КОРАБНАТА АРТИЛЕРИЯ | ZaMoreto.com\nПубликувано в 23:05h Във Без категория, Мореплаване\tот\tАнтон Костадинов 0 Коментари\nВекове наред доминиращо въоръжение на военните кораби е била артилерията. За нейното усъвършенстване и достигане на съответно ниво по скорострелност, точност, дапекобойност и мощ на нанасяното поражение е било необходимо да изминат стотици години в набиране опит и изчакване на развитието на техниката.\nВ най-старо време въоръжението на корабите се е състояло от лъкове и прашки — личното оръжие на намиращите се на корабите воини, предназначено за охрана. Около IV в.пр.н.е. на въоръжение се въвеждат бойните метателни машини — метателни механизми, изхвърлящи стрели и камъни, а по-късно и метални кълба, наричани гюлета. Изхвърляните стрели били с дължина 4—5 м,а камъните тежали от 80 до 100 кг. Далечината на хвърлянето била около 200 м. С въвеждането на метателните машини започнала да се развива и една нова наука — балистиката, чиито основни закони по-късно при създаването на огнестрелните оръжия били успешно прилагани и доразвивани.\nСвоеобразният преход към създаването на морските огнестрелни оръжия започнал с използването на така наречения „гръцки огън“. В морските битки се използвали стрели с намотани на желязното им острие калчища, натопени в смес от смола, дзифт и сяра.Те се изстрелвали запалени и всявали ужас в противниковия кораб с пожарите, които предизвиквали. Дървени бъчвички, пълни с горяща смес, която не се гаси с вода, били изхвърляни от метателните машини на корабите на Октавиан в битката при Акциниум (31 г. пр.н.е.).\nИнтересна за времето си модификация за използването на „гръцки огън“ била огнехвърлящата тръба. В дълга тръба поставяли течност от земно масло, сяра, селитра и смола. Запалена, сместа се издухвала срещу противниковия кораб с духало. Сарацините използвали стрели, снабдени с тръбички, напълнени с барут. Под действието на реактивната сила от изгорелите газове тези стрели прелитали на по-голямо разстояние — особено ценно качество при морски бой.\nПо-късно придобитият опит от използването на горящата стрела с барутна тръбичка и огнехвърлящата тръба довел до огнестрелните оръжия. Това станало с въвеждането на „гърмящите тръби“, които изстрелвали с помощта на възпламенен барут както горящи стрели, така и малки камъни. Първите сведения за употребата на огнестрелните оръжия на море се черпят от старинните документи, датиращи от XIII в. В 1200 г. арагонците използвали на корабите си „гърмящи тръби“ срещу корабите на Анжу.\nДокумент от 1304 г. съобщава за употребата на еднофунтово огнестрелно оръжие от корабите на адмирал Грималди, който бил на френска служба. Генуезки ръкопис от 1 316 г. съобщава, че всеки кораб с товароподемност от 600 т е бил задължен да има 5 бомбарди, 120 железни или каменни гюлета и 13 бурета барут като противодействие срещу свирепите набези на пиратите.\nБомбарда от датски кораб\nМалките оръдия били изработвани от огънати във форма на тръба железни листове, които се заварявали по ковашки начин. Няколко такива тръби се втиквали една в друга така, че се получавало удебеляване към задния край, където в отвор се поставяла зарядната камера. В нея поставяли барутния заряд, с който изстрелвали първоначално подходящ по размер заоблен камък, а после желязно или оловно гюле. Към дървената поставка, издълбана от монолитно парче дърво, била закрепвана вилка, позволяваща монтирането на „гърмящата тръба“ по време на бой на определеното място от фалшборда.\nБомбардите били поставяни върху палубата на кораба и се делели на три вида: малки с дълъг ствол, големи с дълъг ствол и големи с къс ствол. Малките бомбарди били изработвани по подобен на „гърмящите тръби“ начин. По-големите — от отделни парчета плоско желязо с дебели укрепващи пръстени, които се набивали на горещо и притягали здраво съставните части на ствола. Най-големите бомбарди, появили се около XV в., се отливали от бронз. Бомбардите също имали зарядна камера с ръкохватка, която се поставяла в съответно оформен изрез в задната част на ствола. Стволът се полагал върху лафет, издълбан от масивен дървен труп. Първоначално лафетите били неподвижни и се местели с лостове. Впоследствие за облекчаване обслужването на бомбардите започнали да поставят в предната част на лафета по две колела.