Apartment Ive Baska Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Apartment Ive\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Apartment Ive és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Baska. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartment Ive ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Els clients de l'hotel poden gaudir de habitació familiar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Baska, faci de Apartment Ive la vostra llar.


VOLUNTARIAT 2019 | Revista Renal\nInici MEMÒRIA 2019 VOLUNTARIAT 2019\nLa Federació Catalana del Voluntariat Social acull 340 entitats a Catalunya que, com la nostra Fundació, treballen en projectes que necessiten el suport de voluntaris.\nDes del 2017, hem obert portes per col·laborar amb diferents instituts d’educació secundària de la ciutat de Lleida que, des de fa uns anys, han incorporat en el seu currículum escolar l’assignatura d’aprenentatge i servei que vol promoure que els alumnes experimentin i protagonitzin accions de compromís cívic, aprenguin en exercici actiu de la ciutadania i posin en joc els seus coneixements i capacitats al servei de la comunitat.\nAixí doncs, aquest any 2019, hem treballat amb tres instituts: IES Joan Oró, IES Samuel Gili i Gaya i INS Josep Lladonosa.\nCal dir que els pacients, agraïts per la tasca social duta a terme per la Fundació, ofereixen el seu temps de manera altruista per col·laborar en xerrades, actes o en temes organitzatius de la nostra entitat. En la mateixa línia, altres entitats com INEFC, COPLEFC i Rocko Almenar han participat com a voluntaris a la TransplantBike: la Marxa per les Segones Oportunitats.\nEl voluntariat en el projecte Lleida per la Donació ha consistit en:\n• La creació de petits curtmetratges a favor de la donació d’òrgans, a fi de poder fer campanya de sensibilització a través de les xarxes socials.\n• Formar part de la taula d’informació que la Fundació disposa a la Fira del Voluntariat Social, que cada any té lloc durant el mes de març.\n• Reforç escolar en casos de risc d’absentisme escolar a causa del tractament renal substitutori (diàlisi o trasplantament).\n• Estampació de samarretes que després seran utilitzades pels alumnes d’escoles de primària en el marc del projecte Lleida per la Donació: Dia del Ronyó.\n• Col·laboració en les tasques organitzatives de la Mitja Marató Rodi Ekke.\n• Col·laboració en les tasques organitzatives de la TransplantBike.\nGRÀCIES, de tot ronyó!\nResponsable de Comunicació de la FRJA\nPrim i bellugadís, de pell bruna i ulls foscos i profunds que ho pregunten tot, en Youssef va aprendre de forma prematura allò que cap nen hauria de saber.\nQuan només tenia sis mesos, els metges van pensar que patia talassèmia, un tipus d’anèmia hereditària, però les anàlisis ho van desmentir. Als dos anyets, els símptomes persistien però no es va trobar res concloent. Quan va començar l’escola, el seu color de pell va canviar i sempre estava cansat, així van iniciar un període de contínues infeccions, angines, febre i antibiòtics.\nFinalment, arribà el tan esperat i alhora temut diagnòstic: en Youssef tenia cinc anys i un 23% de funció renal. La notícia posà cap per avall la vida de la família. Van ser moments molt durs –recorda la mare d’en Youssef–, però sovint aquesta realitat et posa en contacte amb persones meravelloses. La mare no pot evitar emocionar-se quan recorda la Dra. Zaira, que més que una metgessa esdevingué una amiga, i el Dr. Àlvaro Madrid, per la seva empatia i franquesa.\nMalgrat l’esforç de la mare per seguir les indicacions del metge i totes les restriccions de la dieta renal, finalment en Youssef va haver de sotmetre’s a diàlisi peritoneal manual. Aquest tipus de diàlisi pot realitzar-se a domicili i presenta alguns avantatges sobre l’hemodiàlisi. No obstant això, requereix formació, un alt nivell de responsabilitat del cuidador i una petita intervenció per inserir el catèter, tenint en compte que comporta cert risc d’infeccions. A més, en el cas d’un nen de vuit anys, implica tenir molta cura a l’hora de jugar. De fet, un dia que jugava amb un amic, es van donar un cop sense voler i va haver de ser ingressat per extreure-li el catèter.\nA les 12 de la nit d’un 21 de maig, una trucada del Doctor Madrid, ho canvia tot: la família ha de ser a Barcelona a les 6 del matí, hi ha un possible donant per al Youssef. No es volen fer il·lusions, és difícil gestionar la llarga llista d’interrogants i incerteses que els manté desperts aquella matinada de dijous.\nQuan es confirma que el trasplantament és viable i, després de 6 llargues hores de treball a quiròfan i d’una combinació de temors i esperança a la sala d’espera, en Youssef es desperta amb un nou ronyó. La intervenció ha estat un èxit, i les preguntes de la mare no es fan esperar… en Youssef ja fa pipí?\nDesprés de quinze dies a l’hospital, tornen a casa. En Youssef comença una nova vida, amb noves il·lusions, però també amb nous reptes. Aquell setembre, uns quatre mesos després del trasplantament, toca tornar al col·legi.\nLa família contacta amb la Fundació i el nostre equip d’atenció al pacient es posa en marxa. La infància del Youssef ha estat marcada per les constants visites al metge, les infeccions, els ingressos… Tot plegat ha desencadenat freqüents absències a classe i les consegüents dificultats d’aprenentatge. Aquesta situació preocupa als pares.\nDes de l’any 2016, en el marc del projecte Lleida per la Donació, la Fundació disposa d’un conveni de col·laboració amb l’Institut Públic Josep Lladonosa i, quan traslladem al grup d’alumnes i a la tutora de CAS (Creativitat, Activitat i Servei) la proposta de fer voluntariat oferint classes particulars a en Youssef, els nois i noies manifesten molt bona disposició i es fan els preparatius perquè dos estudiants que viuen a prop de la família es coordinin per fer-li classes dos cops a la setmana. Aquest nou curs 2019-2020, un nou alumne participarà en aquest voluntariat tan especial.\nEls pares del Youssef estan molt agraïts i la seva tutora valora positivament l’ajut que se li està donant, tot i que el progrés és lent.\nDes de la Fundació volem fer un esment especial a l’INS Josep Lladonosa i felicitar-los per la seva sensibilitat, esforç i professionalitat a l’hora d’inculcar valors i formar persones. I als voluntaris que doneu del vostre temps i energies per ajudar els altres, GRÀCIES, de TOT RONYÓ!!!\nArticle anteriorTRANSPLANTBIKE Almenar 2019


llibreria 22: El premi Casero guardona l´univers naïf i la solidesa literària de la gironina Mar Bosch\nEl premi Casero guardona l´univers naïf i la solidesa literària de la gironina Mar Bosch\nEl certamen de novel·la curta reconeix «Darrere les hores càlides», una «barreja deliciosa de surrealisme i costumisme»\nLa guanyadora Mar Bosch (des del faristol) i la finalista\nAnna Altisén (al fons, de verd), escolten Guillem Terribas\ndurant el lliurament de premis .Foto: Aniol Rasclosa.\nUn fons naïf «que fa pensar en Calders, en Peter Pan i en Xanadú», embolcallat en un llenguatge sòlid i una gran «imaginació verbal»: aquests són alguns dels arguments que han decantat la balança del premi Just M. Casero 2012 del costat de Mar Bosch Oliveras, flamant guanyadora de la 32a edició del guardó de novel·la curta gràcies a Bedlam.Darrere les hores càlides. El jurat del ja veterà certamen també va reconèixer en la vetllada d´ahir Anna Altisén, finalista amb Quan vaig deixar de ser natura lleugera.\nL'obra de Bosch, una gironina de 31 anys que encara no havia nascut «quan el premi va començar a repartir empenta als escriptors dels Països Catalans», com ella mateixa esmentava en recollir el guardó, retrata «un estrany paradís a la Terra on es pot recuperar l´alè vital». Però en aquest «univers estrafolari i divertit», com el va definir el representant del jurat Josep M. Fonalleras, és molt més que això: és, al capdavall, «una faula moral sobre la possibilitat de recuperar la felicitat».\n«A tots els mestres»\nLa jove escriptora, que va recordar amb simpatia alguns dels seus passos d´infància dins la Llibreria 22 (amb uns resultats poc menys que catastròfics pels qual va demanar disculpes), va voler dedicar el seu llibre, a banda de fer-ho a la seva filla Jana («molt present en aquestes pàgines») als qui, al capdavall, són artífexs de la creació de tantes vocacions literàries: «A tots els mestres, que m´han donat les eines per estimar les paraules», va citar.\nPel que fa a la finalista, Quan vaig deixar de ser natura lleugera, és segons el jurat «l´exploració íntima d´una dona que pateix una malaltia mental que ella anomena "melancolia"». En aquesta novel·la, Altisén «fa reflexionar sobre la vida, la salut mental, el patiment i el dolor», però segons Fonalleras «a través d´un argument bàsic de la literatura, que és la distància». Així doncs, en aquesta novel·la «que també és una història d´amor», el jurat ha valorat que «hi ha una voluntat d´estil, una formalització».\nVa ser una amiga de la finalista qui va llegir el discurs de l´autora, que visiblement emocionada va cedir-li la paraula donant les gràcies al jurat «per mirar més enllà de l´horitzó de la malaltia».\nVal a dir que la novel·la guanyadora, que demostra «una barreja deliciosa de surrealisme i costumisme» en paraules del jurat, s´endú un premi de 2.200 euros i serà editada per Empúries; però com ha passat en alguna altra ocasió, el secretari del jurat Guillem Terribas (i impulsor del premi des de la Llibreria 22) va voler demanar als representants d´Empúries i Edicions 62 presents a l´acte que tinguin en compte la finalista, «una obra també molt publicable».\nL´acte del lliurament de premis, emmarcat en la setmana dedicada a la Proposta de Poesia, va comptar amb la presència dels Escarlata Circus. Aquesta companyia, habitual de Temporada Alta i que enguany serà a La Planeta el mes de desembre, arriba als 25 anys de vida i ho va voler celebrar de manera especial: amb un vídeo de Salvador Sunyer que repassa d´una manera molt íntima la seva trajectòria. I és que la carrera dels Escarlata no es pot entendre sense conèixer la història personal (i d´amor) entre els seus dos components, Jordi Aspa i Bet Miralta, que van oferir a continuació un petit tast del seu nou espectacle.\nMarta Pallarés, publicat en el Diari de Girona 31.10.12 Foto:\nPublicat per Llibreria 22 a 13:43\nEtiquetes de comentaris: Aniol Rasclosa, Casero 2012, Diari de Girona, Marta Pallarés\nMar Bosch rep el Casero per una faula freda i màgi...


Projectes Mèxic | Mans Unides\nInici Projectes ONG Projectes Amèrica Llatina Projectes Mèxic\nExemples projectes de desenvolupament a Mèxic de l'ONG Mans Unides\nDesprés de gairebé 300 anys de dominació espanyola, Mèxic va iniciar la lluita per la seva independència política a 1810. Posteriorment, durant prop d'un segle, el país es va veure embolicat en una sèrie de guerres internes i invasions estrangeres. Durant bona part del segle XX va tenir lloc un període de gran creixement econòmic en el marc d'una política dominada per un sol partit polític.\nSegons l'Organització Mundial del Turisme, Mèxic és la principal destinació turística d'Amèrica Llatina i la segona economia de la zona. Mèxic també és un dels països amb major diversitat de climes al món.\nMèxic ha ocupat el primer lloc mundial en producció de plata des de fa més de dos segles. L'enviament de remeses per part dels migrants internacionals constitueix la segona font d'ingressos més important del país, després del petroli i supera la inversió estrangera directa i els ingressos per turisme.\nEncara que, d'acord amb dades del Banc Mundial, el 2005 Mèxic va tenir l'ingrés nacional brut per càpita més alt de Llatinoamèrica, les enormes desigualtats que existeixen en les diferents regions i entre els grups socials generen més conflictes.\nEn una població estimada de 121 milions de persones el 2015, la divisió entre rics i pobres és molt gran. Molts tenen una ocupació precària o treballen en l'economia submergida i la població pobra és del 46%, és a dir 55 milions de persones (2014).\nL'esperança de vida és de 76 anys. La població analfabeta va ser del 7,3% el 2012, tot i que s'estima que hi ha 33 milions (29% de la població) d'analfabets funcionals al país.\nONG Mèxic Mèxic (Viquipèdia)\nProjectes per a dones Mèxic\nONG Mèxic ›


Blog d'Actualitat | Associació per La Salut Mental del Baix Llobregat Nord\nDintre del programa d'activitats del Club Social "Punt de Trobada" un cop a l'any s'organitza un viatge. En aquesta ocasió la destinació triada ha estat Madrid i les dates, del 30 de maig al 4 de juny. Durant una setmana els companys que han anat...\n03 juny, 2016 / 0 Comentaris\nFinalitza la Lliga Esport i Salut\nDurant els últims mesos l’equip de Futbol Sala del Club Social “Punt de Trobada” ha participat en la Lliga Esport i Salut. Aquesta lliga la coordinen conjuntament la Federació Salut Mental Catalunya i diversos serveis de club social del territori.Des del seu inici, aquesta lliga...\nSortida a Girona Temps de Flors\nUn cop a l’any, des de l’Associació per la Salut Mental del Baix Llobregat Nord organitzem una sortida de germanor per tots els socis amb l'objectiu de passar un dia diferent compartint una experiència d'oci cultural. En aquesta ocasió, la visita es va fer a...\n19 maig, 2016 / 0 Comentaris\nXerrada per les families\nAmb el títol "Al meu familiar li han diagnosticat un trastorn mental, I ara què?", l'Associació per la Salut Mental del Baix Llobregat Nord va portar a terme ahir dimecres una xerrada col·loqui destinada a les famílies. L'espai va ser dinamitzat per la psicòloga i psicoterapeuta Mónica...


