Capítol 1: Les cortines\nL’observo des del meu llit que es troba a escassos metres del seu, oculta en la restant foscor que amenaça amb desaparèixer, lenta, però inevitablement. És el meu germà petit, sempre m’he sentit sobre protectora cap a ell y em pregunto que li passarà pel cap. Últimament l’he vist una mica desanimat, però crec que avui canviarà la cosa i el més segur és que estigui desitjant que soni l’alarma per vestir-se ràpidament i així poder marxar a casa de l’avia, on ens esperen els regals de nadal.\nNomés té set anys, així que entenc perfectament aquesta inquietud. Recordo que quan tenia la seva edat planejava quedar-me tota la nit en vela esperant veure el Pare Noel, però sempre acabava adormint-me. Aquells temps han marxat per sempre, avui simplement m’he desvetllat y observo al meu germà, que encara no se n’ha adonat d’això i espera la imminent alarma per tenir una excusa per anar a despertar als meus pares.\nBibibibip! Bibibibip! Bibibibip! Bibibibip!\nS’aixeca del llit d’un salt i corre a l’habitació dels meus pares. El segueixo amb aire mandrós y els ulls mig tancats per la llum del passadís que em cega. Els pares semblen encara mig adormits i amb els ulls enganxats quan en Damià entra cridant a l’habitació:\n-¡Bon Nadal a tothom! Ja ha arribat el Pare Noel ¡Despresa, hem d’obrir els regals!\nEl segueixo fins al menjador, on ens trobem amb uns relluents regals etiquetats. Mon germà, com un segall, saltironeja i corre d’un costat a un altre de la sala, subjectant un avió de joguina que en la seva imaginació deu ser el protagonista d’inenarrables històries. Jo tinc alguns llibres i poc més. El sentiment de quan era petita durant aquestes festes ha anat evolucionant fins a un punt que em son indiferents car haig de posar cares boniques pel petit de la casa.\nEns dirigim en cotxe a casa de l’avia. És una casa vella, heretada pels seus pares, que també la van heretar, i així fins a no sé quin punt i tenint en compte això, no deixo de preguntar-me com és que la casa encara es manté en peu. Les parets de paper pintat amb motius florals de colors pastel desgastats, les rajoles marrons i un sostre que sembla que caurà en qualsevol moment. Els mobles polsegosos semblen notar la imperceptible brisa que deixem enrere al caminar i desprenen la seva polseguera; per molt que es netegi, semblen obstinats en romandre així per sempre. Les estanteries que aguanten uns llibres perfectament ordenats en ordre alfabètic i els quadres de persones que no he vist en ma vida pengen de es parets i una moqueta de color granat cobreix el terra del passadís principal, tot i que en conjunt, em recordaria a la típica casa que formaria part de l’escenari d’una història de terror, si no fos perquè estic més que acostumada a venir aquí. Tot i això, té mèrit, la meva avia aconsegueix mantenir tot això sola, ja que és viuda des de fa cinc anys.\nEls regals ocults en incomptables habitacions son el nostre repte d’avui.\nEl Damià i jo ens separem per ser més efectius en la nostra àrdua però amena tasca. Decideixo començar pel segon pis, on començo a buscar per una gran biblioteca plena de llibres que deuen ser més antic que la mateixa casa, tots col·locats en enormes prestatgeries de fusta. Què donarien aquells hipsters per una d’aquestes! Segueixo per una petita habitació de convidats amb un llit al centre. El rodejo. Res. I llavors se m’acudeix que hi ha un tercer pis, al qual ma avia no ens ha deixat pujar mai i on òbviament no estan amagats els regals, però una curiositat prohibida s’ha despertat en mi d’una forma que no se m’avia permès, perquè estava totalment prohibit pujar allà, però el cas és que tot atrau més quan està prohibit i aquella inquietud ja no me la treia ningú de sobre.\nTorno al passadís del pis on em trobo i després de mirar a un costat i un altre, pujo per les escales sigil·losament, cap al tercer pis, on només hi ha una petita habitació. Des de l’exterior de la casa és totalment imperceptible, ningú diria que allà hi ha una sala. En ella hi ha una taula de planxar i roba ordenadament amuntegada a tot arreu. No entenc res. Per què no anava a voler la meva àvia que pugés allà? Per no desordenar la roba planxada? No entenc res.\nAl fons de l'habitació hi ha unes cortines i les retiro per veure què hi ha al darrere.\nEm quedo parada un moment i em sento encara més confosa. Em topo de cara amb un regal nadalenc amb el meu nom i darrere d'ell una cortina com la que acabo de retirar. Per què anava a ser-hi allà si se suposa que no podem pujar? La meva incessable curiositat em diu que hauria de obrir-lo i és el que acabo fent. Desembolcallo una nina de drap d'aspecte familiar i un calfred em recorre l'esquena quan m'adono del perquè. És exactament igual a una que em van regalar per Nadal quan tenia sis anys, la recordo molt bé perquè solia dormir amb ella fins que un Damià d'un parell d'anys d'edat la va agafar i la va tirar pel balcó, amb la mala sort que va caure al pati del veí, el qual té un gos que no va desaprofitar l'oportunitat per jugar amb aquella nova joguina fins a deixar-la feta miques. Llavors jo només tenia deu anys i encara que l’objecte no valia molt, tenia per a mi un gran valor sentimental.\nAixò ha de ser una broma, no pot haver una altra explicació, la meva àvia ha comprat una nina exactament igual, així que em giro per comprovar com tots estan darrere meu rient. No hi ha ningú. Llavors em quedo mirant la cortina darrere dels papers de regal a terra. No m'ho penso dues vegades i la aparto d'una tirada. Ara em trobo amb un regal amb el nom del meu germà i al obrir-lo em trobo un tren de joguina. El reconec perfectament, és el que Damià ha rebut avui com a regal. ¿Perquè voldria algú dues vegades la mateixa joguina? Tot això és estrany, però he de reconèixer que aquesta intriga i ganes de seguir obrint regals em recorda a la il·lusió d'una nena petita matí de Nadal, si no fos perquè aquesta sensació aquesta diluïda en una exagerada quantitat d'angoixa i intriga. Una altra cortina, un altre regal. Aquesta vegada té el meu nom i l'obro ràpidament per trobar-me amb un llibre. No l’havia vist mai i em crida l'atenció. Seria un regal perfecte per a mi. Efectivament, ma àvia em coneix bé, el giro, l'observo absorbint cada part d’ell. Realment no em sona de res. L'obro per veure de què es tracta, esbrinar qui és l'autor, quan es va publicar...\nRetrocedeixo i el llibre em cau de les mans com si de mantega es tractés. Les mans se m'han quedat sense força i estic segura que si em pogués veure ara mateix la cara, aquesta estaria blanca.\nData de publicació: 20/5/2021\nD'aquí a cinc anys.\nAl principi un desig de fugir s'apodera de mi i començo a dubtar sobre el meu seny o si realment això és una realitat. Em pessigo i fa mal. No recordo haver sentit mai dolor en un somni. Per un moment em paro a pensar, cosa estranya en mi durant moments de confusió, i em pregunto què faria si arribés a la planta baixa i l'hi-ho expliqués als meus pares. Possiblement s'assegurarien que no tornés a pujar ja que he desobeït la meva àvia, qüestionarien el meu seny o riurien de mi i jo segurament estaria setmanes preguntant-me que més hi haurà darrere de la cortina que segueix cobrint el fons d'aquest armari o el que es suposi que sigui.\nAparto la nova cortina i torna a haver un regal a terra. Aquesta vegada l’ignoro i segueixo apartant cortines Déu meu! Aquesta habitació no semblava tan profunda des de fora. Aparto una altra cortina. Gairebé ensopego amb un regal. Aparto una altra cortina. Em pregunto quan acabarà aquest racó de l'habitació. Aparto una altra cortina. Comença a fer calor. Aparto una altra cortina. A qui se li ha ocorregut posar una estufa en un armari sense parets? Aparto una altra cortina. Això comença a semblar claustrofòbic, fins i tot sense que sigui un moble en si, només un entrant a la paret. Aparto una altra cortina. Sento que em falta l'oxigen. Aparto una altra cortina ...\nUna llum encegadora m'enlluerna els ulls i em cobreixo la cara amb les mans com a defensa d'alguna cosa que mai arriba. Les aparto poc a poc i m'adono que el que estic mirant de cara és un sol més ardent del que jo conec i sobretot tenint en compte que se suposa que és un sol de desembre, el qual sembla més ardent que el d'agost.\nEm giro, dono voltes sobre els meus peus i em confirmo que sí, he perdut la cordura. Ara em trobo a una habitació a la planta alta d’una casa, si així la puc catalogar, car que el sostre sembla que fa segles que es va enfonsar, del qual només en queden algunes bigues de fusta podrida i uns murs desgastats, de parets despullades, que tremolen amb el vent. També hi ha unes escales que baixen a alguna part i primer cedeixo davant la idea ja que no sé amb que em trobaré o si em caurà el sostre a sobre, però després recordo que el més probable es que això no sigui més que un somni així que baixo curosament les escales fins arribar a un altre pis. Segueixo baixant escales, amb cura de no trepitjar un punt on pogués fer que tota la casa s’enfonsés sobre meu, fins arribar a una plant baixa amb una porta sense marc que em fa pensar que fa uns segles potser va ser la meitat de gran del que ho es ara.\nAquesta calor és insuportable i en aquests escassos cinc minuts he deixat tota la roba d’hivern xopa de suor. Avanço per un carrer fantasma, sense pavimentar, amb una sorra d’un marró tan clar que quasi podria ser blanc, o potser és que m’ho sembla a mi, a causa del sufocant sol que està acabant amb mi. De cop i volta escolto unes rialles y les segueixo. Continuo caminant per l’ample carrer fins arribar a un encreuament i pel carrer perpendicular de ma mà esquerra apareixen uns joves amb samarretes de màniga curta molt brutes de pols, fang i vés tu a saber què més, pantalons llargs i peus calçats amb botes militars i de muntanya.\nQuan em veuen es sobten y un d’ells em crida sense vacil·lar:\n-Mans enlaire. No et moguis o et volo el cap - Amb una metralleta apuntant-me a l’entrecella.\nRomanc amb les mans alçades i el més quieta que les meves tremolors de por em permeten durant uns escassos segons que se’m fan eterns.\nCapítol 2: La porta\nEl noi se m’apropa amb ulls crítics i gira al meu voltant, observant-me de dalt a baix com si d’un ésser mai vist es tractés.\n-Què hi fas aquí? D’on vens?\nEmpasso saliva i contesto:\n-De casa de l’avia - contesto deixant escapar una rialleta nerviosa.\nTots em miren estranyats fent cara de pocs amics, pel que afegeixo:\n-Em trobava a l’habitació de la planxa i ara sóc aquí, no se com he arribat ni tan sols on estic.\nEl noi baixa l’arma i es gira cap a els seus companys xiuxiuejant:\n-O és boja o ens està prenent el pèl. No li traieu els ulls de sobre.\nM’ofèn que ni s’hagi molestat en dir-ho suficientment baix com perquè no el senti però en realitat, ni jo mateixa sé contestar aquesta pregunta. Tot sembla molt real.\nEl grup avança per l’ample carrer. El formen tres nois i dues noies. Dos dels nois em vigilen per l’esquena i els altres tres joves obren camí. Arribem fins a una de les poques cases que encara es manté en peu i entrem. L’interior està descuidat però no es del tot desagradable. Avancem pel passadís principal que és un espai dedicat únicament com a transició entre habitacions, sense cap símbol estètic ni res que no sigui estrictament útil. La resta de la casa és igual, parets nues i terres asfaltats sense color, mobles que contenen es d’armes fins a menjar, passant per llibres i mapes desplegats darrere de vidrieres. Seiem al voltant d’una taula tosca i els meus guardaespatlles no em treuen els ulls de sobre mentre el noi que m’havia apuntat amb l’arma treu un mapa i el desplega.\n-Si partim ara el sol d’estiu no ens agafarà, tenim quatre mesos per arribar aquí – Senyala un punt en el mapa que fa referència a el nord de França però llavor me n’adono que el mapa no té res escrit, només ens mostra la geografia del nostre planeta. – Ja sabeu el que heu de fer. Procediment habitual. Demà partim a tret d’alba. Clara! Ja ho has escoltat, a tret d’alba us vull preparats a tots. – La noia assenteix obedient. Té cabells color mel, nas petit, llavis carnosos i ulls verds, unes faccions envejables.- I amb ella...- Diu mirant-me amb els ulls en blanc després de bufar - Ens la endurem.\n-De cap manera! No sabem ni qui és, ni d’on ve, ni que fa aquí. És una complerta desconeguda, i tu te la vols endur al nord? Ets boig, Albert. I deixant de banda el fet de que pogués trair-nos. Qui proveirà per a ella? Seràs tu? Perquè el menjar no és infinit, ni les medicines, ni res, no en tenim prou per mantenir a cinc, com vols que ho sigui per sis?\n-Bernat!-Crida l’Albert. Deixa un segon de marge i es mira com el Bernat cedeix amb un toc d’avergonyiment per la rabieta. Continua calmat. – Està decidit. Allà on anem podríem no trobar ningú i potser ni tan sols hi arribem tots. Si hem de continuar tota una espècie crec que serà més fàcil amb tres noies en comptes de amb dues.\n-Tens raó, ho sento.- Rectifica poc convençut.\n-Teniu la resta del dia lliure per preparar les vostres pertinències.- Conclou amb el seu característic to serè, diligent i autoritari que li dona un aire fred, com de sergent militar.\nContinuar la espècie? No entenc res. Perquè tots semblen submisos a l’Albert si aquest, tot i ser tan autoritari, no sembla tallant ni agressiu? Aquestes son només unes de les mil preguntes que ara em ronden pel cap. El Bernat que no ha deixat de mirar-me malament i l’altre noi, nom del qual, desconec, no es separen de mi i després d’un parell de minuts fora entra l’Albert amb tres gallines agafades per les potes. Son mortes.\n-El menjar del dia. Distribuïu-lo com vulgueu. Bernat i...tu, partiu-la per la meitat, és la vostra ració. Per cert, com et dius?\n-Bé, dons Estel, viatjaràs amb nosaltres a partir d’ara i per conseqüent respectaràs les nostres normes. Entesos? Dic que sí amb el cap i em giro cap a la Clara i el noi i la noia que no se com es diuen que estan fent una foguera al pati exterior que es pot veure des d’on em trobo.\nDesprés de que totes les gallines estiguessin cuinades em llenço a pel meu tros ja que la espera se m’ha fet eterna i per cert, és tard per dinar. Tots han començat pel seu tros menys en Bernat que està fora fent ves tu a saber el que. Acabo amb el menjar en un tres i no res i quan estic llepant l’últim osset entra en Bernat i enfurismat em crida:\n-Ja ho havia dit jo que aquesta noia donaria problemes! Es pot saber que menjaré jo ara? La gallina era per a dos, i per cert, era el menjar per a tot un dia i no només per a tu sola. Qui et creus que ets?\nUna noia m’agafa per un braç i se m’emporta fins a una altra habitació. Veig que en Bernat ens segueix però li tanca la porta als nassos i la bloqueja amb un moble. En Bernat enfurismat dona cops de puny a la porta.\n-Jo m’encarrego del seu menjar, compartiré el meu. – S’hem possen les galtes vermelles de lo avergonyida que estic i se que m’ho ha notat quan diu.- No et preocupis, hem sobreviscut amb menys.- Hem dona un copet a l’esquena.- Es pot saber d’on as sortit?- Hem diu en to curiós.\n-Ja us ho e dit és Nadal i estava a casa de l’avia...\n-Un moment, Nadal? He llegit algo sobre això als llibres d’història, ho feien fa segles.\n-Com? Fa segles? Estem al 2016.\n-Que 2016? Estem al 2320.\nCapítol 3: Els llençols\nD’acord, veig que això no ens portarà a enlloc. Per cert, sóc la Berta. No sé qui ets, ni d’on has sortit però si és veritat el que hem dius, t’explicaré una mica el que he llegit als llibres d’història.\nFa segles, en un món en que la gent vivia en societats jerarquitzades segons la quantitat de béns materials que tenien. Els més alts de la jerarquia s’aprofitaven de la por, la ignorància, les ideologies, els somnis i l’esperança dels més pobres per fer-se amb més béns. I la gent, fidel a els seus principis, s’aniquilaven entre ells mateixos, estant així massa distrets per adonar-se de que els poderosos vivien com volien a costa d'ells. Potser no se n’havien adonat de que mai no havien sigut amos dels seus destins i què això realment no beneficiava ningú perquè si aconseguies el teu propòsit, la seva naturalesa inconformista provocaria més baralles en el futur. La tàctica dels poderosos era simple, posar a la població en contra els uns contra els altre, crear tendències contradictòries per moure la gent. Va haver un temps en que es discriminava el color de la pell, el gènere, l’aparença física o fins i tot la talla. Quins humans tant estúpids. Avui dia amb prou feines aconsegueixo mantenir l’estomac ple, la cara se m’enfonsa deixant sobresortir uns prominents pòmuls, la carn del meu cos es cenyeix als meus ossos com si volguessin fusionar-se i aquella gent es preocupava per estar prima...\nSi, és difícil d’entendre, jo ho vaig haver de llegir unes quantes vegades fins que em va entrar al cap que el que movia tot això era l’esclavitud cap als béns.\nPerò tot era així, ja que també hi havia habitants com jo, vivint del que dona la natura, arriscant la vida cada cop que havien de veure aigua, un bé del que el riu d’aquest poblat ja no gossa i es una de les raons del nostre trasllat. El cas és que aquestes persones eren massa vulnerables i submisos perquè les seves vides valien menys que les d’animals, s’havien convertit en esclaus per poder sobreviure.\nEls homes estaven massa ocupats vivint la vida al màxim per adonar-se’n de que ho destrossaven tot al seu pas. Ara el planeta els està tornant la jugada, tornant-los el mal que ells mateixos van crear. Òbviament tots aquells béns no sortien del no res, i per molts capritxos, els homes utilitzaven energies contaminants que creaven un efecte en l’atmosfera que no deixava sortir el calor. Aquestes energies, a més de contaminar l’aire i ofegar-nos en la calor insuportable que ara mateix ens sufoca, desglaçava uns antics glacials que recobrien el nord i sud del planeta, fent pujar dràsticament el nivell del mar. Tots aquests efectes van ser devastadors, i no només per a la nostra egocèntrica espècie. Milers d’essers nascuts amb malformacions, altres morts per intoxicacions, malalties a les vies respiratòries, etc. Després hi havia les massacres a gran escala. Quan un glacial es desmoronava a causa de la calor, l’impacte en el mar i l’onatge era brutal. Desenes de tsunamis en qüestió d’un any, un provocat pel desglaç i el següent pel rebot del primer. Milers de morts cada mes. Uns antics continents al que anomenaven Oceania i Europa van quedar totalment ocults sota l’aigua, mentre que en altres com Amèrica del sud i Àfrica van quedar inhabitables a causa de les elevadíssimes temperatures.\nEra d’esperar que en tals situacions de pànic hi hagués algú que s’aprofités de la debilitat de la població. Aquests van ser els poderosos, qui van abandonar la gent amb la seva misèria, deixant-los morir, apropiant-se de les seves pertinències i fugint a zones segueres, on estaven ben proveïts d’aliments i begudes. Segurament la seva vida d’abundàncies va ser el que va acabar amb ells. Me’ls imagino barallant-se per la millor galeta y menjant-se tots els aliments amb poca racionalitat, simplement no estaven acostumats a les privacions.\nEs creien els posseïdors de tot, sempre preocupats per quedar per sobre de tot, pels plaers fugaços, i al final què queda? La seva inconformitat, egocentrisme i ceguesa és el que ha acabat amb la nostra espècie. Nosaltres hem acabat amb nosaltres mateixos i amb tot el que coneixíem, tot pel que havíem lluitat i viscut. Però haig de deixar de culpar als homes del passat, segurament jo, si hagués nascut en un món diferent, semblant al seu, potser hauria fet el mateix, ja que no hauria conegut una altra forma de vida, qui sap. Ningú. En realitat això ja mai no ho sabrà ningú.\nI mentre que els nostres avantpassats s’entretenien en aniquilar-se entre ells per aquells plaers de la vida, tan passatgers, ara no sabem si en quedarem suficients per no extingir-nos del tot. Potser així seria millor i deixaríem respirar la terra d’una vegada, estic segura de que els homes del passat no veien el cel ple d’estrelles que jo veig, tan clar, tan valuós, més que mil diamants. Però pel moment ens estem aferrant al principi més elemental dels éssers vius. Sobreviure. Per això fugim d’aquí, necessitem un lloc més fred, que ens permeti respirar; una font d’aigua potable i qui sap, potser trobem algun supervivent.\nAcaba el relat com si m’estigués explicant la cosa més elemental d’aquest món però jo em quedo atònita i contesto amb un simple:\nTinc la ment embotada, incapaç d’assimilar tanta informació d’hora. L’únic que he aconseguit verificar fins ara és que ja no estic al mateix lloc d’aquest matí, però no conec de res aquestes persones i no sé si són uns bojos o si m’estan prenent el pèl.\n-Sembla que en Bernat està més calmat-Hem sorprèn la Berta.\nSortim de l’habitació i el Bernat em llença una mirada assassina. Jo continuo el meu camí rere la Berta amb la mirada baixa i m’assec al seu costat mentre reparteix el seu dinar amb el Bernat.\nPassem la tarda recol·lectant i posant tots els preparatius pel viatge en ordre i en quan s’amaga el Sol ens en n’anem a dormir. Ens estirem a una mena de matalàs fet de palla i al cap d’uns pocs minuts començo a sentir gent roncant. Hem quedo mirant el sostre que en aquesta habitació sembla estar sencer, i penso en tot el que ha passat avui. No aconsegueixo cap explicació lògica però la veritat és que estic esgotada i no em puc concentrar en pensar en res clar. La calor em sufoca fins i tot durant la nit, però començo a sentir la son. Sento que se’m tanquen els ulls i m’entumeixo fins que ja no sento res.