\nПрез XV в. зарядната камера отпаднала от големите огнестрелни оръжия. Била създадена нова форма на оръдието, представляваща дебела тръба, конусовидно удебелена и затворена в задната си част, отливана от бронз. Това позволило да се отлеят перпендикулярно към ствола цилиндричните издатъци — шийки, даващи възможност на ствола за развъртане във вертикално направление, при което фиксирането на наклона му ставало посредством клин под задната част.\nПрез XV и XVI в. били създадени нови видове оръдия. Най-тежките били „картауните“. Те изстрелвали 25-фунтови гюлета и се използвали за нанасяне на поражения по корпуса на противниковия кораб от близко разстояние. Най-далекобойното оръдие било „кулверинът“, което изстрелвало 18-фунтови гюлета и имало далекобойност около 300 м. Кулверините се използвали за откриване на морския бой от разстояние.\nОръдия от средния калибър, с 4 до 9 – фунтови гюлета, били фалконите, сакарите, соколите и други подобни оръдия с имена на грабливи птици и кръвожадни животни. Оръдията от малкия калибър, с не по-тежки от 3 фунта железни или каменни гюлета, били фапконетите, мускетите, бомбарделите, пасаволентите, есмерилите и др. Повечето от тези оръдия били със задно зареждане. Те имали малка далекобойност и били предназначени за нанасяне на поражение както по рангоута и такелажа, така и сред екипажа на противниковия кораб по време на абордажните схватки.\nОръдие от френска галера\nПървите кораби с артилерийско въоръжение били галерите. Старото им въоръжение — метателните машини — било подменено постепенно с оръдия. Те били разполагали в предната част на кораба на широка, често излизаща извън бордовете площадка.\nВ средата, точно по носа, са поставяли най-тежкото оръдие, а от двете му страни симетрично имало по 1—3 по-леки оръдия. При галеасите от времето на битката при Лепанто (1571 г.) се появило нововъведение — оръдията на бака били разположени в кръгла цитадела. Така те обхващали със стрелбата си по-обширен район. Разположението на корабната артилерия се правело съобразно типа на кораба и свободното място на него. Тъй като в средата на гребните кораби били разположени греблата и гребците, а на ветроходните търговски кораби в средата се намирали товарните люкове и местата за разполагане на товарите по палубата, то първоначално артилерията била разполагала в предната и задна част на корабите.\nВпоследствие в търсене на по-подходящо място за оръдията и ефективното използване на огневата им мощ започнали да ги разполагат по цялата дължина на кораба покрай бордовете му. За тази цел през XVI в. започнали да правят специални прорези в бордовете на корабите, наричани оръдейни порти. Започнал строежът на военни ветроходни кораби с 2—3 и повече оръдейни палуби, като най-отдолу разполагали най-тежките оръдия, за да се осигури устойчивостта на кораба.\nРазрез на военен кораб от 1545 г\nРазгромът на испанската , Непобедима армада през 1588 г. доказал, че оръдията започнали да добиват решаващо значение за морския бой. Докато испанците разчитали на старата изпитана тактика — абордажния бой, англичаните, въоръжени с оръдия, подбрани по калибър и далекобойност, доказали решаващото значение на артилерията, водейки морския бой от разстояние.\nПрез XVII в. старият начин за приготвяне на барутния заряд — увиване на барута в пакети от копринена или фланелена кърпа, бил заменен с нов. Започнали да поставят барутния заряд в специално приготвени ленени торбички или опаковки от здрав картон. Зарядът се съхранявал в кутии в цилиндрична форма с капак, закрепен с въженце, разположени на стелажи в близост до оръдието. По същото време след направения опит за класификация и стандартизация на оръдията се пристъпило и към опит за класифициране на военните кораби. Бойната им значимост започнала да се определя съобразно артилерийската им мощ. Така военните кораби били подразделени на рангове, като корабите от IV ранг имали около 38 оръдия, разположени на две палуби, а корабите от I ранг имали над 90 оръдия, разположени на три палуби.\nРазположението на корабната артилерия по бордовете на няколко палуби довело и до промяната на тактиката на морския бой. Старият строй фронт бил заменен със строй килватерна колона, при който корабите плавали един след друг в една линия. Това позволявало по време на боя да се стреля едновременно с повече оръдия, независимо от кой борд са се появявали неприятелските кораби. Новата тактика на линейния бой дава и името на корабите, използвани при нея. Линейни започнали да се наричат от I до 111 ранг.