El Pla Estratègic per al Desenvolupament de les Energies Renovables, neix amb l'objectiu de crear un entorn en què l'acció pública serveixi per desencadenar inversió en energies renovables i potenciar encara més la feina que ja s'està portant a terme en relació amb la transició energètica i la lluita contra el canvi climàtic.\nL'objectiu és involucrar el sector privat i la ciutadania en general en el desplegament del Pla, per tal d'arribar, com a mínim, al 32 % d'energies renovables sobre el consum final d'energia a la demarcació de Girona l'any 2030. És el mateix percentatge que fixen els objectius europeus.\nLa Diputació de Girona ha treballat durant dos anys de costat amb els agents involucrats del territori per definir accions concretes. S'han programat 29 accions que incidiran principalment en quatre sectors: l'industrial, el turístic, el residencial i el municipal, perquè es considera que són els que tenen més potencial per a l'assoliment de l'objectiu de penetració de renovables en els propers anys a la demarcació.\nPla Estratègic per al Desenvolupament de les Energies Renovables PDF


Idò: de desembre 2017\nPublicat per Maria Escalas Bernat a 17:50 5 comentaris:\nPublicat per Maria Escalas Bernat a 08:56 4 comentaris:\nLes primeres vegades és inevitable. Estimes, i te la fots. Ja és això. Després, van passant els anys i hi ha un moment en que entens que quan obres el teu cor, per una d'aquelles lleis estranyes, donant espai al que senties l'has enfortit, però també l'has fet terriblement vulnerable. Aleshores és forta la temptació de nadar i guardar la roba. Tanmateix, quines ganes de patir, oi?\nCadascú té el seu estil i els seus mecanismes, però la meva percepció és que sense una implicació intensa, sense un lliurament generós, no hi ha una patacada, és cert... però tampoc un gaudi intens.\nLa Txelo em va dir que estimar-la era un mal negoci. Em va sorprendre la seva cruesa, i vaig entendre, ja massa tard, que estava intentant protegir-me. En aquells moments estava molt més malalta del que ens deia, sabia que marxaria, i que els que l'estimàvem ploraríem molt.\nI jo, sabeu, li vaig dir que no hi era a temps. Que ja l'estimava. I que es deixés de bestieses.\nTrobo a faltar els seus missatges a hores intempestives, els seus bon dia guapa, les fotos que m'enviava. D'alguna manera, sento que no estic sola, és aquí al meu costat, amb els seus ulls de mel i la seva veu tan ben timbrada.\nI potser sí, alguna vegada he pensat quin mal negoci. Vam tenir tan poc temps, i porto tant temps enyorant-la. Però sabeu què? Dono tota la pena per bona. Hauria estat encara molt més trist passar per la vida sense conèixer-la, o pitjor, no deixar-la entrar al meu cor per prevenció.


Cracòvia, del 2 al 5 de juny de 2017; dia 2: Auschwitz (3 de juny de 2017) (IX)\nFinalment, amb l'avanç aliat, a finals de 1944 i començaments de 1945, els camps de concentració són alliberats, davant l'estupefacció mundial per l'extrema brutalitat que havien sofert els presoners. Alguns dels responsables de l'extermini van ser condemnats per crims contra la humanitat en els Judicis de Nuremberg\nXifres del genocidi\n· En els guetos i per privacions: més de 800.000.\n· Afusellats: uns 1.400.000.\n· En els camps de concentració: 2.900.000 (dels quals 2.700.000 a les cambres de gas).\nEls nazis instauren també el control reproductiu de la societat alemanya. És imperiosa la necessitat de crear nous aris i de treure de la circulació aquells que presentin defectes en nom de la higiene racial, promovent l'eugenèsia i recorrent a l'eutanàsia si feia falta. Així mateix, es va buscar la fecundació de totes les alemanyes de bona sang per part de l'elit ària perquè a poc a poc la raça perduda recuperi la seva esplendor. El resultat d'això va ser l'establiment dels camps Lebensborn en els quals dones d'origen ari eren inseminades amb pares seleccionats per a la creació de nens racialment purs. (Continuarà)\n(La imatge és trencadora: les sabates de la gent assassinada a Auschwitz pel nazisme)


Sovint és qüestió de lideratge - Cambra de Comerç de Manresa\nInici > Blog > Sovint és qüestió de lideratge\nUn projecte ambiciós necessita lideratge, altrament és molt més complicat d’assolir-ne els objectius. El líder ha d’aconseguir per una banda proposar una estratègia creïble i un pla d’actuació en consonància, que siguin coneguts, acceptats i admeses les dificultats i problemes que sorgiran durant el procés. I per l’altra ha de saber sumar els potencials i la voluntat de l’equip que l’ha de dur a terme, gestionant el grup de forma eficient i positivant les situacions complexes que hauran de superar. Penso que una de les seves qualitats ha de ser saber gestionar la informació amb unes notables dosis de transparència, que permetin tenir l’equip ben informat de metes i dificultats. Liderar amb opacitat no sol funcionar. També ha de tenir una certa legitimitat i ha d’actuar amb generositat, no aprofitant-se de la situació o afavorint injustament uns quants.\nDir que el projecte europeu està mancat de lideratge és encertat. Els líders legítims, el President de la Comissió i el del Parlament, no exerceixen. No comuniquen, no sabem on ens porten ni se’ls veu al peu del canó quan hi ha problemes, siguin refugiats, indignats o Brèxit. Per contra la Cancellera alemanya, que és molt respectada, es limita a exercir sobre alguns temes. Ha liderat l’austeritat, que és una estratègia per assolir objectius macroeconòmics desitjables i importants, però no se l’ha vist forçant actuacions microeconòmiques per suavitzar-ne els efectes colaterals, que són el gran germen de l’actual indignació i rebuig del projecte europeu. Qui ens ha endeutat és inabastable, i se n’ha acabat culpant als immigrants i refugiats, obrint la porta a una xenofòbia que pot arruïnar el projecte. Tampoc se l’ha vist explicant als britànics els problemes d’abandonar la UE, sembla que no se sent legitimada ni vol entrar en problemes aparentment domèstics dels països, però que acaben essent-ho de tots els europeus. Aquest no lideratge d’Europa ens convé resoldre’l aviat, i no serà fàcil.\nA petita escala en tenim un cas semblant al Bages, des de fa anys. A diferència d’altres comarques, en que el lideratge dels grans temes l’entoma l’Alcalde de la capital, penso que de forma legítima però poc lògica, els diferents alcaldes de la comarca no s’han posat mai d’acord en atorgar el lideratge de les qüestions cabdals a l’Alcalde de Manresa de torn. El qual segurament ha volgut evitar trepitjar altres competències municipals, però el resultat és que no s’han abordat grans mancances. I no em refereixo sols a la reclamació d’infraestructures o d’un paper més digne i just a les institucions catalanes, sinó a la coordinació de competències locals que permetin mancomunar molts més serveis, planificació de sòl industrial a nivell comarcal amb molta més lògica, sentit i atractivitat per inversions foranes, estructuració i potenciació conjunta de tot el potencial turístic, etc.\nSom el 2 % de la població de Catalunya, una mica menys pel que fa a la generació de riquesa, tenim potencial en molts camps, però no en traiem el profit que podríem. Segurament la societat civil organitzada no ho sabem empènyer prou, ni tenim la legitimitat per suplir aquesta situació. Però si més no hem d’explicar que, sense envair autonomies municipals, amb un projecte engrescador, un pla d’accions clar, transparència total i un líder legítim amb ganes, es podrien delegar competències i anar tots junts cap a l’objectiu. De fet fins ara el projecte europeu s’ha tirat endavant així, cedint sobirania envers la causa. No caiguem en el seu mateix error.\nBages | Catalunya | Europa | lideratge


Montoro vol inhabilitar Puigdemont per ocultar els seus béns - Diari Jornada\nMontoro vol inhabilitar Puigdemont per ocultar els seus béns\n| 10 de maig, 2018 - 13:10\nEl ministeri d'Hisenda està treballant en un expedient sancionador per inhabilitar fins a quatre anys el president destituït Carles Puigdemont per haver incomplert la Llei d'incompatibilitats d'alts càrrecs de la Generalitat. Segons avança 'El Confidencial' i ha confirmat l'ACN, Puigdemont no hauria entregat la informació que li requereix la llei després d'haver deixat de ser president per aplicació del 155. Segons la llei, els alts càrrecs tenen tres mesos per presentar aquesta informació un cop deixen la feina per comprovar que no hi ha hagut un enriquiment il·lícit. Entre d'altres, estan obligats a presentar una declaració d'activitats, una declaració patrimonial i d'interessos i una declaració complementària (que inclou conjugues). Puigdemont, en canvi, no ha presentat aquesta informació i, per això, Hisenda està acabant aquest expedient sancionador.\nSegons la Llei, aprovada el 2005, ocultar informació suposa una infracció greu i, entre d'altres, comporta que l'infractor no pugui ser nomenat per ocupar cap alt càrrec durant un període de quatre anys. Hisenda també analitza la situació d'altres alts càrrecs destituïts per la via del 155.


Comunicat de la Policia Local de Roses ·\nEns fem ressó, com no podia ser d’altra manera, d’un comunicat de la plantilla de la Policia Local, que com sabeu defensa la seva jornada contra la imposició de l’Ajuntament d’apujar-la a 40 h. El col·lectiu de Policia Local, on CC.OO. té una àmplia majoria, compta amb el nostre suport total.\n“La plantilla de la Policia Local de Roses manifesta la seva més gran indignació pel tracte rebut per part de l’equip de govern, personalitzat en l’il·lustríssim senyor alcalde Carles Páramo, i com a convidat de pedra el regidor del PP Àngel Tarrero..\nL’alcalde va convocar la plantilla per explicar les darreres mesures que afecten greument les nostres condicions laborals, familiars i personals. Hi vam anar per escoltar-lo i dialogar, atès que, com és del domini públic, la manera com aplica aquestes mesures al col·lectiu genera el nostre rebuig unànime i hem anunciat accions de protesta alhora que li hem demanat per escrit que rectifiqui la seva actitud injusta.\nPodria semblar i ser un gest de valentia, transparència i tarannà dialogant d’un home que no acostuma a fer gestos d’aquesta naturalesa. Però no.\nEl senyor alcalde es va limitar a explicar-nos que enguany no cobrarem la paga extra de Nadal, però -que ens quedi molt clar- que no és culpa seva, que l’Ajuntament neda en l’abundància i ens podria pagar l’extra i més però a ell l’obliguen i no pot fer-hi res més. De la possibilitat que ofereix la llei d’establir compensacions per minvar o anul·lar l’efecte d’aquesta mesura (com ja ha fet, per exemple, l’ajuntament de Saragossa), ni paraula.\nL’Àlex Durán, elegit en assemblea portaveu del col·lectiu (i no de cap sindicat, que quedi clar) va voler exposar-li en nom de tots la nostra postura sobre aquest tema, però l’alcalde no en va voler pràcticament ni parlar. Va barrejar-hi el sindicat al qual pertany l’Àlex, tot i haver-li dit que era portaveu de la plantilla, va faltar-li al respecte, el va engegar a reclamar “al Rei!” i va etzibar-li de mala manera que no volia parlar més amb ell. Òbviament, si l’alcalde no vol parlar amb el nostre portaveu i l’engega amb mala educació, ens nega la paraula i ens engega a tots, així que ens vam aixecar i vam abandonar la sala de plens dient-li “Bona tarda”, que de senyor també se n’ha de venir de mena.\nEn aquest punt, la plantilla de la Policia Local de Roses ens ratifiquem plenament en la nostra postura, en l’anunci de protestes i en el nostre portaveu Àlex Durán.”\nTags: Comunicat, Jornada laboral, Policia Local, Roses\nPrevious Catalunya ha registrat un descens de 15.400 persones en situació d’atur el segon trimestre de 2012\nNext Comunicat del PSC de Roses sobre el Mercat d’Artesania del passeig marítim