VOX Alzira demana protegir l’educació especial enfront de la sense raó de l’esquerra radical – RiberaTV\nVOX Alzira demana protegir l’educació especial enfront de la sense raó de l’esquerra radical\nPer Grup Televisió el 8 Setembre, 2020 No Comment\nÉs el moment de deixar de plorar i protegir als que més el necessiten\n“Venim a salvar a les persones…” Això ens comptaven els grups d’extrema esquerra quan van accedir al poder als nostres ajuntaments, no canvia res, sempre veiem la mateixa estratègia. Eslògans trets del manual del bon progressista, plens de contingut social que fet i fet resulten estar buits de contingut tangible.\nAixò de sempre, l’extrema esquerra no ix del postureo i de les frases grandiloqüents, deixant de costat la gestió i l’atenció del veritablement important, les persones.\nAra som testimonis d’un exemple més amb la suposada integració que volen fer amb els alumnes d’educació especial negant-los el més important per a ells que és, ni més ni menys, que una educació d’acord amb les seues necessitats i que al seu torn resulta imprescindible per a ajudar a les seues famílies perquè en un futur puguen ser una mica més independents en la mesura que siga possible.\nNo sé que argument ni que eslògan trauran des del govern de l’Ajuntament d’Alzira per a tapar tal desvergonyiment, no sé que cara posarà el Sr. Alcalde davant els pares d’aquests xiquets quan els haja de contar que els llevaran la seua ajuda detallada als seus fills.\nS’escudaran en què les ordres venen des de dalt , que és una nova norma d’Europa, que faran l’impossible perquè això no passe…… i un llarg etc. d’excuses que l’única cosa que amaguen és la incongruència d’un govern que s’autodenomina al costat dels persones i la incapacitat de gestionar una entitat pública com és l’Ajuntament d’Alzira.\nAra si que toca plorar Sra Mir, ara si que toca estar al costat de les persones en politiques inclusives Sr. Pascual, ara toca eixir del progressisme buit, sense contingut, i actuar. Actuar d’una manera ferma i contundent, vostés tenen la possibilitat de demostrar que el primer són les persones, i entre elles els més necessitats i no deixar a ningú arrere quan ja hi ha més de 50.000 morts.\nVOX ha presentat una Moció que defensa l’educació especial, que defensa un tracte diferenciat i merescut per a aquestes persones i les seues famílies, defensa una forma bàsica d’integració amb una metodologia especialitzada que els servisca per a desembolicar-se millor en la vida.\nPer això des de VOX Alzira demanem a les forces d’extrema esquerra (Compromís- PSOE) i de l’esquerra moderada(PP-C´S) se sumen a la moció presentada per aquest grup polític i demostren amb fets que si que estan al costat dels més dependents.\nNo faça política del progre ridícul Sr Alcalde, estiga al costat dels seus ciutadans i vote a favor d’una cosa lògica que és defensar als que més ho necessiten, no ens conte històries d’integració transversal, ni xorrades de models educatius experimentals, faça el que ha de fer un Alcalde i rebel·le’s contra una injustícia que té com a única raó la d’estalviar uns euros per a destinar-los al que l’extrema esquerra sol destinar els diners, a la propaganda i l’adoctrinament.\nProtegim l’Educació Especial a Alzira i a Espanya de l’Esquerra radical.\nVOX Alzira demana protegir l’educació especial enfront de la sense raó de l’esquerra radical added by Grup Televisió on 8 Setembre, 2020