\nМортирите били внедрени като ново морско оръжие на френските кораби през 1682 г. и били използвани за първи път при обстрелване на алжирски пирати. Те изстрелвали бомби с тегло около 200 английски фунта. Бомбите били железни, кухи, кълбовидни тела, пълни с взрив и имали времезакъснителна запалка от дърво, която се възпламенявала при изстрела. Други оръдия, които изстрелвали бомби, били руските „еднороги“. Това били гаубици с дълъг ствол, на който било поставяно изображение на митическия еднорог — герба на техния създател Шувалов. С обикновените оръдия не можели да се изстрелват кухите тела на бомбите, тъй като от налягането на барутните газове в дългия ствол на обикновеното оръдия бомбите се загрявали до червено, разширявали се, не излитали от дулото и нерядко експлодирали в него. От „еднорогите“ успешно изстрелвали бомбите и техният ефект значително повишил бойната стойност на руските кораби.\nИзползвайки опита на руснаците в изстрелването на бомбите с техните еднороги, англичаните направили подобно оръдие с по-голям калибър и го нарекли „каронада“. То се поставяло на големите кораби в носовата и кърмовата част в съчетание с други оръдия. Имало е и малки кораби, въоръжени само с каронади, като например руския бриг „Меркурий“. Огневата мощ на неговите 20 каронади, съчетана с високия боен дух и майсторство на владеене на стрелбата от руските моряци, довела до победата му над два турски кораба със значително по-голямо въоръжение, което е ярък пример за разрушителната сила на тези оръдия.\nЕдна новост в края на XVIII в., свързана с разположението на корабната артилерия, е построеният за финландския флот шхерен галеас. При него разположението на десетте оръдия е направено на специална площадка по диаметралната плоскост на кораба, като оръдията били монтирани върху въртящи се лафети. По-късно това разположение на оръдията ще намери подобрено приложение при броненосците и ще стане класическо.\nПостроено по идея на майор Пексан оръдие\nЗа по-ефективното използване на бомбите, появили се в края на XVIII в. и усъвършенствувани от Шрапнел, се търсело решение за ново оръдие с по-голяма далекобойност. През 1824 г. били проведени първите опити с оръдие, наречено бомбено, а построяването му станало по идея на френския майор Пексан. То е имало калибър 220 мм. В 1833 г. в руския флот се внедрили 68-фунтови бомбени оръдия по система на руския артилерист Лехнер. Теглото на бомбата било 33 кг, а взривният й заряд се възпламенявал от запалително устройство, задействуващо се при удар. Далекобойността на тези оръдия при ъгъл на възвишение 15° достигал 2,5 км, а бомбите им предизвиквали големи пробойни в корпусите на корабите и разрушения по палубата. Бойното кръщение и доказване на превъзходство на тези нови за флота оръдия станало в Синопския бой (1853 г.). Руските кораби под командата на адмирал Нахимов унищожили за около 4 часа напълно турската ескадра и подавили огневата съпротива на бреговите батареи. Това било и последното сражение между ветроходни кораби.\n68 фунтово бомбено оръдие\nЗа развитието на бойните кораби с механичен двигател съществено значение оказал подемът в развитието на корабната артилерия през XIX в. Бойното приложение на бомбеното оръдие и резултатите от неговата разрушителна сила по време на Синопския бой предизвикали две основни последствия. Голямата разрушителна сила на това оръдие позволила да се строят кораби с по-малко оръдия, но с много по-голяма огнева мощ от тази на старите линейни ветроходни кораби.\nЗа защита на корабите корабостроителите започнали да поставят броня по бордовете, изпитана с построяването през 1854 г. на плаващи батареи. Така започнала и надпреварата за надмощие между оръдия и броня.\nОтговорът на артилеристите срещу появилата се броня е първото нарезно оръдие, работено от италианеца Ковали през 18 година. То се зареждало отзад със затворена част и изстрелвало снаряди с цилиндрична форма, заострени , дъговидно предната си част. Новата форма на снаря позволила да се увеличи дължината му оттам се увеличило и количеството на взри ния заряд. Уплътняването на снаряда нарезното дуло увеличило началната му скорост, а това подобрило далекобойността устойчивостта на траекторията.\n254-мм оръдие с предно пълнене\nВ 1859 г. се прилага нов начин за производство на бронирани плочи, осъществен от руския металург Пятов. Те се обработвали чрез валцуване, което повишило качеството им и ускорило производствения процес, термичната им обработка подобрила якостните качества. През същата година в Франция бил спуснат на вода и първия брониран кораб „Ла Глоар“,чийто дървен корпус бил обшит по бордовете със 127-мили метрова броня. Неговите 30 оръдия с калибър 162 мм били разположени както при линейните ветроходни кораби в две батареи по бордовете. С това започнало и сърев нованието между военните флотове за най добре брониран, въоръжен и дееспособен боен кораб.