ᐅ Colònies Escolars a Calaf - Esportec\nCOLÒNIES A CALAF PER A CENTRES EDUCATIUS\nA Esportec oferim un conjunt de colònies educatives per a grups a prop de Calaf de NEU, MAR i AVENTURA als diferents cicles educatius, des d'infantil, primària, secundària i batxillerat, fins a cicles formatius i escoles d'adults; i també per als col·lectius implicats en l'educació: docents, famílies i AFA/AMPA.\nColònies esportives per escoles a Calaf\nRealitzem una gran varietat de colònies de lleure a prop de Calaf des de les esquiades de neu fins a les colònies d'aventura i les colònies aquàtiques. Volem que tots els grups aprenguin a viure l'aventura i al mateix temps descobreixin la natura. Aquestes activitats ajuden als nens a ampliar el seu entorn social i promouen les seves relacions d'una manera més lliure que a l'escola. La realització de les estades els otorga l'oportunitat de relacionar-se amb adults que no són ni mestres ni pares, a part del fet que hi ha moltes activitats d’oci que són importants per al desenvolupament d’hàbits saludables en els nens. Les estades durant les etapes formatives dels nens també fomenten i milloren la capacitat física i mental, i alhora, són activitats d'esbarjo i diversió.\nDes de l'equip d'Esportec planifiquem prèviament totes les activitats que es duran a terme. Aquesta planificació és prou flexible per poder donar resposta a possibles imprevistos. També ens preocupem de l'alimentació que oferim als nens durant les nostres estades. Als menjadors escolars durant les estades o activitats a Calaf sabem que és important poder atendre totes les necessitats dels infants i per aquest motiu realitzem els menús adaptats. Estem preparats per poder atendre als infants amb al·lèrgies i intoleràncies alimentàries, així com als vegetarians o vegans, de manera que puguin fer ús dels serveis dels menjadors escolars amb total normalitat.\nPlantegem unes convivències i colònies escolars a Calaf per a infants i joves en les quals mestres i monitors, juntament amb els nostres monitors que són tècnics esportius especialitzats, acompliran uns dies d'educació no formal a través de les nostres activitats lúdiques. Per aquest motiu, des d’Esportec, per a qualsevol estació de l’any plantegem una sèrie de colònies escolars prop de Calaf amb el propòsit d'aconseguir objectius relacionats mb la convivència en un entorn no habitual, la potenciació de l'autonomia i el treball en un medi no acadèmic.\nVine a Calaf a gaudir de les colònies des de grups de llars d'infants fins a col·lectius implicats en l'educació.\nVolem que les nostres estades siguin úniques i originals, respectant sempre el medi que ens envolta. La nostra finalitat és treballar constantment en elaborar, adaptar i millorar les nostres activitats esportives i estades per a centres educatius a Calaf, i assegurar que els programes d'activitats sempre estaran adaptats a cada cicle escolar.\nEstades escolars a Calaf\nColònies escolars a Calaf\nConvivències escolars a Calaf\nEstades per a joves a Calaf\nEsquiades escolars a Calaf\nActivitats per a centres educatius a Calaf\nEstades infantils a Calaf\nActivitats escolars a Calaf\nActivitats per als diferents cicles educatiusa Calaf\nColònies d'estiu a Calaf\nCasa de colònies a Calaf\nAlbergs per a escoles a Calaf\nActivitats per docents a Calaf\nColònies d'hivern a Calaf\nActivitats per als col·lectius implicats en l'educació a Calaf\nColònies d'estiu a prop de Calaf. Comptem amb molts anys d'experiència en activitats d'oci i de lleure.\nDes d'Esportec us oferim tot allò que necessiteu per passar un estiu que no oblidareu mai als voltants de Calaf. A les estades escolars, a banda de treballar el continguts de cada taller i activitats, també treballem el desenvolupament personal de cada un dels alumnes, l'autonomia, el hàbits d'higiene, el companyerisme...a part de gaudir d'una experiència en grup d’una forma diferent.\nAquestes activitats, a més d’afavorir l’estat físic dels infants, són imprescindibles per ampliar la capacitat de coordinació, la psicomotricitat, la flexibilitat i l’agilitat. Els esports desenvolupen valors importants en els infants, com la disciplina, l'amistat, el respecte, l’esperit d’equip, la superació i la competitivitat. Els esports d’equip són recomanables per a alumnes amb problemes de socialització o timidesa, ja que ajuden a desenvolupar relacions amb els companys i aporten seguretat. Per aquests motius tenim un seguit d'activitats escolars i grupals a prop de Calaf que us proposem.\nRealitzem esquiades escolars a prop de Calaf, durant tot l'any i per a totes les edats\nOferim colònies per escoles i instituts que promouen la convivència, l’aprenentatge i el contacte directe amb la natura. Les activitats que es duen a terme les adaptem al grup d’edat, i per això garantim que en surt una experiència màgica que segur que els infants recordaran per sempre! Per oferir la màxima qualitat i professionalisme en les nostres activitats i estades, els nostres monitors són tècnics esportius especialitzats en cadascuna de les les activitats a Calaf que oferim.\nColònies escolars per a totes les edats a Calaf per a centres educatius\nEsportec som una empresa que ens dediquem a realitzar estades i activitats de lleure orientades des d’un punt de vista pedagògic i pensat per escoles, grups, centres d’esbarjo, centres esportius... a la zona de Calaf i crear vincles entre els nens d’una forma diferent.\nL’activitat principal de les nostres estades per a escoles és realitazar activitats programades, personalitzades i fetes a mida segons les necessitats de cada grupen qualsevol època de l’any, combinant així activitats de neu, de multiaventura, aquàtiques i sortides pedagògiques per conèixer la història, geografia, flora, fauna i altres a prop de Calaf . Les activitats varien en funció de l’época de l’any, de l’edat dels participants i de l’objectiu principal de la sortida escolar, ja sigui un objectiu lúdic, pedagògic, d’entrenament, d’habilitats socials entre grups,...\nSón un element molt significatiu del sistema educatiu català. El seu paper ha estat i segueix essent fonamental en l’educació dels infants. Ofereixen oportunitats educatives diferents i complementàries i ens permeten treballar aspectes de desenvolupament social, convivència, diversió sana i respecte vers la natura en un ambient diferent a l’habitual. Des d’Esportec ens preocupem per organitzar-les seguint un eix dinamitzador sobre el qual realitzem les activitats i fem partícips als infants i joves de l’experiència del moment. En resum, seguretat, diversió, i aprenentatge en un context diferent a l’habitual . I si cap programa s’adapta a les vostres necessitats us oferim les colònies a la carta. Vosaltres ens dieu que us agradaria fer i nosaltres ho ajustem a les vostres necessitats. A Esportec som experts en activitats de lleure a Calaf per a tot tipus d'edats.


Travel | Temas de Actualidad | Onda Cero Radio\nGente Viajera Catalunya 07/11/2020\nPodcast complet del programa Gente Viajera Catalunya, amb Carles Lamelo. Avui seguim repassant l’afectació que estan tenint les restriccions a la mobilitat a les diferents branques de la indústria turística. Els autobusos han perdut una part important de la seva activitat com a conseqüència de la pandèmia com ens explicarà José María Echevarría, president de la Federació Empresarial Catalana d'Autotransport de Viatgers. Seguirem recorrent el territori per donar suport al sector del Turisme català, avui veient com s’està reinventant l'hoteleria de Barcelona, en companyia de la directora de l’hotel 1882. També viatjarem a través de la literatura amb Pilar Méndez, autora del llibre ‘Los mares de la canela’, amb ella visitarem els escenaris de la trama que transcorre entre Galícia, les Filipines i la Xina.\nGente Viajera Catalunya 17/10/2020\nPodcast complet del programa Gente Viajera Catalunya, amb Carles Lamelo. En aquest cap de setmana sense cafeteries ni restaurants oberts, a Gente Viajera Catalunya ens centrem en recórrer el territori de la proximitat. Anirem a buscar bolets per tal de gaudir de la natura amb Jaume Sañé, naturalista, expert en descobertes rurals i rutes boltaires a més d’organitzador de grans expedicions a Kènia. També ens visitarà Francesc Escànez, d’Atàntida viatges; especialistes en el sector del turisme de luxe. Amb ell, sabrem quines son les destinacions emergents per al 2021, quan esperem recuperar la llibertat per a viatjar. I d’aquí, a les Maldives, amb Nicolás Bernal, d’Indika Viajes, especialistes en viatges a Àsia un dels continents que s’espera que recuperarà abans el Turisme.\nGente Viajera Catalunya 10/10/2020\nPodcast complet del programa Gente Viajera Catalunya, amb Carles Lamelo. Avui a Gente Viajera Catalunya seguim centrats en el turisme de proximitat. Viatgem a través de la música i el cine, amb el director de l’In-Edit Film Festival de Barcelona, Uri Altell. Els proposem un recorregut pel Baix Empordà a partir de Pals i les Jornades de Patrimoni que celebra aquest cap de setmana, a més de XXII Sega tradicional d’arròs que arribarà el 17 d’Octubre. En el nostre viatge pel món recorrem Geòrgia amb la viatgera Gracieta Martín, autora del llibre ‘Sola, anatomía de un viaje a Tbilisi’. A l’espai ‘Paisatges amb sabor’, visitem la cuina de fusió del restaurant ‘Las Fernández’, el projecte gastronòmic i artístic de dues noies de Ponferrada que estan revolucionant el Raval de Barcelona.\nGente viajera Catalunya 14/03/2020\nPodcast del programa complet Gente Viajera Catalunya amb Carles Lamelo. Aquesta setmana amb tota l'antenció fixada en la crisi del Coronavirus (Covid-19). Analitzem les conseqüències per als viatgers amb el president de l'Associació Catalana d'Agències de Viatges, Martí Sarrate i per al sector turístic amb la Dra. Ma Encarnación Romero André, professora d'economia del Turisme a la Universitat de Barcelona. També visitem Flandes i parlem del turisme esportiu amb el portaveu de Marnatón.\nGente viajera Catalunya 29/02/2020\nPodcast del programa complet Gente Viajera Catalunya amb Carles Lamelo. Aquesta setmana ens visita Mary Norris, correctora de la prestigiosa revista 'The Newyorker' per parlar-nos del seu llibre de viatges a Grècia titulat 'Mi gran odisea griega'. Ens allotjarem a un hotel bombolla, la nova tendència per fer astroturisme, farem turisme industrial al Baix Llobregat i parlarem de la fortalesa de la gastronomia catalana amb la gerent del Clúster Gourmet de Catalunya.\nSantiago Tejedor, un professor universitari entregat als viatges\nA Gente Viajera Catalunya amb Carles Lamelo entrevistem al viatger Santiago Tejedor, que també és el director del màster en Periodisme de Viatges de la Universitat Autònoma de Barcelona. Amb ell repassem algun dels seus viatges i també els reptes que té el Turisme en matèria de comunicació.\nGente viajera Catalunya 11/01/2020\nPodcast del programa complet Gente Viajera Catalunya amb Carles Lamelo. Avui parlem del futur de la comunicació turística amb el professor Santiago Tejedor, director del màster en periodisme de viatges de la Universitat Autònoma de Barcelona. En un reportatge, repassarem les dades més rellevants de la nova edició de Fitur que arribarà aviat a Madrid. Us donarem detalls de l'esquiada d'Europa FM, recorrerem la Fira de l'Oli de les Borges Blanques i farem la prèvia de Madrid Fusión parlant de la cuina peruana en companyia de Juan Manuel Barrena, conseller comercial de Perú a Espanya.


