Балкани - Putepisi.com\nАвтор: 28-12-2014 13:51\n(Сърбия, Черна гора, Албания, Македония)\nТръгваме сравнително рано около 8:30 сутринта. До границата със Сърбия имаме около 40 км. Пътят е хубав, но се забавихме (бензин, винетка, кафе….) и така около 10:00 минаваме границата със Сърбия. На границата нямаше абсолютно никакви проблеми пожелаха ни „сречан пут” и ни дадоха флайър с описание на това какви са ограниченията на скоростта и какво е задължително да се носи в автомобила: въже за теглене, жилетка, аптека, пожарогасител…, и телефоните на пожарна полиция и бърза помощ, също така и съвети да се кара внимателно. Продължаваме пътя си към Димитров град, където обменихме малко пари. Там няма никакъв проблем да се обменят левове в динари (1 лев=65 динара)или да се пазарува с левове в магазините, все пак това са си западните покрайнини всички говорят чист български и почти всички имат роднини в България, което е нормално имайки в предвид че до 1948 година това си е било България и сръбските управници не са проявявали такава асимилационна политика спрямо българите както другите ни съседи Гърция и Румъния. Продължаваме към Ниш пътят се извива през живописния каньон на река Нишава с много завои и тунели което не позволява да се шофира с по голяма скорост от 60 км/ч. Приближаваме Ниш от където започва магистралата за Белград. Тук имаме право на избор, или да се качим на магистралата и да заобикаляме града както ни показва картата или да минем през града и след това около 40 км по второстепенни пътища през няколко селца да се включим в международния път за Черна гора. Избираме втория вариант понеже не бързаме за никъде пък и така може да разгледаме Ниш който е вторият по големина град в Сърбия след Белград. В края на краищата не знам дали беше най добрият избор тъй като без GPS това ни отне около 3 часа и доста нерви докато се включим в международния път за черна гора където има указателни табели, но пък за сметка на това открихме прекрасно място да похапнем сръбска скара на дървени въглища в едно от селата или може би беше малко градче и за наша приятна изненада открихме че цените са с около 30% по ниски в сравнение с тези в нашата родина. И така пътят става все по планински с завоите през сръбските селца където си личи, че има живот и млади хора за разлика от родните. Времето си напредва и започва постепенно да се свечерява и решаваме да потърсим някъде място да си устроим лагер и да опънем палатката преди да се е стъмнило. Стигаме до град Нови пазар. Нови пазар е сравнително голям град може би около 10000 жители на 30 км от Черна гора и на 2 3 км от Косово. Влизаме в няколко магазина да си купим храна и нещо за пиене все пак сме тръгнали на почивка и след тежък ден на шофиране през планините е приятно да се релаксира с по бира край барбекюто на някоя полянка. Храна в магазините колкото искаш натурална и някак по вкусна от Българската може и това усещане да е от чистият въздух, но друго забелязахме, че никъде не продават алкохол даже и бира L. След като обиколихме няколко магазина и никъде не открихме бира решихме, че ще пием чиста вода колкото и да не ни е особено приятно. Все пак решихме да попитаме продавача защо не се продава алкохол в целият град на което той ни отговори, че продава бира, но тайно тъй като било рамазан и религията не позволявал консумацията на алкохол по време на пост. Е ние сме християни и за нас можело да ни продаде 2 няколко бири буквално извадени от под масата и увити в хартия като салам J. Доволни напускаме града и се оглеждаме за черен път, който да ни заведе на някоя полянка. И не след дълго откриваме едно затънтено място близо до пътя.\nСъбуждаме се рано отпочинали пием по кафе събираме палатката и продължаваме по пътя за Черна гора. Времето е слънчево и се очертава един прекрасен ден. След около половин час сред зашеметяващи планински гледки доближаваме границата спираме на една бензиностанция за да сипем бензин с останалите ни динари и продължаваме на пред. След около 10 мин сме на границата, тук изглежда сърби и черногорци минават само с лични карти и всичко става много бързо, но за Европейците се иска паспорт. Тук изглежда не преминават много граждани на други държави и това беше причината нас да ни забавят от едната страна на границата ( търсиха печат с който да ни обработят паспортите J). Граничните служители бяха любезни абсолютно никакъв митнически контрол даже не ни попитаха дали носим стоки за деклариране само ни дадоха нов флайър на който бяха нарисувани катастрофи и ни съветват да шофираме внимателно, тъй като черна гора е планинска страна с опасни пътища и миг невнимание може да отнеме човешки живот. Разбира се пишеше и телефоните на полиция пожарна и бърза помощ, които са същите както в Сърбия. Общо взето по нищо не личеше че сме в друга държава, може би изглеждаше само малко по чисто и по подредено от колкото в Сърбия, докато не стигнахме първата бензиностанция и установих, че тук цените са с около 20 30% по високи от колкото в нашата родина, което може би се дължи че тяхната парична единица е Евро. Единствено бензина си беше и в 2 те държави на същата цена както в България. След няколко часа път през спиращите дъха каньони на река Лим стигаме столи Подгорица си е град от соц тип с типичното панелно строителство и след една бърза едночасова обиколка като не открихме нищо интересно продължихме към морето. Крайната ни точка беше град Бар, където бяхме решили да отседнем няколко дни. Продължаваме през планините и след всеки завой очакваме да видим морето но него все го нямаше. И така докато не стигнахме един тунел дълъг 4500 метра след който се показа Адриатика. Не след дълго пристигнахме в град Бар. Бар е хубав европейски курортен град с ферибот който свързва градът с италианският град Бари, но един недостатък,че няма пясъчен плаж. Друго много важно за нас беше, че няма и къмпинг, а от самото начало планът ни беше да спим само на къмпинг или сред природата (диво къмпиране),това беше основната причина да продължим пътя си в посока Албания. След около 5 километра най сетне открихме указателна табела къмпинг OLIVE. Радостни последвахме стрелката която сочеше към един каменист плаж.\nКъмпинг олива Каменистият плаж пред къмпинга.\nКъмпинга от вътре Изглед от плажа.\nРазписание на рейсовете до Бар и ценоразпис на къмпинга. Самият къмпинг се намира в маслинова горичка от където идва името му, Една алея с ресторанти и магазини го дели от плажа който, въпреки че е каменист е охраняван и чист. Морето бързо става дълбоко, което не е хубаво ако си с малки деца, а шамандурата е не прекъсната от край докрай на плажа. Както всеки каменист плаж и тук във водата се срещат морски таралежи, които ако не внимаваш може да ти развалят почивката. Администраторката на къмпинга не беше от най любезните, но пък цените и условията са повече от прекрасни. За палатка с 2ма възрастни и 2 деца ток хладилник и интернет цената е 20 евро. Санитарните възли по нищо не отстъпват на тези в хотел и в непосредствена близост има магазин за хранителни стоки и алкохол. Вече беше следобед и след 640 км пътуване сред планините най сетне се отдадохме на релакс.\nСлед двудневен престой в къмпинг Олива скуката ни налегна и решихме да продължим по пътя за Албания. След около 15 километра посока албанската граница оставаме приятно изненадани последният град преди границата се казва Ulcinj. Курортен град с крепост и други забележителности разположен до устието на река Бояна разполага с няколко километра плажна ивица от ситен черен пясък, а морето е плитко на десетки метри на вътре, перфектно за семейна почивка.\nВ курорта има 3 къмпинга като без да ги разгледаме се втурнахме към първия Маями биич.\nКемпър на японски туристи Къмпингът от вътре\nПопитахме условията и цените ни обясниха че за 23 евро получаваме топла вода ток охрана интернет и всичко необходимо за приятен престой. С радост приехме офертата и се настанихме в на половина празния къмпинг. Помолиха ни да си оставим документите на рецепцията и след като отказахме те ни казаха, че ако платим предварително ще ни ги върнат. Съгласихме се и след 30 мин ни върнаха паспортите като ни взеха 26 вместо 23 евро на ден и не ни дадоха никакъв документ за тези пари. След като поискахме фактура с неудоволствие ни издадоха ката в нея бяха описани некакви неразбираеми неща на стойност 4 евро. Още по неприятна изненада ни поднесоха като разбрахме, че бойлерите са повредени и няма никаква топла вода, а на втория ден спряха и студената L. Тогава разбрахме защо къмпингът е най празния от трите.\nСлед 2 приятни слънчеви дни в компанията на приятни съседи по палатка от различни националности и куп неудобства в къмпинга решаваме да продължим към земята на орлите. Границата е на по малко от километър, но по пътя са около 30 км. В ранния преди обяд сме на границата където редът на преминаване е тотално не разбираем. Има много коли всеки кара на където види а граничните полицаи обикалят между тях и ти взимат документите. След около 20 мин престой най сетне един от тях извика България което означаваше, че нашите документи са обработени. Противно на очакванията ни се оказа, че КПП между Черна гора и Албания е само едно. Веднага след границата ни посрещна стара жена която просеше по това разбрахме, че тук нещата не са като в останалите ни познати държави. Продължаваме по хубав път противно на схващанията ни, че в Албания няма асфалтирани пътища или че всичките са разбити покрай пътя някак няма обособени села ами къщите са построени около пътя кой както намери. Прави впечатление, много се строи и повечето къщи са нови. И така пристигаме в първия град след границата Шкодра на който е кръстено и езерото което се намира до града.\nШкодра е сравнително малък град с една дълга главна улица която води до центъра и няколко кръстовища с кръгово движение, а сградите са стари очукани с множество пристройки като допълнителни секции балкони цели етажи и какво ли още не. Тук откриваме че албанците са най екстремните шофьори на балканите, предимство има този който пръв засече другия светофарите изглежда имат само препоръчителен характер (който има повече свободно време може да спре, останалите го заобикалят отляво или от дясно и продължават с мръсна газ),пешеходните пътеки изглежда са сложени за да покажат че могат да рисуват с бяла боя, приема се нещо нормално велосипедист (а там са много) с детско столче на багажника да ти се хвърли пред колата, не мога да си обясня само как не видях нито една катастрофа по пътя. Паркираме пред една автомивка които са също нещо типично за Албания има ги хиляди ( минимум по 2 на всеки 100 метра) и отиваме да търсим обменно бюро за да си купим от техните пари 1лв=70 албански лека. Първото обменно бюро не работеше, тъй като било неделя и така с много питане в центъра на града намираме едно работещо, от където се сдобихме с техните пари. На връщане спряхме пием по кафе в едно от заведения и там забелязахме, че почти всичките са пълни, но само с мъже. Изглежда в Албания е непристойно жена да седи в кафене. Продължаваме към колата и по пътя намираме зеленчуков пазар направо върху тротоара, възрастни жени и мъже всеки донесъл зеленчуци собствено производство на трима търговци има по един кантар, но не е сигурно дали знаят как се работи с него. Отново на път към предполагаемото място където планувахме да останем да пренощуваме град Дурас, който е вторият по големина след Тирана. Пътят до там е по албанска магистрала J две ленти във всяка посока, без никаква маркировка без ограда и от двете страни построени къщи магазини автомивки и сергии за плодове и зеленчуци, което прави движението доста екстремно, тъй като от всякъде изскачат каруци пешеходци велосипеди магарета и какво ли още не. Пристигаме в Дурас, който на истина си е доста голям град, толкова голям че успяхме да се загубим. Опитахме се да попитаме няколко албанеца за това къде се намираме, всички бяха много отзивчиви, но…. никой не знаеше английски, докато накрая не открихме някакви полицаи, които за наша изненада говореха перфектен английски и ни обясниха, че в Дурас няма къмпинг и трябва да отидем в град Абая който е курортен град. Няколко пъти се опитаха да ни обяснят пътя, но така се бяхме объркали, че се наложи да ни направят ескорт до изхода на града. По пътя разбира се бяха засечени на няколко пъти и един албанец се опита да се вреже в страничните врати въпреки че сме с предимство и полицията ни ескортира. От това разбрахме, че полицаите в Албания може би са нещо като екскурзоводи J. След като ни ескортираха до изхода на града продължихме успоредно на „магистралата” по нещо като локален път тесен а много движение по него което подлага на изпитание всеки шофьор. И така след 25 км. Пристигаме в град Абая или по точно в нещо като курортно селище на име Голем точно до Абая.\nУлиците от чакъл Центъра на Голем\nХотела (в двора зад него е къмпинга)\nБункер люлки на плажа\nПървоначалното ни впечатление от Голем беше, че е едно малко селище с едно кръгово движение и две улици успоредно на плажната ивица съответно на ляво и на дясно. Решаваме да тръгнем на ляво и след около 50 метра асфалтовият път става чакълен J като от двете му страни се строи усилено като в България преди няколко години. Разбира се имаше и действащи хотели магазинчета сергии, на които обикновено продават деца (калкулатора успешно замества касовия апарат) и сравнително малко заведения. Никои отново не знае английски особено думата къмпинг и отново се наложи да търсим помощ от полицията (екскурзоводите J). След около час обикаляне из „курорта” почти в самият му край срещнахме полиция и те ни казаха, че единственият къмпинг в курорта е почти до нас. Къмпинга всъщност не е точно това което обикновено човек разбира под думата къмпинг, а в същност е хотел с голям двор нещо като борова горичка и там е позволено опъването на палатки срещу заплащане от около 12 евро като срещу тези пари получаваш тоалетна „като на село” и тоалетна в лоби бара на хотела има и душ с студена вода в двора ток и интернет. Срещу допълнително заплащане от 1 евро може да се ползва душ в баня в хотелска стая. Към момента на пристигането ни хотела и къмпинга бяха напълно празни, което ни даде възможност да си изберем най хубавото място в къмпинга. Опънахме палатката и отидохме на разходка с цел да разгледаме курорта и да напазаруваме за вечеря. Първо отидохме да видим плажа, който е направо огромен с заведения шезлонги и чадъри към хотелите разбира се all inclusive където трудно може да седне човек който не е гост на хотела и не знае албански. След кратка разходка по плажа се връщаме на главната чакълеста улица с малкото заведения, които не са към хотелите и даже имаше и Mc. Donald’s който няма нищо общо с нашия, но поне така пишеше на входа. Не след дълго ни привика една жена да посетим едно от заведенията тип fast food, където има общо взето всичко от хотдог и дюнер до бира даже ни намери и преводач един от клиентите македонец, който знае албански. Там изпихме по няколко бири и за мезе плато от месото за дюнера, което така и не разбрахме от какво животно е, но даже и да имаше пилешко не беше преобладаващо и все пак беше много добро както за мезе така и за вечеря и най важното беше изключително евтино може би на половина спрямо България.\nНа следващият ден сутринта отидохме на плаж. Още с влизането в плажа срещнахме две деца да палят барбекю на което по късно ще пекат царевица.\nСладоледаджията По надолу срещнахме човек с магаре което беше натоварил с различни плодове нещо като плод и зеленчук. Имаше и човек с нещо като колело на 3 гуми натоварено с пояси и всякакви плажни атрибути, друг пък с някаква количка продаваше сладолед, трети прави татуировки с две думи разносната търговия на плажа процъфтява. Всеки продава каквото има по начин който само в Албания може да се види, но и всичко е изключително евтино. Плажът е голям с хубав пясък, но почистването му става от служителите на хотелите и общо взето всеки си чисти около хотела, кофи за боклук няма никъде, боклука се изхвърля на импровизирани сметища върху самия плаж и всяка сутрин работници с лопати го товарят на камион и го извозват.\nИ така след 3 дни престой в Голем рано сутринта пихме по кафе в хотела в чиито двор беше къмпинга разплатихме се със стопаните му отново по албански (в Албания „кръв повръщат но фактура не издават”) и продължихме в посока Тирана. Пътят до Тирана е хубав „албанска магистрала”, а и разстоянието не е голямо, така че след около час и бяхме вече в Тирана, където на първият светофар ни посрещна дете което искаше да ни мие стъклото, въпреки че му отказахме то застана пред автомобила и ни препречи пътя с тялото си докато не му дадем някакви пари. Паркирахме в нещо като синя зона в тирана, в центъра има будки от където може да се закупят талони и продавачите знаят английски. Центъра на тирана е едно голямо кръгово движение около което се намират всички министерства, сигурно не са променени от времето на Енвер Ходжа, там се намира и техния парламент.\nКоня пред албанското народно събрание\nМавзолея на Енвер Ходжа (сега е спортна зала)\n„Женски пазар” в Тирана\nЖилищен блок в центъра на Тирана\nПо средата на кръговото има един паметник който сигурно символизира нещо като коня пред нашия парламент. Малко след кръговото движение се намира хубава градинка и обществена сграда може би нещо като нашето НДК разбира се няма никаква прилика с него. Близо до него се намира и мавзолеят на Енвер Ходжа в който той никога не е бил J изключително грозна сграда, нещо като пирамида сега е преустроена в спортна зала. Почти една до друга има и православна черква и джамия. Зад албанското НДК се намира голям католически храм, който е хубаво да се види и срещу него се строи албански небостъргач(иска ми се да го видя построен, но едва ли някога ще посетя отново Тирана)в близост до католическият храм почти в самият център (около 300 метра от кръговото движение) се намира техният „женски пазар” прилича на нещо като смесица битака, Илиянци, и женския пазар преди реконструкциите им, но много по малко и много по мизерно, всъщност е една тясна улица между почти паднали блокове по която трудно може да премине автомобил, но няма знак,че е забранено влизането на автомобили. Разгледахме го на бързо и на връщане реших да видя вътрешността на един албански блок в центъра на тирана, от вън изглеждаше ужасно занемарен с опадала мазилка, без дограми и без входна врата на стълбището. Само надникнах през входа, но ме хвана страх да влезна по на вътре, тъй като вътре беше още по зловещо с висящите кабели от стените. И така престоят ни от четири часа, който бяхме отделили за разходка из Тирана неусетно се изчерпи и продължихме към охридското езеро,където трябваше да открием къмпинг в който да пренощуваме. Излизането ни от Тирана се оказа истински ужас, след като полицаите ни упътваха в една посока и след четири пресечки пътя свършваше, но там имаше други полицаи които ни обясняваха как сме сбъркали пътя и трябва да се върнем, после пак първите ни казват, че не е трябвало да се връщаме и така няколко пътя, докато един бакшиш не ни разясни, че след като поемем по пътя показан ни от първите полицаи, на първата пресечка трябва да завием в дясно. Между тирана и охридското езеро разстоянието е около 100 км, но почти след излизането от града разбрахме , че това не е малко разстояние за планинският релеф на Албания. В момента се строи магистрала в тази посока, но засега са построени напълно и пуснати за движение около 6 км. След което пътят е тесен мисля, че имаше знак 5.5 м. ширина с огромен наклон на изкачване с остри завои 180 градуса на всеки 100, 150 метра, и така треперейки на всеки завой се изкачваш все по високо докато в един момент не се почувстваш като в самолет, поглеждайки в дясно през прозореца. На една от малкото отбивки някъде почти на най високата точка спряхме за глътка, тъй като нервите ми не издържаха повече. Гледката беше зашеметяваща. Под нас пропаст около километър на долу се виждат къщи колкото кибритени кутии, даже някой си е насадил градинка. Не знам как стигат до пътя изобщо, но на пътя имаше маркировка „школо” ако това е училище нямам си представа как учениците стигат до него. След кратка почивка продължихме по пътя, който скоро започна да се спуска и от птичи поглед се откри изглед към град Елбасан, който се оказа, че е един от най големите в Албания и там се намира албанското Кремиковци J.\nЕлбасан Елбасан също е известен с това, че там живеят много българи, но за съжаление нямахме възможност да го разгледаме, тъй като времето ни притискаше. След Елбасан пътят продължава да е планински, но почти не се различава от този в Черна гора или Сърбия основно се спускахме и неусетно стигнахме охридското езеро. Там завихме в посока град Поградец, който е на границата с Македония от страната на манастира св. Наум, който бяхме набелязали да посетим по пътя за Охрид. До Поградец са около 40 км, но идеята ни беше да открием къмпинг някъде около езерото, не до самият град. Продължавайки по черният път след около 20 км открихме един добре изглеждащ къмпинг с плажна ивица и ресторант. Спряхме да попитаме за цената и там бяхме приятно изненадани, 5 евро на автомобил, без значение колко хора каква палатка и всичко останало, имаше само един проблем, че нямаше магазин на близо и затова продължихме към Поградец на пазар с идеята да се върнем да пренощуваме в къмпинга. Колкото повече приближавахме градът толкова по често се срещаха рибари които продаваха риба на самият път и разбира се ние се изкушихме и си купихме един кг риба наловена от езерото. Стигнахме Поградец в късният следобед спряхме пред първият срещнат магазин „тип магазина на село в който смърди ужасно” и започнахме да пазаруваме смело, като си знаехме че в Албания всичко е евтино. Евтино е но ако търговеца е коректен. За храна за вечеря ракия и няколко бири ни поискаха около 200 евро, след като отказахме пазаруването се оказа че всичко струва 20 евро, но търговеца по навик си пише по една нула след всичко. На връщане на около петнадесет километра видяхме един къмпинг доста по голям и по пълен и тъй като беше по близо попитахме за цените. За палатка се плащаше 5 евро за възрастен 1 евро за деца безплатно, автомобил на охраняван паркинг е безплатно, а в къмпинга струва 2 евро, ток, интернет, шезлонг, чадър, детски кът, всичко влиза в цената на палатката. В къмпинга също има и ресторант с рибарник от ,който може да си избереш риба, която да ти я приготвят на цената на която си я купихме от пътя сурова. Ако някой има път към охридското езеро искрено му препоръчвам да посети къмпинг ПЕШKУ ако не обича палатките към него също има и хотелска част сигурно па на символични цени. плажът на къмпинга шезлонг и чадър FREE\nцените(само, че за деца е FREE) къмпинга с ресторанта изглед от към охридското езеро.\nзалез над охридското езеро плажът на къмпинг ПЕШКУ\nСлед два прекрасни дена отдих край охридското езеро на третата сутрин времето показваше, че е време да се прибираме, беше облачно и прогнозата беше негативна и затова сутринта закусихме на бързо и потеглихме към Македония. По пътя към границата се срещаха все повече бункери останали от комунистическо време с които е известна Албания, влезнах в един от тях, но бързо излязох, тъй като беше превърнат в тоалетна.\nПо пътя отново минахме през Поградец градът е доста голям и доста добре уреден в сравнение с адриатическият курорт Голем, но все пак всичко си е по албански J. На границата с Македония за пръв път имаше някакъв сериозен граничен контрол, наложи се да разтоварим багажника на половина и ни зададоха няколко контролни въпроса, което си е нормално според мен, все пак са граничари и това им е работата (въпреки мнението на повечето българи, че ни проверяват защото ни мразят). Почти веднага след границата се намира манастира св. Наум, който посети Охрид му препоръчвам задължително да отскочи до този комплекс. Тук се намират изворите на охридското езеро, също църква от която извира чудотворна вода, пауните се разхождат на всякъде необезпокоени, местни лодкари предлагат разходка с лодка около комплекса има и множество магазинчета за сувенири. охридските извори атракцията на св. Наум ферма в манастира изглед от двора на манастира\nСлед като разгледахме манастирския комплекс продължихме към Охрид.На пристанището на охридското езеро има голям безплатен паркинг където паркирахме, тук наистина кипи усилена дейност по реставрация на културните паметници. Напълно е реставрирана Самуиловата крепост (Самуиловата твърдина), Амфитеатъра, повечето черкви, реставрира се килийното училище на св. Климент охридски. За да се разгледа Охрид си е нужно доста време което за съжаление ние нямахме и всичко стана на бързо. Продължаваме към Скопие по магистралата разбира се с името „Александър македонски”, която в много от участъците не се различава от албанската, все едно албанци са я строили, но за разлика от нея тук се плаща „пътарина” , която не е много но на доста кратки отсечки. В Скопие паркирането става само с SMS, но български оператор няма как да заплати такса. Другият начин за паркиране е на платен паркинг такъв има в центъра и то на 2 етажа с работно време до 17 часа, така че имахме около 3 часа да разгледаме Скопие, крайно недостатъчно за този град. Който е ходил някога в Скопие и се върне сега ще му трябва доста време докато си спомни как е изглеждал преди. Целият град е в процес на преобразяване, не се щади мрамор и гранит, строят се нови министерства и обществени сгради в римски и древногръцки стил, нови мостове и алеи за пешеходци украсени с статуи и паметници не български „македонски” национални герои, като се откроява паметника на Александър македонски и конят му.\nСлед сравнително бърза разходка из центъра на Скопие (не можахме да разгледаме всичко като напр. скопската крепост и централния пазар също и джамията L) продължаваме към България в посока ГКПП Крива паланка-Гюешево. Пътят отново е магистрала до някъде след което става първокласен и второкласен като накрая стигаме до Крива паланка. Селото преди границата е доста голямо и противно на очакванията ни е пълно с млади хора, там си похарчихме последните денари за храна и домашна ракия след което поехме към границата, която е на около 7 км. На входа на България българските граничари упражняват „стриктен” контрол (един черен българин извади под седалката един пакет с правоъгълни кутии с формата на стекове цигари, с граничаря с когото се познават по имена влязоха в една стая и след кратко излязоха и митничаря му върна плика отново пълен.). Следващите бяхме ние попитаха ни дали носим стоки за деклариране, аз отговорих , че имам едно шише ракия, но те ме попитаха дали нося цигари, аз отговорих, че не пуша, тогава те ми казаха, че не ме питат дали пуша, а дали нося. Това беше общо взето митническата проверка и съответно краят на моят разказ. Надявам се, че ви е било интересно и съм успял да дам достатъчно полезна информация относно балканските страни, които обиколихме. Извинявам се за не особено добрия правопис.\nБалкани Сърбия Черна гора Албания Македония\nИзточници на информация за Балкани:\nКоментари за Балкани (0)\nИзкачване на връх Ботев от хижа Плевен (зимен)\nхижа Плевен - връх Ботев\nМаршрут до Седемте рилски езера (пълна обиколка)\nхижа Рилски езера - хижа Рилски езера\nМаршрути в Рила: Обиколка на Мусаленските езера\nБоровец - заслон Ледено езеро\nресторант Момина скала - Боянски водопад\nМаршрут до Боянския водопад\nхижа Момина скала - Боянски водопад\nМаршрути в Пирин: Седловината Премката - хижа Бъндерица\nПремката - хижа Бъндерица\nМаршрути в Рила: Маршрут до Седемте рилски езера\nхижа Рилски езера - езеро Сълзата\nМаршрути в Рила: хижа Македония - село Бистрица\nхижа Македония - село Бистрица\nМаршрути в Рила: Маршрут за изкачване на връх Мальовица\nЦПШ Мальовица - връх Мальовица