\nПървите тежки нарезни оръдия започнали да се произвеждат от фирмата „Армстронг през 1865 г. Те имали калибър 203 мм, тежали 7 т и теглото на снаряда им било 6 кг. В същата година бил спуснат на вода и първият казематен броненосец. При него1 бронята се поставяла само в средната час на кораба, където се намирали най-важните му части — машините и оръдията.\nВ 1862 г. по време на гражданската война в Америка се появява нов военен кораб -„Монитор“, на който двете му 280-мили метрови оръдия са разположени в бронирана, въртяща се кула. Тази новост се внедрява първоначално при броненосците, където артилерията е отделена в самостоятелна бронева защита, а това конструктивно решение става класическо. Три години по-късно артилерията започва да печели състезанието с бронята. Оръдията от калибър 288 мм, произведени от Вулвическия арсенал в Русия, пробиват 254-милиметрова броня от дистанция 1000 м.\nВ борбата с бронята се намесва още един противник — самодвижещата се мина (торпедото), което било прието на въоръжение през 1866 г. Това довело до разширяване на бронираните части на кораба на по-голяма дълбочина под водолинията и до създаване на скорострелна противоминна артилерия за отразяване на торпедните атаки. Калибърът 305 мм се внедрява на корабите през 1870 г. Оръдието тежало вече 35 т, а снарядът с тегло 300 кг пробивал 330-милиметрова броня от дистанция 2000 м. Тези огромни оръдия не позволявали управлението им да става ръчно и се прибягнало до помощта на хидравличното задвижване. Това развързало още повече ръцете на артилеристите и не след дълго били построени 100-тонни оръдия с калибър 450 мм.\nРазрез на броненосеца „Дуилио“\nПрез 1876 г. бил построен италианският броненосец „Дуилио“, който имал най-тежките оръдия с предно пълнене и калибър 457 мм. По това време дебелината на бронята достигала 500—600 мм. Офицерът Давидов от руския военен флот дал на морската артилерия в 1877 г. едно нововъведение, подобряващо артилерийската стрелба в морски условия. Изобретените от него електромагнитни прибори, обединени в единна система за управление на огъня на корабните оръдия, веднага показали висока ефективност.\nВ боя между руския въоръжен параход „Веста“ и турския броненосец „Фетхибуленд“ през юли 1877 г. руските артилеристи с точността на огъня си принудили броненосеца,въоръжен с много по-голяма артилерийска мощ, да бяга, обхванат в пламъци.\nВ началото на 90-те години на XIX в. в напрегнатата борба между оръдията и бронята последната получила превес. Появили се висококачествени стомани, които закалени започнали да дават сериозен отпор на снарядите. Въпросът за надмощието на бронята се смята за решен с внедряването на харвиевата никелна стомана, в която снарядите се разбивали на парчета и отскачали. Това не продължило дълго. Тревога сред производителите на броневи плочи и военните корабостроители предизвикало изобретението на адмирал Макаров — накраник на снаряда от мека стомана, надянат върху обикновен снаряд, наречен по-късно „Макаровско калпаче“. Това изобретение повишило действието на снаряда с 10 — 1 6% и се възприело от всички военни флотове.\nВ края на XIX в. стрелбата на корабната артилерия се водела от дистанция 1500 — 3000 м, а в резултат на флотски маневри се прогнозирало, че бъдещите морски битки ще се водят от 5000 м. Прогнозите се оказали твърде несполучливи. През 1905 г. дължината на оръдейния ствол нараснал на 45—50 калибъра, а руските кораби откривали стрелба от 1 8 500 м, при което първото им попадение е било от 12 000 м.\nВ началото на XX в. в английския флот се появил нов кораб — „Дреднаут“, който станал родоначалник на линейните бойни кораби. Той имал главно въоръжение десет 305-милиметрови оръдия, разположени по две в 5 бронирани кули. Разположението на оръдейните кули по една на носа и кърмата, две по бордовете и една зад втората димова тръба дали възможност боят да се води с по 6 оръдия по носа и кърмата и с по 8 оръдия по бордовете. Паралелно с продължилото усъвършенствуване на корабната артилерия и внедряване на оптически прицели и далекомерни устройства, конструкторите и военните специалисти продължили да търсят най-подходящото разположение на артилерията от главния калибър на корабите. В това отношение американският линеен кораб „Мичиган“ (1908 г.) и другите му еднотипни кораби дават началото на класическото разположение на артилерията от главния калибър, което се възприело от военните флотове в целия свят. За първи път се разполагат две оръдейни кули една над друга по диаметралната плоскост на кораба.