Cròniques de sota el mugró: Marrons\nQuin país més civilitzat, en comptes d’encolomar-los com a aquí, els marrons els posen a la venta, així que només se’ls mengen aquells que se senten més forts d’ànims o amb ganes de gresca o els masoquistes (que ho fan per plaer).\nLa recaptació per la venda de marrons va destinada a fer les coses millor per evitar que n’hi torni a haver. Aquesta pràctica ha portat a la, gairebé total, extinció dels marrons i tot i així el preu continua sent prou baix.\nI amb un quilo de marrons en tens per una bona temporada, no?\nMon pare deia que eren boníssims!!\nJo no els he provat mai :-)\nI si no que li preguntin amb en\nObama...Quin marron se li acosta...\ncoi, a mi me'ls donen gratis!!!!\nm'ha sorprés el teu comentari al blog, encara que no està buit de raó. No ens treurà de la miseria, però m'esperança la possibilitat d'unes noves maneres de fer a la política internacional.\nel marró és un color ben maco i pobric té una mala fama!\nDonem la oportunitat de menjar-se algun marron en aquells no en tenen mai.\nmarrons a la carta i .. a bon preu! el que ens faltava pel duro!\nVaja, jo també he fet una foto boja, avui...\nDiu que a qui agraden molt els marrons és a Brown, Gordon Brown ...\nA mi no m'agraden les coses marrons, ni els marrons :(\nondia, perdona Jordi, m'havia confòs amb el "anem tots il.lusionats cap a la misèria" que havia dit en Té la mà Maria, perquè més enllà de si tens o no esperances de que canvii alguna cosa, aquest era un comentari molt més pesimista.\nEl teu comentari m'havia fet riure bastant. Una bona frase per a destruïr un bon discurs


Celebrada amb èxit la festa dels pilots llegendaris del trial - Notícies - Museu Moto Bassella\nDe brillant, molt brillant pot qualificar-se la iniciativa que va motivar la trobada de llegendaris de Trial, el passat 16 de Novembre a Sant Sadurní d'Anoia (Barcelona). Pilots, marques, organitzadors emblemàtics, premsa i un gran nombre d'apassionats del trial van acudir a la multitudinària reunió, que va superar la xifra 400 assistents.\nL'organització va estar liderada per Pere Pi, veterà tècnic i piloto campió espanyol, secundat per un grup d'amics, entre els quals destaquen Oriol Puig Bultó i Estanis Soler àmpliament coneguts en el món motociclista.\nLa convocatòria abastava des dels inicis de l'especialitat fins a 1985, quan l'aparició del campió Jordi Tarres va revolucionar la disciplina del trial, iniciant-se la generació actual. Per exigències del guió i per raons òbvies van assistir també tres pilots no llegendaris, convidats per l'organització. Es tracta de Toni Bou, Laia Sanz i Dougie Lampkin, que van poder compartir tertúlies i autògrafs amb els autènticament llegendaris i van protagonitzar alguns dels moments més emblemàtics, configurant a l'escenari el podi amb més títols de Campions del Món, un total de 56.\nEncara que, sense dubte, l'estrella de la festa va ser el veterà campió Sammy Miller, qui als seus 85 anys i en plenitud de facultats va ser cridat a l'escenari i els més de 400 assistents, tots en peus, li van dedicar un càlid i prolongat aplaudiment, en reconeixement a la seva aportació i dedicació, del qual és considerat com l'iniciador i gran impulsor de la primera generació del trial modern.\nMoltes cares conegudes entre els assistents, alguns portaven dècades sense trobar-se i amb gests de satisfacció i alegria van aprofitar tots els moments per a reexplicar-se milers d'anècdotes i vivències dels seus anys de pilots actius, ja en el record. Allò de ¨recordar és tornar a viure¨, va ser una aplicació intensa durant la jornada.\nUna exposició de motos trialeras molt interessant va completar la festa: Prototips, exemplars únics i diverses originals autèntiques Campiones del Món, com la Montesa de 1980 de Ulf Karlson o Campiones d'Espanya, com la Bultaco 1972 de Ignasi Bultó, cedides per a l'ocasió per diferents afeccionats i col·leccionistes. Destacava un exemplar de l'any 1909, aportat pel Museu Moto Bassella que simbolitzava l'inici de l'especialitat del trial a Escòcia.\nLa galeria fotogràfica de l'esdeveniment pot consultar-se a www.museumoto.com


Solsona recull deu aportacions veïnals contra les barreres arquitectòniques - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nSolsona recull deu aportacions veïnals contra les barreres arquitectòniques\nredacciósolsona 29.08.2016 | 07:51\nL'Ajuntament de Solsona ha rebut fins ara una desena de propostes ciutadanes per incloure al pla d'eliminació de barreres arquitectòniques. El termini per presentar les aportacions s'acaba aquest dimecres i, amb el conjunt d'idees que s'hagin recollit fins aleshores, el consistori té l'intenció d'elaborar un pla per eliminar de manera progressiva els impediments a la bona mobilitat dels habitants de la capital del Solsonès.\nLa majoria de les propostes que han recollit fins al moment fan referència a voreres sense rebaixos o amb deficiències, algunes de les quals són en passos de vianants.\nLes aportacions s'estudiaran juntament amb les que proposin les entitats i escoles, les quals també col·laboren en la identificació de les problemàtiques arquitectòniques. Segons la regidora d'Urbanisme, Rosó Barrera, l'objectiu és elaborar un pla que estableixi les actuacions per dur a terme de manera progressiva, amb una priorització i una valoració econòmica. El pressupost municipal per a l'any vinent, asseguren les fonts de l'Ajuntament, inclourà una partida específica.\nPer participar en la campanya s'ha d'enviar un correu electrònic a participa@ajusolsona.cat.


La declaració d'Oriol Junqueras, en 10 frases\nEl líder d'ERC assegura que se sent com "un pres polític" i avisa que "posar la gent a la presó" no arreglarà res\nDijous, 14/02/2019 | Actualitzat a les 19:27 CET\nL’exvicepresident de la Generalitat i líder d’ERC, Oriol Junqueras, està declarant aquest dijous davant del Tribunal Suprem. [Segueix el judici del procés en directe.]\nAquestes han sigut les frases més rellevants de la seva declaració.\n1. "Les urnes acostumen a ser una solució, no l’única però sí imprescindible per a una solució. Votar no és delicte, impedir-ho per la força sí que ho és".\n2. "Si poso massa passió en les meves intervencions s’ha d’entendre. Porto un any i mig sense parlar i a mi m’agrada expressar-me".\n3. "No hi ha cap dubte que la reivindicació que la societat traslladava als seus representants polítics era una pretensió molt rellevant d’una part molt significativa i era pacífica. Això no es resol posant la gent a la presó".\n4. "És tremend [que les acusacions diguin que perseguir la independència sigui delicte], perseguir la independència de Catalunya és legítim. ¿On està escrit que treballar per la independència de Catalunya sigui un delicte?"\n5. "Davant l’evidència que l’independentisme es convertia en una proposta majoritària en la societat catalana, el que s’havia considerat vàlid perquè era minoritari, ara començava a tractar-se com a prohibit i que s’havia d’evitar tant sí com no".\n6. "Absolutament res del que hem fet és delicte i dels delictes que se’ns acusen no n’hem comès ni un"\n7. "M’agradaria que ningú ens tingués com a enemics, com molta gent ens tracta. No som enemics de ningú ni de res"\n8. "Em considero un pres polític"\n9. "Se m’acusa per les meves idees i no pels fets. És un judici polític. Em dec als meus votants i no respondré a les acusacions".\n10. "Sempre es nega el diàleg. La cadira de davant sempre està buida"\nTemes: Judici del 'procés' Tribunal Suprem Oriol Junqueras Catalunya


Informatiu Balear - 09/08/19 - RTVE.es\nEl Govern balear intenta que el col·lectiu de les cambreres de pis d'Eivissa i Formentera no vagin a la vaga que han convocat per als dies 24 i 25 d'agost.\nAquesta setmana han arribat a les Balears cinc pasteres amb immigrants.\nDetractors i defensors taurins es manifestaran avui horabaixa davant la plaça de Palma per la celebració de la corrida d'avui. Balears\nEl moviment feminista de Mallorca es concentra a Magaluf contra la violència masclista i l'onada de violacions múltiples.\nImanol Arias, veremador d'honor de la denominació d'origen protegida Pla i Llevant\nEl nedador Joan Lluís Pons ja descansa a Sóller després d'aconseguir la quarta plaça als Mundials i batre de nou el seu propi rècord d'Espanya.\nver más sobre "Informatiu Balear - 09/08/19" ver menos sobre "Informatiu Balear - 09/08/19"\n> Informatiu Balear - 09/08/19


Chasa Röven 25 Zernez Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRöven 25, Zernez, Zernez, Suïssa, 7530 - Veure al mapa\nAl visitar Zernez, vosté es sentirà com a casa a Chasa Röven 25, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Chasa Röven 25, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, instal.lacions de barbacoa.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, escriptori, balcó/terrassa, TV satèl•lit/cable, nevera a cada habitació. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent esquí, jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Chasa Röven 25 és una selecció idònia per a la vostra estada a Zernez.


Baguettes chinoises - L'illa deserta\nOn 18 Octubre 2009 5 Setembre 2018 Per sifuroIn 3 estrelles, Caràcter xinès\nEn aquest llibre podem veure un aspecte interessant: la manera en què tres germanes procedents d’un petit poblet s’adapten a la vida de ciutat quan emigren a Nanjing.\nLes tres protagonistes, que pel fet de ser noies són menystingudes en el context rural, segueixen el camí que ha iniciat un dels seus oncles i canvien el camp per la ciutat. La seva voluntat és la de demostrar que valen força més del que es pensen els seus conciutadans, que encara pensen que les dones només serveixen per tenir cura de la casa i dels sogres, ja que, tradicionalment, quan es casaven havien d’abandonar la casa paterna i integrar-se en la família del marit.\nAixí, doncs, la seva família, en què només hi havia filles (sis en total), era una de les més desgraciades. Al llarg del llibre veurem no només com s’adapten a una vida i uns costums totalment diferents, sinó també com aconsegueixen fer aportacions similars a les que fan tots els home emigrats del poble.\ncamp-ciutatintegració de la dona en la vida laboralmigració\nUs recordem que hi ha un llibre molt bonic que us pot interessar i introduir en el fantàstic món de la literatura x… twitter.com/i/web/status/1… 8 hours ago


