Търсене в беседите за 'Утеха'\nНамерени 599 резултати от 500 текста в 8 категории:\n116 резултата от 91 беседи\n176 резултата от 155 текста\n45 резултата от 43 текста\n43 резултата от 38 текста\n56 резултата от 55 текста\n96 резултата от 67 текста\nНамерени са 116 резултата от 91 беседи с части от думите : 'Утеха'.\nВ съвременния живот Господ всяка заран слиза от небето и с Него идват множество възвишени духове, които всички ни пригласяват7 към работа в живота и ние усещаме радост и утеха.\nВ Любовта трябва да има утеха.\nВ Любовта трябва да има утеха. Не си нежен – утеши се; ще дойде Божественият Дух, ще внесе утешението. То не е нещо, което може да се купи, или изработи в нас; нежността трябва да се внесе като елемент отвън. Когато Духът дойде, ще внесе тази нежност. И особено, когато се намираме в едно общество между души, които са нежни, усещаме едно вътрешно щастие. Ние казваме: „Този човек ни разбира". Защо?\nВсеки ден тя изпраща благите си мисли и утеха към всички страдащи и угнетени, към цялото човечество.\nАз съм го чувал. По-хубава музика от песента на смирението не познавам. Каква хармония има в смирението! Каква Любов извира от сърцето на смирения! Със своите лъчи тази Любов облива сърцата на всички хора. Всеки ден тя изпраща благите си мисли и утеха към всички страдащи и угнетени, към цялото човечество. Тя казва: „Надявайте се, аз ще ви помогна да осветите Божието име във вашите умове и сърца. Ще ви дам всичкото си благословение“. Днес Христос иска да обедини всички братства и религии в целия свят. Ето защо не си позволявайте да осъждате хората; вие не знаете дълбоките причини на нещата. „Освети ги чрез Твоята Истина.“ Как действа Бог за вашето повдигане?\n4. Венецът на живота, ИБ , БС , София, 15.2.1917г.,\nЗначи Бог е направил жената от реброто на мъжа, от реброто на Мъдростта, за да бъде разумна, да свърже света, да му предаде една сладост, всички да намират утеха в нея.\nЖената се стреми да бъде близо до мъжа и не го оставя да се отдели от нея. А на него му омръзва това и почва да ходи в кръчмата и да пие, защото го боли душата. И понеже не сте на петнадесет сантиметра разстояние от мъжа си и постоянно искате да допирате болната му душа, той почва да бяга от вас. Казва се в Писанието, че Бог направил жената от ребро, а знаете ли що е ребро? Буквата “р” означава работа, която първоначално е трябвало да донесе благото в света, а тя после размирила света и Господ я наказал. Значи Бог е направил жената от реброто на мъжа, от реброто на Мъдростта, за да бъде разумна, да свърже света, да му предаде една сладост, всички да намират утеха в нея. А сега жената ражда неразумни деца. Отрасте ги и те почнат да хулят баща си, а бащата казва, че синът е лош, че е пияница или е крадлив и че не мяза на него. От глупави родители – глупави деца, от неразумна майка – вагабонтин син; това е закон. Ако синът ви умре, то е затова, защото не сте чисти, защото сте омърсени – омърсили сте Божия закон и плащате затова. Днес говоря една Истина и ако ме послушате, добре ще сторите, а ако не послушате, сами ще видите, ще си научите урока.\n5. Писмо, ИБ , Варна, 14.8.1917г.,\n"Мир, мир иде - мирът Божи за праведните по сърце и утеха на всички".\nНека изтече всичката мътна вода събрана от вековете. Нека паднат Павловите люспи от очите на хората и "те ще познаят Бога и Той ще се засели между тях, те ще Му бъдат народ и Той ще им бъде Господ и Бог. "Мир казва Хрисос, на Моите ученици по целия свят, мир на всички, които прилагат Моето учение". Мир на верните, мир на търпеливите, мир на кротките, на смирените духом мир на всички, които търсят правдата и Царството Божие, мир на нажалените, на скръбните. "Мир - казва Господ - на Моите чада, тяхно е Царството отсега. "Мир, мир иде - мирът Божи за праведните по сърце и утеха на всички". Така говори моят Небесен Отец, мой и ваш Баща на всички страдующи. И аз, вашият брат, ви казвам, пазете закона Му, дръжте Словото Му, ходете в любовта Му и ще чуете гласа Му и всички от голям до малък ще Го познаете, че е Той Единият и неизменният във всичко на живота и всичко произтича от Него самия, от Неговата добра воля.\n6. Съхранение на душевната енергия, ИБ , БС , София, 10.6.1918г.,\nТова не е само утеха, това са факти.\nКогато реших да говоря на жените, времето беше дъждовно. Казах си: „Този дъжд показва, че на жените не им върви.” Но, гледам, днес времето се поправи – това показва, че и на жените се отпуща кредит. Слънцето, което грее, показва, че и то е в съгласие. Това не е само утеха, това са факти.\nАко не сте Го приели, вие ще минете и заминете край тѣхъ, безъ да имъ дадете нѣкаква утеха. (втори вариант)\nАко не сте Го приели, вие ще минете и заминете край тях, без да им дадете някаква утеха.\nТой се зарадвал и казал: „Ти си за мене утеха, кажи къде отиде моята възлюбена?\nНа мъжа си, на приятеля казвате: „Не ме обичаш“ – това е нещо много обикновено. Но чудното било това, че като казал той тия думи, от нейните очи потекъл такъв порой от сълзи, че тя се стопявала, стопявала, и се обърнала на вода и изчезнала. Значи скръбта ѝ била толкова голяма, че се превърнала на вода и потънала в земята. Той познал своята погрешка и почнал да плаче за своята възлюбена. Тогава из земята израснал един бял крин. Той се зарадвал и казал: „Ти си за мене утеха, кажи къде отиде моята възлюбена? “ Но кринът мълчал. „Кажи, защо мълчиш като ням? “ И кринът започнал да вехне и съхне, докато дошъл огън и го изгорил. Сега вие ще кажете: „Слава Богу, ние от тези престъпници в света не сме“. Колко пъти вие казвате: „Този крин е безгласен, неинтересен, неразумен“.\nТой е Великият Господ на Любовта, както са го проповядвали досега, който спасява, който се жертва, който всеки ден ни дава храна и утеха във всички положения.\nИ защо ние да не заживеем този живот, този разумен живот, и да изучаваме великата философия на живота – ние ще станем тогава хиляди пъти по-умни, отколкото сме сега. И в тази земя, ако рекат всички българи да слушат Него, мед и масло ще потече. Ако всички се спрат върху този стих и рекат да слушат Него, мед и масло ще потече и всичките им дългове и нещастия ще изчезнат. Ето една реална философия. Всеки народ, който от хиляди години е слушал Господа, е бил благословен. Той е Великият Господ на Любовта, както са го проповядвали досега, който спасява, който се жертва, който всеки ден ни дава храна и утеха във всички положения. Той казва: „Не бой се, ще се оправи твоята работа“. Изгубил си сина си, дъщеря си, Той казва: „Не бой се, ще се оправи тази работа! “\nИ тогава, като се запитате какво представлява Божествената школа, ще знаете, че тя не е за утеха на хората, нито за забава, но тя дава условия на ученика да изучава великите, неизменни закони на Битието, на проявите на Бога, при които човешкият живот се развива хармонично. (втори вариант)\nСамо онзи може да отиде на слънцето, който е минал през 999 милиона форми и опитал Любовта на тия форми, чрез които е преобразил съзнанието си от човешко в Божествено. Който е ходил на слънцето, той е всякога радостен и весел. Знае откъде иде светлината и как се преобразява, познава нейния език. Който не може да преобрази съзнанието си, не е способен да постигне нищо. Само така умът, сърцето и волята на човека ще вземат участие в живота на неговата душа. И тогава, като се запитате какво представлява Божествената школа, ще знаете, че тя не е за утеха на хората, нито за забава, но тя дава условия на ученика да изучава великите, неизменни закони на Битието, на проявите на Бога, при които човешкият живот се развива хармонично. Като изучава проявите на великата Любов, която прониква целия космос, човек влиза в контакт с Бога. Като мине през 999 милиона форми на живота, едва тогава човек ще чуе тихия глас в себе си да му говори. Едва тогава той ще разбере защо е дошъл на земята.\n- Една минута има за трена, даже утеха няма да давате.\n"- Не сте се спрели, тръгнали сте и ви казвам какво може да стане. То може да стане и може да не стане, но има възможност. И когато стане, никакво ухо да не обръщате, няма да се спирате. Света няма да оправяте, кому има да дължите, няма да се спирате. - Защо? - Една минута има за трена, даже утеха няма да давате. Той ще вика, ти ще вървиш. Оглушки ще си правите! Съвършени оглушки, нищо повече. Който и да е отподире ви. Аз съм забелязал, има два вида деца: лошите деца като хванат майка си, плачат, задържат я, теглят я, да се върне вкъщи.\nДаже и утеха няма да давате; някой ще вика, но ти ще вървиш.\nНе сте спрели, тръгнали сте, но ви казвам какво може да стане. То може да стане, може и да не стане, но съществува като възможност. И когато стане, никакво ухо не му давайте и не се спирайте. Света няма да оправяте. Комуто и да дължите нещо, няма да се спирате, защото една минута остава до трена. Даже и утеха няма да давате; някой ще вика, но ти ще вървиш. Оглушки ще си правите, съвършени оглушки ще си правите, който и да е подире ви. Нищо повече! Забелязал съм, че има два вида деца: лошите деца, когато хванат майка си, плачат, задържат я, теглят я да се върне в къщи. А добрите деца, когато видят майка си, тичат с нея и не плачат, а казват: „Аз ще дойда с тебе“. Вървете си напред; ако вашето детенце иска да върви, вземете го.\nА сега, дете умира на две години, казват: „Тъй е писано от Господа." Това не е утеха. (втори вариант)\nУмре някое дете, казват: „Съдбата му била такава." Не се заблуждавайте. В никоя Божествена книга не е писано, че туй дете, като стане на две години, трябва да умре. Не се лъжете. На туй дете е писано, че всеки човек при сегашните условия, при сегашната еволюция, трябва да живее сто и двайсет години. След сто и двайсет години ще се измени и ще се даде друго направление. А сега, дете умира на две години, казват: „Тъй е писано от Господа." Това не е утеха. Майката трябва да знае, че когато е раждала туй дете, не е съградила здрав организъм. И този ум, това сърце, па и целият организъм е злоупотребил нещо, затова умира. Изгубили са мехурчето.\n15. Ако синътъ ви освободи, ще бѫдете свободни / Ще бъдете свободни, НБ , София, 11.2.1923г.,\nТи се нуждаеш от утеха, а аз ти свиря. (втори вариант)\nАз продължавам да свиря. – Моля ти се, недей свири, ръката ме боли. Значи, първата работа е да излекувам цирея, да оздравееш и тогава да ти свиря. Тогава ще разбереш музиката. Умряла жената на един мъж, или мъжът на една жена, или детето на една майка, и аз започна да свиря. Ти се нуждаеш от утеха, а аз ти свиря. Къщата ти изгоряла. Дойде някой и каже: Няма нищо! – Как няма нищо! Аз оставам на пътя. Друг е въпросът, ако му направиш нова къща, по-хубава от старата.\nСега аз не ви говоря само за утеха или да ви залъгвам. (втори вариант)\nСега аз не ви говоря само за утеха или да ви залъгвам. Но казвам, че има неща, които вие сами трябва да опитате. Например, какво ще кажете, ако ви запитат за учението, което ви проповядвам? Един ще каже, че проповядвам за любовта. От вас се иска да кажете нещо конкретно, което може да се приложи. Друг ще каже, че проповядвам за мъдростта; трети, че проповядвам за истината.\nХората бягат от страданията, търсят утеха.\nАз не ви проповядвам особено учение, говоря ви за смисъла на страданието в живота. Ние сме дошли до една фаза в живота, дето се натъкваме на най-тежките страдания. Това е свършекът на тази еволюция. Сега виждаме брожение навсякъде; целият свят се намира в оскъдно положение. Затова има две реакции. Хората бягат от страданията, търсят утеха. Ходят по театри, концерти, забавления. Това не е истинският път за утеха от страданията. Онези, които имат такова разбиране за страданията, ще минат неизбежно по пътя на страданията. И знаете ли как ще минете през страданията? Една млада мома се оженила.\nТова не е истинският път за утеха от страданията.