\nДруга новост в разположението на корабната артилерия се внася през 1910 г., когато започват да разполагат по три 305-мили метрови оръдия от главния калибър в една бронирана кула.\nОт 1912 г. с развитието на авиацията на корабите започнали да поставят първоначално по 2 до 8 зенитни оръдия с калибър 35 до 100 мм и ъгъл на възвишението 85—90°. По-късно количеството на корабната зенитна артилерия нараснало многократно.\nПо време на Първата световна война артилерията на корабите унищожила 19% от общо унищожените кораби, а след битката при Скагерак (1916 г.) се считало, че линейните кораби, носещи най-тежкия калибър, и в бъдеще ще бъдат главната ударна сила на флота. Впоследствие тези схващания се променили до известна степен с развитието на морската авиация и появата на самолетоносачите, които започнали да оспорват първостепенното значение на корабната артилерия в морския бой.\nНа 152-милиметровия калибър от корабната артилерия се паднала честта през 1917 г. да възвести началото на нова ера в историята на човечеството. В съдбоносната вечер на 25 октомври по заповед на Ленин в 21 ч. и 45 мин. носовото оръдие на крайцера „Аврора“ дало историческия сигнален изстрел.\nВ периода преди Втората световна война французите внасят оригинална новост в разположението на корабната артилерия от главния калибър. Построеният от тях линеен кораб „Дюнкерк“ (1935 г.) има за първи път в световната практика две оръдейни кули с по четири 330-милиметрови оръдия, разположени в предната част на кораба. Оръдейните купи с по 4 оръдия не се възприемат от останалите флотове и това остава единствено по рода си решение само при французите, които построяват още един кораб от този тип — „Ришельо“.\nСхема на смесено артилерийско-ракетно въоръжение\nНадпреварата в увеличаването на калибъра на главната корабна артилерия привършва в 1937 г., когато японците пускат на вода линейния кораб „Ямато“. Неговото въоръжение се състояло от девет 460-милиметрови оръдия — най-големият и досега калибър от корабната артилерия — и многочислена универсална и зенитна артилерия като дванадесет 152-милиметрови, двадесет и четири 127-милиметрови и над 100 зенитни автомата.\nСлед дългогодишно набиране на опит и много анализи за ефективността на корабната артилерия по отношение на целесъобразността на количеството на оръдията и техния калибър, военноморските специалисти стигнали до следното разпределяне в зависимост от бойното предназначение на кораба:\n— На линейните кораби: главното артилерийско въоръжение с калибър 356 до 460 мм, 6—12 оръдия, разположени в дву или три-оръдейни кули, скорострелност 4—6 изстрела в минута и далекобойност от порядъка на 20 мили.Универсална артилерия (противоминна и противовъздушна) с калибър 102 — 152 мм: 9 до 20 оръдия, разположени в едно, дву и триоръдейни купи, скорострелност 8—12 изстрела в минута и далекобойност 19 мили. Зенитната автоматична артилерия с калибър 20—40 мм — до 100 оръдия.\n130 мм оръдейна кула\n—На тежките крайцери: главен калибър 203— 305 мм: 8 до 10 оръдия, разположени в дву или триоръдейни кули; универсална артилерия с калибър 100—1 30 мм; 8 до 1 2 оръдия; зенитна автоматична артилерия с калибър 20, 40 и 76 мм.\n— На леките крайцери: главен калибър 152 мм: 9 до 12 оръдия, разположени в двуоръдейни кули; зенитна автоматична артилерия до 76 мм.\n— На ескадрените миноносци: главен калибър 102—1 50 мм: 4 до 6 универсални оръдия и 4 до 10 зенитни оръдия с калибър 37 до 40 мм; 10 зенитни автомата с калибър 20 мм. С приблизително такова артилерийско въоръжение участвуват във Втората световна война бойните кораби от основните ядра на военните флотове. По време на войната от артилерийски огън били потопени 53 кораба, което представлявало 10% от общо унищожените кораби. Този процент в сравнение с Първата световна война намалял въпреки голямото усъвършенствуване на корабната артилерия, тъй като тежката артилерия започнала да се измества от торпедото, станало причина за най-големия брой потопени кораби.