a l'Alta Segarra: Dades 9 d'abril de 2020\nAvui hem tingut un dia molt semblant al d'ahir,amb cel serè en general,i de nou a la tarda creixement de nuvolades al Pirineu amb alguns ruixats i tempestes, no massa importants en general. De moment no hi ha canvis a la vista i demà tindrem un dia semblant al d'avui amb sol i temperatures fresques de matinada i suaus de dia. Dissabte i diumenge a grans trets no hi ha d'haver massa canvis,però tindrem més núvols,amb temperatures que no variaran gaire,i és possible que dilluns tinguem més inestabilitat.\nLes màximes han estat suaus,amb valors entre els 17 i 21ºC,i mínimes entre els 2 i 7ºC, amb baixa humitat, bona visibilitat i vent fluix de sud-est.\nT. Màxima d'ahir: 16,9ºC\nT. Mínima d'avui: 6,3ºC