\nТова е свършекът на тази еволюция. Сега виждаме брожение навсякъде; целият свят се намира в оскъдно положение. Затова има две реакции. Хората бягат от страданията, търсят утеха. Ходят по театри, концерти, забавления. Това не е истинският път за утеха от страданията. Онези, които имат такова разбиране за страданията, ще минат неизбежно по пътя на страданията. И знаете ли как ще минете през страданията? Една млада мома се оженила. Тя не обичала да ходи за вода. Един ден завалял силен дъжд, а трябвало да се донесе вода.\nАз съм за онази наука, за онази философия, която може да ти даде утеха и при смъртта.\nВажно е дали религията дава нещо съществено на човека. Някой учен или философ поддържа своите възгледи и се радва на добър живот; жената и децата му са здрави и весели. Утре жена му умре. Могат ли неговите възгледи да го утешат? Ако твоята философия не може да те утеши, тя не е истинска. Аз съм за онази наука, за онази философия, която може да ти даде утеха и при смъртта. Това наричам жива, положителна наука и философия. Като видя, че тъжиш за жена си, ще те поканя у дома на гости и ще те заведа в пансиона, дето е тя, да видиш на колко хубаво място е дошла. Ти ще кажеш: „Радвам се, че жена ми е свободна. При мене беше робиня, а тук живее на свобода“. Той е убеден вече, че жена му е жива.\n„Който слуша вас, мене слуша.“ Ще ни слушат хората, но когато бъдем носители на Божественото учение, което носи радост и утеха в света.\nсамо неговият живот. Ако ръката е същественото, каква беше твоята ръка преди 18 милиона години? Ами преди 100 милиона години? Каква ще бъде твоята ръка в далечното бъдеще? Това, което се променя, не е съществено. „Който слуша вас, мене слуша.“ Ще ни слушат хората, но когато бъдем носители на Божественото учение, което носи радост и утеха в света. Божественото учение прави човека силен, интелигентен и добродетелен. Помни: Силният мъчно се побеждава. Силният и добродетелният по-мъчно се побеждават. Силният, добродетелният и интелигентният никога не се побеждават.\nДойде някой приятел при вас – натъжен, скърбен, иска утеха.\nНякой път вие сте недоволни. Дойде някой приятел при вас – натъжен, скърбен, иска утеха. Вие казвате: „Днес не съм разположен, махни се оттука, друг път ела при мен! “ Питам: с тази ваша постъпка вие не сте ли наскърбили Бога? Мислите ли, че Бог е доволен от вас? Не, вие сте Го наскърбили в лицето на вашия приятел. Тогава туй разумно същество ще ви погледне, ще помисли малко и ще ви тури името така: За спомен – да мисли – ЗСДМ.\n19. Който люби, НБ , София, 2.12.1923г.,\nВсеки от вас трябва да бъде буден, готов да помага на страдащите, на оскърбените и да им даде утеха.\nСега да не се дезинтересирате, да кажете, че светът ще се свърши, нищо не ни трябва. Не, когато става едно корабокрушение, всеки трябва да бъде на брега и да помага. Всеки от вас трябва да бъде буден, готов да помага на страдащите, на оскърбените и да им даде утеха. Казват: „Смъртни са хората. Какво ще стане с нас? “ – Има Един, Който ще застъпи вашето право. „Изпоядоха ни, живота ни взеха“. Имайте Любов и не се плашете!\n20. Движение на енергиите. Закон за поляризиране, МОК , София, 16.3.1924г.,\nПредставете си, че вие сте намислили да посетите някои бъдни хора, де им дадете утеха и при това знаете, че те са гладни.\nВие, младите, трябва да си изработите за в бъдеще известни възгледи за живота. Не само да ги изработите, но отчасти и да ги приложите, да видите, че тия ваши възгледи имат известно практическо приложение. Запример, вие решавате да се отнасяте кротко, меко с хората, но излизате вън в обществото и виждате, че не можете да приложете решението си. Защо? Мислите ли, като кажете, че от днес ще постъпвате кротко, меко, та ще можете да постъпвате така? Аз ще ви дам едно изяснение. Представете си, че вие сте намислили да посетите някои бъдни хора, де им дадете утеха и при това знаете, че те са гладни. Казвате си в ума: утре ще напълня торбата си и ще отида да ги посетя. Обаче, като турите тази мисъл в ума си, вие си представяте вече, че вашата торба е пълна и, като станете сутринта, без да проверите, дали торбата ви действително е пълна, взимате я и тръгвате, като си казвате: аз реших да отида при тия хора с пълна торба и, наистина, отивам вече. Обаче, като отидете при тия бедни хора, поглеждате торбата си и я намирате празна. Веднага започвате да си мислите, кой ли е извадил хляба от торбата. Та вие никакъв хляб не сте туряли!\nПлачът е една утеха.\nНякой дойде при мене и плаче. Аз казвам така: Ако ти плачеш, за да се утешиш, виждам, че твоят плач е на място, има смисъл, но ако ти искаш с плача си да ме убедиш, че страдаш, това не е доказателство. Плачът е една утеха. Сърцето се е опрашило, трябва да плачеш. Умът се е опрашил, трябва да плачеш, но плачът не е доказателство, че страдаш. За пример има ученици, които, като не знаят урока си, плачат. Защо? - Защото не знаят. Ученик, който знае урока си, плаче ли?\n22. Проекции, ООК , София, 7.1.1925г.,\n23. И Бога за свой Отец казваше, НБ , В.Търново, 1.11.1925г.,\nТой им изпраща храна, сила, утеха.– Ама защо трябва да страдам?\nЕто какво правя аз всяка сутрин. Като се събудя, веднага се запитвам: Какво прави днес Господ? Каквото прави Той, това и аз ще правя. Отговарям си: Бог изпраща своето благословение по целия свят, към всички живи същества. Той отправя погледа си към всички бедни и богати, прости и учени, болни и здрави, и на всеки отдава нужното. Той им изпраща храна, сила, утеха.– Ама защо трябва да страдам? – За да те утеши Бог. Който не страда и не скърби, не може да разбере живота и любовта. И ангелите, толкова възвишени същества, скърбят. Те имат любов в себе си, но пак скърбят. Аз още не съм ви говорил за тяхната скръб, да знаете, какво значи скръб, какво значи страдание.\n24. Неизвестни величини / Слънцето, МОК , София, 30.1.1927г.,\nТуй не е само за една утеха - трябва да имате вяра в живата природа. (втори вариант)\nТъй че, не трябва да се обезсърчавате. Чакайте, вий не сте дошли до възрастта на Мойсея. На 33 години ако не сте - на 60, на 80; до 120 има мегдан. Туй не е само за една утеха - трябва да имате вяра в живата природа. Пътят, по който вървите в този си живот – имате специална една мисия, определена, и ако вий не се заблуждавате от света, ще създадете нещо. Учете се от учените хора, от всяка наука вземете всичко, каквото може да вземете, но не преядайте – туй, което можете да асимилирате. Ако четете, четете, и главата ви се напълни... Много учени хора пропадат, като се набере толкова материал в главата им – престават да мислят. По малко. Един учен човек малкото ще разработва.\nТова не е утеха, но истина, която можете да проверите.\nСледователно, ако човек не се прояви до 33, до 60, до 80 годишната си възраст, пак не трябва да се обезсърдчава. Човек може да се проявява до 120 годишна възраст. Това не е утеха, но истина, която можете да проверите. Ученикът трябва да работи непрестанно, със силна вяра в себе си, в живата природа и във всичко велико около себе си. На всеки човек е дадено да извърши една малка мисия. Следва ли пътя на правата мисъл, не се ли отклонява от примамките и заблужденията на света, той ще изпълни дадената му мисия и ще замине доволен от този свят, че е направил нещо. Следвайте пътя на учените, възприемайте по нещо от всяка наука, но не преяждайте. Приемайте толкова храна, колкото можете да асимилирате.\n25. Малкият повод, ООК , София, 23.3.1927г.,\nКолкото слаб да е човек, на каквато степен на развитие да се намира, Божественото все ще му даде някакъв подтик, някаква утеха.\n– Стар съм вече. – Ще се подмладиш. – Болен съм. – Ще оздравееш. Божественото в човека работи във всички положения. Колкото слаб да е човек, на каквато степен на развитие да се намира, Божественото все ще му даде някакъв подтик, някаква утеха. Иначе, човек не би могъл да съществува на земята. В този подтик, в този вътрешен стремеж на човека се проявява Божественото начало, както и Божият промисъл. Човек трябва да наблюдава своите прояви, своите състояния и всеки момент да знае, къде се намира. Ако става сутрин и е неразположен, гневен, той трябва да знае, че е на физическия свят, на земята. Човек може да се гневи само на земята.\nЕдинствената утеха в живота му била неговата магарица, която му прислужвала във всичко.\nПо-старият от тях бил изложен на големи нещастия и страдания. Страданията го следели непрекъснато едно след друго. Той употребил срещу тях всичкото си знание, всички методи, но не могъл да се избави: страданията не преставали да посещават неговата колиба. Той си казвал: навярно Аллах е недоволен нещо от мене, но не зная, коя е причината за това. По четири-пет пъти на ден се молил, помагал на хората, викал ги да им говори, да им проповядва за Бога, правил добрини, но нищо не помагало. Единствената утеха в живота му била неговата магарица, която му прислужвала във всичко. Като нямал на кого да се оплаче, разговарял се с нея. Тя му била единствената другарка в живота. По едно време случило се, че магарицата заболяла и умряла. Дервишът си казал: и туй трябваше да ме сполети! Това животно ми беше единственият другар в живота, но ето, и него изгубих.\n27. До край, НБ , София, 12.2.1928г.,\nОтчаяна от тази двойна загуба, тя ходила по черкви, по манастири, дано намери някъде утеха.\nХристос каза на Апостолите: „Когато тръгвате да проповядвате, не взимайте нито злато, нито сребро, нито мед в поясите си, нито тържик за път, нито две дрехи, нито обуща, нито тояга; защото работникът е достоен за своята прехрана." Като не разбират смисъла на този стих, много християни се излагат на големи изпитания. Те мислят, че като раздадат богатството си, ще постигнат това, което желаят. Една богата баба от варненско някъде, изгубила мъжа си и дъщеря си. Отчаяна от тази двойна загуба, тя ходила по черкви, по манастири, дано намери някъде утеха. По едно време някои й казали, че ако отиде на Божи гроб, там имало един прозорец, през който всеки могъл да види своите заминали. Тя се решила да направи така, както я посъветвали: продала всичките си имоти, част от парите задържала за себе си, за път, а останалите раздала на свои роднини. Тръгнала за Божи гроб. Стигнала на определеното място и започнала да търси прочутия прозорец, но не могла да го намери. Върнала се най-после от Божи гроб, станала хаджийка, но близките си не могла да види. Защо?\n28. Помаза ме, НБ , София, 18.3.1928г.,\nДаже и за утеха да е, все някога е приятно на човека да го позалъжат, че в друго някое прераждане има възможност да стане Шейх – Юл - Ислям.\nПоследната новина е, че са взели решение да те направят Шейх – Юл - Ислям. – А, не говори такива работи. Не вярвам в това. След две седмици ходжата пак отишъл при този турчин и му казал: Я кажи нещо ново от Цариград. – Макар че не е вярно, все било приятно на ухото му да чуе, че щели да го правят Шейх – Юл - Ислям. Даже и за утеха да е, все някога е приятно на човека да го позалъжат, че в друго някое прераждане има възможност да стане Шейх – Юл - Ислям.\nЗначи, той е изгубил нещо съществено и казва: "Ако аз съм Стоян, изгубих магарето и съжалявам за него; ако пък не съм Стоян, спечелих един юлар." Той съзнава, че е изгубил нещо важно, но все пак си дава малка утеха и казва: "Поне един юлар спечелих".\nЗа да не открадне някой магарето му, той го завързал с юлара за ръката си и спокойно заспал. В това време покрай него минали няколко деца, и като го видели, че спи, внимателно развързали магарето, като оставили само юлара в ръцете му, и избягали. Като се събудил, Стоян видял в ръката си само юлара, а магарето го нямало. Той поразтъркал очите си, да види, дали не се лъже, и си казал: "Стоян ли съм аз, или не съм? Ако съм Стоян, магарето отиде; ако не съм Стоян, спечелих един юлар." Защо Стоян се запитва, дали е той, или не е? Значи, той е изгубил нещо съществено и казва: "Ако аз съм Стоян, изгубих магарето и съжалявам за него; ако пък не съм Стоян, спечелих един юлар." Той съзнава, че е изгубил нещо важно, но все пак си дава малка утеха и казва: "Поне един юлар спечелих".