Fuente Larga, Ayodar. Corral de la Viñalta - Corrals d'Alto de Vilamalur - Barranc de la Rambla de Vilamalur - Villamalur - Àrea recreativa de la rambla - Collado Torralba/Vilamalur –\nFinal pista i encreuament barranc - Mont del Rebillo - Font de la Penya - Caseta del Prado - Fuente Larga, Ayodar\nEixim d'Ayodar des del paratge de la Fuente Larga, situat a l'entrada del poble, en un bell lloc d'esbarjo, amb taules i barbacoa, per la pista asfaltada que naix allí mateix en direcció oest. A 200 m deixem la pista que s'encamina cap al poble i prenem una altra de terra que ix per la nostra esquerra, Anem deixant les següents pistes: a 400 metres de l'inici de la ruta una xicoteta pista de ciment que per la nostra dreta baixa a les hortes. A 800 metres una pista a mà esquerra. A 1.300 m. una senda a la nostra dreta. A 1.600 m. hi ha una bifurcació, i prenem la dreta.\nUna mica abans d'arribar al Corral de la Viñalta, que es troba a mà dreta, sorgeix una ampli sender a la nostra esquerra que prenem. Als vint metres el sender es bifurca, havent de prendre el camí de l'esquerra.\nA l'esquerra de la pista sorgeix una sender, que prenem. El sender aboca a la pista que deixem anteriorment. El seguim en ascens cap a l'esquerra durant 40 metres, prenent després un sender que sorgeix a la nostra dreta.\nTornem a la pista. Seguim ascendint per ella, arribem a Corrals del Balsón. Prenem el sender que sorgeix a mà esquerra una vegada passats els corrals, arribem a Corrals de l'Alt Vilamalur. Des d'ací s'albira per primera vegada el poble. La senda inicia una baixada, eixim a una pista, que seguim per la seua esquerra, en descens.\nCreuem el barranc de la Rambla de Vilamalur i comencem a ascendir per la pista, deixem la pista i prenem una senda a mà dreta que en acusat ascens i entre llanxes de pedra ens portarà al poble. El camí està empedrat en alguns trams. Un poc més endavant deixem a mà dreta uns corrals derruïts.\nArribem a Vilamalur i prenem el carrer a mà esquerra, cap a l'Era del Concejo de Vilamalur, on comença la carretera que baixa a Suera i Onda. Eixim del poble per la pista asfaltada que va cap a Torralba i Pacías i que naix en l'Era del Concejo, on se situen els dos bars de la població.\nIx una altra pista asfaltada a mà esquerra, que deixem. Deixem a la nostra dreta el cementeri de Vilamalur. Arribem al fons de la rambla, on està instal·lada una Àrea recreativa, amb jocs per a xiquets, barbacoes, i una font. La pista es bifurca i prenem la de la dreta que es dirigeix a Torralba. Veiem les marques roja i blanca del GR 36 que ens acompanyaran durant un tram a partir d'ara. Ix una pista a la nostra esquerra que deixem. Seguim per la pista asfaltada, deixem la pista i prenem una senda a mà esquerra. Anem ascendint pel vessant de la muntanya. Els senyals del GR segueixen amb nosaltres.\nEixim novament a la pista asfalta, que seguim en ascens per la nostra esquerra, prenem un sender que sorgeix a mà esquerra de la pista, arribem a l'alt del serral, i creuem la pista que deixem anteriorment. Entrem en una pista de terra que quasi immediatament es bifurca, i prenem la de l'esquerra, en franc descens. A partir d'ací el GR 36 pren un camí diferent al nostre.\nArribem fins a un pi alt, solitari i molt inclinat a l'esquerra del camí. Enfront del mateix naix la senda que baixa i creua el xicotet barranc de l'esquerra i comença a ascendir. Creuem el Barranc del Tajuelo, que anem deixant a la nostra esquerra.\nMuntanya del Rebollo. Des del seu cim podem veure enfront de nosaltres el massís de Penyagolosa. Hi ha una empinada pista a la nostra dreta que es va usar per a traure fusta. Ens dirigim cap a ella, però de seguida podem veure a la nostra esquerra la senda que hem de seguir. Passem pel costat d'uns corrals abandonats (Casetes de Federe i Corral de Fuente de la Peña). Més endavant veurem en el fons del barranc de la nostra esquerra, una bassa natural d'aigua. Sorgiment de la Fuente de la Peña. Diuen que les seues aigües vénen bé per a augmentar l'apetit.\nCaseta del Pardo. Entrem en una pista que seguim a mà dreta. Corrals de Viñalta. Deixem a mà dreta la pista per la qual ens desviem a l'inici de la ruta. A partir d'ací el camí de retorn fins a la Fuente Larga és el mateix que prenem al principi.\nParatge de la Fuente Larga, a l'entrada del poble per la pista asfaltada que naix allí mateix.\nParatge de la Fuente Larga\nL'accés al municipi és possible a través de la carretera CV - 205 procedent d'Onda, Tales i Suera; des de Torralba, a través de la CV - 203 o des de Vilamalur per la CV - 202.


Redacció Catalunyapress | dimarts, 14 de juliol de 2020\nHola, què tal el vostre dimarts? El nostre molt mogut.\nEstà creixent la preocupació pel rebrot a l'Hospitalet causa de la proximitat amb la ciutat i Barcelona. I per això, el Procicat recomana mesures restrictives en els barris de l'Hospitalet afectats pel rebrot de Covid-19.\nA més, Quim Torra ja ha signat un decret llei per poder confinar Lleida ciutat, Alcarràs, Aitona, Seròs, Soses, la Granja d'Escarp, Massalcoreig, Torres de Segre i les entitats municipals descentralitzades de Sucs i Raimat, que hauran de retrocedir cap a un confinament més dur aquesta mitjanit.\nEl ministre de Sanitat, Salvador Illa, ha considerat que la decisió del Govern d'implantar mesures de confinament més estrictes a Lleida no envaeix les competències de la Generalitat, tot i que ha recordat que cal respectar les decisions judicials.\nAmb tants rebrots, el president del Govern central, Pedro Sánchez, s'ha vist obligat a començar a estudiar la possibilitat d'una nova declaració de l'estat d'alarma. Sobretot pels casos de Catalunya i Aragó, que aquest dimarts estan centrant el focus d'atenció mediàtica.\nLa crisi de la Covid-19 afecta tota la població, però és evident que algunes persones es troben en una situació més vulnerable. Per pal·liar el sofriment d'algunes famílies, la Creu Roja ha estat més activa que mai.\nLa institució calcula que ha atès les necessitats més bàsiques de fins a 400.000 persones durant la pandèmia. Com a punt positiu, la col·laboració ciutadana ha estat molt notable en els últims mesos.\nMolts sectors s'han vist afectats pel Covid-19, especialment en la temporada d'estiu. Aquest ha estat el cas d'un casal de Sant Cugat de Vallès que s'ha suspès, ja que una de les monitores ha donat positiu en coronavirus.\nEn el pla social, aquest dimarts ha estat un dia de feina. A primera hora del matí, a les 6.00 h, els Mossos han detingut dos presumptes terroristes algerians al barri de la Barceloneta de Barcelona.\nI això ha estat tan sols el principi. Una dona ha estat degollada en un habitatge de la rambla de Raval de Barcelona. Totes les hipotesis policials apunten que es tractaria d'un atac de violència masclista, i la seva parella ja ha estat detinguda.\nI ara ens traslladem a Colmenar (Madrid), on s'ha ha precintat un local d'oci de la ciutat per no complir amb els aforaments, després de diversos avisos de la Policia Local. La policia ha decidit precintar-lo durant sis mesos. A veure si n'aprenen!\nD'altra banda, cada vegada sembla més difícil que els treballadors de Nissan i l'empresa arribin a un acord. Avui mateix, Nissan ha anunciat que no veu una "solució viable" per a la seva planta i que, si les negociacions no funcionen, hauran de continuar amb el tancament.\nEn l'àmbit polític, el protagonista d'aquest dimarts a Catalunya ha estat Roger Torrent, president de Parlament de Catalunya, després de ser espiat a través del seu telèfonmòbil. Davant d'aquest fet, Torrent no ha trigat a fer declaracions, i ha assegurat que "a l'Estat espanyol s'espia a rivals polítics". Quin embolic!\nMentrestant, la monarquia també s'ha pronunciat i ha parlat del periodisme i els periodistes. Quina il·lusió, per fi som notícia! El Rei Felip VI ha volgut mostrar el seu suport a la llibertat de premsa i la tasca que estan fent els mitjans de comunicació durant la pandèmia.\nUs interessarà saber també que el 2100, a la Unió Europea hi haurà menys de dues persones en edat laboral per cada persona major de 65 anys. La que ens espera!\nSeguint amb temes de salut, un nou estudi informa que és molt probable que la pandèmia de coronavirus provoqui que les morts per VIH, tuberculosi i malària augmentin considerablement en algunes regions del món.


“L’Espai 36 ha tengut més de 22.000 usuaris en un any” - CENT PER CENT\n“L’Espai 36 ha tengut més de 22.000 usuaris en un any”\n[pullquote] Mateu Puigròs és un batle incombustible. Des del 1999 presideix equips de govern multicolor a Sant Llorenç i ara ja cavalca el seu cinquè mandat com a primer edil. Energia pura i diligència en la gestió caracteritzen aquest vell roquer de la politica llorencina.\nSom a la meitat de mandat. Quines fites heu assolit fins ara?\nSobretot la reforma integral de la depuradora de sa Coma. I després la reforma també integral de totes les estacions de bombeig de la zona costanera. Això havia quedat obsolet, perquè aquestes inversions s’han de fer a compte del cànon de l’aigua. Si el cànon no basta, ho ha de sufragar la Conselleria. L’Ajuntament ha bestret 4,2 milions d’euros, que nosaltres recuperarem en deu anys. Les estacions de bombeig, si no superen els 90.000 les recuperam en un any. Si no és així, també es paguen en deu anys. Això era el nostre projecte estrella. Es la base perquè després tot pugui funcionar bé. La xarxa d’aigua regenerada ens permet regar totes les zones verdes públiques de la zona costanera amb aigua depurada en unes condicions molt acceptables.\nHem adaptat la piscina municipal de Sant Llorenç a la normativa actual. Ara som també a la primera vase de la millor del camp de futbol de Cala Millor, que inclou vestidors i camp de futbet. Quedarà fer el camp gros.\nNo anomenes l’Espai 36.\nSí, i tant. En l’àmbit de la cultura teníem aquest projecte que a la fi hem aconseguit consolidar. Vista la funcionalitat de l’espai, és dels projectes dels quals ens sentim més satisfets. En un any l’Espai 36 ha tengut 22.000 usuaris. Esqueix Teatre, banda de música, Apima, coral i altres col·lectius i persones n’han fet un ús òptim, de fet, molts no caben en el calendari.\nCom es compagina això amb Sa Màniga?\nAllà hi feim espectacles dedicats a un públic més heterogeni i d’un àmbit més ampli, com els espectacles del plan Plan Platea, que és de les poques coses bones que ens arriben de Madrid.\nI a Son Carrió, que hi heu fet?\nA Son Carrió tenim el centre de dia ple… Ara estam amb l’adaptació del local de gent gran de Son Carrió a la nova normativa.\nQuins projectes us queden pendents?\nTenim en redacció el projecte d’execució d’una instal·lació esportiva multifuncional (a l’estil de la de Son Carrió) a sa Coma, i també la reforma delsvestidors del poliesportiu de Son Carrió. A Sant Llorenç hem d’acabar la reforma de les instal·lacions esportives desfasades.\nLa font de riquesa principal del terme és el turisme. La planta hotelera pot créixer mès?\nEn els darrers deu anys hem baixat 1.000 places turístiques hoteleres entre Cala Bona i s’Illot. De lloguer vacacional, oficialment, en tenim 1.600, unes 320 cases. s’han fet reformes importants augmentant la categoria dels hotels. Però és molt difícil que qualcú pugui fer un hotel nou… queden dos o tres solars disponibles, però haurien de trobar qualcú que els vengués les places.\nQuè pot fer l’Ajuntament, si és que ho vol fer, per ajudar la indústria turística?\nNosaltres intentam agilitzar els tràmits burocràtics o administratius de les llicències d’obres. La pretensió és que no els expedients no hagin de passar dos anys dins l’Ajuntament, sinó que en tres o quatre mesos tenguin la llicència, i que tot d’una en tancar la temporada puguin començar les obres.\nGISCA, el teu partit, no ha perdut l’essència, després de tants d’anys de ser tu el batle?\nÉs evident que quan començàrem el nostre àmbit d’actuació era molt més localista i identitari, per unes circumstàncies històriques que varen justificar la creació d’aquest grup independent. Ara bé, d’aleshores ençà, com s’ha pogut veure, l’actuació política no s’ha centrat exclusivament en Son Carrió, i en la candidatura hem integrat gent de Son Carrió, de Sant Llorenç i de sa Coma, perquè governam per a tot el municipi.\nEl secret del vostre èxit és haver aglutinat tots els partits deixant sempre de banda el PP?\nÉs un fet que sempre ens hem alineat cap als partits d’esquerres des del principi. El que ens ha ajudat més és que no tenim majoria absoluta, això ha fet que a nivell de funcionament intern dels diferents grups polítics haguem hagut de practicar la política del consens. La majoria absoluta t’ho fa oblidar. Part de l’actuació ve motivada per això.\nQuin és el futur de Mateu Puigròs i de GISCA?\nAra som a meitat de legislatura i no ens podem despistar. Hem de mantenir la cohesió dels grups que formen part de l’equip de govern i fixar-nos en els nostres objectius immediats. De tota la resta, se n’ha de parlar, però en arribar el moment.\nAlícia Duran, delegada de festes: “A la cursa nocturna hi participen més de 3.000 persones vengudes d’arreu de Mallorca”\nQuè destacaries del programa de festes d’enguany? Com sempre destacam la fira, dedicada a la dieta mediterrània i amb la participació de vuit restaurants i el concert final de Marino&Marini. Però també la 24a edició de la cursa popular nocturna. Ja n’hem venut 1.500 camisetes. Hi participen més de 3.000 persones d’arreu de Mallorca. També estam contents de la nit de rock català, enguany amb la participació d’Oques. I dia 11, amb la festa de la Cervesa, tornarem a tenir swing, per als més balladors.\nprevious post: Les nostres platges, radiografia detallada en temporada alta\nnext post: La brutor i les deficiències a les dutxes, entre les principals queixes dels banyistes