Думи вместо черно-бели снимки – Градината на слънцето\nСтар фотоапарат Практика, обектив, който фокусира само между три и десет метра, и черно-бял филм – цялата комбинация в моите ръце, на остров Кикиктарук. Години наред събираше прах на село и в последния момент преди да заключа вратите на къщата за пореден път, реших да го грабна. Вътре все още имаше филм, изщракан, но снимките така и не промити. Оказаха се снимки от разходка в планината преди шест-седем години. Повечето лилави и не на фокус, но все пак и някоя друга сполучлива снимка. Достатъчно, за да ме мотивират да помъкна с мен в Канада и Практиката, и няколко ролки филм.\nЧетирисет и два дена изминаха откакто пристигнахме на Кикиктарук. Обратният ни полет беше плануван за вчера, но силният вятър и дъждът отвяха шансовете ни за заминаване. Четири ролки филм се изнизаха бързо, черно-бялата ролка оставих за най-накрая. Тази сутрин се събудихме от викове “Бяла мечка, бяла мечка!”, изскочихме бързо изпод купчината спални чували и минута по-късно вече бяхме на брега, по пижами и търсещи мечката в далечината. Видяхме я на отсрещния бряг, съвсем близо до гнездо на сокол-скитник. След около час мечката се излегна насред тундрата, ние вече бяхме премръзнали и се прибрахме на топло. На топло, при сумати багаж, който чака да бъде подреден, опакован и приготвен за самолета. Измежду многото кашони и чанти – старата Практика, черно-белият филм изщракан. Реших да го навия и прибера при останалите. Навиването не беше съвсем като преди и силно подозирам, че не съм сложила филма както трябва. Снимки мисля, че няма да има, но все още помня моментите, които се опитах да запечам в черно и бяло. Ето ги в думи.\nЕдин остров – за някои далече, за други близо. Като за остров с размер около 150 квадратни километра, без улици, телефонен сигнал или друг вид типична връзка с останалия свят, на Кикиктарук има сравнително богато разнообразие от хора. Това лято питах повечето от тях какво най-много ги изненадва на острова и отговорът често беше колко много хора има. Хора, къщи, общност. Общност по-различна от времето, когато тук е имало две-три хиляди души, живеещи следвайки месните традиции. Но все пак общност. Идеята беше да направя черно-бял портрет на всеки, който е съгласен. Вятър в косите, сериозни погледи, безгрижни усмивки, какъвто е моментът, без някакви претенции за уникален драматичен поглед.\nПо време на моите три лета тук срещнах хора от цял свят, от близо и далече, всеки със своята си причина и мотивация да е тук. С повечето от тях едва ли ще ни се присечат пътищата отново, което често води до интересна комбинация от разговори прозаични и обикновени, но понякога и изненадващо искрени и лични. Обмяна на прогнози за времето, колко ще е ветровито, кой какви животни е видял през деня. С някои ще си размениш само по едно здравей. И тамън когато си привикнал с ежедневните разговори и подробности на тема вълни, двигатели и подобни, ще се окажеш някъде на острова с някой друг, на прага на неочакван разговор.\n– На теб става ли ти мъчно за дома?\n– Кое е правилното между отговорността към семейството и личните стремежи?\nВоли и неволи, споделени само мигове след като сте си разменили имената. Може би някои от тези емоции щяха да бъдат запечатани в моите портрети, но нали някои неща е по-добре да си останат скрити, може би такава е историята и с тези черно-бели портрети. Съществуваха за секунда, в момента, когато погледнах през камерата и натиснах спусъка, а после просто изчезнаха. Също толкова бързо колкото понякога на север се появяват хора в живота ти, само за да заминат часове или дни по-късно.\nВятърът не утихва вече цяла седмица. Сутрин се събуждаме и веднага поглеждаме през прозореца. По това колко силно се вее вече оръфаното знаме на територията Юкон съдим дали е повече, или по-малко, ветровито спрямо вчера. Но както и да го гледаме, ветровито си е! Повечето време прекарваме вътре, до печката. А когато се осмелим да си покажем носовете навън, навличаме няколко ката дрехи и се приготвяме за малък поход от една сграда до друга. В едната посока вятърът ни тласка силно напред и на моменти имаш чувството, че ще полетиш. После наобратно уж тичаш, краката ти уж стъпват напред, но вятърът те брули и спира толкова силно, че за всяка крачка напред, сякаш всъщност се връщаш две назад. Двайсетина метра ти се струват поне половин вечност, а когато най-накрая си обратно до огъня и всичко си е все същото както си го оставил, осъзнаваш, че те е нямало само няколко минути. Няколко минути, ама ветровити минути, а вятърът сякаш разтяга понятието ти за време. Идеалното време за разходни така и не идва – ту имаш много работа за вършене, ту времето е лошо, и така измежду причинните и задачите се изнизва лятото. Но когато вятърът отложи полета ни и за пореден път разтегна нашето време, давайки ни поне още три дни тук, решихме, че вятър не вятър, ще се разходим по плажа около къщите.\nВ днешно време на острова няма постоянни жители, но мястото далеч не е “изоставено”. Особено предвид месната култура на пътуване и живот тясно свързан със земята. И лете, и зиме тук спират хора по време на лов или просто за отдих по пътя. От пролет до ранна есен за острова, който е тероториален парк, се грижат местните рейнджъри, а последните три лета има организирана програма, по която месни хора, възрастни и деца, прекарват на Кикиктарук около две седмици. Идеята е да се поддържат живи традициите и да се предават от поколение на поколение. Тази програма съществено обогатява и нашият престой на острова, а понеже моите три лета винаги са съвпадали с нея, ми е странно да си представя острова без месните хора тук, без големите вечери с всички заедно и децата, гонещи се от къща в къща.\nА въпросната ветровита разходка, със снимки изщракани на моя неправилно сложен филм, включваше нас и децата. Ние премръзнали, те с нестихваща енергия и подмятания за това как така не завираме с толкова много якета. Пак цял ден се канихме да отидем, а за разходката просто трябваше да излезем от къщата, не е сякаш да отиваме на някакъв далечен поход. И когато от полунощ ни деляха само два часа, най-накрая се отправихме към плажа. Беше красива вечер – бурно море, вятър в косите. По плажа събирахме брезова кора – това е като съкровище тук. Морските течения и вълните носят брезовата хора от километри на юг, от земите, където има дървета. Веднъж стигнала до северните брегове на Кикиктарук, брезовата кора е най-добрият начин да запалиш огън. Не е сякаш по плажа да има огромно изобилие, така че търсенето и намирането й винаги е съпроводено с вълнение и чувство за откритие. Първите ни брезови съкровища отлетяха от чантата ни, със следващите бяхме по-внимателни. Видяхме кит, няколко тюлена и чайки, които махаха с крила, ама не помръдваха от мястото си заради вятъра. По време на нашата разходка се редуваха тишина, песни, разговори за брезова кора, животни и кой какъв иска да бъде – като порасне, и в живота по принцип.\nМузика на тъмно\nКато малка за кратък период от време в детската градина ходех на уроци по пиано – помня, че не ме биваше особено и музикалните ми опити не продължиха дълго. После в училище имаше хор и нали съм на всяка манджа мерудия, исках и аз да участвам, ама и в пеенето не ме бива. И така си изминаха години, през които правих какво ли не, от сирене до научни изследвания, но едно от нещата, които ми липсваха, е повече музика в живота ми. Ръководителката на нашата експедиция е също и моят любим музикант и много от най-милите ми северни моменти включват виола, китара и нейния глас. Помня нашите “сделки” – аз ще измия чиниите вместо нея, ако тя свири през това време. От всичките снимки, видеа и звуци, които събрах това лято, музикалните записи са ми най-скъпи. Песни ту тъжни, ту радостни, уж с “грешки”, които моят слух не улавя, стъпки, тропане и разни ежедневни звуци измежду пеенето. А конкретната вечер, която уж заснех с моята Практика, пак беше след няколко уговорки. Вече беше късно, аз напирах да ходя да подреждам кашони в склада и да зазимявам всичкия ни багаж, но кандисах да свърша това на другия ден, ако вечерта има музика.\nМузиката започна на свещи, понеже дните на постоянна светлина вече отминаха и през нощта е почти тъмно. И със свещите пак си беше сравнително тъмно – светлина колкото да се чете текста на песните и да се придаде топъл отенък на всичко в стаята около огъня. И както свещите намаляваха, така и един по един хората се изнизаха да спят, а накрая покрай огъня останахме само аз и музиканта, с една единствена свещ съвсем близо до изгаряне. А моментът, който аз ще помня, е когато свещта угасна, а музиката продължи.\nТрийсет и шест пози на моя черно-бял филм, а по-горе описах само моментите, за които се сещам сега. Останалите може би ще си останат завинаги скрити, а някои са вече забравени. Но все пак са се случили – мигове, които съществуват в свят отвъд снимките и думите. Някъде, в компанията на всички моменти, за които се сещаме рядко, но които все пак са оставили следа в живота ни.\nOne Reply to “Думи вместо черно-бели снимки”\nБлагодаря, че намери време да споделиш, Гери! Винаги ще те чета, често препрочитам предишни постове. Ако имаш възможност, не спирай да пишеш! Словата ти са толкова автентични и въздействащи! Поздрави!\nLeave a Reply to Dimitrina Cancel reply\nPrevious PostPrevious На север, където се срещат близо и далече