\nЩе купи малко вино или ракия, за да си даде една вътрешна утеха. (втори вариант)\nСъдбата на онзи воденичар не е толкова завидна. Неговите дробове се напълват само с паспал. Аз не съм видел един воденичар свестен. Повечето от тях са пияници. И във воденицата чуват постоянно еднообразно трак-трак-трак-трак. И най-после този човек от нищо не се интересува. Ще купи малко вино или ракия, за да си даде една вътрешна утеха.\n31. Стотникът, НБ , София, 8.9.1929г.,\nТрябва ли за всяка загуба, била материална или духовна, да търсите утеха?\nКакво значи човек да мисли? Да мисли човек, това подразбира да има непреривна връзка между неговото съзнание и съзнанията на всички мислещи същества, да разбира средата, в която живее и да бъде господар на своите състояния. Докато при всеки силен гръм, или при всяка загуба на пари, човек се стряска и прекъсва връзката на съзнанието си, той не е господар на себе си. Ако някой изгуби хиляда лева и благодари за тази загуба, той е човек с будно съзнание. Трябва ли за всяка загуба, била материална или духовна, да търсите утеха? Ще дойде някой лекар да ви привързва раната, или да ви дава лекарства, и вие ще се утешите. Ще се съберат няколко лекари да се съветват, как да ви лекуват, или да търсят причината за вашето заболяване. Много просто! Този човек имал хубава, млада жена, която му изневерила, и с това наранила сърцето му. Граната е паднала върху този човек и тежко го е ранила.\n32. Вечното благовестие, НБ , София, 13.10.1929г.,\nЩе каже - това е за утеха. (втори вариант)\n" Гледа, гледа, сърце - жално за него. Вземе една кърпа, отиде при него, целуне го и вземе да чисти лицето му, пак го целуне, казва: „Извини ме, че те набих." „Видя ли, аз зная, че ти си добра, но аз съм лош. Ако аз бях добър човек, ти нямаше да ме биеш." Все той се намира виновен. Този е единственият българин, когото аз познавам, да носи греха геройски. Той е солта на българите. Ще каже - това е за утеха. Може и за утеха да е. Казвам, и за мене даже, който ви проповядвам, тежка работа е тази. Да те дърпат за косите, да те бият, не е лесно това. Изкуство е сърцето ти да се не вкисне вътрешно. Не само да не се вкиснеш, но да не изгубиш достойнството си и да благодариш отгоре на това.\nМоже и за утеха да е. (втори вариант)\nВземе една кърпа, отиде при него, целуне го и вземе да чисти лицето му, пак го целуне, казва: „Извини ме, че те набих." „Видя ли, аз зная, че ти си добра, но аз съм лош. Ако аз бях добър човек, ти нямаше да ме биеш." Все той се намира виновен. Този е единственият българин, когото аз познавам, да носи греха геройски. Той е солта на българите. Ще каже - това е за утеха. Може и за утеха да е. Казвам, и за мене даже, който ви проповядвам, тежка работа е тази. Да те дърпат за косите, да те бият, не е лесно това. Изкуство е сърцето ти да се не вкисне вътрешно. Не само да не се вкиснеш, но да не изгубиш достойнството си и да благодариш отгоре на това. Той казваше: „Ако аз бях умен, тя нямаше да ме бие.\n33. Да се възвеселим, НБ , София, 18.5.1930г.,\nЗначи, докато останките на човека са пред вас, вие им четете надгробни речи за утеха.\nТе правят усилия да станат, да излязат на свобода, но усилията им остават напразни. След големи борби и мъчнотии те излизат от тази фуния, но без душата си. Тялото им остава на една страна, душата — на друга, и те се лутат като странници на земята, без приятели и познати. Близките им взимат телата им, погребват ги, пеят надгробни песни, държат речи за тяхното земно величие, говорят за техните подвизи и дела, докато най-после казват: Бог да ги прости! Къде е истинският човек, какво е станало с него, те нищо не знаят и не се интересуват. Значи, докато останките на човека са пред вас, вие им четете надгробни речи за утеха. Вдигнат ли останките им, всичко се забравя. Ние не се интересуваме от надгробните речи, които се държат за умрелите, нито пък от неизпълнените обещания, които се дават на живите. Колкото надгробните речи могат да възкресят мъртвите, толкова и неизпълнените желания хранят живите.\n34. Общи и специфични идеи, ООК , София, 17.9.1930г.,\nВъншната помощ или външната утеха не разрешава въпроса.\nАко знае кога и как да употребява сълзите си, с тях човек би се освободил от страданието. Една сълза, пролята на време, е в състояние да отнеме от човека и най-голямото страдание. Който знае как да употребява сълзите си, той се мие с тях отвътре, а не отвън. Когато не може да разбере страданието, човек плаче усилено. Той прилича на пукната тръба, която се нуждае от външна помощ. Външната помощ или външната утеха не разрешава въпроса. Временно тръбата ще се замаже, кранът ще се затвори, но причината на страданието все още съществува. Докато човек не си обясни причината на страданието, плачът всякога ще съществува. Плачът се явил още с първото ограничение, което човек е преживял на земята. Ограничението е причина за скръбта. Колкото по-голямо е ограничението, толкова по-голяма е скръбта.\n35. Не могат да приемат, НБ , София, 28.9.1930г.,\n– Това не е утеха.\nКаквато и да била болестта, той пущал кръв на болния и след това му давал да пие топла вода. В края на краищата, всички болни умирали. Често лекарят се запитвал: Чудно нещо, защо Бог не ми даде по големи способности, да оздравяват болните ми? Най-после, той се примирил със следното заключение: Не съм само аз, чийто болни умират. Като наблюдавам, как лекуват другите лекари, виждам, че и техните болни умират. – Това не е утеха. Това не е наука. Каква наука е тази, която изморява хората? Този лекар прилагал своя метод цели 20 години, докато най-после решил да приложи друг метод, да не умират толкова хора.\n36. Основна мисъл, ООК , София, 25.3.1931г.,\nКаква трябва да бъде любовта? Към кого трябва да бъде отправена? Ако срещнете гладен човек, вие ще проявите любовта си към него, като му дадете хляб. Към жадния ще изявите любовта си, като му дадете вода. Към болния – с услугите си. Колкото и да говорите и пишете за Любовта, ако на гладния не дадете хляб, на жадния – вода, на болния – здраве, на страдащия – утеха, всичко е безплодно. Човек храни в ума си много безплодни мисли, а в сърцето си – безплодни чувства, но в края на краищата толкова много задлъжнява, че не може повече да издържа. Тези мисли и чувства ще го утешават, че волята Божия била такава, че всички хора страдат като него и т.н. Това не е никаква философия. Бог не създаде хората да страдат. Отрицателните прояви – безверието, омразата, злото, дойдоха впоследствие.\n37. 1931_06_12 Неизбежен път / Двете посоки – В и С (неминуемият път на страданието за Благото), МОК , София, 12.6.1931г.,\nТе не дават утеха. (втори вариант)\nТи качил ли си се там горе? Какво ще ми даваш ум на мене? Качи се горе, че като се върнеш, тогава ще се разговаряме. Двама души могат да разменят мисли, само когато имат една и съща опитност. И никога не се разговаряй с един човек, който няма твоята опитност. Те не дават утеха. Какво ще каже? Ще каже някоя глупост.\nАко рече да ви отговори, вместо утеха ще ви каже някаква глупост.\nСамо онзи може да разбира живота, да има свой морал и да помага на хората, който е страдал. Той има право да употреби най-хубавата храна, която природата дава. Не познава ли страданията, човек се намира в положението на дете, което едва започва да пъпли. Какво можете да очаквате от този човек? Ако споделяте с него своите опитности и страдания, той ще слуша какво му говорите, без да ви разбира. Ако рече да ви отговори, вместо утеха ще ви каже някаква глупост.\n38. Разбраната скърб / Разбраните скърби, ООК , София, 21.10.1931г.,\nГоспод ще ти даде друго дете." Утеха ли е това? (втори вариант)\nХодиш тук-там, съжаляваш и трябва да мине дълго време, докато се утешим. Обаче никой не може да те утеши. Какво ще утешаваш една майка, на която детето е умряло? Какво можеш да й кажеш? Да й кажеш: "Нищо, не плачи. Господ ще ти даде друго дете." Утеха ли е това? Утехата е само в това, детето й да се върне. Тогава и нейното състояние моментално ще се промени.\nУтехата е само в това, детето й да се върне. (втори вариант)\nОбаче никой не може да те утеши. Какво ще утешаваш една майка, на която детето е умряло? Какво можеш да й кажеш? Да й кажеш: "Нищо, не плачи. Господ ще ти даде друго дете." Утеха ли е това? Утехата е само в това, детето й да се върне. Тогава и нейното състояние моментално ще се промени.\nТова утеха ли е?\nЗапочваш да съжаляваш, и след известно време се успокоиш. Успокояването не е изправяне на погрешката. Кой може да утеши майката, на която детето й е умряло? Какво ще й кажеш за утешение? Ще кажеш, че Бог ще и даде друго дете. Това утеха ли е? Майката може да се утеши само при едно положение: ако детето й оживее. Стане ли това, тя моментално ще забрави скръбта си.\nЖената на един от добрите приятели на архиерея умряла и той отишъл при него, да потърси утеха за голямата си скръб.\nСега ще приведа един пример за един архиерей от миналите епохи, който отвън бил вярващ, а отвътре безверник. Жената на един от добрите приятели на архиерея умряла и той отишъл при него, да потърси утеха за голямата си скръб. Той казал: „Голяма е скръбта ми, иде ми да се самоубия. Не мога да живея без жена си." Архиереят му отговорил: „Не ставай такъв будала! Ти трябва да знаеш, че щом човек умре, всичко с него се свършва. Яж и пий, весели се в живота; жени много има, не е само една. Аз съм се убедил в това, което ти говоря.\n40. Според делата, НБ , София, 20.12.1931г.,\nБлагодарим за такава утеха.\nТеб те е страх да не би да изгубиш ума си - и ще го изгубиш. Страх те е да не изгубиш репутацията си - всичко ще изгубиш. И най-после ще те повдигнат, и онези, които те носят, ще ти отдадат последното почитание, за да те заблудят. Ще те заринат под земята и ще почнеш да гниеш. Ще дойдат после отгоре да те поливат с малко винце и вода. Благодарим за такава утеха. Аз не бих желал да ме поливат отгоре, аз не бих желал да ме погребват, даже да се съберат всичките попове и владици от целия свят, не бих желал да ме носят. Да живееш, да ходиш по земята, да гледаш небето, да гледаш звездите, светлината, всичко туй има смисъл. Има смисъл да живееш. Но да затвориш очите си, да затвориш устата си и да има нужда хората да те носят, това е представление. И после казват: „Да направим един паметник." Аз не искам такива паметници да ми правите.\nКогато остареете до седемдесет, осемдесет, а някой може би и до деветдесет години, къде ще намерите утеха в себе си?\nУтехата е в онази Любов, която носи вечно подмладяване – човек трябва да влезе в закона на подмладяването.\n42. Открити, СБ , РБ , 7-те езера, 20.8.1932г.,\n43. Три пътя, СБ , София, 29.8.1932г.,\nХубаво е, тази утеха е много добра, че в другия живот, като дойдете отново, ще знаете по кой път да вървите. (втори вариант)\nСега този път в едно отношение е един от най-лесните пътища, в друго отношение е най-мъчен. Ако го познавате, е най-лесен, ако не го познавате, е най-трудия, в който някога можете да влезете, защото аз бих ви го представил тъй. Той е обрасъл от двете страни с тръни, при най-малкото помръдване, ако не сте внимателни, някоя драка ще ви закачи. Като вървите непреривно по пътя, възможно е от дрехите да не остане нищо. Ще трябва да се връщате, дрехи нямате, най-после съвсем ще оголеете, ще кажете, че в този живот няма да го бъде, хайде в друг живот, когато се преродите. Хубаво е, тази утеха е много добра, че в другия живот, като дойдете отново, ще знаете по кой път да вървите. То е сегашното разбиране. Казвам, трябва да си създадете условия. Да кажем, вие седите и ако сте гладни, ако сте скръбни, искате да свършите, нямате пари, а имате хиляди вътрешни желания, които занимават ума. Някой проповядва Истината, а вие сте жадни. Водата седи в ума ви.\nЩе трябва да се връщаш, дрехи на тебе няма да останат, най-после ще оголееш, ще кажеш: "В този живот няма да го бъде, хайде в друг живот, когато се преродим." Хубаво е, тази утеха е много добра, че в другия живот като идем.