23 de març de 2020 - Balaguer Televisió\nDaily Archives: 23 de març de 2020\nCrida del CAP de Balaguer perquè els ciutadans els facilitin bates fetes a casa\nDes del CAP de Balaguer han obert una nova via de col·laboració ciutadana per obtenir materials sanitaris de protecció per a l’atenció de malalts pel coronavirus. El centre ha difós uns tutorials per a l’elaboració de bates casolanes per tal de protegir-se....\nLa declaració de l’estat d’alarma per gestionar la crisi sanitària de la COVID-19 limita la llibertat de circulació de persones i determina per a quines activitats es pot circular per les vies d’ús públic. S’ha elaborat un model de declaració...\nEls hospitals Arnau de Vilanova i Santa Maria de Lleida han rebut noves donacions de material per part d’empreses i entitats. Bellesa i Benestar ha fet entrega de 200 granotes de plàstic; el Magatzem del Perruquer ha donat 200 guants,...\nBalaguer crea una xarxa de voluntariats per col·laborar amb persones vulnerables que requereixin ajuda\nLa Paeria de Balaguer ha posat en marxa una xarxa de voluntaris davant la situació d’estat d’alarma pel coronavirus. Sota el lema ‘Juguem en equip’, “es tracta de tenir una bossa de gent disposada a ajudar aquelles persones més vulnerables,...\nJordi Ignasi Vidal no s’oblida de la capitalitat del Bàsquet Català tot i el confinament\nEnguany @ciutatBalaguer és la Capital Catalana del Bàsquet. Gràcies a @basquetcatala, @fundaciodelbasquetcatala i @cbbalaguer. Aquests dies no podem fer alguns dels actes previstos, però sempre podem practicar per quan torni la normalitat. De moment tothom a casa. pic.twitter.com/hOABAr8fAg — 🎗Jordignasi...\nEl Departament de Salut ha confirmat aquest diumenge la mort de dues persones més amb coronavirus a les comarques de Lleida. Amb aquestes, ja són cinc el total de víctimes a la demarcació. Entre dimarts i dimecres, tres persones van...


Els espigons converteixen la platja en un abocador en retenir la brutícia\nN. BONETNOTICIA29.06.2009 - 12:15h\nEl fons marí de la Mar Bella i del Bogatell acumula deixalles i plàstics.\nPer la disminució de la corrent, conseqüència dels dics.\nBasura en las playas de Barcelona.\nNeumàtics, barres de ferro i plàstics de tota mena s'han convertit en el paisatge del fons marí de les platges de Barcelona amb espigons. Els corrents d'aigua són més febles i s'enduen menys volum de sorra, però les deixalles hi queden estancades.\nEl fons marí és l'abocador més immund que s'hagi vist mai a les platges de Barcelona\nFa prop d'un mes que s'ha prolongat l'espigó de la platja de la Mar Bella i aquest breu període ha estat suficient perquè a banda i banda de l'espigó s'hi hagin amuntegat tota mena d'escombraries: bosses, llaunes, peces me-tàl·liques, eriçons embolcallats en compreses... Un paisatge desolador que els qui practiquen submarinisme o bussegen amb tub han pogut comprovar astorats.\n«No ha passat ni un mes de la construcció de l'espigó i el fons marí és l'abocador més immund que s'hagi vist mai a les platges de Barcelona», lamenta David Jurado, professor del programa educatiu Pirates, que mostra el fons marí als infants.\nLa porqueria ja està incrustada i això generarà problemes a la pell\nEl diari 20 minutos també s'ha capbussat a les aigües aparentment netes i transparents de la Mar Bella i del Bogatell. Les imatges aconseguides demostren que els plàstics, fustes i llaunes flotants a la superfície són pocs en comparació amb el que amaga el fons.\n«La porqueria ja està incrustada i això generarà problemes a la pell, al cabell i als ulls dels banyistes», apuntava Jurado. Els banyistes consultats confessen que esquiven els marges dels espigons i la brutícia que s'hi encalla des de fa unes setmanes. El Ministeri de Medi Ambient va fer estudis preliminars per determinar si els contaminants es dispersarien després d'allargar els dics.


Avron House Torquay Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n70 Windsor Road, Babbacombe, Torquay, Regne Unit, TQ1 1SZ - Veure al mapa\nMés informació sobre Avron House\nAl visitar Torquay, vosté es sentirà com a casa a Avron House, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Torquay. Servei de llançadora són només algunes de les comoditats que fan que Avron House sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nL'ambient de Avron House es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, balcó/terrassa, despertador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses camp de golf (a 3 km), per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Avron House és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Torquay.


Benidorm incrementa els servicis de les seues platges amb tres ludoteques\nArticle Benidorm Incrementa Els Servicis Les Seues Platges Amb Tres Ludoteques\nMés de 580 xiquets han gaudit d'estes instal·lacions durant el mes de juliol\nBenidorm ha incrementat els servicis que oferix en les seues platges amb l'engegada de tres ludoteques durant la temporada alta, dos a la zona de Ponent i una en Llevant. El regidor de Platges, Lorenzo Martínez, ha explicat que "estes ludoteques estan operatives cada dia de la setmana, en horari de matí i vesprada, i ateses per personal especialitzat en la cura de xiquets".\nLa ludoteca de la platja de Llevant s'ha situat al costat de la biblioplatja, en la intersecció entre les avingudes Europa i Madrid; mentre que en Ponent s'han situat dos: una en el Parc d'Elx enfront del Passeig de Colón i una altra en La Cala, a l'altura de l'Hotel Dofí.\nMartínez ha assenyalat que estes ludoteques "són una de les millores del nou contracte de la gestió integral de les platges", que presta RA Benidorm, i "funcionaran fins que finalitze el mes d'agost" de 10.30 a 13.30 hores i de 16.00 a 19.00 hores.\nL'edil de Platges ha indicat que "les dades d'usuaris que estem manejant són molt bones, donat que només al mes de juliol més de 580 xiquets i xiquetes varen fer ús de les instal·lacions", on realitzaren treballs manuals i jocs infantils. A més, els divendres a la vesprada es realitzen sessions de contacontes ambientals amb un doble objectiu: animar a la lectura i educar en la consciència mediambiental.


Ford EcoSport: Amb més personalitat - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nFord EcoSport: Amb més personalitat\nL'Ecosport madura molt amb un disseny atractiu, més prestacions, comportament fidel i alta tecnologia\nedgar vivó | lisboa 03.01.2018 | 10:37\nFord l'ha encertat amb l'última actualització de l'EcoSport, i l'ha dotat del que estava més mancat: de personalitat. I ho ha fet amb tres factors clarament distingibles: un disseny més robust amb formes anguloses i que es potencia amb un acabat ST Line que li atorga una imatge més dinàmica; una tracció total intel·ligent que el fa més capaç i versàtil; i una nova motorització dièsel de 125 CV que optimitza les seves prestacions.\nEn realitat aquests dos últims elements van lligats, ja que la tracció total només estarà disponible com a opció, i a partir de mitjan 2018, amb el nou propulsor EcoBlue d'1.5 litres. L'avançat sistema 4x4 controla l'adhesió de les rodes i pot ajustar el repartiment de parell fins a un 50/50 entre l'eix davanter i posterior en menys de 20 mil·lisegons, 20 vegades més ràpid del que parpellegem.\nD'aquesta manera el sistema varia el parell de manera fluida entre les quatre rodes i permet una adhesió més segura a la car-retera, especialment en terrenys lliscants. Aquesta tecnologia només estarà disponible amb el nou motor dièsel EcoBlue 1.5 de 125 cv i 300 Nm, que va associat a una caixa de canvi manual de sis relacions i baixa fricció que permetrà reduir encara més les emissions de CO2 i una major eficiència de combustible.\nEl nou Ford EcoSport també està disponible amb el famós i premiat motor gasolina EcoBoost de tres cilindres i 1.0 litres en versions de 125 i 140 cv. Aquest propulsor destaca per la seva gran eficiència, podent en el cas del 125 cv aconseguir una mitjana de consum de 5,2 l/100 km, amb unes emissions de CO2 de 119 g/km. La variant de 125 CV és, alhora, l'única en tota la gamma que pot anar lligada a un canvi automàtic.\nAquesta última combinació va ser la que primer vam provar en la presentació internacional de l'EcoSport per les carreteres de Lisboa. Ofereix un bon nivell de prestacions i un gran confort, ja que l'EcoBoost s'entén a la perfecció amb el canvi Powershift. En mode normal l'acceleració és molt progressiva i els canvis de marxa suaus i agradables, i amb el mode Sport s'apuren molt més les diferents relacions per esprémer al màxim les possibilitats del motor gasolina.\nTambé ens van agradar molt les seves reaccions manejant les lleves del volant, però no hem de pensar, ni molt menys, que som davant un cotxe de reaccions esportives.\nLes optimitzacions en amortidors, direcció, eix posterior, Programa Electrònic d'Estabilitat i perfils d'assistent estan més enfocades a brindar una marxa confortable que un major dinamisme, tot i que apreciem que el cotxe transmet més sensació de seguretat i control al conductor, la qual cosa permet que es puguin mantenir ritmes de conducció més alegres.\nPel que fa al nou motor dièsel EcoBlue ha estat dissenyat per aconseguir més potència i millor rendiment, així com emissions de CO2 reduïdes. Vam tenir, a més, el privilegi de provar en primícia l'EcoBlue amb la tracció total, i la veritat és que, juntament amb les millores estructurals del vehicle, aconsegueix brindar una estabilitat i un aplom que es trobàvem molt a faltar en l'anterior generació de l'EcoSport.\nL' Ecosport ha madurat. El seu aspecte exterior és ara més atractiu, robust i esportiu, gràcies a unes línies més anguloses i a la utilització del nou llenguatge de disseny de Ford. A més, la nova gamma EcoSport inclourà per primera vegada una nova variant esportiva ST-Line, que acompanyarà els Edge ST-Line, Fiesta ST-Line, Focus ST- Line, Kuga ST-Line, Mondeo ST Line i S-MAX ST-Line, que ofereixen un atrevit exterior i dinàmiques de conducció esportiva, a més de potents i eficients motors de gasolina EcoBoost i dièsel TDCi.\nL'EcoSport ST-Line està equipat amb uns para-xocs exclusius inspirats en la gamma Ford Performance, aletes laterals, barres de sostre acabades en negre i bisells de fars, llantes d'aliatge de 17 polzades i emblemes ST-Line. L'interior ofereix un volant exclusiu ST-Line entapissat amb cuir de fons pla, seients amb acabats de cuir i inserits Miko Dinàmica –pell girada ecològica feta de polièster reciclat– amb costures amb fil vermell. També està equipat amb una palanca de canvis i fre de mà de cuir, estreps ST-Line i pedals esportius d'acer inoxidable.\nPerò aquest petit SUV no només millora per fora, sinó també per dins. El nivell de refinament ha crescut gràcies a uns controls més fàcils d'utilitzar, amb materials de més qualitat i ajustos optimitzats. No apreciem, en canvi, que s'hagi guanyat espai per als ocupants, però sí un terra de maleter ajustable que pot elevar-se per oferir espai d'emmagatzematge ocult o rebaixar-lo, de manera que augmenta la capacitat d'emmagatzematge fins als 335 litres.\nJa es poden fer comandes del nou EcoSport, tot i que no arribarà als concessionaris fins al febrer. I ho farà amb un preu que, sense descomptes, arrenca en 18.850 euros, corresponents a l'1.0 EcoBoost de 125 CV amb acabat Trend, i el 140 CV més accessible és el Titanium, des de 22.000 euros.\nEl dièsel 1.5 TDCi Trend arrenca amb un preu de partida de 20.200 euros. Amb tots els descomptes inclosos, l' Ecosport està disponible des de 13.900 euros i només fins a febrer hi haurà una sèrie especial amb l'acabat Titanium, amb pràcticament tot l'equipament per 15.800 euros.