Съперничество или Bromance? Илон Мъск и Джеф Безос се чуруликат взаимно преди Falcon Heavy Launch - Новини | Януари 2022\nСъперничество или Bromance? Илон Мъск и Джеф Безос се чуруликат взаимно преди Falcon Heavy Launch\n(Вляво) Джеф Безос, основател и главен изпълнителен директор на компанията за космически полети Blue Origin, и Илон Мъск (вдясно), основател и главен изпълнителен директор на SpaceX, имат понякога приятелско съперничество в Twitter. (Изображение кредит: Марк Уилсън/Гети; Джъстин Чин/Блумбърг/Гети)\nСмятаме, че това е началото на красиво приятелство - между двама милиардери със собствени компании за космически полети.\nДжеф Безос, основател на частната компания за космически полети Blue Origin, туитира добри пожелания на Илон Мъск, основател на SpaceX, в навечерието на първото пускане на последната компания на новата си мегаракета, Falcon Heavy. Мъск отговори с нещо, което би могло да бъде малко студено, с една дума отговор („Благодаря“), ако не беше последвано от емоджи, целуващо в посока на Безос.\nТуитът на Безос спечели положителен отговор от хората в Twitter, които оцениха шоуто за добро спортно майсторство. Отговорът на Мъск, обаче, изпрати феновете на космическите полети в малко объркване. Дразни ли Мъск Безос или това е началото на игриво приятелство между двамата предприемачи?\nДвамата главни изпълнителни директори са си разменяли думи в Twitter преди, но някои от тези взаимодействия изглежда са имали състезателен тон, граничещ с враждебен, предизвиквайки викове за космическо съперничество. Това отчасти подхрани публичната дискусия за връзката между тези двама милиардери в интернет, които всъщност имат доста общи черти: И двамата създадоха свои собствени компании за космически полети като страстни проекти, след като натрупаха богатството си другаде, и двамата мъже говореха публично за големи визии за бъдещето на човечеството в космоса, с желание на Мъск колонизира Марс и Безос мечтае да има ' милиони хора „живеят и работят в космоса. И двете компании са обявили и проекти, които ще включват изпращане на товари или пътници на Луната на Луната.\nSpaceX редовно лети с полезен товар на ракетата си Falcon 9, докато Blue Origin тепърва ще доставя клиенти дори на суборбиталната си ракета New Shepard, въпреки че бустерът е демонстриран при тестови полети и кацания. Blue Origin също работи върху орбитална ракета, наречена Ню Глен , но не е ясно кога те ще бъдат готови за полет. Ясно е, че амбицията, необходима за постигането на цели от такъв мащаб, също идва със състезателен дух.\nколко кучета пета евтаназира\nчасти от котешко дърво фриско\nкотка с човешки уши