\nСлед войната на корабите започва да се внедрява усилено електронната апаратура. С появата на радарите настъпва нова фаза в насочването на корабната артилерия. Започват да се използват оръдия с автоматично насочване и следене на целта от локална или централна радарна система. Електрониката се внедрява и в снарядите. Появяват се на въоръжение телеуправляеми снаряди и процентът на точността на попадението рязко се повишава.\nМаксималното използване на постиженията на съвременната техника и електроника в корабната артилерия не могло да спре започналото й запазване с появата и развитието на ракетната бойна техника. Първоначално на корабите се появило смесено артилерийско-ракетно въоръжение. Не след дълго ракетното въоръжение добива превес на корабите. Тежките оръдия от главния калибър биват заменени с ракетни установки, изстрелващи ракети с много по-голяма ударна мощ, далекобойност и точност на попадението.\nНастъпилите промени във въоръжението и изискването на i новата тактика за водене на съвременния морски бой предизвикали отпадане на старите с мощно артилерийско въоръжение линейни кораби и появата на нови типове бойни кораби — ракетоносците. От корабната артилерия се запазили универсалните и зенитните оръдия, като максимално се повишила автоматичността и точността на стрелбата им.\nСлед многовековен труден път на развитие и усъвършенствуване корабната артилерия престанала окончателно да има първостепенно значение. В днешни дни на много бойни кораби тя е изцяло заменена с ракетно въоръжение.\nАвтор: Николай Савов; Алманах ФАР 86\nПрочетена 25644 пъти\nКорабите в Черно море през средните векове Човек зад борда Морския жаргон на Несебър Жените и децата – Напред! Какво знаем за английския Лойд? Италиански подводници Скалата на Бофорт Превземането на едно море Капитан Хрисостомос и Брашното Древните каменни котви и проблемът за най-ранните плавания в Черно море\n1545, бомбарда, бомбено оръдие, генуезка бомбарда, дуилио, Каронада, картаун, корабна артилерия, майор Пексан, мортира, оръдейна кула, оръдие от френска галера, оръдие с предно пълнене


Силният човек зад Мартин Чой: Успешен тандем сме, ще го доказваме още дълго време - Моторни - Мотори - Gong.bg\nВсички фенове на моторните спортове в България са чували за Мартин Чой, но не всички си дават сметка, че зад най-успешния български мотоциклетист стои един много сериозен и стабилен екип. Един от най-важните представители на този екип е дългогодишният мениджър на Мартин – Михаил Иванов, който „пази гърба му“ вече повече от 12 години.\nВ следващите редове Михаил ни разказва за живота на най-добрия български мотоциклетист през уникалния поглед, който само той притежава.\nЗдравейте, Михаил! Преди всичко, честита победа и честита шампионска титла. Коя подред е тя и с цената на какво я постигнахте?\nЗдравейте и благодаря. Ако не се лъжа, това ни е 24-тата титла от националния шампионат на България. До нея стигнахме с цената на много усилия и лишения, особено тази година.\nКато че ли тази година имахте доста силна конкуренция?\nВинаги сме имали конкуренция. Всеки, който се нареди до Мартин на стартовата решетка, иска да го победи. За щастие, това рядко се случва. През годините помним много негови конкуренти. Като започнем от Калин Керин, Калин Кулев, братята Синьорис, Бустас, Милованович и много други. Всеки от тях искаше да го победи, но истината е, че е много трудно да караш с него, а да го победиш в пряк двубой е свързано с много умения, късмет и смелост.\nА какво ще кажете за Ангел Караньотов?\nКакто си пролича в състезанията тази година, той е доста бърз. Следващата година със сигурност ще е още по-интересна. Хубаво е да има конкуренция, тя привлича повече зрители и прави състезанията още по-зрелищни. Мото спортът в България има нужда от това. Лично нас, конкуренцията ни прави още по-силни.\nИмахте доста катастрофи през сезона, какви са последствията?\nДа, така е, сезон 2018 беше много труден за нас от техническа гледна точка. Решихме да разчитаме на мотоциклет 2015г. след ревизия, поради факта, че през 2019г. излиза новият модел на БМВ. За нещастие, тази „тънка” сметка ни излезе доста дебело. Наложи ни се да сменим цели три мотора през сезона. Моделът на BMW S1000RR е прекрасен състезателен мотоциклет, но все пак е концепция от 2009г. и конкурентните модели на Ямаха, Дукати и Кавазаки вече са с доста по-добри показатели и това се оказва решаващо в състезанията. Катастрофите се дължат на това, че Мартин кара на лимита, изстисква до краен предел възможностите на мотора и в един момент те свършват. Хубавото е, че нямаше тежки контузии, но пък надвишихме доста бюджета, който имахме за 2018г. Най-важното е, че си защитихме титлата на България, стиснахме зъби и показахме характер както на пистата, така и извън нея. Това е от голямо значение и за нашите рекламодатели. Те разчитат на нас винаги да побеждаваме и така и трябва да бъде.