\nСамо едно число от 12 души са останали и са вървели по пътя. Сега, този път в едно отношение е един от най-лесните пътища, в друго отношение е най-мъчен. Ако го познаваш, е най-лесен, ако не го познаваш, е най-труден, в който някога можеш да влезеш, защото аз бих ви го представил тъй. Той е обрасъл от двете страни с драки, най-малкото помръдване, ако не си внимателен, някоя драка ще те закачи. Като вървиш непреривно по пътя, дрехи няма да останат. Ще трябва да се връщаш, дрехи на тебе няма да останат, най-после ще оголееш, ще кажеш: "В този живот няма да го бъде, хайде в друг живот, когато се преродим." Хубаво е, тази утеха е много добра, че в другия живот като идем. То е сегашното разбиране. Казвам, трябва да си създадете условия, понеже, да кажем, вие седите и ако вие сте гладни, ако вие сте скръбни, искате да свършите, нямате пари, имате хиляди вътрешни желания, които занимават ума ви. Някой проповядва истината, ти си жаден.\n44. Тънки и дебели линии, МОК , София, 2.9.1932г.,\nТам да ви е утехата. (втори вариант)\nГолямото страдание е към края. Малките са още в началото. По обратния процес. Малките радости те са в началото. Радвайте се повече на тях, отколкото на големите радости. Там да ви е утехата. При големите страдания радвайте се, че са дошли. Големите страдания накрая са. При малките страдания скърбете повече, при големите страдания се радвайте. При малките радости радвайте се повече, а при големите радости малко можете да поскърбите. Тогава оценявайте големите страдания.\n45. Постигнати резултати, МОК , София, 28.10.1932г.,\nТова не е за утеха.\nЧесто и аз ви говоря за неща, които за вас изглеждат отвлечени, без никакво приложение. Знайте, че това, което ви говоря сега, след 100 – 200 години ще има приложение. Това не е за утеха. Някои неща могат да се приложат още днес. Когато умът взима участие, всичко може да се приложи. Ето тази праскова. Виждате, колко е голяма. При развитието й човешкият ум е взел участие.\n46. Дадено и установено / Движение, трептение и разширение (Дадено и установено), МОК , София, 4.11.1932г.,\nКато въздъхнеш, тези същества на утехата ще дойдат. (втори вариант)\nСветът е едно предметно учение за вас. Той е отличен свят. Зад този свят седи друг реален свят, към който се стремите. Гледайте да схванете тази свещена идея, да знайте, че има някъде един свят, на който можете да разчитате. Има същества, на които може да разчитате. Като въздъхнеш, тези същества на утехата ще дойдат. Те няма да те питат какво си чел. Една връзка с тях струва повече, отколкото всички придобивки на земята. Като имате връзка с тях, вие придобивате всичко и вашите връзки със света нищо не значат. Не мислете, че вие с нещо можете да се препоръчате на тях. С какво може да се препоръча една малка планина на една голяма планина?\n47. Една похвала, ООК , София, 14.12.1932г.,\nПак няма да се оправиш, но все таки, една малка утеха, една малка светлинка ще блесне в съзнанието ти и ще разбереш, че само ти не страдаш.\nНа Тебе, Господи, предавам духа си”. Йов, като дойде до големите страдания, ропта, говорй на Господа, и най-после каза: Втори път няма да роптая, няма да говоря по този начин с Господа. И вие, като се намерите в трудно положение, слагате отдясно страданията на Христос, отляво - страданията на Йов и се утешавате. Четете първата глава от книгата на Йов и мислите върху нея. Като се объркате съвсем в живота си, четете за страданията и разпятието на Христа. Пак няма да се оправиш, но все таки, една малка утеха, една малка светлинка ще блесне в съзнанието ти и ще разбереш, че само ти не страдаш. Преди тебе е имало друг, който е минал през по-големи и тежки страдания. Наистина, обикновеният човек не може да страда като великите хора. Според степента на развитието са и страданията. Обикновените хора страдат като актьорите на сцената. Истински страдания имаха мъчениците, Йов, Христос.\n48. Терцата в живота / Една терца (Първата терца на живота), МОК , София, 16.12.1932г.,\n– Това е утеха, а ние искаме нещо реално.\nКлючалката е нещо задръстена. Ето една малка мъчнотия, която трябва да се преодолее и касата да се отвори. Веднъж роден на земята, каквито мъчнотии срещаш, трябва да ги разрешиш. Не се обезсърчавай! Всичко в живота е постижимо. – Това е утеха, а ние искаме нещо реално. – Кое е реалното? Пари ли да имаш, или здраве? Вода ли да пиеш, или вино? Къща ли да имаш, или здраво тяло? Същественото трябва да бъде напред.\nКакво ни ползва тази утеха?\nКрайно разочарована, тя започнала да плаче. Като я видял, попът казал: „Не плачи, не съм на толкова лошо място. Аз съм на раменете на владиката. На земята той беше на моите рамене, а тук – аз съм на неговите. Все пак съм на по-добро място“. Какво ни ползва тази утеха? И единият, и другият са в ада – място на мъчение. Каква наука е тази, в която има мъчение? На земята хората стъпват на краката на своето невежество. Трябва да се повдигнат крачка напред и нагоре, да стъпят на раменете на владиката, т.е. да влязат в света на просветата.\n50. Истина и добро, УС , София, 5.3.1933г.,\nТова не е за утеха, но казвам ви да не се месите в общия Божествен план.\n– Ще отидеш, там ще учиш уроците си и като ги научиш, отново ще се върнеш в рая. Тогава ще разбираш работите по-добре, отколкото преди да си бил в света. – „Лош е светът.“ – Не е лош светът, но вие сте объркали работите си и не можете да ги оправите. Бог работи в света. Като се върнете отново, ще видите последствията от тази работа. Това не е за утеха, но казвам ви да не се месите в общия Божествен план. Сегашният свят минава през известна дисциплина. Казано е в Писанието: „Слънцето ще потъмнее и луната няма да дава своята светлина“. Ще кажете, че светът ще се свърши. – Това е предположение. И най-учените не знаят кога ще се свърши светът.\n51. Овчарите, НБ , София, 7.5.1933г.,\nТуй, което може да ти даде утеха във всичките моменти.\nТе се отличават по това. Една посторонна идея ще те извади из релсите и няма да ти даде нищо. После ще те остави наранен и ще каже: „Грижи се за себе си.“ Божествената идея ще те постави в релсите, божественото за нас се грижи. Следователно кое е божественото? Туй, което се грижи заради нас, заради нашия прогрес в света при всичките условия. Туй, което може да ти даде утеха във всичките моменти. Туй, което може да даде утеха, то е божественото. Туй, което внася безсмъртието в тебе. Че не е ли хубаво да знаеш, че ти си безсмъртен, че няма да умреш. Казвате – като умрем. Че всеки от вас може да умре колкото пъти иска и всеки от вас може да се върне колкото пъти иска, ако ти може да излезеш от тялото си навънка.\nТуй, което може да даде утеха, то е божественото.\nЕдна посторонна идея ще те извади из релсите и няма да ти даде нищо. После ще те остави наранен и ще каже: „Грижи се за себе си.“ Божествената идея ще те постави в релсите, божественото за нас се грижи. Следователно кое е божественото? Туй, което се грижи заради нас, заради нашия прогрес в света при всичките условия. Туй, което може да ти даде утеха във всичките моменти. Туй, което може да даде утеха, то е божественото. Туй, което внася безсмъртието в тебе. Че не е ли хубаво да знаеш, че ти си безсмъртен, че няма да умреш. Казвате – като умрем. Че всеки от вас може да умре колкото пъти иска и всеки от вас може да се върне колкото пъти иска, ако ти може да излезеш от тялото си навънка.\n52. В правда и съдба, НБ , София, 21.5.1933г.,\nАз не ви говоря за да ви бъде утеха, защото грешката не е утеха никому. (втори вариант)\nВ тази глава има две страни: едната е положителна, другата отрицателна. Трябва да знаете, че е писана преди около три хиляди години. И тези изречения, изказани в притчи, били описани повече от три хиляди години преди Соломона. Събрани били от един от най-умните еврейски царе, който събрал тази мъдрост и направил точно това, което не трябваше да прави. Аз не ви говоря за да ви бъде утеха, защото грешката не е утеха никому. Че е направил някой грешка, това ни най-малко не трябва да ни насърчава, но трябва да се намерят причините. В една философия ако не могат да се обяснят причините, да се приложи известно знание в живота и не можем да се ползваме конкретно от него, това знание е тежест за човека. Аз наричам всяко неприложено знание, чувство или постъпка тежест. Нещата са леки когато се прилагат. Откъде трябва да започне човек?\nАз не ви говоря, за да ви бъде утеха, защото погрешката не е утеха никому.\n53. Великата формула, СБ , София, 3.9.1933г.,\nИзгревът на слънцето е в сила да даде утеха на човешката душа.\nЧовек е дошъл на земята да се радва. На какво? Той не трябва да се радва на облеклото си, нито на положението, което заема, но да се радва, че е дошъл на Божия свят, да очаква изгряването на слънцето. Всичкото му внимание трябва да бъде насочено към изгряващото слънце. Изгряването на слънцето не зависи нито от дрехите на човека, нито от неговото богатство, нито от неговите разбирания, нито от неговата сила и красота. Изгревът на слънцето е в сила да даде утеха на човешката душа. Изгревът на слънцето дава подем на човешкия дух. Човек може да е добре облечен, но ако е сляп, какво ще го ползват тези скъпи дрехи? Или, ако е глух, какво ще го ползват хубавите дрехи? При изгрева на слънцето най-важно за човека е онова, което вижда. При пробуждане на природата най-важно за човека е онова, което чува.\n54. Мене слушайте, НБ , София, 11.2.1934г.,\nВсичките писатели, които са писали, са се мъчили да дадат една утеха на човечеството.\nТова са психологически моменти. Всички вестници са писали за кражби, за убийства, че туй не е право, разбойници, войни. Това са неща, които стават на Земята. Защо стават, не знаем. Едни забогатяват, други осиромашават, едни заболяват, други оздравяват, едни се въздигат, други пропадат. Всичките писатели, които са писали, са се мъчили да дадат една утеха на човечеството. Дотолкоз, доколкото са знаели, дали са. Там не трябва да спорим. Бъдещите писатели трябва да подемат въпроса малко по-другояче.\n55. Живият квадрат на човешките отношения, МОК , София, 9.11.1934г.,\nТова не го давам за утеха, но това е истина, която тепърва трябва да учите.\nТя ви е утеха.\nТя ви е утеха. Но един ден дойде слънцето, разтопи се тази вода, отиде надолу, пет пари не дава за вас. Питам сега: Къде е погрешката? В кого седи погрешката? Във върха ли, или във водата? (В слънцето.) Слънцето прави добро.\n57. Законът на свободата, ООК , София, 19.12.1934г.,\nТова са сега едни аналогии, които не могат да ви дадат утеха за сегашния живот.\nВ пълната възраст става по-сериозен, а пък на старини животът му съвсем се обезсмисля и той умира. Много хора умират с идеята, че животът е празен, но резултатът на живота зависи от вас. Ако вие имате една градина и я садите само с едногодишни растения като пъпеш, дини и прочие, и не сте сели никакви плодни дървета, които траят двайсет, трийсет, петдесет, сто години, ще имате вече една обстановка на нещата. Колко време траят тези [дини]? Тези [дини] могат да ви бъдат полезни, но за зимата никаква полза няма от тях. Това са сега едни аналогии, които не могат да ви дадат утеха за сегашния живот.\n58. Новият опит, ООК , София, 23.1.1935г.,\nНе можеш да спиш, не можеш да ядеш сладко, този-онзи не те обича и търсиш утеха навсякъде.\nТи казваш: „Всички хора не живеят така." Оставете тоя въпрос. Тия хора живеят вън от Бога. Всякога, когато ние не вършим волята Божия, не Го обичаме, ние сме вънка от Бога. Значи Бог не е в нас. Тогаз ние страдаме, недоволни сме. Не можеш да спиш, не можеш да ядеш сладко, този-онзи не те обича и търсиш утеха навсякъде. Имаш малко пари в банката, но тая банка фалира. Американците, които имаха най-добрата система на спасителни банки, те туриха парите си в спасителни банки, но в сегашната криза две хиляди банки фалираха и бедните останаха да се спасяват. Къде отидоха парите? То е човешкото разбиране вътре. Всеки един добър човек, който върши волята Божия, той е една спасителна банка.\nИли търсите утеха в природата.