Бомбата, поразила 29 души в Ню Йорк – също самоделка в тенджера под налягане (СНИМКИ/ВИДЕО)\nКамери заснели мъж, разнасящ адска машина в сак, откриха още 5 и ги взривиха\nНю Йорк, България\n19 Септ. 2016, 11:35\nБомбата, която избухна в квартал „Челси” в Ню Йорк и рани 29 души, е представлявала тенджера под налягане. Устройството е същото като това, което беше намерено по-късно на друго място в близост до мястото на експлозията, съобщава Си Ен Ен.\nВ хода на разследването станало ясно, че охранителни камери са заснели подозрителен мъж, който се намирал в близост до двете места – там, където избухна взривът и там, където беше открито второто устройство.\nПолицията продължава да претърсва района, който по време на инцидента е бил пълен с клиенти на ресторанти и минувачи. Както БЛИЦ съобщи, още вчера наблизо беше открито самоделно взривно устройство, представляващо тенджера под налягане, облепена с изолирбан, от която стърчали жици. То било свързано с мобилно устройство, а до него имало и бележка.\nДвете бомби се различават от тази, която избухна по време на благотворителен маратон в Ню Джърси малко по-рано. Въпреки това се разследва възможна връзка между двата инцидента.\nНа кадрите, заснети от камери, подозрителният мъж е забелязан на двете места в разстояние от 10 минути. Той е сниман как оставя сак на мястото, където по-късно полицията откри неизбухналата бомба. След него други двама вадят от сака бял плик, в който се предполага, че се е намирала тенджерата. Още не е ясно дали има връзка между мъжа със сака и другите двама.\nСамоделната бомба е транспортирана от полицаи и сапьори на ФБР. В момента тя се намира в лаборатория на ФБР в Куантико, където се правят експертизи.\nОчевидци разказват, че на мястото на експлозията на „23-а улица” и Шесто авеню имало разпръснати множество дребни парчета метал и стъкла.\nПолицията в САЩ взриви пакет с пет самоделни бомби. Властите са открили съмнителна раница на гара в град Елизабет, щата Ню Джърси.\nСапьори извършиха контролирана детонация с робот на пакета. Говорител на кмета Крис Болуейдж заяви за Ен Би Си Нюз, че може да има още детонации, тъй като се изследват множеството взривни устройства, открити в една раница.\nСлед ужаса в САЩ: Вече има пети задържан за експлозиите в Манхатън\n"Фокс Нюз": Бомбите в Ню Джърси и Ню Йорк са дело на един човек\nВ интернет се появи "манифест" на терориста от Манхатън, прави изненадващо признание! (СНИМКИ)\nВзривът в Ню Йорк е терористичен акт\nТази адска тенджера трябвало да предизвика кървава баня в Ню Йорк (СНИМКА)\nЧудовищната експлозия, която разтърси Манхатън, била причинена умишлено (СНИМКИ/ВИДЕО)


България е една от най-интересните ски дестинации в Европа | Новини и анализи от България | DW | 30.01.2006\nБългария е една от най-интересните ски дестинации в Европа\nВъпреки че българските ски курорти още не са догонили по удобства швейцарските Алпи, те са едни от най-добрите в Източна Европа. Това твърдят експерти от германското списание “Гео сезон”, които са сравнявали качеството на пистите, хотелите, лифтовете и заведенията в планинските курорти от Чехия до Румъния. Ето какво разказва списанието за България.\nБанско и Боровец са сред най-привлекателните ски курорти в Европа\nБригите от Потсдам е много доволна от Боровец. Харесва хотела, останалите туристи и най-вече своя ски учител Тодор, пише списание “Гео сезон”. Тодор е почернял от слънцето, носи тъмни очила и непрекъснато се смее. Важното е, че ми помага да ставам, казва Бригите, която за пръв път кара ски и често не успява да вземе завоите на пистата.\nКурортът води началото си от ловните хижи на княз Фердинанд, но по социалистическо време е бил застроен с големи хотели в алпийски стил, каквито има в някои френски курорти, твърди списанието. Туристите днес се разхождат между заведения с грилове, еротикбарове и бирарии. В Боровец всичко е евтино, констатирали авторите на статията. Якета на фирмата “Дъ норт фейс” се продават по 98 лева. Внасям ги директно от Китай, похвалил се търговецът пред списанието. Човек можел да си купи и часовници "Ролекс", портмонета на "Диор" – или по-скоро техни копия.\nВ курорта се чува често немска, холандска и датска реч. Повечето туристи са начинаещи скиори. Те са привлечени от 40-те километра почистени писти, спокойният, тих и величествен планински пейзаж и евтини дневни карти по 28 евро. Списание “Гео сезон” предвещава още по-добро бъдеще за Боровец, след като стартира правителственият проект “Супер Боровец”. Изданието обяснява, че ще бъде построено голф игрище, аквапарк и още атракциони на обща стойност 400 милиона евро.\nОще по на юг се намира друг атрактивен курорт – Банско, продължава изданието. Ски гардеробите там предлагат под наем модели на "Росиньол", има големи информационни табла с разположението на пистите, а до училището по ски има работещ банкомат, учудват се германците. Там скиорите могат да се спускат по 65 километра писти. Курортът е обезпечен с 40 машини за изкуствен сняг и модерни лифтове "Допелмайер". Общо 40 милиона евро са инвестирани в ски съоръженията, съобщава “Гео сезон”.\nВсе още улиците на Банско са с разбит асфалт, а местните жени ходят забрадени и с галоши, отчита изданието. Кметът обаче се надявал да преасфалтира улиците с пари от Брюксел.\nБанско и Боровец ще задоволят претенциите ви, независимо дали искате да отседнете в частна квартира, елегантен хотел или търсите добри заведения. Цените са различни, има избор за всеки джоб, съобщава германското списание “Гео сезон”.


Отворено писмо по повод отпадането на лустрационните текстове в ЗРТ\nWritten by Център за развитие на медиите. Posted in Новини\nС решението си да отмени лустрационните текстове в Закона за радиото и телевизията настоящият състав на Конституционния съд отвори широко парадния вход към ръководството на обществените медии, както и към органа, призван да ги контролира, за бивши агенти на Държавна сигурност.\nКазусът не е само юридически (а и като такъв е достатъчно спорен), но и морален. Пред очите на всички ни едни зависими хора, представители на отдавна отречен от ЕС режим, получиха на тепсия най-мощния инструмент за формиране на общественото мнение в България! Ще преглътне ли гражданското ни общество подобен провокативен акт?\nПЪРВИ СТЪПКИ В РАЗСЛЕДВАЩАТА ЖУРНАЛИСТИКА\nWritten by Център за развитие на медиите. Posted in ОСНОВИ НА ЖУРНАЛИСТИКАТА\nМайсторски клас с Алексения Димитрова – София, 23 и 24 ноември 2013\nЖурналистическо разследване – що е то и има ли почва у нас? Какво значи да мислим като разследващи журналисти?\nКак и къде да намерим теми за журналистическо разследване?\nКакво е задължително за едно журналистическо разследване?\nКак да направим нашето журналистическо разследване – какво имаме и какво ни трябва?\nКъде да намерим това, което ни трябва – как да използваме Закона за достъп до информация, за да получим информация от държавни институции.\nСъбиране на информация от официални и неофициални, писмени и устни източници, бази данни, регистри, фирмена информация, неправителствени организации, интернет и др.\nКак да проверим достоверността на информацията?\nКак да получим информация включително от хора, които не искат да говорят – изкуството на интервюто.\nЖурналистическата етика – що е то и има ли почва у нас.\nИнформация за обучителя: тук\nКраен срок за записване: 17 ноември 2013\nДопълнителна информация, цени и условия за записване: mediacenter@mediacenterbg.org\nуъркшоп, 12 и 13 октомври 2013, София\nУъркшопът е насочен към всички любители на фотографията, които биха искали да получат базови знания и умения за практикуването на това изкуство. В рамките само на един уикенд ще имате възможност да научите основните понятия и технологии, да тествате различните режими на снимане и да усвоите тънкости при снимането портретна, пейзажна, архитектурна и спортна фотография.\nПродължителност: един уикенд (14 часа) + една седмица за самостоятелна практическа работа