\nЗнаете ли нещо повече за новия модел на BMW S 1000 RR 2019?\nДа имаме информация, но засега не можем да я споделим. Моделът ще бъде концептуално различен. Всичко в него е променено: двигател, шаси, електроника и т.н. Очакваме скоро нашите партньори от BMW да ни кажат повече подробности, както и кога се очаква моторът в България. Естествено, ние ще получим първия. Очакваме го в началото на годината, а дотогава нашите механици ще минат курсове на обучение.\nНякои от рекламодателите ви подкрепят вече повече от 7-8 години. Как се задържа един спонсор толкова дълго време?\nЗадържа се единствено с победи. „Който печели продава“ - това е стара максима в мото спорта.\nКажи ни нещо повече за вашия генерален спонсор?\nДа ни бъде генерален спонсор компания, която продава горива, е най-нормалното нещо. Отношенията ни с ЕКО България датират още от 2008г. Започнахме като техен корпоративен клиент. След приключването на договорните ни отношения с предишния ни генерален спонсор, те заеха неговото място. Очевидно, за да сме заедно от толкова години, ние се разбираме отлично. Станали сме почти като семейство. Лично аз, когато мина покрай тяхна бензиностанция, винаги се усмихвам, сякаш минавам покрай вкъщи.\nПреди години не бяхте ли обвързани с мобилен оператор като генерален спонсор?\nДа, имахме договор. Отначало беше само бизнес ту бизнес, но впоследствие успяхме да постигнем по-добри параметри на базата на успехите, които имахме. След това, обаче, те се продадоха на друг оператор и нямаше как да подпишем нов договор, защото те имат право да рекламират само в Олимпийски спортове, а мотоциклетизмът на писта не е такъв.\nКакво ви предстои през есенно-зимния сезон, когато няма състезания?\nЗа жалост, краят на сезона не означава край на ангажиментите. Въпреки че няма състезания, имаме куп други проекти, които разработваме вече втора година със София Картинг Ринг. Сега на дневен ред е училището по мини-мото, в което Мартин обучава любители.\nКак се работи с Мартин?\nС Мартин се работи много лесно. След толкова години, вече се разбираме само с поглед. Нашите отношения датират още 2005г., така че вече 13-14 години работим заедно. Успешен тандем сме, доказали сме го и ще го доказваме още дълго време.\nКакво ще пожелаете на мото феновете в България.\nРадвам се, че моторите в България стават все повече и повече, имаме нужда от това. Пожелавам на всички любители на моторите в България да могат да карат мотоциклетите, които искат и да бъдат внимателни, както за себе си, така и за околните участници в движението. Наистина шофьорите в България трябва да бъдат малко по-толерантни.\n24-та републиканска титла за Мартин Чой\n21 октомври 2018, 18:13\n10 септември 2018, 16:04


Това е въпросът! Дали очите наистина са огледало на душата ни? Не точно… – ЕНЕРГЕТИКА\nТова е въпросът! Дали очите наистина са огледало на душата ни? Не точно…\n07/02/2019 by snaipers\tin ЕНЕРГИЯ\nХората често казват, че очите са огледало на душата. Това е като клише. Но е почти вярно! Почти!\nКогато погледнем в очите на някой човек, виждаме много повече от това, което е очевидно за нас. Но наистина ли виждаме душата му? Е, почти…\nДревните китайци са вярвали, че не виждаме душата на човека, а всъщност виждаме сърцето му. Освен това науката за четенето на лицето се корени точно в древен Китай като клон на китайската медицина. Лицето е било инструмент за определяне на състоянието на човешкото здраве, като се наблюдават закономерностите и особеностите на човека. Лицето е било използвано за да се узнаят личните потребности и мисли, и, очевидно, за психологическото състояние на човека.\nОще по-интересна е идеята, че китайците са смятали, че сърцето е център на нашия живот, и всъщност то е причината да живеем и затова лесно можем да научим за емоционалното състояние на човека от сърцето. Дори и сега ние го смятаме за символ на любов и обич.\nТака че технически, ако сърцебиенето може да ни разкаже за състоянието на нашето физическо здраве, очите могат да ни разкажат за състоянието на сърцето ни, защото те са дълбоко свързани помежду си!