Avís legal | Hotel Sol Ixent, Cadaqués\nDenominació Social: CADAQUÉS SOL, S.L.\nDomicili Social: Passeig del mar, 2, 17488 Cadaqués, (Girona)\nLloc Web: www.hotelsolixent.com\nDades Registrals: Tom nº 2.348, Foli nº 182, Secció 8ª y Full Registral GI-39281.\nCADAQUÉS SOL, S.L. (en endavant també el prestador) com a responsable del lloc web, posa a disposició dels usuaris el present document que regula l’ús del lloc web www.hotelsolixent.com,amb el que pretenem donar compliment a les obligacions que disposa la Llei 34/2002, de Serveis de la Societat de la Informació i del Comerç Electrònic (LSSICE o LSSI), així com informar a tots els usuaris del lloc web respecte de quines són les condicions d’ús del lloc web.\nA través de la Web, CADAQUÉS SOL, S.L. facilita als usuaris l’accés i la utilització de diferents serveis i continguts posats a disposició a través de la web.\nLa prestació dels serveis per part de CADAQUÉS SOL, S.L. té caràcter gratuït per a tots els usuaris. Malgrat això, alguns dels serveis subministrats pel prestador a través de la web estan subjectes al pagament d’un preu determinat a les condicions generals de contractació.\nAmb caràcter general la prestació dels serveis no exigeix la prèvia subscripció o registre dels usuaris. Tot i això, CADAQUÉS SOL, S.L. condiciona l’ús d’alguns dels serveis a la prèvia complementació del corresponent registre d’usuari. Aquest registre s’efectuarà en la forma expressament indicada en la pròpia secció del servei.\nTota la informació que facilita l’usuari ha de ser certa. A aquests efectes, l’usuari garanteix l’autenticitat de les dades comunicades a través dels formularis per a la subscripció dels serveis. Serà responsabilitat de l’usuari mantenir tota la informació facilitada a CADAQUÉS SOL, S.L. permanentment actualitzada de forma que respongui, en cada moment, a la seva situació real. En tot cas, l’usuari serà l’únic responsable de les manifestacions falses o inexactes que realitzi i dels perjudicis que causi al prestador o a tercers.\nCADAQUÉS SOL, S.L. no atorga cap garantia ni es fa responsable, en cap cas, dels danys i perjudicis de qualsevol naturalesa que poguessin sortir a col·lació de la falta de disponibilitat, manteniment i efectiu funcionament de la web o dels seus serveis i continguts; de l’existència de virus, programes maliciosos o lesius dels continguts; de l’ús il·lícit, negligent, fraudulent o contrari a aquest Avís Legal i condicions d’ús; o de la falta de licitud, qualitat, fiabilitat, utilitat i disponibilitat dels serveis prestats per tercers a disposició dels usuaris del nostre lloc web.\nDes del lloc web és possible que es redirigeixi a continguts de terceres wes. Donat que des del web no podem controlar sempre els continguts introduïts pels tercers, CADAQUÉS SOL, S.L. no assumeix cap tipus de responsabilitat respecte a aquests continguts. En tot cas, el prestador manifesta que procedirà a la retirada immediata de qualsevol contingut que pogués contravenir la legislació nacional o internacional, la moral o l’ordre públic, procedint a la retirada immediatat de la re-direcció en aquestes webs, posant en coneixement de les autoritats competents el contingut en qüestió.\nL'informem que CADAQUÉS SOL, S.L. pot estar present en xarxes socials. El tractament de les dades que els usuaris inclouen en les mateixes [fent-se seguidors del prestador en les xarxes socials (i/o realitzant qualsevol vincle o acció de connexió a través d’aquestes)] es regirà per aquest apartat, així com per les condicions d'ús, polítiques de privacitat i normatives d’accés i ús de les xarxes socials en qüestió i acceptades prèviament per l’usuari. CADAQUÉS SOL, S.L. tractarà les seves dades amb la finalitat d'informar-lo de les activitats, productes o serveis del prestador a través d’aquestes xarxes socials, així com per a qualsevol altra finalitat que les normatives de les Xarxes Socials permetin, però no es farà responsable de les seves polítiques de privacitat.\n- Que atemptin contra els drets fonamentals de les persones, faltin a la cortesia en la xarxa, molestin o puguin generar opinions negatives en els nostres usuaris o tercers i en general qualsevol siguin els continguts que CADAQUÉS SOL, S.L. consideri no apropiats.\nAixí mateix, CADAQUÉS SOL, S.L. es reserva la potestat de retirar, sense previ avís del lloc web o de la xarxa social corporativa aquells continguts que es considerin no apropiats.


Comença la competició federada 2022 – PadelCV\nComença la competició federada 2022\nUn any més, la Federació de pàdel de la Comunitat Valenciana ha obert les inscripcions per als tornejos de l’acabat d’estrenar 2022.\nAixí, mentre en l’horitzó brilla amb llum pròpia el torneig Or de Borriana previst per al mes de febrer, comprovem com, un any més, els qui tindran l’honor d’inaugurar la temporada oficial del pàdel valencià seran els nostres menors.\nEls tornejos provincials classificatoris del primer cicle de 2022 es disputaran, al *alimón, en *Sanvi *Padel (Sant Vicent del Raspeig, Alacant), Peri *Esport (Castelló) i 7 *Padel (València) els dies 15 i 16 de Gener.\nEn paral·lel, Castelló celebrarà el seu Màster provincial que reunirà les millors pales de la província en 2021 coincidint amb el torneig que obri el nostre circuit Plata en Pàdel *Indoor Castelló.\nI el següent cap de setmana, continuarà el nostre circuit Plata provincial en *AN *Padel, a Alacant, tancant el mes amb les proves de *Padel *Center Castelló i *BluPadel (Alacant).\nLes inscripcions per a tots els tornejos estan obertes. És l’oportunitat de començar l’any competitiu de la millor forma possible. Us esperem.\nCastelló Padel Sport comença el repartiment de punts World Padel Tour\nNatalia Céspedes i Ainara Ruíz guanyen el bitllet per al TyC Premium 3 de Marbella\nLa plaça de l’Ajuntament de València es va omplir de pàdel


Traves al patrimoni – Viu Molins de Rei\nTraves al patrimoni\nÁlex García Visús\nActualment, són molts els municipis catalans que posseeixen plànols cadastrals únics del segle XIX. Sovint, però, els mateixos consistoris no sempre saben posar-los en valor ni fer-ne una difusió adequada.\nSi vols escriure una carta a Viu Molins de Rei, demana informació per correu electrònic: info@viumolinsderei.com\nEl passat 22 d’octubre de 2021 em vaig presentar a l’Arxiu Municipal de Molins de Rei per consultar un d’aquests plànols cadastrals, el del propi terme municipal de Molins de Rei, elaborat per l’agrimensor Dimas Vallcorba per encàrrec de la mateixa corporació l’any 1877.\nEs tracta d’un plànol parcel·lari únic, en el sentit que reflecteix una situació administrativa, urbana i agrícola que ja no existeix. Llavors Molins de Rei encara no s’havia annexionat bona part de Santa Creu d’Olordre. Aquest agrimensor va fer, d’acord amb el contracte amb l’Ajuntament, dues còpies d’aquest mapa, però avui en dia ja només se’n conserva una, i la que es conserva ha estat afectada per humitats. Per sort, l’afectació no és massa i no s’ha produït cap pèrdua d’informació.\nVaig sol·licitar llavors una còpia digital del plànol, perquè a banda de ser la forma per permetre millor la seva difusió i conservació, és també la forma que els geògrafs i els historiadors podem obtenir conclusions i realitzar anàlisis. La importància d’aquests plànols rau en el fet que presenten informació molt valuosa sobre parcel·les, conreus, camins, rieres, espais urbans, etc.\nAmb una digitalització de qualitat d’un plànol com aquest es pot aconseguir, a través dels Sistemes d’Informació Geogràfica (SIG), georeferenciar el mateix i sobreposar-lo a fotografies aèries o mapes actuals, podent així copsar els canvis que s’han produït en el territori al llarg del temps.\nPerò el problema és que el plànol té unes dimensions molt considerables (139 cm x 151 cm) i no es pot digitalitzar en les dependències de l’Ajuntament. Normalment, per a dur a terme digitalitzacions d’aquest tipus l’Ajuntament tenia un conveni amb una empresa privada, però aquesta empresa ha tancat.\nFragments del plànol // Álex García\nAixí doncs, vaig proposar a l’Ajuntament realitzar aquesta digitalització a l’Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya (ICGC), organisme dependent de la Generalitat de Catalunya. L’ICGC compta amb un projecte anomenat La Cartoteca hostatja en el qual, sense cap tipus de cost, s’ofereixen a digitalitzar plànols històrics de gran valor que posseeixen ajuntaments i altres institucions públiques o privades. Però per fer abans aquestes digitalitzacions és necessari signar un acord entre la institució que posseeix el mapa i l’ICGC.\nL’Ajuntament va accedir a realitzar aquest acord amb l’ICGC. Però des de finals de novembre passat aquest acord es troba aturat a l’Ajuntament de Molins de Rei, pendent d’una “revisió jurídica” interminable, pas previ perquè l’alcalde signi aquest acord. Cada cop que m’he dirigit a l’Ajuntament se’m comenta que s’està treballant en el tema, que\nhi ha voluntat per fer-ho, etc. Si bé és cert que hi havien alguns aspectes que s’havien de rectificar del model d’acord remès per l’ICGC, la veritat és que passen els mesos i aquest acord no es materialitza.\nEl passat mes de febrer l’alcalde de Molins de Rei assistia a l’acte de presentació a la biblioteca del Molí del darrer llibre de la historiadora Gemma Tribó. En ocasions, però, d’un Ajuntament s’espera una mica més que fer simplement “acte de presència” quan parlem de promoure la història local.\nÁlex García Visús és historiador i veí de Molins de Rei\nButlletí | La impotència de les famílies sense escola bressol\n138 pisos de lloguer protegit a Molins de Rei, complim els nostres compromisos electorals\nA l’abril, Candelera\nCalen alternatives de transport públic durant les diferents obres de Rodalies\n40 anys del Ball del Camell\nLa Candelera de la desconnexió de la covid\nEls extrems de la Carretera exclosos de la reforma


malgratcomunicacio.cat - Portal multimèdia de l'Ajuntament de Malgrat de Mar - El ple ha aprovat la moció per a la sanció dels pisos buits\n07-02-2014 / 11:25:06\n07-02-2014 / 11:58:48\nLes dues regidores del Partit Popular també van donar suport a la proposta que havien presentat de manera conjunta els grups polítics municipals de Convergència i Unió, Esquerra Republicana de Catalunya i Iniciativa per Catalunya - Els Verds - Esquerra Unida i Alternativa. Alguns membres de la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca, que ahir van assistir al ple, havien demanat a les populars Ana Vega i Rosa Maria Aubanell que votessin la moció "com a persones i no com a representants d'un partit polític".\nA banda d'aquesta moció per a sancionar els pisos buits, al ple d'ahir se'n van debatre cinc més, un de les quals va entrar per urgència. Eren sobre la distribució del Fons de Cooperació Local de Catalunya; de suport a Acció Cultural i a l'arribada de les emissions de Catalunya Ràdio i TV3 al País Valencià; de suport a la proposta per presentar a la mesa del Congrés de Diputats la proposició de llei orgànica de delegació a la Generalitat de Catalunya de la competència per autoritzar, convocar i celebrar un referèndum sobre el futur polític de Catalunya; d'adhesió al placte nacional pel dret a decidir; i en contra de la sentència d'introduir el castellà com a llengua vehicular.\nMembres de la PAH van assistir ahir al ple\nsanció pisos buits Plataforma d'Afectats per la Hipoteca PAH ple municipal febrer


El Museu d'Etnologia convoca el concurs fotogràfic Wiki Loves Folk - À Punt\nEl Museu d'Etnologia convoca el concurs fotogràfic Wiki Loves Folk\nÉs un concurs especial sobre Falles amb l'objectiu d'ampliar les imatges existents en la Viquipèdia sobre aquesta festa.\nEl període per a pujar les fotografies comprén del 20 de març al 30 d'abril de 2020\n02 de març 2020 - 18:09\nWiki Loves Folk és un concurs fotogràfic de festes populars a l’àmbit espanyol convocat per Wikimedia España. Des de 2017, el Museu Valencià d’Etnologia, junt amb Wikimedia España, Amical Wikimedia i amb la col·laboració de l’Associació d’Estudis Fallers, organitza, dins d'aquesta convocatòria anual, un concurs especial sobre Falles amb l'objectiu d'ampliar les imatges existents en la Viquipèdia sobre aquesta festa.\nEl Museu Valencià d’Etnologia proposa eixir al carrer, gaudir de la festa, fer fotos i compartir-les en el repositori d'imatges de la Viquipèdia, l’anomenat Wikimedia Commons. El període per a pujar-hi les fotografies comprén del 20 de març fins al 30 d'abril de 2020. El sistema de pujada és molt fàcil i intuïtiu, però en cas de tindre dubtes, la Biblioteca del Museu Valencià d’Etnologia ofereix la seua ajuda per a poder-ho fer amb èxit.\nUn jurat triarà els guanyadors en les dues categories establides: millor foto d'una falla i millor foto d'una activitat fallera. Els premis són dos lots de llibres formats per publicacions del Museu Valencià d’Etnologia entre els quals es troben catàlegs emblemàtics com Inventant la tradició: indumentària i identitat, però enguany també s’afegeix una #Etnototebag, la bossa de la campanya Cap a un Museu Sostenible (#CapAUnMuseuSostenible), i el joc de taula Espanta la por.\nAixí mateix, les fotografies participaran en el concurs Wiki Loves Folk de Wikimedia España amb importants premis en forma de material fotogràfic.