\nВие искате да утешите някой човек. С кое число ще го утешите? С числото 2. Числото 2 утешава човека. Имате един човек, като дойде друг при него, той се утешава. Или търсите утеха в природата. Числото 2 утешава. Стойността на числото 2 ще знаете. Числото 2 е силата на човека. Ако не знаеш как да го употребиш, то е число на противоречие. Ако знаеш как да го употребиш, то е сила.\n60. Насилията под слънцето, УС , София, 3.3.1935г.,\nСега някои казват – и плочите донасят известна утеха. (втори вариант)\nКазва: „Едно време ми направи една голяма пакост или едно добро.“ Това не е реално. Реалното никога не се повтаря. То само веднъж става. И Божественото в живота седи в това. И блаженство е в живота. Сега някои казват – и плочите донасят известна утеха. Но плочите могат да се счупят, а реалното никога не се чупи. И истинският живот седи в туй, което никога не се повтаря. Щом повториш едно нещо, ти не си в пътя на реалното, ти си в пътя, който индусите наричат майя. Хубави неща са, но ти повтаряш: „Аз те обичам, аз те обичам, аз те обичам.“ И стане банално. Е, какво искаш да те обичат.\nЩе кажете, че и плочите донасят известна утеха, но ние знаем, че плочите се чупят, а реалността нито се чупи, нито изчезва, тя е вечна, неизменна.\nВторите изявяват реалността, чрез която се излива новия живот. Докато човек се връща в миналото и си спомня, кой го е обидил, кой му казал лоша дума, той е в живота на грамофонните плочи, а не в реалността. Защо трябва да повтаряш в ума си пакостите или добрините, които някой ти причинил? В реалността няма повторение. Там всяко явление се извършва само веднъж. Ще кажете, че и плочите донасят известна утеха, но ние знаем, че плочите се чупят, а реалността нито се чупи, нито изчезва, тя е вечна, неизменна. Истинският живот се заключава в това, което не се повтаря. Щом повтаряш нещата, ти не си в пътя на реалността, но си в пътя, наречен от индусите "мая". И повторението не е лошо, но понякога става банално. Защо трябва да казваш на човека много пъти, че го обичаш? Ти му казваш, че го обичаш, за да ти даде нещо.\n61. Да обичаш и да те обичат, НБ , София, 7.4.1935г.,\nКазвам: Малката любов е заради нас, тя внася утеха, а голямата Любов внася живота в човека.\nКазвам: Малката любов е заради нас, тя внася утеха, а голямата Любов внася живота в човека. Тя осмисля всичко в него и той става радостен и весел. Това е щастието на човека. Всички онези, които са писали по този въпрос, казват, че щастието е възможно само при Великата Любов, в хилядите и милионите души, събрани в едно, които могат да те обичат и в хилядите и милиони души, съединени в тебе, могат да те обичат. Следователно, това е Любовта, това е драмата на живота. Това е стремежът на цялото човечество – да се обичат.\n62. Трите врати / Любовта. (Три стъпки – три врати), УС , София, 28.4.1935г.,\nИ казва най–после, за да даде утеха на верующите, на избраните: „Този е мой син, духът ми, който е над него.“ Там ще вземете онзи стих „Духът ми, който е над тебе. (втори вариант)\nТой вижда тия хора кой ще ги избави. При тия страдания, при тия пъшкания какъв смисъл има? И след като е размишлявал дълго време, в неговия ум се хвърля една светлина и той вижда тази работа – не могат хората да се спасят сами и трябва да стане сгъстяване. И като поглежда Господ, вижда, тия хора не разбират смисъла на живота, не могат да се избавят. И най–после Господ решил той сам да стане спасител. И казва най–после, за да даде утеха на верующите, на избраните: „Този е мой син, духът ми, който е над него.“ Там ще вземете онзи стих „Духът ми, който е над тебе. И рече Господ на Господа моего.“ Той се подразбира дълбоко, Бог, не онова Божественото, което е в тебе. А от мен, този е моят свят завет, говори Господ: „Духът ми, който е над тебе. И словата ми, които турих в устата ти, не ще оскудеят от устата ти, нито от устата на семето ти, нито от устата на семето на семето ти, отсега и до века, говори Господ“ (21. стих). Нещо, в което човек трябва да вярва, без да му се обяснява. Ако дойде обяснението – добре.\n„Слънцето на ранина сутрин изгрява, на работа идва, по обед деня оповестява, на всички ястие дава, а вечер залязва, на почивка отива утеха да дава, на отрудените вяра да вдъхва.“ Пак трябва да го тълкувате. (втори вариант)\n64. Забравените неща, НБ , София, 20.10.1935г.,\nВие не го вземате за утеха, казвате: Това беше само за Христа, Той е Син Божи, на Него може да служат, но при нас, грешните, кой ангел ще дойде, само дяволите идат.\nВ Господнята Молитва е казано: „Хляба наш насъщний, дай ни го нам днес.“ И ако имаш жена, ако имаш деца, ако имаш приятели, на всички е определено, всички идат от един свят, вече уреден. Не мислете, че сега трябва да се уреди вашият живот. Имайте всички тази жива вяра и спокойствие и при най-големите изпитания. И Христос се моли и казва: „Не Моята воля да бъде, но твоята да бъде“. След като се моли, дойдоха ангели да Му служат. Вие не го вземате за утеха, казвате: Това беше само за Христа, Той е Син Божи, на Него може да служат, но при нас, грешните, кой ангел ще дойде, само дяволите идат. Който има духа Христов и сега ще стане. Ако духът Христов е с вас, и ангели ще ви служат. Но вярата ви е, вие вярвате, че сте християни, отказвате тия ангели, считате, че сте недостойни ангели да дойдат да ви служат. Божият Дух, който беше в Христа, ако ние имаме Божия Христов дух, тия същества, които са завършили своето развитие, най-благородните души, които може да ги срещнете, те живеят на земята и на небето, в пространството, посрещнеш ги, те се поусмихнат. Срещам един непознат човек, той е предрешен, някой път представляват старец с бяла ..... Това не е заблуждение.\n65. Котелът и торбата. Което имам / Земята като училище, УС , София, 22.12.1935г.,\nДокато се нуждае от утеха, от помиряване, от възстановяване на вътрешния мир, човек е в обикновеното съзнание. (втори вариант)\nИ това сте забравили. И тъй, докато съзнанието на човека не се пробуди, докато не гледа на природата като на нещо живо, нищо не може да постигне. Съзнанието на съвременния човек е обикновено, съзнание на различаване на добро и на зло. Това съзнание трябва да се повдигне, да мине в по-висока степен, да гледа на Бога като на свой Баща. Такова състояние наричаме синовно. Докато се нуждае от утеха, от помиряване, от възстановяване на вътрешния мир, човек е в обикновеното съзнание. Всичко това ще изчезне, когато той влезе в Божественото съзнание, или тъй нареченото свръхсъзнание или космично съзнание. Ще кажете, че трябва да се примирите с Бога в себе си. Няма защо да се примирявате всеки ден. Щом се примирите веднъж, вие сте примирени вече. Щом сте в синовни отношения с Бога, вие изпълнявате Неговата воля.\n66. Естественият език – музикалният език, ООК , София, 25.12.1935г.,\nТая утеха да я оставите!\nТози, сегашния живот, на Северния полюс не можеш да го живееш. Другояче казано: С тия разбирания, които сега имате, дълго време не можете да живеете там. Цялата Земя е северен полюс. Вие се утешавате и казвате: "Няма какво! Всички остаряваме и всички умираме." Това не е никакво разрешение. Тая утеха да я оставите! Истината не е там. Казвате: "Трябва да умрем." Ако ще умирам, аз трябва да знам защо умирам. Да знам, че умирам за нещо. И ако страдам, трябва да страдам за нещо. Трябва да имам някоя придобивка.\n67. Вяра безгранична и любов безгранична, ООК , София, 1.7.1936г.,\nКазвам, това, което може да даде утеха на човека, това е вярата.\nСега, това са две положения, които трябва да бъдат ясни. Животът не може да се прояви без любов и без вяра. Казвам, това, което може да даде утеха на човека, това е вярата. Да вярваш. "В какво да вярвам? " Ще вярваш в Бога. "И после? " Ще вярваш в Духа.\n68. Вътрешна връзка / Вътрешният говор и вътрешното слушане. Вътрешната мистична връзка, УС , София, 13.9.1936г.,\nОтчаяни, обезсърчени хора са намирали спокойствие и утеха в горите, между дърветата. (втори вариант)\nДостатъчно е да повдигнеш мисълта си нагоре, за да се свържеш с Бога, с Неговите светли мисли. Щом мислите ти са чисти и възвишени, ти ще превърнеш неразположението си в разположение, недоволството си в доволство. И обратното е вярно: ако се свържете с някой лош човек, веднага изгубвате разположението си. Ето защо, ако искате да станете учен, дружете с учени хора; ако искате да станете музикант, дружете с музиканти. Ако едно дърво е в сила да ти предаде своето състояние, колко повече човек може да направи това. Отчаяни, обезсърчени хора са намирали спокойствие и утеха в горите, между дърветата. Някой обезсърчен се облегне на едно голямо, здраво дърво и прекарва в размишление пет-десет минути. След това обезсърчението му изчезва. Той приел нещо от дървото, което сменило състоянието му. Не само дърветата, но и камъните оказват влияние върху човека. Ако си отчаян, че нямаш успех в живота си, седни на някой камък и започни да мислиш за него.\nПосле, по някой път има, ако искате вие да се утешите... Казвате запример: „Утеши ме.“ Лесно, утехата лесно може да дойде.\n69. Разумният човек, НБ , София, 7.2.1937г.,\nСега, това, което ще ви кажа, не го прилагайте в момента, но приложете го, когато съвсем закъсате в живота си, когато, след като сте чели ред философи и никъде не намирате утеха, тогава само приложете това, което ще ви кажа.\nСега да се върнем към същественото – към разумния човек. Сега, това, което ще ви кажа, не го прилагайте в момента, но приложете го, когато съвсем закъсате в живота си, когато, след като сте чели ред философи и никъде не намирате утеха, тогава само приложете това, което ще ви кажа. Щом го приложите, ще видите резултата му. Толкова глупави работи сте правили и вършили, направете и това, което сега ще ви кажа. Чуйте и моите думи, които сега ще ви кажа: Дълбоко в себе си признайте, че всичко онова, което ви се случва в живота, е добро. Благодарете на Господа и кажете: „Господи, аз не искам нищо повече от това, което си ми дал.“ Поблагодарете дълбоко в душата си и останете с идеята, че Онзи, Който е създал вселената, не може да направи някаква погрешка. В Него няма никаква несправедливост – нищо повече.\n70. Три необходими неща / Три неща са потребни, УС , София, 28.2.1937г.,\nТа работата е там това дете в плачът намира една утеха. (втори вариант)\nБиха ли те тебе? И спира се тогава да плаче. Та казвам сега, то вижда себе си. На това дете му обръща вниманието, като слуша, че онзи плаче; почва детето да мисли, казва: Аз зная, защо плача, а този коскоджа мъж човек защо плаче? Този възрастен човек какво има да плаче? Та работата е там това дете в плачът намира една утеха. То е едно състояние смяна на чувствата. Когато човек минава от едно сухо състояние в едно влажно състояние, от една коравина, от една неразбранщина в живота, плачът ще дойде като едно последствие. Като поплаче човек ще стане по-мек. Като не плаче човек, казват: Корав. Да престанат сълзите. Не.\nТо е така казано само за утеха. (втори вариант)\nТо там е иносказателно казано. Има една сиромашия, от която ние трябва да се освободим. От нямане на думи ние казваме, че богатите няма да наследят Царството Божие. Е, кои ще наследят Царството Божие. Там са посочени деветте блаженства и Понякога вие се утешавате. То е така казано само за утеха. Това са методи и начини, път по който се идва в Царството Божие. А ние ще научим, че Царството Божие ще наследят онези, които обичат Бога и вършат Неговата воля. Същественото е това; Царството Божие ще наследят онези, които служат на духа и служат на душата; Царството Божие ще наследят онези, които служат на чистата човешка мисъл и на чистите човешки желания. Аз ги вземам в най-хубавия смисъл. Защото Писанието казва, че Бог е, който действува в нас, ходенето и желанието от Бога е.\n72. Бяга в Тарсис, НБ , София, 6.6.1937г.,\nТя дава душа на вселената, крила на мисълта, утеха на скръбта.