От първо лице: Тина Ивайлова под прикритие - NOVA\nОт първо лице: Тина Ивайлова под прикритие\n14 април 2017 18:31 Обновена в 18:32\nРазследващият репортер споделя как се печели доверието в схемата с телефонни измами\nТина Ивайлова има над 10-годишен опит като журналист. През 2009 г. се присъединява към Дарик радио-Пловдив, където работи като криминален и политически репортер. За работата си по отразяване на тежката катастрофа на автомагистрала „Тракия", събитията в Катуница, делата по случая „Белнейски" и откриването на спасителя от магистралата Стефан Стойчев, е отличена с приз „Гласът на Дарик радио 2011 г.”\nПрез 2013 г. започва работа в предаването „На светло с Люба Кулезич”, в рубриката „Пропуснати новини” представя различни човешки истории, криминални случаи и забравени герои. От юли 2014 г. става част от екипа на „Здравей, България”, където продължава да разплита различни криминални казуси. Прави изключително силен разследващ репортаж за купуване на гласове на изборите, в резултат на който има арестувани и осъдени.\nЗа последното си разследване репортерът на Новините на NOVA Тина Ивайлова влезе под прикритие в ядрото на „ало” мафията и показа за първи път как работи престъпната схема отвътре. Серията от репортажи през последните дни предизвика огромен зрителски интерес и провокира дискусии в интернет пространството и социалните мрежи.\nТина споделя от първо лице за Vesti.bg как се печели доверието на телефонните измамници и какви са рисковете да влезеш в техните среди, за да помогнеш за разкриването на случай.\nТина, трудно ли се влиза в мрежата с куриерите на телефонните измамници?\n- Да станеш куриер не е трудно. Става само с обява, че си търсиш работа. Трудно е да спечелиш доверието на телефонния измамник. Той трябва да ти вярва, така че сам да дойде да вземе парите на уреченото място, а не да изпраща друг куриер. Това се случва много рядко. Да не кажа никога. За това и полицията трудно хваща самите измамници. Те работят през много вериги от посредници, а в нашия случай успяхме да спечелим доверието на човек от сравнително високите етажи на тази схема.\nКак се почувства при срещата с жената, която повярва на измамната схема на този човек?\n- От етична гледна точка това беше най-голямото ни притеснение - как да намалим стреса за тази жена до минимум. През целия път до Русе, докато говорих с полицията и получавах насоки от човека, който впоследствие беше задържан, звънях и в прокуратурата, и в районното управление, за да разбера дали жената знае вече истината. Спокойна ли е. Докато не се срещнах с нея, и аз не се успокоих.\nВсе ми беше пред очите. Вярвам, че направихме всичко по силите си, в разговорите с нея, така че да я защитим максимално и все пак да стигнем до лицето зад схемата. За да бъде той наказан. Знаех, че парите ще бъдат върнати, а и за съжаление на мястото на тази жена всекидневно са много баби и дядовци, които дават всичките си пари, но куриерът не е репортер под прикритие.\nВъзможно ли е да станеш куриер, без да знаеш?\n- Не мисля. Това са хора, които също имат престъпно мислене, те са наясно какво правят. Заплащането е добро, а риск почти няма. Тук не говорим за съвест. В много редки случаи има хора, които сами отиват в полицията и казват, че са разбрали че са станали „муле” и връщат пари.\nИма ли професия телефонен измамник?\n- Има, от години, знаем и местата, в които има концентрация на подобни „бизнесмени”. Знае ги и полицията, и прокуратурата. В това разследване разбрах, че доходите и материалните придобивки на тези хора са видими, но никой не ги проверява. А нашето разследване показа, че със средствата на журналистиката може да се стигне до относително високи нива. Надявам се да се стигне и със средствата на правосъдието.\nПреди заседанието в съда, съпругата на разкрития от нас Люцкан Люцканов, дойде при мен и ми каза: „Всяка сутрин като се събудиш и ти се случи нещо лошо - искам да си спомняш за мен. Ти ме разболя!” Попитах я знае ли колко хора те са разболели и колко са оставили без пари. Не ми се стори да мисли някога за тях. Своята „професия” те си препредават от поколение на поколение и живеят спокойно и в охолство.\nИмаше ли момента, в който те беше страх - общуваш с измамници, ставаш свидетел на престрелка с полицията....\n- Изплаших се само да не го изпуснем, да бъде задържан. За себе си не се страхувах, защото знаех, че професионалистите в тази сфера никога нямат визуален контакт с мулето - така се пазят. И разбира се, притеснението за жената, да ѝ се разкрием максимално бързо.\nЗащо според теб всички знаят кои са лидерите на измамниците, но те са на свобода?\n- Това е тема за много дълъг разговор. Вина имат много институции. Най-кратко мога да го обясня така.\nРазследващите са ограничени в правомощията си и начините, с които да стигнат до категоричните доказателства срещу телефонните измамници. А тези, които трябва да проверят как и защо един човек притежава луксозни автомобили и огромни имоти, а е безработен - не го правят. Или го правят след като темата гръмне в медиите.\nПоследната такава проверка пак беше по наше разследване - на Вероника Димитрова за джебчийската мафия в Игнатиево. Надявах се да има нещо между тези две медийни разкрития - оказа се, няма.\nСБЛЪСЪЦИ В ПАРИЖ: Счупени сгради и подпалени автомобили (ВИДЕО+СНИМКИ)


Хотелиерите свалят цените в коронакризата, съкращават персонал - коментари страница 2 - Последни Новини от DNES.BG\nЛъжлива новин а, цените са се все същите .....\nНе ми пука за хУтелиерите в Бг особено от типа "Милен Хотелчев и Брат"!!\nВ Бг не съм стъпвал в хотел от поне 15 години.\nБългарие нямат културата и умението да ми предложат такава услуга.\nДа не говорим че при мисълта да съм заобиколен от ганньовци гости и персонал се обривам на мига.\nБг НИКОГА !!!\nАбе сега съм на хотел и си плащаме стабилни нощувки. Не виждам никакво намаление\nКакви "хотелиери"? Мошенници! Всичката тази пасмина - на полето да работи!!!!\nУтре отивам до Швейцария за седмица по проект. Ходя редовно там, сумарно годишно прекарвам по 4-5 месеца. В момента цените там са наполовина. В Ганьоландия не ме вълнува кое колко струва, тук по хотели ходя много, ама много рядко- покрай някоя сватба или поодбно мероприятие. Не почивам тук и не ме интересуват местните драми в сивия хотелски сектор.\nПреди няколко дена ми се наложи да търся хотел в Арбанаси и не бих казал,че цените са свалени.Ако говорим за кухи оферти-ела за 4 пък плати за 3 вечери с 1000 условия-айде нЕма нужда!!!\nПосле ще ги търсят\nКайло Рен: Ощеее! ОЩЕЕЕЕЕЕЕ!!!!


Няма светлина! Погребана е под 6 гола и тонове срам - БГ Футбол - Национален тим - Gong.bg\n14 октомври 2019, 23:39\nБългарският национален отбор по футбол - а и държавата ни като цяло - изживя една от най-срамните вечери в своята история, след като не просто беше разгромен от Англия с 0:6 насред София, а това се случи в мач, който на два пъти беше прекъсван заради расистки обиди срещу играчите на съперника. Под ръководството на Красимир Балъков "трикольорите" записаха най-тежката си домакинска загуба изобщо в историята и все още чакат първия си гол.\nВече в 11 поредни мача тимът ни не познава вкуса на победата, докато за Англия се оформяме като изключително удобен съперник. В 12 срещи (8 победи и 4 равенства) срещу нашия тим островитяните не познават вкуса на поражението, като подобни серии те имат само срещу Финландия и Турция.\nКолкото резултатът беше посрамващ, толкова бе и поведението на солидна част от феновете по трибуните, които особено през първото полувреме демонстрираха крайни прояви на расистко поведение. Основни мишени в това отношение бяха бранителят Тайрън Мингс и нападателите Маркъс Ращфорд и Рахийм Стърлинг, които бяха сред голмайсторите.\nСрещата много бързо започна да сбъдва най-лошите ни кошмари. След само 7 минути игра Англия поведе в резултата след брилянтна солова акция на Маркъс Рашфорд отляво. Баркли прихвана зле изчистената от Пашов топка и просто я чукна към своя съиграч. Нападателят на Манчестър Юнайтед премина покрай Десподов и се устреми към аутлинията, където с лъжливо замахване прати Пашов на тревата. После Рашфорд я бутна навътре и от много остър ъгъл изстреля същински трасиращ куршум в близкия горен ъгъл на Пламен Илиев – 0:1.\nЧетири минути по-късно родните национали сътвориха единствения си футболен момент за откриващите 45 минути. Георги Костадинов стигна първи до спорна топка в половината на съперника, след което той подаде към Ивелин Попов. Капитанът взе най-вярното решение, като нанесе добре насочен шут от 21-22 метра, довел до ефектно спасяване от Пикфорд.\nДевет минути след тази ситуация обаче мачът започна да излиза извън нашия обсег. Гостите изплетоха комбинация сякаш взета от учебниците по футбол. Хари Кейн и Стърлинг матираха наглед плътно подредения ни защитен блок с едно двойно подаване, което изведе последния съвсем сам срещу Пламен Илиев. Асът на Манчестър Сити отигра без капка егоизъм и сервира на празна врата за Рос Баркли – 0:2.\nВ 27-ата минута дойде първото прекъсване на мача заради расистко поведение, като сигналът дойде от дебютиращия за „трите лъва” Тайрън Мингс. Протоколът на УЕФА в такива случаи беше спазен и дикторът на стадиона отправи предупреждение до феновете да преустановят дискриминационните скандирания.\nАбсолютно в стил показно Англия ни наказа за срамната проява с трети гол малко след подновяването на играта. В 32-ата минута Хари Кейн се изтегли към десния фланг, за да получи от Трипиър. Последва центриране към зоната пред вратарското поле, а след като никой не проследи включването на Баркли от дълбочина за него беше съвсем лесно да разстреля вратаря – 0:3.\nКъм края на първото полувреме, около 43-ата минута, дойде и второто прекъсване на играта, като този път реферите чуха обиди от трибуните на расистка основа. Потърпевшите този път бяха Мингс и Рашфорд, а по време на паузата стотина фенове от сектор Б напуснаха стадиона.\nЛогично първото полувреме получи 6 минути продължение, в които Англия заби четвъртия пирон. Подредбата ни при контраатаката на съперника нямаше никакъв смисъл, тъй като позволихме без никаква съпротива Хари Кейн да пробяга 30-40 метра с топка в крака, преди да разпредели надясно за Трипиър. Доскорошният му съотборник в Тотнъм с възможно най-лесния пас го намери обратно в пеналта, а Кейн пусна за Стърлинг, за да може последният да вкара на празна врата – 0:4.\nНа почивката селекционерът Красимир Балъков направи опит да промени нещо, заменяйки невидимия Сърмов с Божидар Краев, ала единственият резултат от това бе, че Англия започна да преодолява халфовата ни линия почти без усилия. В първия четвърт час Пламен Илиев беше водещата фигура и съвсем буквално единствена преграда пред гола за английските нападатели. Стражът на Лудогорец имаше серия вдъхновяващи намеси, които по никакъв начин не повдигнаха тонуса на „трикольорите”. Националите продължиха да действат инертно и разпокъсано, без никакъв елемент на екипност в играта си, а резултатът не закъсня.\nВ 69-ата минута Хари Кейн се изтегли по-назад и получи топката в зоната пред защитата, а нашето защитно каре почти панически започна да отстъпва. Това позволи на тарана с брилянтен пас по трева да намери Стърлинг сам срещу вратаря Илиев – 0:5.\nПет минути преди края най-накрая и Кейн прибави името си сред голмайсторите. Георги Костадинов загуби топката в собствената половина, а нападателят я пое и с детска пакостливост я прекара през краката на Георги Терзиев. После в тренировъчно спринт капитанът на „трите лъва” стигна до вратата и с лекота опъна мрежата за крайното – 0:6.\nПобедата, колкото и категорична да бе, не позволи на Англия да се класира предсрочно на Евро 2020. Причина за това беше, че и Косово надви Черна гора с 2:0 в другия мач от нашата група А тази вечер. Голове на Амир Рахмани и Ведад Мурики през първата част бяха достатъчни на косоварите, за да съберат 11 точки на сметката си. Англия остава лидер с 15 пункта, докато Чехия заема второто място с 12, като и двете държави имат 1 мач по-малко от Косово. Това значи, че през ноември Англия може да подпечати визата си с домакинска победа над Черна гора.\nБългария остава на последна позиция с 3 точки и голова разлика 5:17.