Els Pallars, 31 de maig 2017: JORNADA SOBRE CONTAMINACIÓ LUMÍNICA A L’ICGC – Pirineus TV\nEls Pallars, 31 de maig 2017: JORNADA SOBRE CONTAMINACIÓ LUMÍNICA A L’ICGC\nDins de la Setmana europea dels Geoparcs, l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya (ICGC) ha organitzat una jornada sobre “Observació de la Terra i aplicacions en l'Àmbit de la salut”.\nLes ponències s'han centrat principalment en analitzar les emissions i contaminacions lumíniques en tot tipus d'ambients, concretament en espais naturals. Durant la jornada s'ha presentat el cas de la Serra del Montsec, que va obtenir el certificat Starlight l'any 2013, per obtenir el certificat els nuclis que es trobaven a menys de 100 km de la serra han anat adaptant l'enllumenat, ja que la contaminació lumínica es percep a llarga distància.\nUn altre tema al què s'ha donat importància durant la jornada ha estat les afectacions que causa la llum en cel nocturn. Diversos estudis han demostrat que l'exposició de llum durant la nit afecta tant a espècies animals com a vegetals, en els últims anys també s'ha demostrat que pot haver-hi afectacions en la salut humana.\nEs recomana utilitzar bombetes led de llum càlida i evitar les llums amb emissió blava durant la nit, com ara les pantalles de televisió, tablets i mòbils.\nParlen al vídeo: SALVADOR RIBAS, DIRECTOR CIENTÍFIC PARC ASTRONÒMIC MONTSEC


Blue Ribbon Blend d’Orleans Coffee Exchange Review - Revisió | Octubre 2020\nCinta blava barreja\nAvaluació a cegues: És interessant. El perfil sòlid, bastant simple, està centrat en una riquesa punxent i plena de boca. Enterrat en la punyència és una nota estranya però no desagradable que no recordo del tot tastar cafè: una mena de salada seca.\nNotes: Un cafè interessant, amb una riquesa punxent i profunda, plena de boca. Enterrat en la punyència és una mena de salat sec. Bill Siemers informa que el best-seller minorista de la companyia és aclaparadorament per part de Columbia Supremo. 'Vint anys de Juan Valdez definitivament han afectat el consumidor de cafè', assenyala. Tot i això, assegura que va presentar aquesta solució popular\nprocés de decaig suís\nQui l'hauria de beure: El factor més venut:Aquesta podria ser una projecció romàntica pura, però per a mi aquesta barreja ha escrit a Nova Orleans a cada fesol. La peculiar punxència profunda em va recordar vagament el pesat i pebrot caràcter de la xicoria, el component afegit al cafè tradicional de Nova Orleans. Nova Orleans pot ser una ciutat del país on els gustos locals en menjar i begudes segueixen sent propis contra el gran pastís gastronòmic globalitzador.


junio 2013 – Mares de Barcelona\nVeni, Viddy, Vicy o els vídeos a les xarxes.\n«Viddy is a simple way to share well-produced, bite-size videos with the world.» «VideoInstagram bring you another way to share your stories.» «Vine is the best way to see and share life in motion.» La fórmula d’en Julio César que s’utilitza per definir la rapidesa amb la que s’aconsegueix l’èxit, en el cas concret de […]\nPublicada pormaresdebarcelona 27 junio, 2013 10 febrero, 2015 Publicada enbarcelona, lifestyle, social media, socialmediaEtiquetas: apps, social media, vídeos2 comentarios en Veni, Viddy, Vicy o els vídeos a les xarxes.\nCaso 2 / Creativa, trendy y cobaya lover\nEl maravilloso post que me dedica Ana Casado en su blog de mamis modernas: www.modernmoders.com Caso 2 / Creativa, trendy y cobaya lover Una MoMo nunca será un auténtico espécimen de raza pura si no se rodea de otras Moderns como ella. Una que quiera presumir de serlo DEBE tener unas cuantas estupendas amigas Moderns Moders […]\nPublicada pormaresdebarcelona 25 junio, 2013 10 febrero, 2015 Publicada enlifestyle, marketing, socialmedia, WomenEtiquetas: Ana Casado, blog, bloggers, modernmoders1 comentario en Caso 2 / Creativa, trendy y cobaya lover\nEntre l’hipòdrom d’Ascot i la hípica de Santa Cristina d’Aro.\nEls nens han acabat l’escola i han portat cadascun 3 quilos d’obres d’art i material de disseny elaborat durant el curs. Tres crios x 3 quilos = 9 quilos de joies efímeres per aplaudir i emmagatzemar, que no és “moc de gall d´indi”. Moltes de les peces són per disfressar-se ja que als tres nens […]\nPublicada pormaresdebarcelona 25 junio, 2013 10 febrero, 2015 Publicada enbarcelona, lifestyle, womanEtiquetas: Ascot, barcelona, philip Treacy2 comentarios en Entre l’hipòdrom d’Ascot i la hípica de Santa Cristina d’Aro.\nLes meves receptes de cuina a Spotify.\nSi a un home se’l conquista per l’estómac, a una dona per l’oïda i si barregem la gana amb el ball aconseguim que jo entri a la cuina i em baralli amb el que faci falta pel bé de la família. Poseu-me Daft Punk i el seu Get Lucky i us faig una truita de […]\nPublicada pormaresdebarcelona 20 junio, 2013 10 febrero, 2015 Publicada enbarcelona, gastro, lifestyleEtiquetas: barcelona, cuina, dancing, gastro, música1 comentario en Les meves receptes de cuina a Spotify.\nNens, al Japó no només es mengen dorayakis.\nAquest diumenge vam decidir portar els nens a sopar al primer restaurant japonès. Volíem començar a introduir nous plats en la seva cultura i alimentació i, com als pares ens agrada molt el japonès, vam escollir un de nou i aprop de casa, el Sushishop de l’Avinguda Diagonal 602 tocant plaça Francesc Macià que també […]\nPublicada pormaresdebarcelona 18 junio, 2013 9 febrero, 2015 Publicada enbarcelona, gastro, lifestyleEtiquetas: barcelona, children, dorayaki, restaurant japonès, sushishop3 comentarios en Nens, al Japó no només es mengen dorayakis.\nTan fàcil i tan difícil.\nVols dir una cosa, o la vols fer, perquè la sents així però: I si no agrada? I si no s’entén? I si l’expliquem, la posposem, o… fem la contrària? I així amb tot fins que ens convertim en les gallines de l’experiment de Pavlov donant voltes pel camí més llarg i oblidant-nos inclús de […]\nPublicada pormaresdebarcelona 13 junio, 2013 9 febrero, 2015 Publicada enbarcelona, opiniónEtiquetas: apple, books, ken Segall, think2 comentarios en Tan fàcil i tan difícil.\n¿A qué huelen mis nubes?\nVas per la vida convençuda de què el teu perfum és un, especial, únic, que et defineix, que t’ajudarà a que els altres et recordin quan ja no et tinguin al seu costat. Un perfum que és com una segona pell, al qual has jurat fidelitat. I llavors passeges un dia pel barri i descobreixes […]\nPublicada pormaresdebarcelona 11 junio, 2013 9 febrero, 2015 Publicada enbarcelona, lifestyle, opinión, shoppingEtiquetas: barcelona, dones, igersgalvany, perfums11 comentarios en ¿A qué huelen mis nubes?\nVerdures, pagesos i les nostres panxes contentes.\nAvui he tornat a comprar verdures i fruites a sinmas galvany del carrer Laforja 120. Sinmas és una xarxa de consumidors i empreses preocupades pel menjar sa i ecològic que confia en la intel.ligència social per crear una nova via de consum responsable. Consumidors i productors insatisfets amb el sistema actual ens posem en […]\nPublicada pormaresdebarcelona 6 junio, 2013 9 febrero, 2015 Publicada enbarcelona, gastro, lifestyle, saludEtiquetas: barcelona, de proximitat, gastro, salud, sinmasDeja un comentario en Verdures, pagesos i les nostres panxes contentes.\nDorms com un 4?\nDormir, menjar, estimar, riure… Coses que fem sense adornar-nos. A casa la majoria dormim com un 4. Si és cert el que diuen les teories, els que dormim com un 4 som forts en aparença però sensibles en el fons. Acostumem a ser tímids al principi i és la posició més comú (41%) sobretot per […]\nPublicada pormaresdebarcelona 4 junio, 2013 9 febrero, 2015 Publicada enbarcelona, lifestyle, womanEtiquetas: dormir, mares de barcelona, posicionsDeja un comentario en Dorms com un 4?