Mónica Naranjo va conèixer al seu actual marit després que acudís com a\nMónica Naranjo va conèixer al seu actual marit després que acudís com a mosso en un robatori al seu domicili\nLa cantant va ser víctima d'un robatori i Óscar Tarruella va acudir a casa seva per investigar el succés\nper Redacció dijous, 30 de novembre 2017 - 16:40h | Actualitzat a 30/11/2017 18:38h\nMónica Naranjo amb Óscar Tarruella, el seu actual marit i representant | Cedida\nMónica Naranjo és una reconeguda artista al nostre país des que va iniciar la seva carrera musical fa ja més de vint anys i de la qual sembla que no es baixarà en un temps, ja que compta amb un gran suport darrere dels focus, el seu representant i marit. No li dona suport tan sols en els actes oficials, i en el seu dia a dia, ja que també és un fidel escuder que intenta defensar-la quan ella no pot, ja que és una dona d'armes prendre. El seu paper de jurat a 'OT 2017' està portant cua i Tarruella no va dubtar a donar-li suport a través de les xarxes socials mentre s'emetia el programa en directe.\nVa ser amor a primera vista quan ell va anar com a mosso al seu domicili\nEstem acostumats a veure-la sempre segura del seu cos i sexualitat, però hi ha una cosa que molt pocs saben sobre la seva vida privada, ja que és molt gelosa de la seva intimitat. Més concretament, sobre el seu matrimoni i la curiosa forma en què va conèixer al seu actual marit, Óscar Tarruella.\nTarruella era un agent dels Mossos d'Esquadra i la seva primera cita amb la cantant va ser precisament treballant. Naranjo va tenir un incident a casa seva, ja que van entrar a robar al seu habitatge. Llavors va avisar a la policia i va aparèixer Óscar Tarruella per investigar el succés i intentar agafar al lladre. Segons apunta el portal 'Chic', mentre l'agent inspeccionava a la casa de l'artista, va sorgir l'amor a primera vista entre tots dos i poc després van començar a sortir junts, fins que es van casar, l'any 2003.\nAl cap d'un temps, Tarruella va deixar el cos i es va convertir en el representant de l'artista. A més, la cantant va adoptar al fill de la seva parella, que actualment té 25 anys.\nL'emotiu missatge que han rebut els Mossos d'Esquadra i ha meravellat a tothom\nMossos d'Esquadra Mónica Naranjo


Josep Ballester publica 'Atles de terra i pedra', Premi d'Assaig Josep Vallverdú | llibresvalencians.com\nJosep Ballester publica 'Atles de terra i pedra', Premi d'Assaig Josep Vallverdú\nL’escriptor i filòleg Josep Ballester (Alzira, 1961) ha publicat a l’editorial Pagès el volum Atles d'aigua i de pedra. Cartografies de la creació, obra que va rebre el 35è Premi d'Assaig Josep Vallverdú que atorga l'Ajuntament de Lleida. Com va explicar l’autor valencià a l’ACN, es tracta d’un “llibre d’assaig de viatges que busca la vessant més literària” en el què parla "de diferents espais i realitats, alguns reals, altres inexistents i d'altres inspirats en el món literari, però vistos amb lentitud". De fet, el jurat del guardó Josep Vallverdú va valorar d’aquesta peça "l'originalitat creativa, el treball de llengua i la defensa de la figura del viatger sense Google Maps".\nAixí, segons Ballester, amb aquest Atles d'aigua i de pedra ha intentat mirar el paisatge "des de la ficció i, a la vegada, des d'uns ulls infantils però també irònics i maliciosos de l'espai", perquè "l'espai és fonamental com el temps en la literatura ja que ambdós determinen la realitat".\n“En aquest inici del segle XXI on sembla que tot l’espai de l’esfera terràqüia està mesurat, li hem posat nom i cognoms a cada continent, a cada illa, a cada mar, a cada vall o petit indret. Des de l’ínfim rierol de la selva amazònica a les dunes que canvien segons l’hàlit del vent en un desert de Tasmània. Viatjar es pot transformar en la confirmació d’un mapa que ratlla la perfecció, gràcies a la tecnologia, però també té el perill d’abandonar aquella empresa on la ruta, siga en la realitat o en la ficció, entre altres qüestions és descobrir, i encara més, descobrir-se a un mateix i a la resta d’éssers humans. Aquest periple és una revolta contra la pressa. El Google Maps ací no ens serveix. El turisme com el contrari, com l’oposició del viatger, d’aquell que observa amb calma”, explica Ballester per a qui la literatura genera “espai i l’espai genera creació. Aquest assaig intenta esbossar aquest trajecte tot passant pel filtre de la memòria i de l’escriptura”.\nA banda d’escriptor, Ballester és catedràtic al Departament de Didàctica de la Llengua i la Literatura de la Universitat de València. Ha publicat entre altres llibres de poesia: Tatuatge (Edicions 62, 1989) premi Ausiàs March; L’holandés errant ( Edicions 62, 1994), premi Ciutat de Palma; La mar (Edicions 3i4, 1997), premi Vicent Andrés Estellés dels Octubre, o A la intempèrie (Bromera, 2018), premi Ibn Hafadja. Entre els seus assaigs es troben Joan Fuster: una aventura lírica (Edicions 3i4, 1990), Temps de quarantena. Cultura i societat a la postguerra (Edicions 3i4, 1992 i 2006), L’educació literària (Publicacions de la Universitat de València, 1999 i 2007), La mirada de Xahrazad (Edicions 3i4, 2006), L’encantador de serps (Editorial Moll, 2009), Les ulleres de Bartleby (Perifèric Edicions, 2011) o Diàspores. Paraules i geografies d’exili (Bromera, 2017). També ha sigut col·laborador de publicacions com El Temps, Reduccions, La Rella, Avui, El País i Serra d'Or, entre altres.


McMullen (Alabama) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n33° 08′ 57″ N, 88° 10′ 26″ O / 33.149131°N,88.173919°O / 33.149131; -88.173919\nMcMullen és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia una població de 66 habitants.\nSegons el cens del 2000, McMullen tenia 66 habitants, 31 habitatges, i 19 famílies. La densitat de població era de 212,4 habitants per km².\nDels 31 habitatges en un 16,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 32,3% hi vivien parelles casades, en un 29% dones solteres, i en un 38,7% no eren unitats familiars. En el 38,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,74.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 19,7% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 25,8% 65 anys o més.\nL'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones hi havia 53,5 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 51,4 homes.\nLa renda mediana per habitatge era de 30.000 $ i la renda mediana per família de 33.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.250 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 10.458 $. Aproximadament el 8,3% de les famílies i el 13,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nAliceville (3 km)\nCarrollton (14 km)\nEthelsville (30 km)\nGordo (32 km)\nMacedonia (29 km)\nPickensville (13 km)\nReform (30 km)\nUnion (30 km)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=McMullen_(Alabama)&oldid=21859273»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 29 ago 2019 a les 09:28.


Diccionaris | Centre de Recursos per a l'Aprenentatge i la Investigació (CRAI) | Universitat Rovira i Virgili\nPortada > Serveis > Espai d'Aprenentatge de Llengües > Diccionaris\nAquí trobareu una gran varietat de diccionaris bilingües i monolingües en diferents llengües, com ara l'anglès, l'alemany, l'espanyol, el català, el francès, l'italià, entre moltes altres. En la majoria dels casos, en fer la cerca d'una paraula també obtenim la transcripció fonètica i l'àudio corresponent per saber com es pronuncia.\nPer a les cerques d'expressions o accepcions d'una mateixa paraula o frase, és especialment interessant i útil l'apartat anomenat Forum.\nAquest diccionari ens permet fer traduccions entre diferents llengües d'una forma molt contextualitzada. Quan fem una cerca al diccionari, els resultats obtinguts provenen de diferents fonts: banc de definicions de Linguee amb exemples i àudio per saber com es pronuncien les paraules cercades, Viquipèdia, i fonts externes diverses per posar les paraules en diferents contextos. D'aquesta manera podrem triar quina traducció és la que millor s'adapta al context en què la necessitem nosaltres.\nDiccionaris d'anglès i espanyol gratuïts i possibilitat de subscripció per poder consultar diccionaris en altres llengües.\nA més, si seleccioneu la pàgina d'anglès o espanyol, hi trobareu tot un seguit d'activitats i lectures relacionades amb el lèxic, com ara l'origen d'algunes paraules i altres curiositats molt interessants.\nDiccionaris d'anglès bilingües i monolingües. En els bilingües hi trobareu tant l'espanyol com el català.\nInclou diferents corpus temàtics, com ara anglès per a estudiants o anglès americà i britànic essencial.\nDiccionari d'anglès monolingüe. A la pàgina principal també trobareu l'accés a un blog per aprendre curiositats sobre la llengua anglesa, així com l'apartat "Word Buzz" per estar al dia sobre els nous usos lingüístics.\nLlengües URV - Eines\nAl web del Servei Lingüístic de la URV hi ha tot un seguit d'eines per millorar els vostres textos. Hi trobareu els criteris lingüístics de la URV, un servei de resolució de consultes lingüístiques i una selecció de recursos de la xarxa que us poden ser molt útils.


El present Política de Privacitat estableix els termes en què Artesania Esteve usa i protegeix la informació que és proporcionada pels seus usuaris al moment d'utilitzar el seu lloc web. Aquesta companyia està compromesa amb la seguretat de les dades dels seus usuaris. Quan li demanem omplir els camps d'informació personal amb la qual vostè pugui ser identificat, ho fem assegurant que només es farà servir d'acord amb els termes d'aquest document. No obstant això aquesta política de privacitat pot canviar amb el temps o ser actualitzada pel que li recomanem i emfatitzem revisar contínuament aquesta pàgina per assegurar-se que està d'acord amb aquests canvis.\nArtesania Esteve està altament compromès per complir amb el compromís de mantenir la seva informació segura. Fem servir els sistemes més avançats i els actualitzem constantment per assegurar-nos que no hi hagi cap accés no autoritzat.\nArtesania Esteve es reserva el dret de canviar els termes de la present Política de Privacitat en qualsevol moment.


De coso de bous a meca del tennis, així es transforma la Plaça de Bous per a la Copa Davis\nValència ultima els detalls per a la celebració dels quarts de final, una eliminatòria que comptarà amb les trobades d'Espanya i Alemanya davant la mirada de més de 10.000 afeccionats.\nLa Copa Davis es juga a casa i en concret ho farà en la Plaça de Bous de València. Un espai acostumat a un altre tipus de terra batuda que des d’aquest divendres serà completament diferent, adaptada al tennis i a les necessitats de l’equip espanyol.\nSerà del 6 al 8 d’abril quan els tennistes de la selecció espanyola s’enfrontaran al grup alemany en la fase eliminatòria dels quarts de final. Durant eixos tres dies València es convertirà en la meca del tennis, una notícia que les Administracions han rebut amb satisfacció.\nEn la visita guiada per la plaça de bous, el president de la Diputació no ha dubtat a mostrar el seu desig de que jugue Rafa Nadal. L’objectiu és atraure a tots els afeccionats del tennis i mostrar al món un edifici tan emblemàtic de la ciutat com és la Plaça de Bous.\nA més de la pista de joc, la Plaça de Bous també albergarà una zona Hospitality així com vestuaris per als tennistes.\nLa previsió és que els jugadors alemanys arriben a València l’1 d’abril, un dia abans que l’equip espanyol. Els dos conjunts entrenaran tant en la Plaça de Bous com en la Federació de Tennis per a ultimar totes les jugades que mostraran en el duel de la Copa Davis.