\nНие казваме в езическите времена, един езичник, който е бил преди Христа – Платон, какво е казал за музиката. Ние мислим, че християните, които носят идеите на Христа, те имат всичката истина. Той казва така: Музиката е морален закон. Тя дава душа на вселената, крила на мисълта, утеха на скръбта. Тя дава на всички неща радост и живот. Тя е основа на реда. Тя уяква човека, издига го към всичко добро, към всичко, що е добро, хубаво и красиво. Какво е разбирал Платон? Всичките певци и свирци.\nБолните сърца са аристократи, те обичат да имат слугини, да има няколко души лекари, после обичат утеха да им се казва. (втори вариант)\nГаленето е като идете в небето, там ще ви галят. Не зная тази дума как да я разберете. Хубаво е галенето, но представете си двама души братя, които искат да се ръкуват. Ако ръцете на двамата са болни, ако се ръкуват, ще имат ли някой хубав усет. Или ако двама души са събрани, искат да се обичат и ако сърцата им са болни, как ще се обичат? Болните сърца са аристократи, те обичат да имат слугини, да има няколко души лекари, после обичат утеха да им се казва. Болните всякога искат да ги утешават, да влезеш в положението им, че са страждущи. Ако няма, топи му се сърцето, макар да е счупено.\nСамо болният човек се нуждае от галене, от утеха, от служене.\nХората трябва да знаят, че не са пратени на земята да ги обичат, но те трябва да обичат. Милиони години Бог е носил човека в утробата си, докато един ден го застави да излезе оттам и го прати в света, да покаже на всички страдащи Божията Любов и Неговите добродетели. Всеки човек трябва да разбере тази истина и да не очаква повече да го галят. Земята е място за работа, а небето – за възнаграждение. Там ще отдадат всекиму заслуженото. Само болният човек се нуждае от галене, от утеха, от служене. Само болният се нуждае от сестри и братя милосърдни. Той е аристократ, очаква слуги да му помагат. Здравият, обаче, е демократ; той е готов на труд, на работа. Следователно, човек е дошъл на земята да работи и да учи.\n74. Път и постижение, ООК , София, 14.12.1938г.,\nПървата глътка ми даде една утеха.“ Първата глътка е за вашия ум.\nПогледайте само водата хубава, как извира, но вие сте жаден, имате във вас желание, че като вземете нещо. Ще си извадите чашата от раницата, ще си извадите една чаша такава от скъпоценни камъни, чиста, ще измиете, ще вземете вода, няма да наливате отвън. От тази вода, която изпиeте, ще полеете на краката си. След туй, след 10 минути ще почерпите от тази вода, ще се обърнете към изток, значи към центъра, от който човек е излязъл и ще пиете. Десет минути ще почиваш, ще мислиш за първата глътка на тази вода и ще кажеш: „Благодаря ти, Господи, че си ме удостоил. Първата глътка ми даде една утеха.“ Първата глътка е за вашия ум. Втората глътка е за сърцето и сърцето приема тази жажда. Десет минути, пак ще почакате за вашето сърце и най-после ще пиете една глътка за самите вас. Човек е отруднен. Казваш: „Пий за своето здраве.“ Ще пиете за телото си. Ще пиете 3 глътки.\nСега аз искам да ви говоря не за утеха.\nВсички онези от вас, които са нервни, имат много малко живот. Аз уподобявам живота на вода. Тялото трябва да е пълно. Всичките места на тялото трябва да са пълни с живот, да няма празно място, тогава животът е естествен. Щом някои клетки са празни, че няма живот, тогава се зараждат болезнените състояния. Сега аз искам да ви говоря не за утеха. Сега, някой път, казвате: „Няма нищо, щом болестта е за добро.“ Ние не сме длъжни да носим болките, нито пък Господ иска ние да страдаме. Понякой път болестта е една необходимост, трябва да излезе отнякъде. Има една изходна врата, през която болестта трябва да излезе навън. Туй място, през което болестта излиза, ние го наричаме изходен пункт на болестта. Може да те заболи крака.\n76. Доста е на деня, НБ , София, 2.4.1939г.,\nТо е като онези, които употребяват виното за утеха.\nИ тъй жената минава и някои се сърдят на Ева, че е яла от забраненото дърво, но вие всеки ден ядете от това дърво. Понеже беше забранено да се яде от дървото на живота, беше забранено да се яде от дървото на познание доброто и злото. Но вие, всеки ден, най-малко три пъти ходите веднъж сутрин, веднъж на обед и веднъж вечерно време и ядете от това дърво. До тогава, докато ядете от това дърво, вие не можете да имате един здрав организъм. То е като онези китайци, които употребяват опиум. То е като онези, които употребяват виното за утеха. Човек от голяма скръб употребява виното да забрави скърбите.\nИ тя, ако беше се разболяла повече след целувката и ако беше умряла, той щеше да си даде утехата: Поне последния път я целунах!\nТя не знаела, че той я е целунал. Тя, като се събудила, болестта изчезнала от нея. Той разправя това. На другия ден той вижда, че тя е здрава и се зарадвал. И си казал: Хубаво стана, че я целунах. И тя, ако беше се разболяла повече след целувката и ако беше умряла, той щеше да си даде утехата: Поне последния път я целунах!\n78. Смяна на състоянията, МОК , София, 6.10.1939г.,\nТуй сега не ви го казвам за утеха, не искам да ви утешавам.\nСледователно силно чувство аз наричам онова чувство – аз говоря за дадено чувство, дадена способност, което може да превъзмогне всички спънки. Сега, ако един екскурзиант пътува по ония планински върхове, нали ще срещне спънки, но желанието да се качи на високия връх трябва да превъзмогне всичките спънки, ще намери пътища да се качи. Ако няма туй желание, ще се върне назад, ще каже: „То е непостижимо“ – непостижимо за онзи, който няма силно желание. В природата има закон: турят спънки за способните хора. Щом имаш спънки, в тебе има нещо. Туй сега не ви го казвам за утеха, не искам да ви утешавам. Ако ви обезсърчавам, искам да ви опитам дали ще се обезсърчите. Обезсърчението и насърчението, те са два противоположни полюса. Като се насърчаваш, не се насърчавай повече отколкото трябва и като се обезсърчаваш, не се обезсърчавай повече отколкото трябва. Ти си повярвала, че дарбата тъй ще дойде. За дарбата трябва да се работи, ще пееш.\n79. Вътрешният господар, ООК , София, 3.1.1940г.,\nРеалността ни носи постоянно една вътрешна утеха.\nРеалността ни носи постоянно една вътрешна утеха. Казахме: „Сила, здраве е богатство! “ Тогава ще дойдете и до следните три думи: „Път, Истина, Живот! “ Как ще изпеете тези думи? За три месеца пейте песента: „Сила, здраве е богатство! “ Развейте знамето.\n80. Вяра и вярване, СБ , РБ , УС , София, 11.8.1940г.,\nЗа утеха някои казват, че като се преродят втори път, тогава ще се подмладят.\nКойто вярва в тази Любов и я прилага, той ще се подмлади. Който не вярва в Любовта, живее в старото. В широк смисъл казано: Които живеят със старото, са стари хора. Които живеят с новото, са млади. Ако младият изгуби вярата си в новото, остарява; ако старият придобие вяра в новото, подмладява се. За утеха някои казват, че като се преродят втори път, тогава ще се подмладят. Ако сега не се подмладят, и в другото прераждане няма да се подмладят.\n81. Правата посока, ООК , София, 21.5.1941г.,\nОнези, които вярват в другия свят, те се утешават, малко утеха имат. (втори вариант)\nНо едните и другите ще се разочароват. Материалистите, в края на краищата, трябва да остареят и умират. Искат-не искат, вярват-не вярват-трябва да умрат. Виждат, че отиват някъде. Къде отиват-не знаят, дигат си раменете. Онези, които вярват в другия свят, те се утешават, малко утеха имат. Единият го осъждат, няма никаква надежда за помилване. Религиозният пък има малко надежда, че като иде в другия свят ще го опростят вече. Вие вярвате воня свят, но имате пак нещо, което ви мъчи. Ти вярваш в Бога, но се сърдиш на другаря си, за малка работа кипнеш. Защо – и ти не знаеш.\nБългаринът, като иска утеха, казва: ”Попейте ми”. (втори вариант)\nОнѣзи, които вѣрватъ въ другия свѣтъ, тѣ се утешаватъ, малко утеха иматъ.\nНо еднитѣ и другитѣ ще се разочароватъ. Материалиститѣ, въ края на краищата, трѣбва да остарѣятъ и умиратъ. Искатъ–не искатъ, вѣрватъ–не вѣрватъ – трѣбва да умратъ. Виждатъ, че отиватъ нѣкѫде. Кѫде отиватъ – не знаятъ, дигатъ си раменетѣ. Онѣзи, които вѣрватъ въ другия свѣтъ, тѣ се утешаватъ, малко утеха иматъ. Единиятъ го осѫждатъ, нѣма никаква надежда за помилване. Религиозниятъ пъкъ има малко надежда, че като иде въ другия свѣтъ ще го опростятъ вече. Вие вѣрвате въ оня свѣтъ, но имате пакъ нѣщо, което ви мѫчи. Ти вѣрвашъ въ Бога, но се сърдишъ на другаря си, за малка работа кипнешъ. Защо – и ти не знаешъ.\nБългаринътъ, като иска утеха, казва: „Попѣйте ми“.\n82. Който има уши да слуша, нека слуша, НБ , София, 28.9.1941г.,\n– За утеха.\nДвамата мъже не могат да родят доброто. Всичките спорове се раждат от двамата мъже и едната жена. Двама мъже винаги ще се бият за една жена. Всичките несрети в живота се дължат на едната жена и двамата мъже. Тогава имате двама бащи: когато някой пие, казвате: Защо пие? – За утеха. Жена му го накарала от голяма тъга. Отива да пие, за да забрави скръбта и несретите. Защото има състезание между двамата, кого обича повече от двамата. Те са от различни цветове: единият чер, другият бял. Всякога жените обичат повече черните мъже, отколкото белите.\n83. Кесаревото кесарю, Божието Богу, НБ , София, 1.3.1942г.,\nКогато си скръбен, като помислиш заради Него, ако не внесе утеха, какъв е този Господ?\nКазвам: Божествено е туй, което в нас внася светлина и събужда в нас онова състояние на обновление. Когато си скръбен, като помислиш заради Него, ако не внесе утеха, какъв е този Господ? Като помислиш за Него веднага тази светлина да разпръсне всичките тъги. Всичките християнски народи какъв Господ имат? – Това не са християнски народи. Господ им гледа умовете. Ако всичките народи се явят и кажат: Ние искаме да изпълним Волята Божия, англичаните да кажат: Каквото Господ рече, ще го направим.\n84. Новата култура, СБ , РБ , 7-те езера, 1.7.1942г.,\nВ стария порядък тя присъства само за утеха на страдащите.\nБолният не се нуждае от утеха и залъгване, но от сила и импулс.\nВреме е вече за ликвидиране със стария ред и порядък на живота. Новият ред означава създаване на нов свят, дето любовта ще царува. В стария порядък тя присъства само за утеха на страдащите. Тя им казва: Бъдете герои, да понесете страданията, които ви се дават. Тя казва на слабия и на болния: Стани от леглото си, вземи оръжието си и върви напред! Болният не се нуждае от утеха и залъгване, но от сила и импулс.\n85. Любовта бе в началото, НБ , София, 13.12.1942г.,\nУмряло едно дете в един дом и ти казваш: „Господ го взел.“ Не е утеха това.\nКогато хората са неразположени към мене, причината е вътре в мене, аз не казвам, че хората са лоши. Ако вие отивате в домовете на бедните и внасяте блага заради тях, няма ли да ви посрещат, няма ли да ви приемат? Ако вие отивате като кредитор, само да си вземете заема, онова, което сте им дали, ще ви приемат ли добре? Казваш: „Не ме приеха.“ Ти отиваш като кредитор, като екзекутор. Отиди да им кажеш сладки думи, да им занесеш нещо. Умряло едно дете в един дом и ти казваш: „Господ го взел.“ Не е утеха това. Аз, ако вляза в един дом, дето заминал един 120-годишен старец, няма да го върна от оня свят. Да го върна значи да го туря пак в затвора. Той е свободен. Ако е едно дете на 5 години, ще му върна живота, нека занесе радост на майка си. Казвам: И вие правете същото.\n86. Създаде Небето и Земята, НБ , София, 20.6.1943г.,\nИ виждам, че във войната Божественото [е], Което слиза да даде утеха на хората.\nИ да благославяте Името Божие. Съзнавам, че е трудно, не е лесна работа. Ако сега идете на бойното поле, ще видите хора със скъсани ръце и крака, пукнати глави, има 100–200 000 хора избити. Вие съвсем ще се замотаете. Не е лесна работа. И виждам, че във войната Божественото [е], Което слиза да даде утеха на хората. Във всичките противоречия, които войната създава, само Бог е в състояние да примири противоречията на войната. Който изгуби живота си, кой ще му го върне? Ако човек отива във войната с вяра, животът му ще се върне. Ако отива без вяра, ще усети всичките горчивини.