Sí, sí és el primer - Ara.cat\nDesventures d'un pare primerenc\nEl partit és a tres quarts d’una. Ens convoquen una hora abans perquè ens bronzegem bé. Aquest cop el nano, que fa de porter, no juga amb el seu equip, sinó amb el prebenjamí A. L’animo a què jugui amb ells perquè els hi ha fallat el porter i la setmana vinent és el darrer partit de lliga i no hi podrà anar perquè som fora. M’arrepenteixo d’haver-lo animat als dos minuts de partit. És el temps que triga el Vilassar de Dalt en fer el primer gol. Un pare de l’altre equip em comenta que encara no han perdut cap partit, que van segons i que si guanyen els tres partits que els hi queden seran...\nAl Nadal tenim l’agenda més apretada que un militant de la CUP. Aprofitant que baixem a casa de ma mare uns dies mirem de gaudir de l’oferta cultural de Barcelona. Comencem amb sessió de titelles. Ho deixo aquí. Després anem al cinema a veure “El viaje de Arlo”. Després de fer mitja hora de cua, la noia de la taquilla m’informa que no queden seients junts, que només en queden a la primera filera i que no ho veurem bé. Li dic que tant és, que ara no tornem cap a casa, que nosé com plantejar-ho als nanos ara.Li pregunto si em pot fer un descompte. Ni em mira. Acabem asseguts a les escales....\nPer Sant Joan no comprem petards sinó taps. Al nostre nano li agrada la revetlla igual que a la Carolina Punset la diversitatlingüística. D’aquest dia només salva la coca. I sense crema. Al migdia quan surt del casal fem via cap a casa. Ja sona algun petard i ell es tapa les orelles tot el camí. No li pregunto si vol fer una volta amb bicicleta. Ben dinat fa una migdiada llarga. Tan llarga que avui apunta que no s'adorm fins a la matinada. No el desperto. Tinc l'únic grup de hooligans que tira petards a aquella hora just a sota de casa. Tanco les finestres del menjador i el balcó. Obro la...\nLa convocatòria és a les nou del matí davant del pavelló. L’ocasió s’ho val. Els nostres nanos juguen el seu primer partit de bàsquet oficial i els pares diem d’anar-hi junts per fer pinya. Una filera de deu cotxes fa via cap a Premià de Mar, on es juga el triangular. Seguim els pares d’un dels entrenadors, que ens fa una ruta turística per la població maresmenca sense baixar del cotxe. Al final només el segueixo jo. Després de fer-me una idea aproximada de com és el poble, aprofito que s’atura per demanar indicacions a un vianant per comentar-li que fa un quart d’hora que he vist el rètol...\nUn amics li van regalar una peixera al nano pel seu aniversari. Amb el temps hem entès que era un regal educatiu. Volen que entengui el sentit de la mort, què significa literalment dinyar-la. Suposo que per això no em van comentar que si mengen massa, tenen poc oxigen oamb el canvi d'aiguapoden morir. Vam començar amb un i ja freguem la desena. El primer, el Peixet, és dels que ha durat més. Tres setmanes. En Miquel, en Luis Suárez o el Taronget, menys. No els ha donat temps de fer-se estimar. Això m’ha convertit en el client de l’any de la botiga d’animals, que ja parla de brot...\n"És millor que passin la varicel·la que posar la vacuna". Això és el que ens diu el pediatra del CAPunes setmanes enrera. Sortim tan convençuts de l'ambulatori que li fem cas i la petita l'agafa. Som uns afortunats perquè el nende la seva classe que tenia el virus només li encomana a ella. Les tres primeres nits penso en la família del metge. La meva sogra també perquè es fa càrrec de la nenael primer dia. Bàsicament perquè de la una fins a les quatre de la matinada la nena només repeteix "pica molt" i em demana que li bufi. Quan em quedo sense aire la seva mare agafa el relleu. L'operació...\nCansat de veure per la tele en Javi López fent que sí amb el cap, marxem a passar el dia a Girona. Abans d’arribar, parem al Decathlon. Només entrar la petita es treu les sandàlies. Encara no hem trobat el calçat que la satisfaci. Tot el que ella va arreplegant pel camí, jo ho entaforo als prestatges que em vaig trobant. Frego el “Wanted” entre els empleats de l'establiment. La meva companya té la brillant idea d’agafar-li un frisbee al nano quan iniciem la ruta. Com era de preveure no s’espera a sortir per estrenar-lo. Per evitar els llançaments llargs en camp obert, jugo amb ell als...\nNo hi ha res millor que començar el cap de setmana amb un taller de teràpia familiar. Especialment si la sessió comença a dos quarts de deu del matí i prèviament has hagut de fer l’esmorzar, vestir i encolomar les dues criatures. La meva companya m’anima dient-me que “només” hi haurà una vintena de mares i pares. Em quedo molt més tranquil. Quan entro a l’escola, m’adono que no sóc l’únic membre del gènere masculí a qui han enredat. La seva motivació es limita, com em diuen, a rebre una recompensa a la migdiada. Sota el suggerent títol de “Hi ha mares i pares perfectes?”, la terapeuta ens...\nEl més fotut de tenir fills és reproduir allò que et molestava que et fessin els teus pares. Parlo de quan em deien Àlex, que era aproximadament la meitat dels cops que em cridaven. Ara jo faig el mateix amb els meus dos fills. He constatat que no importa que siguin nen i nena perquè a vegades a ella li he arribat a dir Fera, que és el nom de la nostra gata. No hi ha res que superi, però, els dies de pluja. A vegades no cal ni que plogui. Només que els homes del temps amenacin amb ruixats, tu ja actives l’Inuncat, que consisteix en no fer plans i tancar-te a casa. Després no plou fins les...\nMentre el nano es passa tot el sant dia comptant, ja siguin els macarrons que li queden al plat o la gent que fa cua al supermercat, la meva companya no em deixa ni pixar tranquil perquè em tanca al lavabo amb el roomba encès. La petita, al seu torn, comença a exercir de dona. O sigui a manar. A l’escola bressol està fent punts per ser mestra de suport el curs vinent. Quan els fan seure a taula per menjar ella reparteix els gots de tots els seus companys i a la sortida si s’anima els dóna les agendes i la bossa del berenar als pares. No canvia bolquers, però ala Minnie, que en realitat es...


A la vora de l'aigua | Associació d'Escriptors en Llengua Catalana\nAquest nou llibre de poemes de la rosa, A la vora de l'aigua, sempre amb imatges d'aigua, en totes les seves formes, en tota la majestàtica presència del blau, ens evoca, per damunt de tot, la petjada del pas del temps. El llibre es divideix en tres parts, a través d'un recorregut de mar cap a terra, i ens apropa als paisatges que la poeta habita amb presència i essència. […]\nUn dels tresors de la poeta és un vell coixí, ple de records, al poema Llunes blanques o bé, un mirall antic Mirall misteriós. També són uns tresors les senzilles petúnies, que ella amanyaga a la seva terrassa davant de mar. O els ocells que la visiten. O els eucaliptus d'essència guaridora. Però el tresor més sorprenent durant una pila d'anys a la vora del mar, d'aquest mar tan estimat, és el petit hort, davant la via del tren, que apareix al poema Que hi fas hortet viu. […]\nLa mirada polièdrica de la poeta retrata i converteix en poema el ric estampat de formes humanes que de tantes maneres habiten un mateix paisatge. I així és com Joan Descals mostra, en els seus dibuixos, l'ull que observa, al voltant de tantes rodones i rodones, com dansa la dansa de la vida. Uns dibuixos fragmentaris, potser cubistes, fets de petites peces, mosaic d'engrunes de vida. De la vida que nia en els versos d'una poeta que voldria ser una au. […] La poesia de la Rosa és un agraïment a la vida sempre. També hi ha denúncia en la seva poesia, una visió de rebuig davant les injustícies socials, sobretot, però el que ella vol, en llibertat, és regraciar-se de tanta bellesa que ens envolta per guarir-nos. […]\nI el tresor final que ens reserva aquest llibre és dins el poema Amb el pes d'un insecte. Vaig dir a l'autora que era el poema que més m'agradava del llibre. Em fa entendre que una dona que és cridada per la lluna és una dona cridada per la seva ànima. Per la seva veu més profunda i sincera. Per aquella veritat del cor que permet caminar sobre l'aigua. Sobre l'aigua, que és com dir sobre la pròpia vida per damunt de l'aigua i per damunt del poema. Amb aquelles invisibles ales convertides en lletres.\nEstimada Rosa, gràcies per aquest llibre i que per molts anys et puguem tenir totes i tots ben a la vora.\n(Roser Guasch. "A la vora de l'aigua i de Rosa Fabregat", Revista Portal Nou, núm. 211, gener-febrer de 2009)\nL'aigua […] és un doble fil que anusa uns i altres paisatges viscuts i adorats. És la matèria que sosté les persones, els animals, la vida de les cases i el sentit de les temperatures. Dues aigües, les de la Rosa: la d'estiu i marítima de Salou –amb la seva platja d'arena– i la d'hivern, fonedissa i prima del Segre lleidatà. Els paisatges de l'aigua hi són presentats com vistos des de sengles finestres, allà, en l'horitzó pròxim, de la mirada. La finestra d'un apartament de platja, damunt dels pintes de les palmeres del passeig marítim, i la finestra oberta en direcció al Cappont, que mira per damunt de les mèlies immenses de l'avinguda del Segre.\nL'aigua del poemari –aquest fons bellugadís i susceptible de ser penetrat– és l'artèria del món observat i descrit. Res fora de l'aigua i tot manifestant-se a la seva vora. L'aigua com a paisatge de la vida de l'escriptora. I com a paisatge ofert per a la lectura de la vida que neix, que es deplega amb la seva esplendor, que es turmenta sota pressió i que declina suaument amb el sol banyant de tardor les làmines fluvial i marítima.\nTambé hi ha un esguard sense finestra. El llambregueix de la poetessa entre les escenes de l'experiència humana. Es tracta d'una mirada en el dedins del coneixement, en el pòsit moral que han deixat els drames humans en la vida de la dona sensible. Coses que han esclatat a Lleida i coses que van tenir lloc en la sorra marítima, o en els carrers bigarrats de la vila de platja.\nEls versos d'A la vora de l'aigua tenen aroma de maduresa; són, cadascun, la poma que ha estat guardada tot l'hivern i que s'enceta així que la primavera arriba: assaonada, amb el suc de sucre just, amb l'acidesa somorta en el recors de la carn, amb la pell dibuixant l'arrissament del temps sobre l'ànima de la sorra, del riu quiet, de l'estany…\nDes de la consciència social, passat per l'embadaliment d'un amor contemplat, fins al recompte de l'edat, A la vora de l'aigua conté allò que la Rosa Fabregat ha viscut fins avui. Allò que ha viscut, no només allò que ha observat. La densitat de l'espai que ocupen les reflexions experiencials és tanta que els versos presenten la vida amb una naturalitat curulla de moral (entengui's a la manera ètica) i carregada d'estètica.\nSol ser fàcil trobar-se en consens amb la poesia de Rosa Fabregat, perquè els seus versos no fan altre –bellament, és cert– que revelen allò que sentim els que compartim amb ella els seus paisatges. En A la vora de l'aigua, aquest comú acord es manifesta amb una puixança emotiva, amb un recreixement dels compromisos del lector amb els de la poetessa. Són els compromisos que reclamen els éssers que la poblen, amb les seves càrregues al coll, amb la lleugeresa dels seus cossos en flotació.\nUna esplèndida lectura, la d'A la vora de l'aigua –encara que no sigui davant del riu, del mar o de l'estany– per als dies que traspassen l'any i preparen el regal de la màgia. Una manera de submergir-se en allò que sabíem bell i que hem hagut d'esperar a la poesia de Fabregat per descobrir-ho.\n(Francesc Pané. "L''Acqua vitae' de Rosa Fabregat", Segre, 13 de gener de 2009)\nAmb el títol de A la vora de l'aigua, un cop més editat per Pagès (i incorporant il·lustracions de Joan Descals, amb qui ja havia col·laborat en alguns dels primers llibres), es tracta novament d'un tríptic, és a dir, d'una obra amb tres parts ben definides, i amb una estructura interna i una quantitat de poemes (com li agrada de jugar amb les xifres!) que evoca pas del temps. En concret, són com dos dies que simbolitzen la vida sencera: la primera part "A la vora del mar" se situa al llarg de 24 poemes en l'espai lluminós dels seus estius (Salou) i és clar que evoca la plenitud, mentre que la segona i la tercera, de 12 poemes cadascuna (sumen també, doncs, com les hores d'un dia) es traslladen a Lleida ("A la vora del riu"), lloc de la maduresa recent, i a la darrera part, titulada "Les ales de la nit", entren fins i tot, amb valentia i serenor, en el que es preveu el tram darrer del recorregut vital (és la nit, la fosca del mateix riu, on potser bateguen les ales de l'àngel a qui s'adreçava un altre gran poeta lleidatà, Marius Torres…).\nUn "darrer" llibre, doncs, on s'ofereix amb plenitud la millor Rosa Fabregat, la poeta sensible, directa i sempre ocupada per les misèries del món: la mateixa que enguany celebra 30 anys d'activitat poètica pública. Li n'hem de donar les gràcies.\n(Albert Turull. "L'últim llibre de Rosa Fabregat", Segarra actualitat, núm. 145, desembre de 2008)\nPoemes que s'entretenen a resseguir espais i geografies personals, que treuen espurnes de poesia només en la densitat de la mirada i perquè, en aquest cas, acondueixen amb encert una metàfora d'aigua", escriu Isidor Cònsul al pròleg de A la vora de l'aigua, l'últim poemari de Rosa Fabregat, que es presenta acompanyat d'unes atractives il·lustracions de Joan Descals.\nSens dubte l'element aigua és una de les presències més concretes i alhora més subtils en la poètica de l'autora. L'aigua és símbol dels sentiments i de les capes més profundes de la personalitat humana. [...]\nEn A la vora de l'aigua (Pagès Editors), Rosa Fabregat ens convida a transitar per tres àmbits on l'aigua és alhora realitat i metàfora. En el primer, A la vora del mar, trobem la poetessa en les seves estades estivals a Salou, on el mar, en efecte, és una presència física lluminosa i plaent, però que en tants poemes esdevé figura dels seus sentiments compassius envers aquells que les circumstàncies de la vida han situat al marge: venedors ambulants jugant-se la vida perseguits per la poli, immigrants de pell negra i lacais de la Ventafocs que a la nit recullen la brossa…\nEn el segon apartat, A la vora del riu, les aigües de companyia són les del riu Segre, el riu de Lleida, on viu Rosa Fabregat. També aquí els poemes recullen emotives escenes de la ciutat de Ponent: la passada (càlids records de la seva joventut) i la present, on no hi falten figures com les del Paco, l'indigent. Els paisatges poètics de Rosa Fabregat sempre són amb figures.\nEl tercer apartat, Les ales de la nit, que clou, arrodonint-lo, el poemari, és el més enigmàtic i sorprenent. Aquí la poetessa abandona el to expositiu, més plàstic, que li coneixem, per endinsar-se en unes altres aigües: les aigües de la metafísica, on la mort és una presència viva. […]\nEn Les ales de la nit trobem una passejant –un misteriós jo poètic de Rosa Fabregat– que transita anònima per uns carrers foscos que recorden Lleida. Així, en aquest camí de pors i de boires nocturnes, és com la poetessa ens presenta la imatge del tram final de l'existència, ple d'interrogants i alhora de desig de superació. Més encara: d'alliberament a través de la mort perfectament explicitat en la bella metàfora 'les ales de la nit'.\nLa societat contemporània ha volgut deixar de banda el sentit, el valor de la mort, aquest vincle indissoluble de la mort amb la vida [...]. Rosa Fabregat, en la seva condició perfectament travada de científica i de poeta, sap que sense la mort no hi hauria temps, ni creixement, ni canvi, i que això és, precisament, la vida.\n(Teresa Costa-Gramunt. "A la vora de l'aigua", L'Eco de Sitges, 29 de novembre de 2008)