Galetes de personalització: Són aquelles que permeten a l'usuari accedir a el servei amb algunes característiques de caràcter general predefinides en funció d'una sèrie de criteris en el terminal de l'usuari com ara serien l'idioma o el tipus de navegador a través del qual es connecta a l' servei.\nGaletes publicitàries: Són aquelles que, ben tractades per aquesta web o per tercers, permeten gestionar de la forma més eficaç possible l'oferta dels espais publicitaris que hi ha a la pàgina web, adequant el contingut de l'anunci a l'contingut de l'servei sol·licitat o a l'ús que realitzi de la nostra pàgina web. Per a això podem analitzar els seus hàbits de navegació a Internet i podem mostrar publicitat relacionada amb el seu perfil de navegació.\nGaletes de Tercers: Aquesta pàgina web utilitza serveis de tercers per recopilar informació amb fins estadístics i d'ús de la web. En concret, fem servir els serveis de Google Analytics per a les nostres estadístiques i publicitat. Algunes cookies són essencials per al funcionament de el lloc, per exemple el cercador incorporat.\nfreqüents per acceptar, instal·lar o desactivar les galetes:\nConfigura galetes a Google Chrome: http://support.google.com/chrome/answer/95647?hl=es\nConfigura galetes a Microsoft Internet Explorer: http://windows.microsoft.com/es-xl/internet-explorer/delete-manage-\nConfigura galetes de Mozilla Firefox: https://support.mozilla.org/es/kb/Deshabilitar%20cookies%20de%20terceros\nConfigura galetes al Safari (Apple): http://support.apple.com/kb/ph5042\nConfigura galetes en Opera: http://help.opera.com/Windows/11.50/es-ES/cookies.html\nVostè pot eliminar i bloquejar totes les galetes d'aquest lloc, però part de el lloc no funcionarà o la qualitat de la pàgina web es pot veure afectada.


Montoro anuncia la reducció dels trams de l'IRPF de set a cinc\nEl ministre d'Hisenda i Administracions Públiques, Cristóbal Montoro, ha anunciat aquest dijous la reducció a partir de l'1 de gener de 2015 dels trams de l'Impost sobre la Renda de les Persones Físiques (IRPF), passant dels set actuals a cinc com a màxim.\nAquesta baixada serà "per a totes les rendes", beneficiant especialment a les famílies nombroses i a aquelles que tinguin membres amb alguna discapacitat. Igualment, ha avançat la reducció del tipus nominal de l'Impost de societats, situat en el 30%, per apropar-ho a l'efectiu.\nLa reforma d'aquest impost, que "ha de recolzar clarament la cohesió social", tindria una segona fase en 2016. Així ho ha assenyalat el ministre d'Hisenda a Màlaga durant una conferència que ha ofert en un desdejuni informatiu organitzat per 'Fórum Europa. Tribuna Andalusia', en el que ha estat presentat pel president del PP-A, Juanma Moreno.\nEn aquest punt, ha incidit en l'objectiu de reduir l'IRPF des de l'1 de gener de 2015 "per a totes les rendes, encara que proporcionalment més per a les baixes i les mitjanes". També ha destacat que s'afavorirà que hi hagi "estalvi a llarg termini, que és el que finança la recuperació econòmica", tot això per beneficiar "el creixement i l'ocupació".\nEl titular d'Hisenda ha rebutjat que vagi a haver-hi una pujada dels impostos, únicament el que estableixin les directives europees. En aquest punt, s'ha referit expressament a l'IVA i ha reiterat que "no ho anem a pujar més perquè ja ho hem pujat". "Ja està bé", ha postil·lat.\nDurant la seva intervenció, Montoro ha destacat que, després de "les reformes de calat" aplicades pel seu Govern, "avui Espanya és observada i torna a ser admirada", perquè "la recuperació és una realitat". Això sí, ha incidit en la necessitat de "aprendre la lliçó", que es tradueix que "les coses s'afronten des de l'estabilitat política i econòmica".


Caminants de la Plana: Cap de setmana a la Tinença\nVa ser a l'abril de 2004 quan vam recòrrer una part de la Tinença. Ara, de bell nou, tornarem a aquells emblemàtics llocs. LLavors fou a la primavera, ara a la tardor; els paisatges i els llocs a recòrrer totalment diferents, nous flaires, nous colors.\nCom sempre l'alberg del Josep, "la font lluny" a la Pobla serà el nostre campament base. Els dies, 22 i 23 d'octubre. Cal ficar-se en contacte amb Ximo. Bona ruta i millor companyia.


L'hospital lleidatà que no té cap ingressat amb Covid-19\nL'hospital de la Seu d'Urgell no té cap ingressat amb Covid-19\nEl darrer hospitalitzat a la capital alturgellenca va rebre l'alta diumenge i a l'equipament de Puigcerdà fa dotze dies\nper Redacció 05/05/2020 15:50h\nEls sanitaris dels hospitals treballen dur aquests dies | Francisco avia\nLa Fundació Sant Hospital de la Seu d'Urgell i l'Hospital de Cerdanya ja no tenen cap persona ingressada amb Covid-19 ni tampoc pendent de resultats.\nA la capital alturgellenca, fins aquest dilluns hi quedava un cas sospitós, mentre que el darrer positiu confirmat va rebre l'alta diumenge. En aquest centre hospitalari s'han donat divuit altes des de l'inici de la pandèmia, s'han efectuat set trasllats i s'han registrat tres defuncions. Pel que fa a l'equipament situat a Puigcerdà, en les darreres hores també han arribat a zero els casos pendents de resultats i fa dotze dies que no hi ha cap positiu de coronavirus ingressat. En aquest equipament es van hospitalitzar 35 persones, es van fer sis trasllats i hi va haver una víctima mortal.\n3 morts i 10 nous positius per coronavirus en les últimes 24 hores a la demarcació de Lleida\n3 noves morts, 10 persones infectades per la Covid-19 i 2 altes hospitalàries. Aquest és el balanç que es desprèn de l'últim informe mèdic facilitat a última hora d'aquest dilluns pel Departament de Salut. Segons aquest document, les tres últimes víctimes mortals s'han registrat a la Regió Sanitària de Lleida.\nPel que fa a les noves persones infectades pel virus, la desena de nous positius es reparteixen de la següent manera: 3 es troben a la Regió Sanitària de l'Alt Pirineu i l'Aran, i els set restants, a la Regió Sanitària de Lleida. Si ens fixem ara en el nombre d'altes mèdiques facilitades en les últimes 24 hores pels centres hospitalaris de la demarcació, se n'han donat un total de dos. Les dos a la Regió Sanitària de Lleida.


Nou dard de Calviño a Podem: “El govern ha de parlar amb una sola veu”\nLa vicepresidenta primera del govern espanyol, Nadia Calviño, al Congrés dels Diputats | ACN\nSánchez assegura que s'enorgulleix de la ministra d'Economia\n“Absolutament unànime”. Així és com la vicepresidenta primera i ministra d’Afers Econòmics, Nadia Calviño, ha definit en roda de premsa la posició del govern espanyol sobre la reforma laboral. “El compromís del govern és unànime amb abordar la reforma del marc laboral sobre la base del diàleg social per permetre millorar el marc, eradicar la precarietat i reequilibrar el marc de la negociació col·lectiva”, ha dit aquest dilluns. La vicepresidenta ha remarcat que la negociació sobre la reforma laboral entra en una fase “decisiva” en què cal “coordinació” entre ministeris.\nLa vicepresidenta ha dit que la reforma laboral no només afecta el Ministeri de Treball sinó que incumbeix també a Afers Econòmics, Inclusió i Seguretat Social, Hisenda i Educació. En aquest sentit, Calviño ha remarcat que per sobre de les taules de negociació de cada ministeri hi ha la general que presideix el president del govern espanyol, Pedro Sánchez, sobre el pla de recuperació.\n“El govern ha de parlar amb una sola veu”, ha retret abans d’assegurar que és “important” que a les taules sempre estigui representat “el punt de vista de tots”. Calviño ha remarcat que en la negociació amb els agents socials sobre reforma laboral caldrà trobar un “equilibri” entre la flexibilitat que necessiten les empreses i la protecció dels treballadors.\nFonts del govern espanyol apunten que la taula de negociació que manté el Ministeri de Treball amb els agents socials mantindrà la reunió prevista dimecres, però remarquen que per sobre d’aquest espai hi ha la que coordina Sánchez i és la que farà “coordinació” i “seguiment” del que es negocia.\nSánchez s’enorgulleix de Calviño\nHores abans de la reunió del mecanisme de coordinació entre PSOE i Podem per les desavinences entre les dues formacions per la reforma laboral, el president espanyol ha aprofitat la participació en un fòrum econòmic per dir que “s’enorgulleix” de la vicepresidenta Calviño.\nSánchez ha afegit que també es sent orgullós “pertànyer i liderar un govern que obre aquests debats rics, de profunditat, tan necessaris per al progrés, el benestar i la prosperitat dels nostres compatriotes”. El president espanyo ha defensat d’aquesta manera la seva ministra dels atacs de Podem, que aquest dilluns ha advertit que “no permetrà” que piloti una reforma laboral “al servei de la patronal”. Tot plegat després que la vicepresidenta primera anunciés divendres que a partir d’ara coordinarà les tasques de la reforma que fins ara estava en mans de la vicepresidenta segona, Yolanda Díaz, que ha liderat les negociacions amb els agents socials.\nfat boy Octubre 25, 2021 | 19:04\nHa, ha, torna el centralisme democratic pero ara des del socialfeixisme.


Forces d'ocupació en sentit literal\n18 juny 2021 07:21\n#NoVagiPerDit | 22 setembre 2017\nMoltes vegades des de l'independentisme s'ha parlat de 'forces d'ocupació' per referir-se a la policia, Guardia civil i exercit espanyols. Molta altra gent ha discutit o relativitzat el terme. Ara el govern espanyol, una mica a la desesperada, ha enviat milers de policies i militars a Catalunya que ha allotjat a casernes sobre poblades i a tres creuers atracats al port de Barcelona. Ara ja no hi ha dubte: aquestes forces nouarribades són, literalment, forces d'ocupació.\nEls problemes que genera el desplaçament de forces d'ocupació\nSempre que hi ha desplaçaments massius de policies i militars es produeixen una sèrie de fets que duen afegits: augment dels serveis de prostitució, augment dels incidents per alcoholisme i, fins i tot, augment dels delictes de violació.


Almassora ha sigut guardonada amb el Premi Ciudad Sostenible 2018 en la categoria d'educació ambiental. Aquests premis entregats per la Fundació Fòrum Ambiental, amb el suport del Ministeri d'Agricultura, Pesca i Alimentació, Ecoembes, Smartcity i Fira Barcelona, reconeixen els esforços realitzats per les entitats locals per a fomentar la sostenibilitat, tant en l'entorn urbà com en l'entorn social i natural dels municipis.\nEn aquesta ocasió, el Premi fa èmfasi en Almassora i la col·loca com un referent a nivell nacional en l'àmbit de l'educació ambiental. En concret, s'ha reconegut l'esforç de l'Ajuntament per impulsar diverses campanyes de sensibilització ambiental, destinades a diferents sectors de població del municipi, fomentant la implicació ciutadana i remarcant el paper del ciutadà com a agent impulsor i participant actiu del canvi, sent ell també qui posteriorment gaudeixi dels resultats obtinguts.\nDes dels Departaments de Medi Ambient i Sostenibilitat volem agrair a tota la ciutadania d'Almassora l'acollida que han tingut les nostres iniciatives, així com fer vostre també aquest premi, ja que sense vosaltres no hagués estat possible. Moltes gràcies, Almassora!\nWeb Premis Ciutat Sostenible