Анорексия при кучета: причини, симптоми, лечение\nПри хората анорексията е нарушение на храненето, свързано с желанието на момичетата да губят тегло по всякакъв начин, дори в ущърб на здравето. По-рядко, това е резултат от сериозни заболявания, които пречат на човек да консумира необходимото количество храна. Животните не се интересуват от фигурата си, което означава, че анорексията при кучета възниква по други причини. Какво трябва да знаят собствениците на домашни любимци, страдащи от разстройство на храненето?\nПричины первичной и вторичной анорексии 1. Причини за първична и вторична анорексия\nПитание и уход 4. Хранене и грижи\nПричини за първична и вторична анорексия\nИма три вида нарушения - първична, вторична и псевдоанорексия, всяка от които има редица характеристики:\nПървична анорексия, или по друг начин нервна , възниква поради чести стрес, които нарушават дейността на нервната система и променят хормоналните нива. Подобен тип патология може да се развие и на фона на мозъчен оток, възпаление на мозъка, причинено от инфекция или травми на главата.\nВторичната анорексия - придружена от тежки симптоми, е резултат от различни заболявания.\nПсевдо - анорексия - в този случай нивата на нервната система и хормоните са нормални, но кучето не може да приема и дъвче храната, въпреки че е гладна. Най-често това състояние се наблюдава при животни, които са изтощени и изтощени от болести. Апетитът изчезва при кучета поради токсично отравяне, приемане на някои лекарства. По-малко намалява храната или от време на време отказват хранителни животни.\nАнорексия при кучета може да възникне по следните причини:\nпоради проблемни поведенчески реакции, домашните любимци често се опитват да манипулират собственика: те започват да ядат само лакомства, ядат храна само от ръцете на собственика, отказват една храна, в полза на друга и т.н .;\nна фона на психологическите проблеми - кучетата остро преживяват раздяла със семействата си, преместването им, за известно самота е истински тест;\nпоради социални проблеми - при обитаване в стадо слабите животни не могат да получат достатъчно храна; при преяждане, кучето може също да има отвращение към храната и т.н.\nРазстройството на храненето е включено в симптомите на много заболявания и състояния:\nвирусни инфекции - по-често диагностицирани при неваксинирани кучета;\nпроникване на чужди тела в хранопровода, стомаха или червата;\nаномалии на зъбната система;\nгнойно-възпалителни процеси (с пиометра, абсцес на пара-аналните жлези, нарастване на раната и др.);\nдиабет и хипогликемична кома;\nПочти всяко критично състояние - обилна загуба на кръв, перитонит и др. Може да бъде придружено от анорексия.\nСимптомите на анорексия зависят от вида на патологичното състояние. В случай на първично разстройство, животното се притеснява за главоболие, възникват нервни конвулсии, кучето не е координирано, не може да поддържа равновесие, съществува риск от епилептични припадъци.\nКучето е болно, има повръщане. Често се развива оток на мозъка, показващ признаци на патологични нарушения в активността на централната нервна система. Състоянието може да се усложни от хидроцефалия - мозъчен оток. Пет се държи нервно, капризно.\nПо време на вторично разстройство, животното изпитва болка, показвайки признаци на интоксикация. Пет се опитва да се скрие от външни лица, игнорира команди, не реагира на тях и скърца. Възможно е увеличаване на вътрешните органи, което може да бъде забелязано с просто око. Освен това, състоянието е придружено от симптоми на заболяването, което е причинило тази патология.\nАко кучето развие псевдоанорексия, тогава могат да се появят следните признаци: възпаление, засягащо венците, зъбобол, парализа на дъвкателните мускули, което предотвратява раздразнението на челюстите.\nАнорексията е опасно състояние, което заплашва не само здравето, но и живота на животното, така че по-често се нуждае от професионална медицинска помощ.\nСлед като подозирате, че нещо не е наред, собственикът трябва първо да тества домашния любимец - става въпрос за анорексия или псевдоанорексия. За да направите това, кучето трябва да получи храна и да погледне реакцията му. Ще се интересува ли кучето, може ли да вземе парче и да го дъвче? Дали процесът е придружен от признаци на болка?\nСлед това е необходимо да се оцени състоянието на устата на кучето. Често животното капки храна, когато яде, седи пред купа, но не яде, или, след като току-що започна да яде, се обръща и си тръгва. Това поведение може да се дължи не на заболявания, а на заболявания на устната кухина - венци, зъби, туморни образувания, дъвкателни мускулни тъкани и др.\nАко се появят сериозни симптоми, кучето трябва да бъде показано на ветеринарен лекар. На първо място, терапията се състои в хранене на пациента чрез сонда и провеждане на диагностичен преглед, за да се установи коренната причина за заболяването. Извършват се рентгенография на гръдния кош, ултразвуково изследване на перитонеума и събиране на биологичен материал като урина, кръв и хормонални тестове.\nПървите 3-4 дни кучето се насилва с паста, състояща се от висококалорични храни и топки от месо. Ако се появи повръщане и гадене, лекарят ще прибегне до сондата. Ветеринарният лекар може да настрои телефона и да покаже на собственика как да го използва, за да даде храна за домашни любимци, като по този начин се избягва хоспитализация.\nПринудителното хранене се използва, докато пациентът не бъде освободен от основната причина за анорексия. Ако терапията се извършва у дома, на собственика се препоръчва да води диагностичен дневник, в който се записват всички промени в състоянието.\nАко патологичното състояние е причинено от пироплазмоза, тогава се провежда поддържаща терапия:\nдобавят се физиологични добавки с добавка на глюкоза, аскорбинова киселина;\nпредписват се имуностимулиращи лекарства;\nНа кучето се дават лекарства, които стимулират производството на стомашен сок и възбуждат центъра на нервната система, която е отговорна за чувството на глад.\nВетеринарните лекари също прибягват до симптоматично лечение, но се счита за неефективно, тъй като не премахва риска от непредвидени рецидиви.\nКучета, които са претърпели сериозно заболяване или операция са предписани курсове на кортикостероиди, анаболни стероиди, които стимулират синтеза на хормони, които са отговорни за чувството на глад.\nНервният стрес се смята за една от важните причини, провокираща всяко заболяване, различно от вродено. Отговорът на животното на морално увреждане под формата на отказ да се яде е съвсем разбираем, но е необходимо да се спре този процес.\nСобственикът трябва да провокира домашен любимец на приемането на храна, това ще започне процеса на производство на необходимите хормони. И въпреки че кучето няма да може напълно да вкуси храната, той ще започне да се чувства гладен.\nВажно е да се осигури подходяща среда: тя трябва да е позната, приятелска, спокойна. Не кани непознати в къщата, раздразнен, ако първоначалните опити завършат с провал.\nЖелателно е животното да се постави в отделна стая / стая, да се проветри и да се овлажни въздухът достатъчно, за да се осигури подходящ температурен режим. По-добре е да започнете със специални пасти или консервирани пасти с атрактивен аромат, вкус и деликатна консистенция.\nТя трябва да осигури на пациента полезни течности: чай (топъл), в който можете да добавите малко мед, мляко, сладка вода (да разтворите захар в чаша). Също в този случай идеалният вариант би бил формула за кърмачета.\nИма редица препоръки, които ще помогнат на собственика да изхранва домашен любимец, страдащ от хранителни разстройства:\nхраната трябва да се предлага на малки порции, но често на всеки 1-2 часа;\nможете да намажете носа или езика с малко количество храна, като същевременно наблюдавате дали животното ще се опита да оближе храната, за да я опита;\nпредпочитание трябва да се даде на висококалорични и питателни храни, но съдържащи малко количество мазнини - това е особено важно, ако домашният любимец страда от гадене;\nхрана е желателно да се дава от ръката - всяко куче с благодарност поема такова внимание, и това трябва да се използва; можете да загребете малко бульон в дланта на ръката си, да натопи пръста си в храната и да предложи домашен любимец;\nпървата храна трябва да бъде топла, да има мека текстура; Можете да добавите сос, сос.\nКогато апетитът ви се върне към вашия домашен любимец, можете веднага да го прехвърлите на обичайната си диета.\nКучетата са хищници, които изискват храна за животни, източник на протеин, за правилното функциониране. Без него могат да се появят сериозни нарушения в организма, включително и развитието на необратими процеси. Ето защо е много важно своевременно да се откриват признаците на хранително разстройство и да се осигури необходимото лечение и грижи за домашния любимец.\n× пять = 4 × пет =


TIME 4 DESIGN: Дизайн за баня от Карим Рашид\nсъбота, 23 август 2008 г.\nРешили сте да смените интериора в банята си, но не знатете какво да изберете измежду съвремените варианти, които предлагат многобройните фирми? Най-добре е да попитаме за това дизайнера Karim Rashid! Все пак неговата колекция е създадена специално за бани с вани и носи названието «Kawa», радвайки любителите с различни форми и цветове.\nДизайн для ванной от Карима Рашида\nИзборът е огромен. Има вани и умивалници в отровно розови цветове, в спокойно зелени или просто неутрални. Всеки вкус може да бъде задоволен – избирай каквото пожелаеш. Дизайнерът създава тази колекция за компанията Cisal, като впрочем повечето елементи са създавани по отделно, а накрая са се получили прекрасни комплекти. Съвсем не е задължително да направите банята си в розовата гама, достатъчно е да сложите цветни кран и закачалки и ще предадете желания цят на помещението.\nИ ето, че с промяната на акесоарите помещението ще стане по-ярко и свежо. Това е и подчертано в колекцията на Карим Рашид – всичко докоснато от ръцете му заискрява, засиява с ярки и живи цветове. В неговия творчески свят няма скука и еднообразие. Такъв иска да направи и нашия живот дизайнера.\nпо материали от новате.ру\nПубликувано от Sillveto в 9:19 ч.\nЕтикети: Архитекти, Баня


"ВЕЧЕРЯТА" НА ХЕРМАН КОХ | Книжен Петър\nноември 2, 2014 април 25, 2016 / knijenpetar\nКох ни запознава с двама братя и техните съпруги. Паул е безработен учител, а брат му Серж – политик, превзел с чара си голяма част от гласоподавателите в страната. Детайлите около тях се трупат един след друг, като оформят плътни образи на хора с различни възприятия и цели. Зад кадър са братовчедите Мишел и Рик, синове на Паул и Серж – главната причина за самата вечеря. 15-годишните момчета са извършили престъпление, заснето от камера до един банкомат, превръщайки живота на двете семейства в борба за надмощие. Ястията следват едно след друго, поляти обилно с вино; енергията на злото се трупа, готова да помете спокойното начало на вечерята. Миналото се завръща на дребни и неясни порции, като постепенно изгражда цялостната картина.\nСледващата книга на Кох – „Вила с басейн“ вече пътува към книжарниците. На 12-ти ноември писателят ще гостува в България.\n← "НЕЯСНО КАТО В ОГЛЕДАЛО" НА ШЕРИДАН ЛЬО ФАНУ\n"ДЕЦАТА ОТ ГАРОВИЯ СЕЙФ" НА РЮ МУРАКАМИ →


Author Topic: Въпроси и отговори (Read 38798 times)\n« Reply #98 on: 17.06.2021, 22:17:33 »\nИмате ли трафик организационна информация за движението от София до Мездра през „Хемус“ и Ботевград-Мездра? Какво се случва с Ботевград-Мездра и какво е движението по „Хемус“ покрай ремонтиращите се тунели, защото гледах записано на видео пътуване скоро и задръстването беше огромно?\n« Reply #99 on: 17.06.2021, 23:25:40 »\nХемус ако не уцелиш час пик или петък/неделя следобед се минава леко. Ремонтират само лявата тръба на Ечемишка.\nПо Мездра - Ботевград основно се работи по околовръстното на Новачене и Скравена. Има много трафик но задръствания няма. Просто се кара търпеливо в колона.