\n87. Оживяване, НБ , София, 4.7.1943г.,\nСкръбта трябва да се превърне на радост, мъчението трябва да се превърне на утеха, робството трябва да се превърне на свобода.\nМислите ли един човек, който цялата нощ е плакал, подули са му [се] страните, станал е жълт... Мислите ли, че съвременните хора, които страдат, тия страдания са на място? Всичките нагъбясали трябва да излязат навън. Страданието е лечебен метод. Всеки човек, който не се радва, и всеки човек, който скърби, ако не е Божията Любов в света, ние бихме умрели от скръб, от мъчение, от страдание. Благодарение на Любовта, която постоянно прави абцес, превръща скръбта на радост. Скръбта трябва да се превърне на радост, мъчението трябва да се превърне на утеха, робството трябва да се превърне на свобода. Постоянно трябва да става смяна. Ако не става тази смяна, човек е осъден да носи своите последствия.\n88. Блаженствата, СБ , РБ , София, 5.9.1943г.,\nТуй е състоянието, в което можеш да приемеш утехата. (втори вариант)\nЦарете трябва да бъдат нищи духом. Тяхно е Царството небесно. То е сега, не е за бъдеще, засега е още. "Блажени нажалените, защото те ще се утешат." Искаш да се утешиш. Тъжен си, скръбен си, трябва да бъдеш нажален. Туй е състоянието, в което можеш да приемеш утехата. Защото "Не безобратства, не дири своето си, не се раздражава, не мисли зло, на неправдата не се радва, а се радва на истината. Всичко претърпява, на всичко хваща вяра, на всичко се надява, всичко търпи. Любовта никога не отпада." Значи същественото качество е, че промяна в любовта не става. Единствената сила в света, която всякога има едно равновесие и никога не . губи равновесието си, е любовта.\nУтехата е проява на Божията Любов.\n„Блажени нажалените, защото те ще се утешат”. (4 ст.). Който иска да се утеши, трябва да бъде нажален. Това е първото условие. Утехата е проява на Божията Любов. Следователно, не можеш да бъдеш утешен, докато не те обичат. Може ли да те утеши онзи, който не те обича? Страшно е положението на човека, когото не обичат. Той минава през големи страдания. Като обичате някого, давате му най-хубавите неща.\n89. Двата пътя, УС , София, 10.10.1943г.,\nАко вашата любов в даден случай не може да даде утеха на ума ви, каква любов е тя?\nИди при някой болен и му помогни да се излекува. Той веднага ще те пита: Имаш ли някакъв цяр, да ми помогнеш? Аз не се нуждая от хора, които са обиколили света, но се нуждая от истински учени, които могат да ми помогнат. Ако си онзи, който носи цяра, ти си добре дошъл. Често казвате, че имате любов. Ако вашата любов в даден случай не може да даде утеха на ума ви, каква любов е тя? Ако вашата любов не може да даде утеха на сърцето ви, каква любов е тя? Ако вашата любов не може да даде утеха на душата ви, каква любов е тя? Ще кажете, че се молите на Бога. Молитва, която не произлиза от любов, не е истинска. Молитва без любов е кална вода, образувана от пороя.\nАко вашата любов не може да даде утеха на сърцето ви, каква любов е тя?\nТой веднага ще те пита: Имаш ли някакъв цяр, да ми помогнеш? Аз не се нуждая от хора, които са обиколили света, но се нуждая от истински учени, които могат да ми помогнат. Ако си онзи, който носи цяра, ти си добре дошъл. Често казвате, че имате любов. Ако вашата любов в даден случай не може да даде утеха на ума ви, каква любов е тя? Ако вашата любов не може да даде утеха на сърцето ви, каква любов е тя? Ако вашата любов не може да даде утеха на душата ви, каква любов е тя? Ще кажете, че се молите на Бога. Молитва, която не произлиза от любов, не е истинска. Молитва без любов е кална вода, образувана от пороя. От такава молитва нищо не остава.\nАко вашата любов не може да даде утеха на душата ви, каква любов е тя?\nАз не се нуждая от хора, които са обиколили света, но се нуждая от истински учени, които могат да ми помогнат. Ако си онзи, който носи цяра, ти си добре дошъл. Често казвате, че имате любов. Ако вашата любов в даден случай не може да даде утеха на ума ви, каква любов е тя? Ако вашата любов не може да даде утеха на сърцето ви, каква любов е тя? Ако вашата любов не може да даде утеха на душата ви, каква любов е тя? Ще кажете, че се молите на Бога. Молитва, която не произлиза от любов, не е истинска. Молитва без любов е кална вода, образувана от пороя. От такава молитва нищо не остава. Ако глух човек свири на цигулка, той не може да се радва на свиренето.\n90. Музикални упражнения, МОК , София, 10.12.1943г.,\nОбиденият има нужда от утеха.\nДа допуснем, че някой те обижда. Кой от двамата е пръв: който обижда, или който разглежда обидата? – Който обижда, е пръв. Вторият – ти, който разглеждаш обидата, си последен. Кой от двамата е по-важен и по-културен? Обиденият има нужда от утеха. Значи, не можеш да утешаваш човек, който не е наскърбен. Кое се явява по-рано: скръбта, или радостта? Сянката ли е съществувала по-рано, или реалността? Може ли художникът да нарисува една картина без сенки? – Не може.\n91. Най-мъчната работа, ООК , София, 15.12.1943г.,\n– Това е за утеха.\nЧовек минава през кални пътища и се цапа. Птицата, като дойде до калта, ще хвръкне и няма да се окаля. Тя показва начина, по който и човек може да не се каля. С крилата на мисълта ти можеш да се освободиш от земната кал. Казвате: Без кал няма плодородие. – Това е за утеха. – Като страдаме, все ще придобием нещо. – И това е за утеха. Има страдания в света, но не можем да кажем, че всеки човек трябва да страда. На едного животът налага страдания, а другиго освобождава от страданията.\n– И това е за утеха.\nТя показва начина, по който и човек може да не се каля. С крилата на мисълта ти можеш да се освободиш от земната кал. Казвате: Без кал няма плодородие. – Това е за утеха. – Като страдаме, все ще придобием нещо. – И това е за утеха. Има страдания в света, но не можем да кажем, че всеки човек трябва да страда. На едного животът налага страдания, а другиго освобождава от страданията.


ЕК застана на страната на свободните журналисти и медии!Попари мераците на ВМРО за саморазправа с журналисти! • От упор\nЕК застана на страната на свободните журналисти и медии!Попари мераците на ВМРО за саморазправа с журналисти!\nВсяка извънредна мярка за преодоляване на епидемията от Ковид-19 трябва да бъде съобразена с европейските и международните задължения, поети от държавите по отношение на правата на човека, трябва да бъде съразмерна и необходима. Това заяви говорител на ЕК по време на пресконференция в отговор на въпрос, свързан с мерките, обсъждани от властите в Унгария, предава БТА. Мнението на ЕК е известно-демокрацията не може да работи без честни и свободни медии и журналисти. Във време на криза е още по важно журналистите да могат спокойно да вършат работата си, именно, за да бъде пресичана дезинформацията, добави говорителя. По този начин индиректно бяха попарени и мераците на ВМРО да се саморазправя с неудобни журналисти и медии.\nПредишно Да се смеем ли, да плачем ли? В парламента си признаха, че са глупаци!\nСледващо Върховен цинизъм! Ало, г-н Гешев, държавния хазарт животоспасяващ ли е?\nПарите ни за втора пенсия са се стопили с 600 милиона лева!\nСитуацията във Филиповци и Факултета е тежка! Повече от половината тествани са заразени!


Име на жена | Dama.bg - Любимият сайт на всяка дама\nDama.bg › Свободно време › Пътуване › Име на жена\nИме на жена\n2 524 прегледа 2 мин време за прочит 0 споделяния\nФуджейра е име на жена. Фуджейра носи пепел и горещина. Единият ден тя те гали с лъчите ти – топла, уютна, слънчева, приветлива. На следващия те задушава. Стиснала те е за гърлото, скрила е слънцето си под облаците прах и ти отнема всяка глъдка кислород. Във Фуджейра няма пясъци, има камъни, океан черен като катран и нефтени танкери, който светят нощем. Във Фуджейра денят е нощ, а нощта е ден. Пред деня улиците са безлюдни, магазините празни и всичко замлъква. Тишина и пепел.\nЩом слънцето се скрие хората се будят от летаргията си, изтупват пясъка от миглите си и излизат навън. Разхождат се, усмихват се, водят децата си на разходка. На пустинните хора не им трябва слънце, те предпочитат луната.\nКато истинска жена Фуджейра мирише прекрасно. Изтънчено. Всъщност тя цялата е изтъкана от различни аромати. Как да не се влюбиш в това? Това е първия град, който ухае така. Ню Йорк ухае на бензин, Белград на пушек и дим, Фуджейра ухае на скъп парфюм, който никога няма да можеш да си позволиш.\nУхае на жената, с която се размина в асансьора. Която слезе на четвъртия етаж, но присъствието ѝ беше с теб до осмия. И докато си легна. Фуджейра ухае на скъп арабски тютюн, който пушат на съседната маса до твоята. Миризма, толкова древна, че ти се струва позната. Фуджейра ухае на непознатото, екзотичното, онова, което си сънувал, бленувал, искал, но никога не си имал.\nФуджейра е име на жена.\nРадина Стефанова 07.05.2015\nиме на жена Пътуване\n1 925 2 мин 12


Автор: Васил Динев 10:41 / 23.03.2020 Коментари (391) 4109\n8 000 българи са се завърнали у нас със самолет, а други 15 000 - със сухоземен транспорт. Цифрите са за последното денонощие. Това съобщи на редовната си пресконференция днес сутринта председателят на Националния оперативен щаб за борба с коронавируса ген.-майор Венцислав Мутафчийски.\nПоказва коментари на Rumi Dimitrova 1\nНе забравяйте, че голяма част от тези хора са и студенти! Това са нашите деца! А хората не се връщат от добро! Мислите ли, че на тях им е хубаво, че светът им се е преобърнал, че съседите им ще ги гледат осъдително, че се налага да поставят и близките си в това положение? Бъдете хора!\nRayna Koleva, Неприятелска страна?!?!! Децата не са в детската градина, че да ги мести някой - сами си избират къде да учат! А и за чий си се загрижила за чуждите деца, че не ми стана ясно??!!!? И каква Швейцария те гони- там са на първо място по смъртност от тоя вирус!!!!! Как успя да събереш толкова много простотия в едно изречение??!!!?! Баси таланта рџ�±\nМАРГАРИТА ПЛАЧКОВА 1\nChavdar Mirchev 1\nStefan Plamenov Lazarov\nDimitar Atanasov Galyov\nKostadin Naydenov Nanev\nHasan Mandalov 1\nKameliya Ivanova Petrova\nMiroslava Mihailova Apostolova\nMariana Mincheva Nikolova\nDragomir Svetlozarov Mitev\nТаня Нахабедян 1\nРадко Узунов 1\nRumyana Evtimova 1\nEvgeni Evgeniev 3\nRado Ginev 1\nAyri Kurt Oglu\nAsia Cvetanova Angelova\nDaniela Belyovska 1


Гласувайте кой да стане „Герой на децата“ | Национална мрежа за децата\nЗа девета поредна година Национална мрежа за децата ще връчи наградите „Златната ябълка“, сред които е и призът „Герой на децата“. 12 кандидатури ще се борят за най-авторитетното признание за ангажираност с живота и благосъстоянието на децата у нас.\nВсеки може да се включи в избора на най-достойната личност за титлата „Герой на децата“, като гласува тук до 26 май.\nКой е Героят на децата? Това е личност, повлияла положително върху живота на децата в областите на здравеопазването, образованието, подкрепата, развитието и свободното време на децата. Човек, чиито идеи, инициативи и работа са променили мисленето и средата, така че децата да получават повече внимание, подкрепа и възможности за развитие. Наградата на Национална мрежа за децата цели да привлече заслужено обществено внимание към обикновени личности, които проявяват гражданска активност и правят България по-добро място за най-малките.\nЕжегодните награди на Национална мрежа за децата „Златна ябълка“ ще се проведат в навечерието на Деня на детето – на 31 май в Зала България в столицата. Освен в категорията Герой на децата, награди ще бъдат връчени и в категориите Училище, Болница, Община, Журналист, Благотворител, специална награда и награда за цялостен принос към Национална мрежа за децата. Победителите в останалите категории, освен Герой на децата, се избират от жури, в които участват авторитетни експерти от съответните области на детското развитие и обществения живот.\n2018 година – „Герои на децата“ станаха д-р Таня Андреева и Дария Мукова, създателки на платформата HealthyKid Sofia, която при нужда насочва родителите към подходящи лекари и лечебни заведения.