L'efecte Irma de la llengua de signes\nL’efecte Irma de la llengua de signes\n"Qui sap si al nostre país arribarem a tenir –tant de bo!– quelcom semblant a l’efecte Irma"\n30.01.2022 - 20:13\nActualització: 30.01.2022 - 21:13\nLes llengües estan sotmeses a múltiples factors, molts d’ells de vegades impossibles de predir. La comparació entre llengües i grups poblacionals de vegades ens ajuda a mostrar semblances i diferències entre ells. Per exemple, es poden detectar certs paral·lelismes entre la situació lingüística als Països Baixos i als Països Catalans.\nD’una banda, són països plurilingües: als Països Baixos tenen oficialitat el frisó i el neerlandès, mentre que a ca nostra trobam el català, el castellà i l’aranès (occità).\nEl neerlandès es parla en diferents estats. No és la llengua només dels Països Baixos sinó també de Bèlgica i de territoris a la zona caribenya (Curaçao, Aruba, Bonaire). El català és parlat a quatre estats: Andorra, Espanya, França i Itàlia. L’occità es parla a l’estat espanyol (a la Vall d’Aran, Catalunya), França, Itàlia i Mònaco.\nA més a més, als Països Baixos tenen també la llengua de signes neerlandesa (LSN).\nLa LSN no es correspon amb la zona neerlandòfona, ja que, d’una banda, a Frísia (Frsylând) també s’usa –és a dir, que no tenen una llengua de signes frisona–, i de l’altra, a Flandes –territori neerlandòfon de Bèlgica–, fan servir la llengua de signes flamenca (LSF).\nPel que fa a ca nostra, al Principat hi ha la llengua de signes catalana (LSC), al País Valencià una variant força particular de la llengua de signes espanyola (LSE) (1) i, resumint-ho, a les Balears hi ha una altra variant també força peculiar de la LSE (Eivissa i Mallorca), i també la LSC (Menorca).\nTotes les llengües de signes esmentades més amunt han estat classificades a la branca de la família francesa de llengües de signes, com a relació de parentiu (2).\nRecentment, a causa de la pandèmia i del confinament, els comunicats del govern neerlandès anaven acompanyats d’una persona que interpretava en LSN. El motiu era clar: la població sorda té dret a la informació, d’igual manera que la població oient.\nVet aquí que un dia la intèrpret Irma Sluis va interpretar el verb hamsteren, que en neerlandès ve a significar quelcom semblant a l’aprovisionament intens, recol·lectar, o atresorar (depèn del context), així com sembla que fan els hàmsters. Però no era una situació de hamsteren típica, sinó que era intensa, exagerada. Aleshores, com és típic en moltes llengües de signes, la intèrpret feu ús d’un “marcador no manual”, l’expressió facial, que complementa el signe per tal de transmetre aquesta ànsia que tenia molta població per sortir a comprar menjar (i paper higiènic). Per tal que us en faceu una idea, és en certa manera, un signe semblant al signe avarícia en LSE.\nVes per on, aquest signe expressat amb l’intensificador va cridar molt l’atenció de molta de gent: uns, probablement, per riure’s de les llengües de signes; però molts més varen reaccionar de manera positiva en veure de cop i volta que aquella persona es comunicava d’una manera molt interessant i que pagava la pena de saber-ne més.\nDe tot això ja ha passat un any, i ara mateix aquest fet es coneix als Països Baixos com l’efecte Irma, amb tot un seguit de conseqüències:\nQue la llengua de signes tengui més visibilitat ha despertat en molta gent l’interès per a aprendre-la. Hi ha hagut un sobtat interès per la llengua de signes neerlandesa (LSN), de tal manera que en un any i escaig hi ha hagut un 42% més de matriculats als estudis d’intèrpret de llengua de signes, segons la Universitat d’Utrecht –a Catalunya també van augmentar molt les matrícules per a aprendre LSC i la gent seguia i comentava molt el que feien els intèrprets de llengua de signes a les conferències de premsa del govern; a Espanya pareix que també hi va haver un impacte similar.\nLa senyora Irma Sluis té seguidors que esperen les seves interpretacions en LSN. És més, un grup de boerenrockers –que, malgrat que literalment vol dir “rockers pagesos”, crec que es podria interpretar en català com rockers country, o folk-rockers– li dedicaren la cançó “Oh, Irma!”, en la qual expressen la seva impaciència per tornar-la a veure signar en pantalla. Consideren Irma Sluis una “llumenereta enmig de la foscor” provocada per la pandèmia i el confinament.\nLa senyora Sluis té avui dia la seva entrada a la Viquipèdia neerlandesa en què també s’explica el seu episodi amb el verb hamsteren i totes les seves conseqüències.\nPersones CODA (fills oïdors de persones sordes) expliquen a plataformes i xarxes socials com és la manera de comunicar-se amb els progenitors. També ells han notat un augment considerable de seguidors, els quals els demanen sobre aspectes del dia a dia d’una persona sorda.\nProgrames de televisió dels Països Baixos han inclòs participants sords i participants oients. Irma Sluis mateixa participa en el programa Hands up, que començà el 13 de novembre de 2021.\nAra mateix s’ha encetat un debat sobre tenir la LSN com a assignatura optativa a l’escola.\nAtenció, perquè més amunt he dit que els Països Baixos són multilingües. Com que establia paral·lelismes, he hagut d’esmentar dues llengües oficials, ambdues orals. La LSN fou llengua reconeguda el 13 d’octubre de 2020 i esdevingué llengua oficial als Països Baixos el 2021 (la llei entrà en vigor el primer de juliol de 2021). Se’n pot consultar el text legal aquí (en neerladès). Aquest paral·lelisme no és possible: la LSC és reconeguda legalment com a llengua –però no amb l’estatus de llengua oficial (de moment)– i patrimoni de Catalunya segons el seu text legislatiu, i la LSE com a sistema d’accessibilitat.\nQui sap si al nostre país arribarem a tenir –tant de bo!– quelcom semblant a l’efecte Irma. Tal com diu Boaz Blume, una persona sorda que ara és redactor del programa Hands up: “No feim, així, que el nostre món sigui una mica més bell?”\n1 – Tot i que un grup reivindica la llengua de signes valenciana (LSCV o LSPV) com a variant pròpia i diferenciada.\n2 – Curiosament, aquest grup prové de l’antiga llengua de signes francesa, la qual té l’antiga llengua de signes espanyola com a predecessora (Word Federation of the Deaf, 2019). No obstant això, un equip de científics de la Universitat de Texas i del Max Planck Institute han investigat recentment les branques de les llengües de signes i consideren que hi ha una família espanyola de llengües de signes: cinc variants de llengües de signes antigues (1593-1859), la LSC i la LSE.\n–Llei 17/2010, del 3 de juny, de la llengua de signes catalana.\n–Llei 27/2007, del 23 d’octubre, per la qual es reconeixen les llengües de signes espanyoles i es regulen els mitjans de suport a la comunicació́ oral de les persones sordes, amb discapacitat auditiva i sord-cegues.\nLluís Barceló i Coblijn és col·laborador del Grup d’Estudi de Llengües Amenaçades (GELA) i director del Laboratori d’Investigació en Complexitat i de Lingüística Experimental (LICLE)\nGrup d'Estudis de Llengües Amenaçades ( GELA)


Pensament divergent: Capsa 2: CANTIMPLORA DE PLÀSTIC\nAquesta entrada tracta de l'impacte la cantimplora al mediambient, quin és el seu ús, com funciona, les parts etc.\nEn primer vam escollir la capsa 2. Aquesta capsa contenia una ampolla de plàstic, una cantimplora i un got de cafè per portar. L'ampolla era de 0,5 L amb un globus a la boca de l'ampolla. Això servia per demostrar que si tu bufaves al globus no podia entrar el globus a la ampolla ja que estava plena per l'aire dintre.\nUna altra cosa que estava dintre la capsa era un got de cafè per emportar. La tapa d'aquest recipient tenia un forat per poder beure i una altre forat minuscul que servia per poder deixar surtir i entrar l'aire. Sense aquest minúscul forat no es podria beure el cafè que conté el got si la tapa està totalment tancada.\nPer últim, la cantimplora que és l'objecte principal. És bo per al media ambient ja que es pot reutilitzar perquè les tires a la brossa després del seu ús sinó que les cantimplores les guardes per tornar-les a utilitzar. Serveix per emmagatzemar aigua o altres líquids i està composta per dues peces: la boca per a poder beure i el cos per poder almacenar l'aigua.\nPublicat per Hamza_BZ a 21:11\nEtiquetes de comentaris: 3r ESO A, Capses\nMireia Gonell Gómez 6 de desembre de 2017 a les 10:28\nGrup... molt bona feina! Coses que heu de tenir em compte a l'hora de fer altres entrades. Sempre que pugueu les imatges han de ser vostres. Si no heu recordat fer fotos durant la classe heu de consultar la web de Pensament Divergent i veure si us he posat jo fotos. A més, no podeu utilitzar fotos que tinguen drets d'autor i les vosaltres havíeu posat tenien marques que ho indicaven (eren prohibides).\nPer una altra banda, falta el mecanisme de l'objecte principal d'estudi i és una llàstima que no estigui escrit perquè ho vam parlar a classe i a més, ja l'heu explicat en els dos exemples anterior.\nUs recomano repassar les tasques abans d'entregar-les (8).


El blog del Diari de Barcelona: Vols resseguir amb nosaltres la petjada indiana?\nÉs molt interessant saber coses del passat del teu barri, com ara que el desaparegut cinema Rio era una pista de ball i de patinatge. M'ha agradat molt.\nJo vaig anar moltíssim al Cinema Rio.... Era molt millor que els multicines d´avui dia!!!\nAlgú sap que s´hi ha de construir???.


Enginyeria d'Organització: nou projecte per a Etnia Bcn - Duran Arquitectes\nEnginyeria d’Organització: nou projecte per a Etnia Bcn\nAra just fa un any que vam començar a desenvolupar el nostre departament d’enginyeria intern. Una part del despatx centrada especialment en la redacció de projectes d’instal·lacions, llicències ambientals i legalitzacions elèctriques i de clima dels nostres propis projectes d’edificació. Sens dubte, aquest 2018 ens esperen nous reptes en altres disciplines de l’enginyeria, en camps tangencials al de l’edificació. Precisament, un dels que hem començat a treballar és el d’enginyeria d’organització, és a dir l’organització de l’espai i els processos de producció industrial per a crear una fabricació competitiva i òptima segons els estàndards que fixa l’empresa.\nEn moltes ocasions, l’organització de l’espai i els processos que s’hi desenvolupen, no neix d’un estudi i una planificació acurada prèvia, sinó que són fruit d’altres vectors determinants, com ara la disponibilitat d’espai, els canvis en la metodologia i la maquinària de la producció, els volums humans, de residus o d’estocs de materials dels diferents departaments. Uns factors que amb el pas del temps han anat configurant el procés i organitzant i ocupant l’espai, molt sovint sense atendre a criteris d’eficiència, productivitat i racionalitat.\nA Duran Arquitectes no som nous en aquesta disciplina, l’hem viscut durant tota la trajectòria del despatx. Ens hem centrat especialment en l’organització dels serveis mèdics d’alguns dels nostres clients del sector sanitari, on ens hem avesat a parlar de serveis, fluxos de pacients, recorreguts net/brut de quiròfans, circuits de mostres, residus, carros, cadires o lliteres. I hem treballat aquests fluxos amb diverses eines i metodologies com el mètode LEAN.\nEn el cas concret d’Ètnia Barcelona, una empresa multinacional dedicada a la fabricació i distribució d’ulleres de disseny, el projecte ha consistit a organitzar de manera òptima els departaments de Garanties, Qualitat i Devolucions, així com els espais per a material de fires, mostrari i estoc obsolet.\nPer què un departament d’enginyeria intern?\nEl producte de la nostra feina és un estudi que arrenca amb les entrevistes amb els responsables dels departaments i l’anàlisi dels seus espais actuals amb els seus handicaps i punts forts en termes d’utilització de l’espai per al procés productiu. Per acabar, passant dels diagrames i esquemes funcionals a una proposta tècnica arquitectònica i enginyeria per als nous espais, que en alguns casos ha arribat a l’estudi de l’ergonomia i del mobiliari del punt de treball.\nUs avancem algunes imatges del projecte i aviat us podrem mostrar l’espai acabat.\nNotícia mes recent La piscina exterior de l’Hotel Arts, amb el segell DA Notícia mes antiga BIM, una metodologia de treball que ha arribat per quedar-se


agora: Escala estandard incorrecta\nEscala estandard incorrecta\n◄ Es pot incrustar un joc\nbanc de preguntes wiris demostració ►\nper MAGDALENA MURILLO CLAVE - dimecres, 30 de setembre 2020, 13:59\nVeig que una de les escales de qualificació que tenim creada per defecte hi ha una errada perquè els valors estan ordenats a l'inrevés del que hauria de ser i no la puc corregir ni eliminar. Imagino que ho heu de fer vosaltres amb el rol d'administradors.\nEs tracta de l'escala Act Sup/ No sup, que hauria de ser Act Sup/ No sup/Act sup\nRe: Escala estandard incorrecta\nper MONICA GRAU PRIETO - dimecres, 30 de setembre 2020, 15:56\nefectivament l'escala no és correcte, ha d'anar a l'inrevés. Pel que veig s'està fent servir i per això no deixa modificar-la. Nosaltres amb el nostre rol tampoc podem fer-ho ja que és una limitació del propi Moodle. Hauríeu de detectar en quins cursos es fa servir i eliminar-la primer dels cursos, després la podreu eliminar o editar.