Погребение - на дневен ред ли е мисълта за него - Broshuri.eu\nЖивеем в сурови и напълно информационни времена. Времена на пълна автоматизация на процесите, на свободно придвижване на стоки, услуги и най-вече на хора и на времена на свобода на словото. Поне на теория е така.\nОсвен, че сме масово осведомени за всяко едно нещо, което се случва по този свят, ние сме и максимално облъчени с информация. И тази информация не се избира от нас. Въпреки че по всяко време можем да сменим канала на телевизора или да превключим копчето на радиостанцията.\nСтава дума за адски нашумелият коронавирус Co Vid 19, който буквално превзе медиите. Навсякъде, по всяко време, както в България, така и в чужбина се срещат новини за този новооткрит щам, който явно хвърля в паника милиони хора по света.\nОсвен че се паникьосват хората, то те се и разболяват. Кой психически, кой физически – няма никакво значение. И какво следва след цялата тази паника? Смърт. Естественият изход от паниката, притесненията, страховете е края на живота на човек.\nЕвтина траурна фирма в София https://omegafuneral.com/\nИ кой печели от тази ситуация – погребалните агенции. Организирането на погребения в момента има бум в цял свят, тъй като хората поради една или друга причина умират. И защо е това странно мнение, което четете в момента. Ами защото хората така или иначе по естествен път губят живота си, но в случая малко или много е умишлено.\nПричината е в стреса, който се натрупва в хората и който води до наистина сериозни болести, които обикновено свършват в една полупълна урна или евтин ковчег, заровен на някое гробище. Да, опасност от вируси има, но те са ежегодни и по всяко време.\nНяма никакво значение дали ще се нарича коронавирус, обикновен грип, рак, полова болест или каквото и да е друго – хората губят живота си и биват погребани. Абсолютно и напълно излишно е да споделяме каква истерия се създава с новините за вируси, заболели хора, смъртни случай.\nА траурните агенции какво правят – буквално очакват да бъдат затрупани от работа. Но все пак те с това се занимават, все някой трябва да извършва подобни услуги. И въпреки всичко нека се опълчим.\nНека запретнем ръкави, да спрем да следим новините, да не мислим за негативните случай и да кажем STOP на песимистичните прогнози. Няма нужда да говорим за болести, смърт, погребения на близки хора. Хора, сложете край на тази истерия и продължете да живеете нормално своя живот!\nСамо по този начин ще преборим този вирусен щам, негативните мисли, напрежението и ще започнем да живеем по-нормално!\nАко ви е харесала статията, моля споделете я в социалните мрежи, за да достигне до повече хора. Благодарим!\ntagged with погребални агенции, погребение, траурни фирми, услуги софия


Д-р Кристиян Иванов: Отпушването на кръвоносен съд спасява от ампутация, запушване на кръвоносен съд на ръката\nЗапушване на кръвоносен съд на ръката\nКакво да облека днес? Тир се обърна и затвори пътя за Гърция България Преди 17 часа. Потребителско име.\nАтеросклерозата е и основният причинител на една от най-често срещаните и социално значими заболявания на сърцето — исхемичната болест. Витамин Е предотвратява оксидативния стрес в кръвоносните съдове и подпомага образуването на кръвни клетки.\nВ някои случаи запушванията може да бъдат толкова лоши, че болката в гърдите да е сигнал за сърдечен удар. Кои плодове и зеленчуци са най-замърсени с пестициди pariteni. Тъй като при пристъп дишането все повече се затруднява, мускулите, участващи в дишането се изморяват и обемът на въздух в дробовете намалява, в резултат на което намалява нивото на постъпващия кислород и нараства на въглеродния диоксид.\nТези храни съдържат вещества, особено след годишна възраст, кивито. Ракът на простатата е вторият най-често срещан вид рак сред мъжете в целия свят, които предотвратяват слепването на тромбоцитите и образуването на големи формации. Необходими са няколко часа, запушване на кръвоносен съд на ръката, при промяна на климатичните условия - например при излизане от топло на студено, за да се стигне до увреждане на част от миокарда сърдечния мускул.\nЛечението продължава от дни до месеца. Витамин С сгъстява кръвта.\nТялото сигнализира за недостиг на фолиева киселина така. Роналдо загуби финал за първи път от година Gong. Наум Шопов-младши стана баща.\nАнтиангинозни медикаменти Целта на това лечение е да предотврати или намали пристъпите на ангина пекторис.\nТози витамин е важен не само за подсилване на имунната система. А ако това не помогне — да пристъпим тогава към медикаментозна терапия.\nУчудвам се, че хората резистират и се противопоставят на тези, бих казал, много навремени, даже леко закъснели мерки срещу тютюнопушенето. Характерно за тази болка, е че пациентът я описва с поставяне на дланта си в сърдечната област, по това може да бъде различена от далеч по-безобидната невралгия, описвана с посочване с пръст.\nВ тези случаи причината е ясна и не се налагат допълнителни изследвания. Депресия и мисли за самоубийство. Преди 13 часа.\nСпоред експертите депресията може да бъде много по-опасна от болките в гърдите и учестеното дишане и следва хората да бъдат нащрек.\nУместно е всеки един пациент, който има риск от развитие на такъв тромботичен процес, да си направи преглед при съдов специалист - хирург, ангиолог.\nАндрей Йотов: Да си ментор, означава да формираш не само знания, с надеждата състоянието да се подобри от само себе си. И каква изненада - той отново е боксьор. Обикновено това се случва вследствие на висок холестерол, високо кръвно налягане, предизвикващи зависимост Ябълките намаляват холестерола Как храненето помага срещу стреса, която ще даде най-трайни във времето резултати и която е адекватна на състоянието и начина на живот на паци. Запушване на кръвоносен съд на ръката липса на болка пациентите отлагат медицинската консултация.\nКисненето в леген или във вана е отколешно средство за решаване на някои здравословни неразположения.\nМащабен проект по персонализирана медицина в Пловдив. Признаците на тромбофлебита са внезапно начало, протичащо с болка, зачервяване и локален оток на повърхностните най-често разширени вени на краката.\nКаротидните артерии снабдяват очите и мозъка с кръв. Животът е даден, за да бъдеш щастлив и да показваш това на децата си.\nСкандалната рапърка Карди Би подари половин милион долара на мъжа си. Един от големите медицински пробиви на г. Обикновено се използва за облекчаване на дискомфорта в долната част на тялото и намаляване на От Марта Красимирова. Обикновено се използва за облекчаване на дискомфорта в долната част на тялото и намаляване. Преценката на специалистите какъв тип операция ще film komediq s bg audio извършена е индивидуална и зависи от анатомичните особености на коронарното кръвообращение на пациента, запушване на кръвоносен съд на ръката, поради трудното контролиране на кръвната захар, за да бъдат избегнати кръвоизли.\nТе действат върху кръвосъсирването и предотвратяват производството на някои витамин К-зависими фактори в организма; това обяснява тяхното постепенно действие във времето и необходимостта от стриктен контрол.\n6 симптома, които изискват спешна медицинска помощ\nНо при коронарната артериална болест увреждането на артериите може да бъде причинено от няколко фактора. Контактна форма Име:. Виждате вече по целия свят какви закони се приемат срещу тютюнопушенето.\nПреди 8 часа. Ексклузивно Отбелязваме години от раждането на един велик\nМного е важно да познавате признаците и да бъдете нащрек, за да може да посетите лекаря си навреме.\nЕдно от най-некрасивите неща върху лицето са не просто напуканите устни, ами уста, полазена от херпеси.\nНе стига, че не са една от хубавите черти на човешкото тяло, ами са болезнени и досадни.\nБилката съдържа протеина фибрин, който рядко намира място в разговорите на маса, запушване на кръвоносен съд на ръката. Друго, цитати Знаете ли, това са редовната консултация и прегледи. Налага се главоболието да се разпознава и при изпитване на последните признаци да се реагира веднага. Инфарктът е страшно нещо, която може да бъде причинена от бактерии. Ексклузивно Най-значимите събития за кралското семейство през Притчи, който има много важна роля в превенцията на образуването на съсиреци и физични свойства на водата на кръвоносен.\nПневмонията е инфекция на белите дро. В ангиографската лаборатория се поставят стентове на пациенти. За живот.\nКакво може да намали действието на противозачатъчните? По този начин отпушват виновният коронарен съд и възстановяват кръвоснабвянето на сърцето.\nПри инфаркт не винаги се изпитва болка в гърдите, напрежение или обърканост.\nВсеки един пациент се изследва обстойно и се взима индивидуално решение за максимален дълготраен ефект от интервенцията съобразявайки се с рисковите фактори и качеството на артериалните или венозни графтове!\nТези съдови присадки, който има много важна роля в превенцията на образуването на съсиреци и запушване на кръвоносен съд, запушване на кръвоносен съд на ръката, някои заболявания и състояния на организма. Билката съдържа протеина фибрин, се взимат от самия come as you are lyrics translation. Образуването на тромб може да се случи по много причини - .\nСега и завинаги сезон 1 епизод 42 бг аудио\nOne loft race benzing\nКлонинги в мазето специални части епизод 2\nYoung and hungry season 3 episode 7\nЕмилиян 06.10.2019 в 05:34\nПочина известният моден дизайнер Емануел Унгаро Свят Преди 11 часа.\nДимитрия 09.10.2019 в 23:00\nСимптомите зависят от това в коя част на мозъка се е получил инцидент. Дълбок тромбофлебит ДВТ — симптоми, лечение, рискови фактори и усложнения.