Хвойнова синя стрела (синя стрелка): описание, засаждане и грижи, размножаване, приложение в ландшафтен дизайн - Цветя - 2020\nJuniper Blue Arrow получи името си поради уникалния си вид. Поради тясната и колонна корона, хвойна наподобява стрела, насочена към небето. Можете сами да потвърдите това, снимката е представена по-долу.\nСиня стрела в превод от английски означава „синя стрелка“. Игли на храст от ярко син цвят. Той е много мек на пипане. Възрастно растение достига височина около 5 м. Плододава храста със сини шишарки. Предимствата на Juniper Blue Arrow включват долните й клони, които растат от основата на багажника и се запазват дълго време. Тази функция предоставя много възможности за универсална употреба на сортовете.\nХвойната синя принадлежи към типа скала. Този сорт често се използва в ландшафтен дизайн, както и в различни растителни композиции за проектиране на тераси и веранди.\nПредимствата на Juniper Blue Arrow включват:\nХраста може да расте в частична сянка и на площадка под пряка слънчева светлина. Хвойната не обича горещи ветрове, така че изберете място за кацане без чернови. Благодарение на летливото производство на игли хвойна не позволява развитието на болести. Ако искате хвойната да се покаже във цялата си слава, тогава не позволявайте стагнация на водата, не забравяйте да източите почвата. Идеалното място за кацане е малък хълм.\nСиня стрелка: нарастващи характеристики (видео)\nСортът Blue Arrow е най-добре засаден от контейнер със земята, като в този случай корените остават непокътнати, а храстът се адаптира по-бързо към новото място. За да развиете кореновата система, добавете корен или радиофарм. Правилата за засаждане на сортовете Blue Arrow са подобни на общите.\nПърво трябва да подготвите яма за кацане. Тя трябва да бъде поне 2 пъти по-голяма от земна бучка. Дренажът се полага на дъното на ямата. След това се поставя фиданка за храсти и свободното пространство се покрива с пръст. Почвата трябва да се състои от торф, пясък и листна земя. Ако съдържанието на почвата не отговаря на препоръките, тогава можете да закупите специална почвена смес и да я смесите в равни пропорции с градинска почва. Киселинността на почвата може да бъде коригирана чрез добавяне на малко вар към нея.\nПо време на засаждането почвата трябва да бъде оплодена. Тази процедура също помага да се изкорени в кореновата система. За да придадете естествен вид на хвойна Blue Arrow, добавете субстрат на основата на кора и борови стърготини към почвата. Такъв субстрат ще предпази храсталака от плевели и изсъхване.\nХвойната може да се засажда с отворени корени само през пролетта или есента, а храсти от контейнера могат да бъдат засадени по всяко време на годината. Ако искате да създадете алея от хвойна, тогава разстоянието между разсада не трябва да бъде по-малко от 1,5-2 м. Плътно засаждане създава конкуренция между растенията, а това се отразява негативно на тяхното развитие.\nПреди да засадите голяма хвойна, е необходимо да се отреже почвата до дълбочина на щика на лопата на разстояние 30 см около храста. Това е необходимо, за да се формират млади корени.\nХвойните трябва да се поливат, но не често. Кореновата система на сорта Синя стрела е компактна и способна независимо да консумира влага и други хранителни вещества от почвата.\nВ сухи времена възрастните храсти трябва да се поливат веднъж седмично, а младите разсад поне 2-3 пъти. Ако почвата е редовно мулчирана, тогава поливането може да се извършва още по-рядко. Този сорт храсти, подобно на много други хвойна, обича пръскането. Но прекомерната влага може да доведе до гъбични заболявания.\nВъпреки факта, че сортът хвойна Blue Arrow е устойчив на различни заболявания, тяхното развитие не може да бъде напълно изключено. Хвойната най-често е ръждясала. Иглите стават кафяви и постепенно се рушат. Инфекцията засяга кората на храста. В този случай засегнатите клони трябва да се отстранят, а растението да се третира с фитонцид на всеки 10 дни. За да избегнете появата на ръжда, хвойна трябва да се засажда далеч от ябълкови дървета, круши, глог, дюля и планинска пепел. Сред вредителите най-често се срещат листни въшки. Трябва да се борите с него във фитоферма. Храста трябва да се пръска на всеки 10-14 дни. От минния молец се използва решение за вземане на решение.\nПо правило възрастната хвойна Синя стрела е устойчива на замръзване и няма нужда да я покривате за зимата, което не може да се каже за младото растение.\nЕто защо, с настъпването на зимата, младите разсад трябва да бъдат покрити, но преди това трябва да премахнете всички изсъхнали клони и да проведете козметична прическа.\nЗа да не се счупят клоните на хвойна под тежестта на снега, те трябва да бъдат вързани с канап.\nРазмножаване на хвойна\nОт всички съществуващи методи Juniper Blue Arrow може да се размножава само чрез резници или семена. Резниците се считат за най-ефективния и универсален метод. Хвойните най-добре се размножават чрез резници през пролетта, така че кореновата система да има време да се оформи и растението да може да презимува. Като резници е необходимо да се вземат върховете на леторастите. Изрежете издънките по такъв начин, че старата кора и дърво да останат на издънката. След това стъблото трябва да се изглади до височина 3-4 cm.\nРезните резници трябва незабавно. За да се вкорени младото растение, почвата трябва да е рохкава. Почвата трябва да се състои от торф и пясък. Най-добре е да засадите резници в кутии. Дълбочина на засаждане около 3 см. Резниците в почвата трябва да бъдат засадени под лек ъгъл. След това дървените кутии се почистват в оранжерията, където трябва да се спазват климатичните условия. Младите растения не се нуждаят от специални грижи. Достатъчно е редовно да ги поливате и пръскате. Първите корени ще се появят след 50-90 дни след засаждането.\nХвойновите семена рядко се размножават чрез семена, тъй като младото растение ще се появи не по-рано от 7-8 години.\nГледайте видеоклипа: Chrissi paradise Island, Crete - exotic Greece. Travel Guide (Октомври 2020).\nCopyright 2020 \_ Онлайн журнал за растенията \_ Хвойнова синя стрела


пране на мека мебел - Компания за почистване на тапицерии за нови и също свежи мебели\nЦялата част от хората избират да изхвърлят или дарят мръсните си, както и старите мебели. Ако със сигурност просто ще направите подредени всички тези мебели, със сигурност ще бъдете допълнително да получите чисто нов комплект от обзавеждане на дневна площ.\nМного почистващи услуги, които използват почистващи килими, предлагат и услуги за обзавеждане на тапицерия. Експертното почистване може да промени стария вид на вашето обзавеждане в свежо и ново обзавеждане.\nПрофесионалните почистващи препарати използват услугите за защита, които могат да бъдат удобно измити в плата в допълнение към вашето обзавеждане. Това е, за да защитите вашето обзавеждане от бъдещи обезцветявания, а също и замърсявания, които могат да повлияят на високото му качество. По-голямата част от почистващата техника, използвана днес за мебели и килими, има хипоалергенна, както и безопасна функция. Това е гаранция, че домашните и семейните ви домашни любимци са сигурни. Почистващите килими също осигуряват решения за тапицерия, а също и обратното. Тези зелени пени, както и почистващи препарати, могат да оставят обзавеждането ви само с бодлив разтвор, като същевременно го запазват наистина безрисково, както и без всякакви вредни разтворители, които могат да повлияят на здравето на вашето семейство.\nДомашните любимци са една от основните причини, докато мебелите и килимите за тапицерия имат миризми, както и петна. Специализираната фирма за почистване на килими, както и тапицерията може да премахва миризми, както и да опетнява с използването, ако техните уникални устройства, а също така и приятелски настроени продукти. Хората, които се борят със сериозни алергични удари поради алергени в килим, както и мебели, могат допълнително да се възползват от тази услуга. Целият процес определено ще премахне всички алергени, както и пърхот на домашни любимци с всяко килимче, както и обзавеждане.\nНа пазара има страхотни оферти от артикули, които могат да ви позволят да извършите собствено почистване на тапицерия около къщата си. Тези артикули може да са надеждни за прах, а също и за петна, но не могат да са насочени към целия прах в обзавеждането ви. Тези дълбоки прахове могат да бъдат премахнати само със силна техника.\nЗа да получите допълнителна информация за пране на мека мебел, отидете на тази връзка.\nАко искате да преоблечете обзавеждането си, защото изглежда червено, както и старо, опитайте професионален препарат за почистване на килима, както и тапицерия вътре в вашето местожителство. Това е удивителен метод за спестяване на повече пари от префасониране и придобиване на чисто нови мебели. Със сигурност ще бъдете шокирани от това колко чисто нови ще се окажат вашите мебели. Ако всъщност просто сте пренебрегнали външния вид на вашите мебели, в момента е точното време да върнете чара, а също и чистотата на вашите мебели, а също и килимите, като работите с професионален почистващ препарат. Поради факта, че те могат просто да включват повреда на износеното понастоящем обзавеждане, евтините почистващи препарати трябва да са извън речника ви. Без наличието на какъвто и да е вид мръсотия, а също и мръсотия във вашите мебели, а също и килими, те несъмнено ще изглеждат като нови, така и свежи.\nТова е една от най-разумните селекции, ако в резиденцията ви се събират членове на семейството, можете да се обадите сред тези компании в момента, както и те със сигурност ще отговорят на вашите нужди в момента. Някои от тях може също да функционират в рамките на времеви стрес, като почистване на килими в Лондон. Имайки специализиран почистващ препарат, можете да запазите предпочитаното от вас обзавеждане, особено ако то заслужава носталгия. Няма търсене да инвестирате стотици долари за чисто нови мебели.\nАко просто направите всичкото това обзавеждане подредено, със сигурност ще бъдете допълнително да получите чисто нова колекция мебели от дневна площ. Много почистващи услуги, които използват почистващ килим, също доставят решения за мека мебел. Експертното почистване може да промени стария вид на вашите мебели направо в свежо и чисто ново обзавеждане. Ако искате да преоблечете обзавеждането, защото изглежда червей и също старо, опитайте специализиран препарат за почистване на вашия килим, както и тапицерия вътре в жилището ви. Ако всъщност просто не сте запомнили външния вид на вашите мебели, сега е подходящият момент да върнете елегантността, а също и подреждането на обзавеждането, както и килимите, като работите с професионален почистващ препарат.\nTags: изпиране на диван, изпиране на дивани, изпиране на матрак, изпиране на матраци, изпиране на мека мебел, изпиране на седалки, изпиране на столове, изпиране на фотьойли, машинно изпиране на мека мебел, машинно пране на мека мебел, почистване на дивани, почистване на матраци, почистване на мека мебел, почистване на мека мебел София, почистване на седалки, почистване на столове, почистване на фотьойли, пране на диван, пране на дивани, пране на матраци, пране на мека мебел, пране на мека мебел София, пране на мека мебел цени, пране на седалки, пране на столове, пране на фотьойли