Hi ha qui parla de les eleccions municipals com una primera volta de la convocatòria del 27 de setembre. I hi ha qui s'emprenya perquè aquest punt de vista deteriora o, fins i tot, adultera, diuen, una convocatòria als ajuntaments. No és una qüestió menor. Al meu entendre -voto per la primera- la qüestió nacional és important en qualsevol contesa electoral; vull dir que jo paro de fa temps l'orella al que diuen i pensen les candidatures en relació al nostre procés sobiranista. I el món municipal?, la gestió de l'Ajuntament?, la vida ciutadana? És que no és important? És clar que és important, no sóc tan pòtol per no valorar-ho com a igualadí i conciutadà dels qui votaran el dia 24 de maig, però en el moment actual no ens podem permetre de negligir el component nacional d'aquesta convocatòria que li dóna tot el significat.\nTot i haver-se repetit manta vegades, vull tornar a recordar el gran efecte del resultat de les eleccions municipals del 12 d'abril de 1931: el triomf dels consistoris republicans van provocar la caiguda de la Monarquia espanyola i l'exili del rei Alfons XIII. Un fet extraordinari: unes eleccions als ajuntaments van capgirar el paisatge polític a l'Estat espanyol i a Catalunya va propiciar l'esclat popular a favor de la República catalana. La història després ha estat la que ha estat, però no negarem com el poble -i per tant el municipi- té un potencial polític de primera magnitud sempre que pot votar. I aquest potencial no el podem escapçar d'entrada perquè uns vulguin considerar que la política municipal no pot entrar a “jugar” en altres “competicions”, que això és fer trampa...\nPer a aquest 24 de maig les candidatures a l'Ajuntament d'Igualada, com és preceptiu, faran públics els programes, les prioritats per al mandat, les llistes de les persones escaients..., però caldrà que es manifestin clarament també en relació al Procés... A hores d'ara hi ha hagut presentacions de candidatures prosobiranistes de formacions “clàssiques”, com CiU (per ara, només l'alcaldable si no m'he descomptat) i ERC, o de més noves, com la CUP aquest dissabte; i s'han presentat d'altres que no estan per aquesta labor, com Socialistes d'Igualada, PP, PxC i Decidim Igualada. Per cert, aquesta última candidatura (formada per ICV-EUiA, Procés Constituent, Pirates i gent de Podem), a hores d'ara, la situo en aquest apartat després de llegir el manifest als mitjans i no entreveure-hi cap sintonia amb l'aspiració independentista tot i el nom tan curiós triat: recordeu el precedent “Igualada Decidim!”, el nom del col·lectiu artífex de l'èxit de la Consulta del 25A de l'any 2010, ja farà 5 anys!\nL'ANC, en aquest sentit, i atenent el paper determinant que tenen els municipis en el procés cap a la Independència ha anunciat que donarà suport a les candidatures que facin públic el compromís a favor del procés que ens ha de conduir a la República catalana. L'ANC amb moltíssima gent, des de fa temps, té molt clar que ara toca sobretot jugar en clau de país i que és del tot pertinent enfocar les municipals amb la mirada posada en el 27S, perquè les polítiques municipals recolzades en el “plus” nacional seran un suport institucional fonamental per a les possibilitats del futur Estat català. D'aquí allò d'una primera volta de les eleccions...


Els productors del Rebost del Bages participaran a la festa Alicia’t - Manresa Informa!\nInici » Notícies » Notícies Generals » Societat » Els productors del Rebost del Bages participaran a la festa Alicia’t\n15 Abril 2015 a 11:00\nEls productors del Rebost del Bages participaran a la festa Alicia’t\nAquesta festa esta dedicada a activitats gastronòmiques i lúdiques\nImatge cedida pel Rebost del Bages\nLes empreses del Rebost del Bages, un projecte del Consell Comarcal del Bages per posar en valor els productes agroalimentaris propis del territori, produeixen i elaboren una gran varietat de productes alimentaris locals i de qualitat que seran presents en aquest cap de setmana a la festa Alicia’t, una proposta d’activitats lúdiques i gastronòmiques a la Fundació Alícia.\nAquest projecte pertany a la Xarxa de productes de la Terra de la Diputació de Barcelona. Aquesta Xarxa és una agrupació voluntària de 12 ens locals d’àmbit supramunicipal impulsada per la Diputació l’any 2010 que té com a objectiu enfortir el teixit empresarial de productes alimentaris locals i de qualitat de la demarcació de Barcelona.\nEntre els principals productes trobem, l’albergínia blanca, els tomàquets del Bages, la col verda manresana, les mongetes de Castellfollit del Boix, el mató de Montserrat, el vi DO Bages i l’oli varietat Corbella. Aquests i altres productes es podran trobar els dies 18 i 19 d’abril a l’escenari ubicat a la Plaça de Món Sant Benet, en el qual participaran productors i elaboradors com Agrofresc, Forn de Fonollosa, Obaga de l’Agneta, Horta de Viladordis, Forn de pa Coma i Olis Migjorn.\n#alebrginies #alicia't #alimentaris #Bages #empreses #festa #gastronomiques #lúdiques #monegetes #productors #rebost #Terra\nEl Consell Comarcal del Bages posa en marxa el projecte Rubik\nEl parc de l’Agulla de Manresa acollirà aquest dissabte la 17a Moguda del CAE\nManresa alçarà un monument en homenatge a les empreses del Bages\nPIMEC Catalunya Central demana una ampliació de les bonificacions de la C-16


[Vídeo] Darreres visites dels representants polítics a la 40a Fira de Calella | Ràdio Calella Televisió\n[Vídeo] Darreres visites dels representants polítics a la 40a Fira de Calella\nAvui al matí han continuat les visites de representants dels diferents partits polítics a la Fira de Calella. Avui ha estat el torn de la consellera de Justícia Lourdes Ciuró, la diputada per ciutadans Anna Grau, Xesco Gomar, del Partit Socialista, Álvaro Clapés secretari general de Joventut Nacionalista de Catalunya i Judith Toronjo, diputada al Parlament amb Junts per Catalunya.\nDesprés de fer les fotos protocol·làries a l’entrada del recinte els visitants han fet una volta per la fira i les seves parades.\nEn ser preguntada sobre la fira, Lourdes Ciuró ha afirmat que una fira de quaranta anys és de molt mèrit i en referència a la polèmica d’ahir a Twitter li ha tret importància.\nPer la seva banda Anna Grau ha posat en valor que la Fira de Calella s’hagi pogut celebrar tot i les dificultats provocades per la Covid.\nA més, Gomar ha afegit que la missió de la fira hauria de ser la de donar a conèixer el producte maresmenc als altres territoris catalans.\nEn referència a la detenció a Sardenya del president Carles Puigdemont, Ciuró ha assegurat que ha estat una detenció inesperada, ja que no se li podia fer res. Sobre aquest tema Grau ha lamentat que aquest sigui el tema central de l’actualitat i afirma que costa de creure que no hagi estat tot premeditat.\nPel que fa a Álvaro Clapés i Judith Toronjo de Junts per Catalunya, han afirmat que es marquen com a objectiu el triomf del seu grup a les eleccions municipals de 2023.\nAixí doncs amb les d’avui es tanquen tot el conjunt de visites de representants polítics a la fira de Calella d’enguany.\nSegüent [Vídeo] Calella dona la benvinguda al seu nou pubillatge\nAnterior [Vídeo] Èxit d’assistència en els concerts de la Festa Major de la Minerva


Commemorem el Dia Internacional de les Persones amb Discapacitat:: Ajuntament d'Abrera\nDIMECRES, 18/09/2019 | 12:03 h\nA Abrera apostem per la integració social de les persones amb discapacitat. Des de l'Ajuntament d'Abrera hem organitzat diverses accions per sensibilitzar a la població sobre la discapacitat coincidint amb el Dia Internacional de les Persones amb Discapacitat, que se celebra el 3 de desembre.\nEl diumenge 2 de desembre a les sis de la tarda la sala 2 del Centre Polivalent (plaça del Rebato, 1) va acollir l’obra de teatre de titelles i objectes "Cinc històries diferents, la riquesa de la diferència!", a càrrec de la companyia Produccions Essencials.\nL’espectacle, accessible i inclusiu, va comptar amb intèrpret de llenguatge de signes i va presentar cinc històries independents i creuades sobre l’amistat i la superació personal, amb l'objectiu de mostrar la riquesa de la diferència amb humor i sensibilitat. Més de 80 persones van gaudir de la representació!\nL'Ajuntament i el Porró, taronges\nPer complementar l’acció també vam il·luminar de color taronja, el color escollit per a representar la discapacitat intel·lectual, edificis emblemàtics del municipi com són l’Ajuntament i el Porró de la plaça del Rebato perquè les persones que passen pel carrer sàpiguen que estem commemorant.\nI el dilluns 3 de desembre, a les 18 hores i davant de l’Ajuntament d’Abrera, va tenir lloc la lectura del manifest sobre el Dia Internacional, un acte públic per visibilitzar els drets de les persones amb discapacitat. La lectura va anar a càrrec dels nois i noies del Taller de Can Comelles (TOCC) i de la Fundació per a la Integració Laboral (FIL), acompanyats per l'alcalde, Jesús Naharro, i la regidora de Serveis Socials, Maite Novell.