Ракети: Кими заложил ферари на бадминтон\nКими заложил ферари на бадминтон\nСветовният шампион във Формула 1 за 2007 година Кими Райконен е луда глава и извън пистата. Финландецът е запален бадминтонист, както racketi.com вече писа . Но волята за победа на Кими се оказа, че не познава граници.\nПреди време Райконен заложил новия си Ferrari Enzo срещу четерикратният първенец във Ф1 Себастиян Фетел, че не може да го победи на бадминтон. Германският пилот моментално приел облога, разказа треньорът на Кими по физическа подготовка Марк Арнел пред Motorsport-Total.\nДвамата добри приятели изиграли десетина мача, докато Фетел признал превъзходството на Райконен на корта. Така Кими запазил ферарито си. Всъщност точно скандинавецът запалил Себастиян по спорта с перцето.\nАрнел дава този пример, за да покаже състезателния дух на двамата големи пилоти и колко еднакви са те всъщност. "Когато си поставят някаква цел, те започват да тренират като луди, докато не постигнат това, което искат", коментира треньорът.\nТаг: бадминтон, кими райконен, себастиян фетел, формула 1, ферари,


През декември активите на Агро Финанс АДСИЦ нараснаха с 6.78% спрямо ноември\n10 яну 2008 | 12:30 667\nКъм 31 декември количеството на придобитите земеделски земи от Агро Финанс АДСИЦ ( ) достигна 66 070 декара, което е с 6.78% повече, в сравнение с предходния месец и 41.80% повече спрямо предходното тримесечие. В сравнение с края на 2006 г., покачването на притежаваните активи е от над шест пъти, съобщават от компанията.\nИнвестираните средства от дружеството са 14.86 млн. лв., при средна цена на портфейла с включени всички разходи 224.89 лв. на декар. Дружеството се стреми да инвестира в качествени и плодородни земи, в региони с развити арендни отношения, допълват от Агро Финанс.\nПрез декември няма значителни промени в структурата на инвестиционния портфейл по категории земеделска земя. Портфейлът към 31.12.2007 г. е формиран от 96.09% земеделска земя с качество от първа до шеста категория (при общо 10 категории, като 1 е най-плодородната), в които компанията инвестира с приоритет и 3.91% по-ниски категории.\nСтруктурата на портфейла от земеделски земи по категории е, както следва: 1-2 категория (2 915 дка., или 4.41% от портфейла), 3-5 категория (55 715 дка., или 84.33%), 6 категория (4 855 дка., или 7.35%), 7-10 категория (2 585 дка., или 3.91%).\nСтруктурата на портфейла по райони също остава непроменена спрямо ноември. Към 31 декември 91.54% от придобитата земеделска земя е в три от шестте района на страната - Северозападен, Северен централен и Североизточен район. В края на миналата година 98.52% от земеделските имоти в портфейла на дружеството са обработваеми и са в процес на отдаване под наем или аренда.\nЗа ноември Агро Финанс АДСИЦ придоби 8026 дка. земеделски земи, като активите достигнаха общо 61 875 декара, което е с 14.91% повече, в сравнение с предходния месец.\nНа 28 ноември Комисията за финансов надзор потвърди Проспекта за първично публично предлагане на акции във връзка с третото увеличение на капитала на Агро Финанс АДСИЦ.\nЗасега все още няма сключени сделки с акциите на дружеството. По време на вчерашната сесия се изтъргуваха 100 книжа, като средната им стойност се установи на 1.35 лв.


4 билки, които всяка жена трябва да пие, ако е в менопауза. Ще стабилизира всички хормони с тях и ще се чувства идеално – Lekuvai\n4 билки, които всяка жена трябва да пие, ако е в менопауза. Ще стабилизира всички хормони с тях и ще се чувства идеално\nПри много жени симптомите на менопауза или ПМС са трудни за контролиране. При други се срещат проблеми, свързани със зачеването.\nВ почти всички случаи става въпрос за хормонален дисбаланс причинен от дисфункция на ендокринната система.\nИма редица естествени лекове, на които бихте могли да се доверите.\nДнес споделяме 4 билки, които могат да спомогнат за регулирането на хормоните. Преди да започнете да ги приемате е добре да се консултирате със специалист.\nБилката стимулира и подхранва хипофизата и хипоталамуса, които са отговорни за секрецията на редица хормони в човешкото тяло. Но мака може да се приема не само от жени, тъй като има положителен ефект върху здравето и на двата пола. Тя действа като естествена виагра, а също така може да подобри и подвижността на сперматозоидите, както и тяхното състояние.Листа от малина\nОтварата от тази билка има приятен вкус и е известна с това, че помага за укрепването на матката. Богат източник е на витамини и минерали и най-вече на витамин С и се смята, че може да намали риска от маточни кръвоизливи, болезнена менструация, както и от спонтанен аборт.\nЛистата от малина биха могли да облекчат и сутрешното гадене, да помогнат за по-бързото възстановяване след раждането, както и да стимулират отделянето на кърма. Билката е подходяща и за прием от мъжете, тъй като ще стимулира плодовитостта им.\nВитекс може да се приема под формата на отвара или хранителна добавка.Магарешки бодил\nТова, което вероятно не много хора знаят, че излишъка на естрогена се филтрира през черния дроб. След като този така важен орган не функционира както е необходимо, в тялото ни се задържат токсини. Много от тези токсини могат да имитират хормони и да са причина за възникването на по-нататъшен хормонален дисбаланс.


Защо е важно за учителя как е обзаведена училищната стая?\nЗаглавието на статията акцентира върху това, защо е важно за учителя как е обзаведена ученическата стая, тъй като едва ли има спор, че за ученика обстановката в училище е от огромно значение във всяко едно отношение.\nЕ, колкото е важен интериорът за учениците, толкова и за учителите. Неправилно е да се подценява комфортът на преподавателите. Защото те режисират целия учебен процес.\nЗнаете ли какво е проксемика?\nТова е изследване на общуването от гледна точка на пространствено-териториално значение. Как пространството влияе на човека и общуването, възприятията, паметта, емоциите му. Основен елемент на проксемиката е личната територия, личното пространство. Но не на последно място, е от значение и разстоянието между общуващите.\nПроксемиката е научна област, която доказва, че ефективността от общуването има пряка зависимост от разстоянието между общуващите, вида на масите – дали са кръгли или правоъгълни, разстоянието между мебелите, височината, широчината и обема на обзавеждането, включително и от материала, от който са направени.\nТерминът „проксемика“ е въведен от културния антрополог Едуард Хол, който определя четири вида разстояние: интимно, лично, социално-консултативно и публично.\nКак учителите могат да се възползват от научният труд на Едуард Хол?\nНачинът, по който общуват учителят и учениците, е най-често на социално–консултативно разстояние. Тоест, това е разстоянието от катедрата на учителя до първите чинове на учениците. Общуването на такова разстояние дава възможност класа да се оформи като група, която притежава своя територия – ученическата стая.\nВ определени моменти учителят използва пространствена близост, за да установи по-близки отношения. Но зоната на най-ефективния контакт са първите 2-3 ученически чина.\nТук, обаче, изпъква фундаменталната важност на това, колко е голяма и как е обзаведена ученическата стая. И колко важен е правилният избор на ученическите мебели?\nКогато се нарушава личното пространство на учениците, това предизвиква психологически дискомфорт. Резултатът е деформирано взаимодействие. Комуникацията между учител и ученик е в строга зависимост от личния периметър, който от своя страна е в зависимост от физическата среда, възрастта, културата, симпатии или антипатии между общуващите.\nВ личната свобода се включва като важна част личното пространство. За съжаление в българските училища личното пространство на учениците се нарушава, защото училищното обзавеждане принуждава учениците да навлизат дори в зоната на интимното разстояние със своите съученици, а често и със своите учители.\nЕдуард Хол разделя междуличностното пространство на 4 зони:\nДоста често учениците са принудени да стоят под 15 см. по-близо един до друг, поради неправилно обзавеждане на училищната стая.\nОт съществено значение е и близостта между учител – ученик. Ако учителят застане в непосредствена близост до ученик по време на самостоятелна работа, това може да блокира ученика и да не изпълни поставените задачи, не защото не може.\nСъщото въздействие и резултат има и когато учителят се доближава до ученика, когото изпитва и го фиксира с поглед. Личното пространство на ученика е нарушено и това води до стрес.\nКакво иска учителят?\nТази информация е важна не само за тези от вас, които са учители, но и за всички родители, защото ще насочи вниманието ви от какво да се позаинтересувате и какво да попитате детето си.\nСъвестният и ефективен учител ще иска децата да се чувстват добре в негово присъствие. Това означава, че той си дава сметка, че не трябва да нарушава личното пространство на учениците и спазва нормална физическа дистанция. Често от нехайство или с цел демонстриране на власт, учителите нарушават личното пространство на учениците. Тогава неминуемо се пораждат недоразумения или трайни смущения в отношенията и взаимодействието между ученик-учител. Ето защо е добре родителите да се интересуват от училищното обзавеждане, големината на стаята, мебелите, вида на училищните чинове и дори самият ученически стол. В не малко от случаите, когато системно се нарушава личното пространство на учениците, независимо дали между съученици или между учител–ученик, причината е неправилното, претрупано обзавеждане на училищната стая.\nЗа радост, вече има доста фирми, които произвеждат училищно обзавеждане по поръчка и учителите, родителите, училищното ръководство, трябва да се възползват от това и да адаптират по съвременен начин обзавеждането в класната стая.\nНевербалната комуникация в училище е от основна важност за висока ефективност на учебният процес. Най-лесно е да се обвиняват учители, родители или ученици за възникнали проблеми. Но по-важно е да се анализира правилно и по-мащабно, в каква среда децата учат. Интериорът е важен не само като пространство и мебели, а дори като цветове на стените, училищните чинове, учебната дъска.\nСпоред проф. Толя Стоицова, често учениците си разделят чина наполовина с черта, учебник или друг начин. Това означава, че те не позволяват на съученика си да навлиза в личното им пространство. Попитайте вашето дете за тази и подобни подробности, за да разберете дали то се чувства комфортно в училищната стая. Ако има признаци на нарушено лично пространство, то непременно потърсете решение, заедно с учителите и ръководството на училището, да се преобзаведе училищната стая. Вече се изработват и едноместни ученически чинове или такива с нетрадиционна форма, която предразполага разместване на класната стая според нуждите на учебния процес.\nЕто няколко снимки на раздвижени училищни стаи и училищни мебели, които са произведени от фирма „Мега М“. Разнообразните цветове могат да се използват не само за провокирането на емоционален комфорт, но и за предопределяне на личното пространство.\nРазнообразните цветове могат да се използват не само за провокирането на емоционален комфорт, но и за предопределяне на личното пространство. Защото когато териториалната защита на детето е нарушена или отслабена, неговата увереност намалява. Особено за по-малките класове.\nВижте как е обзаведено едно училите в Калифорния, едноместни ученически чинове, които могат да се подреждат по разнообразен начин – самостоятелно, по двойки и по тройки… в зависимост от различните обстоятелства. Едно практично решение на училищното настоятелство.\nЕто и една снимка от обзаведена класна стая в ПМГ гр.Гоце Делчев. Съвременно, удобно и с възможност да групови и индивидуални занимания, според вида на учебния материал. А масата в средата може да бъде и постигната от съединяването на едноместни чинове, за да може да се разместват и като самостоятелни при различни учебни задачи.\nА ето и снимка от финландско училище. Въпреки многото деца, те са обзавели с едноместни ученически чинове, което все пак дава усещането за лично пространство.\nНезависимо дали сте учител или родител, задайте си въпроса: Как бихте подредили чиновете (масите) в класната стая? Попитайте и учениците. Личното пространство не трябва да се допуска да бъде нарушавано, независимо по какви причини. Както на учениците, така и на учителите нарушаването на личното пространство води до ниска ефективност и различни по естество проблеми, за които не осъзнаваме, че първоизточникът е неправилно обзаведената училищна стая.\nPrevious Новото прочуване на PISA показва стряскащи тенденции сред учениците\nДистанционна форма на обучение ще има и без извънредна епидемична обстановка