Les ungles de l'hoatzín, la baula perduda entre aus i dinosaures - Terrassa Informa!\nInici » Seccions » Articles i estudis » Les ungles de l’hoatzín, la baula perduda entre aus i dinosaures\n20 Juny 2019 a 18:00\nhoatzín// Foto: faunaexotica.net\nQuan veiem la bellesa i delicadesa d’un canari, d’una cadernera o d’una oreneta en vol, costa horrors arribar a imaginar que aquests autèntics prodigis de la naturalesa puguin procedir, evolutivament parlant, dels dinosaures. Més d’un pot arribar a posar-ho en dubte i, donats els temps que corren, en què la gent, imbuïts en la seva ignorància infinita d’idees preconcebudes, creuen que la terra és plana, que ens bombardegen amb químics des de 15 quilòmetres d’altura o que reenviant aquell missatge a 200 persones li regalaran un iPad, demostrar segons quines coses pot arribar a ser pesat. No obstant això, la mateixa naturalesa mostra a qui vulgui veure-les, pistes que ens indiquen que aquell ocellet està més emparentat amb els velociraptors del Juràssic del que li pugui semblar. I una d’aquestes pistes extraordinàries la trobem en un dels ocells més rars que existeixen: l’hoatzín.\nA mi, que m’agrada la cuina, quan tinc a les mans una pota d’un gall dindi o d’un pollastre, no puc, per menys, de pensar en un rèptil. Aquestes ungles… aquestes escates… retrotreuen la meva ment a l’època dels dinosaures i, tot i que la pepitòria em torna a la realitat, no deixo de veure clar que els ancestres d’aquestes aus es movien entre brontosaures, triceratops i falgueres arborescents. En altres ocasions ja he parlat d’aquest rar emparentament (veure La letal bellesa emplomallada del casuari) però el cas de l’hoatzín és especial ja que, a part d’altres particularitats, quan és una cria, té urpes a les ales. Detall que només es coneix en aus fòssils (és el cas de l’Archaeopteryx) i el converteix en un autèntica baula perduda de l’evolució entre ocells i dinosaures.\nL’hoatzín, també coneguda com chenchena o “pava hedionda”, és una curiosa au que viu a les zones pantanoses de l’Amazones (veure Caño Cristales, el riu on es va fondre l’arc de Sant Martí) i que, si us l’he de descriure, seria com un faisà “punky” després de pegar-se una festa gitana de tres dies. O dit d’una altra manera, rodanxona, amb els ulls vermells, amb una cresta ben dreta i amb un plomatge multicolor d’aspecte descurat. Com podrà fàcilment imaginar, aquesta au tampoc és que sigui molt bona voladora, però tampoc és que ho necessiti massa perquè la bestiola que l’ataqui ha d’estar molt apurat per fer-ho. I és que, com l’hoatzín és vegetarià, té un singular sistema digestiu molt semblant al d’una vaca, en el qual fa fermentar el seu aliment amb una sèrie de bacteris que li fan part de la digestió i la seva fètida olor inunda tot el seu cos. ¿Comprèn ara per què el de “pava hedionda” i per què té pocs enemics? No obstant això, no acaben aquí les seves originalitats…\nAquest curiós ocell, que pesa prop d’un quilo, fa uns nius igual de deixats que la seva aparença on incuba dos o tres ous dels quals surten uns pollets grisos -molt lletjots també- però que tenen la particularitat de tenir dues ungles a les ales que, com si fossin les potes d’un mico, utilitzen per enfilar-se entre les branques dels arbres que els serveixen de suport per al niu. El graciós de l’assumpte és que l’hoatzín és l’únic ocell que disposa d’aquestes curiosíssimes urpes davanteres, les quals són totalment funcionals durant la seva infància, tot i que les van perdent conforme que arriben a la vida adulta.\nAquestes ungles, segons els científics, correspondrien a vestigis de quan les aus eren quadrúpedes i encara no havien deformat les seves potes davanteres en benefici de desenvolupar unes potents ales que els permetessin conquerir el més segur (almenys a priori) espai aeri. Una adaptació que, si bé en general ha fet que les potes davanteres es perdessin durant els milions d’anys de l’evolució (veure Les balenes de 4 potes o quan l’Evolució es manifesta tossudament), en alguns pocs casos, com en el de l’hoatzín, es tornen un avantatge evolutiu i s’han mantingut fins a l’actualitat. Potser és per això que aquest ocell descurat, des que va ser descrit per primera vegada el 1776 pel zoòleg alemany Statius Müller, no hi ha hagut qui ho classifiqui i estigui inclòs en un gènere (l’Opisthocomus) en què està representat tot sol, corresponent a un dels llinatges aviaris més antics existents.\nEn definitiva, que si vol seguir creient que l’ésser humà té alguna cosa d’especial en aquest univers (a part de la seva capacitat infinita de depredació) i que fa 4.000 anys que va aparèixer per ciència infusa, per mi, sentiu-vos lliure de fer-ho. Això si, els hoatzins seguiran naixent -si no ens els hem carregat abans- amb les seves ungles reptilianes per recordar-li que l’ésser humà no és ni un déu, ni una obra divina, sinó un vulgar animal que en l’únic que ens destaquem de la resta és que hem desenvolupat un múscul diferent per sobreviure. Encara que, veient el poc ús que fem d’ell i com estem destruint el nostre medi ambient amb alegria i impunitat, més aviat que tard acabarem per sucumbir.\nA l’hoatzín, cregui-s’ho o no, li donarà absolutament el mateix.\n#dinosaures #hoatzín #ireneuc #ungles


Oriol Fuster Cabrera - Són un grup de xics en un pub bevent, 1 | Aguaita.cat\nSón un grup de xics en un pub bevent, 1\n«Conscients que tenen un grapat de privilegis pel fet d’haver estat socialitzats en masculí i cis (heterosexuals) en societat patriarcal xarren, mig rient, mig nerviosos i patint prou»\nper Oriol Fuster Cabrera, Amposta, 8 de febrer de 2019 a les 11:35 |\nSón un grup de xics en un pub bevent, i ja fa una estona que la conversa gira entorn el mateix. Ja portes uns pocs anys a l’esquena –ja no ets tan xiqüelo– i mentre tu, estructuralment parlant, tampoc és que hagis canviat massa, al teu voltant han canviat moltes coses. Ara tothom, o quasi, és independentista, o com a mínim li veu les costures a un Estat que no s’aguanta per cap banda. Ara tothom, o quasi, assumix el canvi climàtic. Ara tothom, o quasi, veu que, el capitalisme este, ni funciona a la pràctica, ni té massa raó de ser. Ara tothom, o quasi, parla en termes feministes.\n(I qui no, temps al temps…).\nAra bé: que se parli d’una cosa, o que se renovin les anàlisis –els consensos– del gruix de la gent no vol dir ben bé molt, necessàriament. És una mica el de sempre: parlar pels colzes però no posar en dubte tot el seguit de pràctiques de cada dia que tenim interioritzades i normalitzades és, probablement… entre inútil i contraproduent. D’analitzar les dinàmiques i relacions que donem per bones, entenem que cal transformar –ni a poc a poc, ni sense adormir-se– tantíssimes coses que ni ens haurien d’agradar, ni ens haurien de semblar normals, ni són tolerables.\nAllò de Si no vius com penses acabaràs pensant com vius, que diu una vella màxima. I este viure té sovint més a veure amb petites qüestions quotidianes, amb gestos del teu dia dia, que amb res més. (Tampoc ens féssim trampes al solitari, que no només en base a on i com i què consumixes, a com et relaciones, a qui confies els teus diners, les teues dades, el teu temps –per exemple– canviaran les dinàmiques que regixen la societat. No només: ni de bon tros. Que ningú se permeti creure-ho, que està tot prou més atado y bien atado que això. Però alhora, sense anar substituint progressivament tot això… no canviarà res de res. Ni de bon tros. Segur. Tinguem-ho clar també).\nSón un grup de xics en un pub bevent, i ja fa una estona que la conversa gira entorn el mateix. Parlen de sexe, de cites, de dinàmiques de poder i festeig, de xiques –que són hòmens cis o heterosexuals. No parlen de xiques com qui parla d’una espècie exòtica, més aviat al contrari, que en tenen un grapat al voltant entre família, amistats, companyes, parelles, amants; s’hi relacionen iguals, i pregunten i les escolten i hi debaten sovint, potser mai prou sovint però sovint.\nSón un grup de xics en un pub bevent. Se situen en una posició més o menys incòmoda i més o menys poc comuna encara –però cada vegada més, i que el ritmo no pare. Se situen en l’espai d’una certa tranquil·litat o legitimitat, conferida per una més o menys discreta i això sí, constant pràctica feminista masculina des de fa ja un grapadet anys –discreta, sí, perquè sovint, un feminisme masculí passar per callar i escoltar-les; sovint no, que passa per trencar la llança en favor d’esmenar dinàmiques i comentaris de merda: però sovint passa per callar, i escoltar. Callar i escoltar. Callar i escoltar. Espai incòmode i intranquil, alhora… que mai no n’hi ha prou encara. Sempre se t’escapa algun gest. Algun pensament. Algun prejudici. Alguna limitació. Algun massa.\nConscients que tenen un grapat de privilegis pel fet d’haver estat socialitzats en masculí i cis (heterosexuals) en societat patriarcal xarren, mig rient, mig nerviosos i patint prou. Comenten contradiccions estructurals a la seua posició, conscients que parlar-ne ja és un pas (però no suficient). Assenyalen també les complicacions de la posició si s’és el màxim coherent possible, que la cultura hegemònica és una altra, també per a elles. Llancen més preguntes que respostes.\nN’aniran desgranant algunes en els pròxims texts.\nOriol Fuster Cabrera és narrador, activista, comissari, traductor, artista, amic dels seus amics i bona persona. Dos o més de les afirmacions anteriors són –potser– falses. @ivaquexuta\nFelipe VI me debes 100€\n«L'arrosset va quedar boníssim», o la ideologia\nJordi Pujol i Manel Ferré, o els dubtes


PENSEM, DEDUIM, CALCULEM… I JA HO TENIM!\nEnigmes de 5è\nEnigmes de 6è\nObjectiu: Resoldre situacions problemàtiques\nPublicat el 12 setembre 2016 per Escola Mare de Déu de Montserrat\nJa des de fa uns anys els/les alumnes de cicle superior s’han habituat a resoldre cada setmana un enigma. A vegades són situacions curioses o un autèntic problema que hem de resoldre. En nombroses ocasions hi ha diverses solucions i això implica que diferents alumnes expliquin el raonament que han seguit.\nPretenem que els nois i noies agafin l’hàbit de pensar, deduir, calcular i trobar la solució en una determinada situació. A vegades, fins i tot, són ells que presenten un enigma a la resta de companys i, entre tots, intentem resoldre-ho.\nA cada aula hi ha un lloc destinat a mostrar l’enunciat de l’enigma. Un cop tenen la solució, l’escriuen en un paper i la introdueixen a l’urna dels enigmes. Cada setmana buidem l’urna i comprovem quins alumnes ho han resolt correctament.\nEstaria bé que la família participés d’aquests pensaments enigmàtics; segur que els nostres alumnes ho veuran de forma positiva i se sentiran més acompanyats a l’hora de resoldre’ls.\nPer descomptat, tothom que vulgui pot suggerir nous enigmes.\nÀnims i penseu força!\nJosep en Enigmes de 5è


El Govern exigeix el cessament del cap de la Guàrdia Civil a Catalunya\nEl general Pedro Garrido va pronunciar unes polèmiques paraules dimecres, que van indignar la cúpula dels Mossos\ndijous, 10 d’octubre 2019 - 18:01h\nLa Generalitat ha exigit aquest dijous el cessament immediat del cap de la Guàrdia Civil a Catalunya, el general Pedro Garrido, després de les seves polèmiques paraules pronunciades dimecres a Sant Andreu de la Barca. En una missiva, Meritxell Budó, la consellera de la presidència i portaveu del Govern, ha contactat amb Carmen Calvo, la vicepresidenta en funcions i segona de Sánchez, per transmetre-li el «malestar i absolut rebuig a les desafortunades declaracions» de Garrido.\nEn el segon paràgraf de la carta, Budó assegura que s'ha qüestionat el rol dels Mossos d'Esquadra en els fets que van tenir lloc la tardor del 2017: «Posar en dubte la seva actuació davant els seus màxims càrrecs no és només una ofensa als 17.000 mossos que actualment estan en actiu, sinó que també és una ofensa per a tot el poble català». En aquesta línia, el Govern prega «neutralitat i professionalitat» i, alhora, un «respecte absolut» cap al cos de la policia catalana.\nCulpen el govern de ser el culpable de la freda relació\nÉs tangible que la relació entre les Forces de Seguretat de l'Estat i el Govern de Torra, en conjunt imprescindible de la conselleria d'Interior i, consegüentment, dels alts càrrecs dels Mossos d'Esquadra, és cada vegada més crítica. De fet, Budó assegura que és culpa de l'institut militar: «La seva actuació, totalment fora de lloc, tindrà efectes a llarg termini i soscava la relació de col·laboració entre ambdós cossos, que haurà de basar-se en la confiança mútua amb l'objectiu de garantir la seguretat de tots els catalans».\nD'altra banda, el Govern ha volgut criticar el contingut de les paraules de Garrido, que presumptament estaven carregades d'intenció política i ideologia, un fet que titllen d'inadmissible i, a més, ha aprofitat l'ocasió per trencar una llança a favor de la presumpció d'innocència dels CDR detinguts —que també va ser un dels temes enfocats pel cap de la Guàrdia Civil. «No correspon al màxim càrrec d'un cos policial fer declaracions amb contingut polític, no respectar la presumpció d'innocència de processos judicials encara oberts», ha assenyalat Budó lamentant que s'atribueixi un rol articulat per decisions polítiques als Mossos.\nComparen l'actuació i les paraules del cos amb la dictadura\nFinalment, declara: «Exigim al govern espanyol que emprengui les accions oportunes davant l'ofensa i el greuge ocasionats, així com el cessament immediat de l'actual responsable de la Guàrdia Civil a Catalunya (Garrido)». Budó, sense miraments, quasi ha comparat l'acció transmesa verbalment en l'acte d'ahir amb la policia militar de fa 40 anys: «Actituds com la d'ahir ens recorden temps passats que creiem que, per sort, havien desaparegut ja fa anys».\n"❗ALERTA ESTAFA: Si reps un correu com aquest de Caixabank, no piquis!" "❗🚗 LLISTA: Els radars que més multen a les carreteres de Tarragona"