\nТака е било открито, че очите са огледало на сърцето, а не на душата. Затова, гледайки в очите на някого, можете да кажете 2 много важни неща за този човек:\n1. Можете да узнаете доколко е откровен даден човек, ако погледнете в очите му. Следователно, очите ви казват дали можете да се доверите на човека или не.\n2. В допълнение – очите ви казват дали човекът е открит за разговор или не, а те също така ви показват какъв разговор ще имате с този човек.\nХората с кафяви очи са особени и невероятни!\nС такива аргументи не може да се спори: Хората с кафяви очи са много повече от притежателите на сини или зелени очи, пише Andreu Laslau. Но те не могат да…\nПонякога срещу мира в семейството се изправят клюки и клевети, които зад гърба ви разпространяват съседи, колеги, роднини или познати. В ситуация, когато трябва бързо да решите такъв проблем, идеален…


Има ли проблем със спирката пред новия мол на "Руски"?\nИзточник: ПОТВ 17:15 / 02.11.2016 Отпечатай Изпрати\nНоворемонтираната отсечка от бул "Руски" радва пловдивчани, но не всички. Едни от най-ощетените са шофьорите на автобуси. Старата спирка беше в джоб, който създаваше възможност за безпроблемно спиране. Новата е точно на пътното платно, което пък много често е заето от спрели автомобили, които чакат за десен завой на светофара с улица "Любен Каравелов".\nПо принцип светофарът на Търговската гимназия и на ул "Любен Каравелов" са синхронизирани така, че да не си пречат. В пиковите часове обаче, когато движението е много натоварено, идеята не сработва и се образуват колони от автомобили, които даже да искат да се съобразят с бус лентата, не могат.\nЧесто на шофьорите на автобуси им се налага да правят безброй маневри да спрат, а после и да потеглят от спирката. Опасенията на пътуващи е някой безразсъден и изнервен водач на рейс да не спре в средната лента и да отвори вратите. Тогава пътниците ще трябва да слизат и да минават през спрелите коли, за да стигнат до спирката. Собственик на транспортна фирма ни убеди, че това е напълно забранено и няма как да се случи. Така че хората да бъдат спокойни.\nПроблем е и антипаркинг колчета, често при повече от 2 спрели автобуса те пречат на пътниците да слязат и по-невнимателните може да пострадат.\nНяма никакъв проблем със спирката, има бус лента. Ако някой не спазва правилата си е негов проблем и ще си понесе последствията.\nЗа троловете отдолу да напомня. Стоян Сариев - на който не му е известно да провери кой е - по времето на Чомаков си е купил 100 кв.м. от въпросния преширок тротоар. На възлово място. Хем пред аварийния изход на проектирания вече МОЛ, без който той не може да получи разрешение за експлоатация или т.нар. Акт 16. Хем на мястото, където се предвижда уширение за автобусна спирка на бул. Руски. Слочаенос? Не мисла! 300% съм сигурен, че ако общината беше решила да се поддаде и да откупи въпросните златни 100 квадрата, за да направи уширението за спирка според първоначалния проект, същите тролове сега щяха да крещят с пяна на устата: "Далавера! Тотев и Сариев ограбват НАШИТЕ пари!" Нали не бъркам...? :)\n.... и какво стана с частната собственост на тротоара :) да не би да я замениха с преместения фонтан на водната палата :)\n... и отново шепа предизборно наети тролове мучат :) муууу мъ що така то така мноу тъпу :) що не онака :) ...... а пък те тея както са се засилили май ще завършат руски за нула време :) ... после кой ще дава обяснение за 700 и кусур дни активно тиражирани тука :)\nВсеки ден виждам как автобусите отварят врати от средна лента.. отидете, направете видео запис и съответната институция да направят нещо по въпроса преди да се е стигнало до нещо по-сериозно !\nКМЕТЕЕЕЕ МАИ НЕ ГО ИЗМИСЛИХТЕ КАКТО ТРЯБВАААА .Е НЕМА ТАКАВА ДАРЙАВА ХАХАХА\nА ти защо се изумяваш ... сякаш за сегте виждаш такива неща !\nТози Мол е на изключително неподходящо място! Много глупаво измислено е всичко. Мислих си, че някакси ще разширят Руски, а си е пак с по 2 ленти в двете посоки. Да бяха направили джоб за автобусите... Един огрооомен тротоар, на който може да потичаш преспокойно... да бяха взели малко място от този тротоар и да направят джоб за автобусите.... цялата организация на движението там е пълен хаос. Много недоизмислена работа.... преди да правиш нещо, трябва да помислиш за удобството първо.\nПроблемът е с МОЛ на неподходящо място! Хората не правят големите си търговски центрове на възлови кръстовища!\nПроблемът е, че всичко се мисли в името на МОЛ-а, майната на градския транспорт и на пловдивчани!\nПак, добре, че беше МОЛ-а, та поне 1 отсечка да стане що- годе бързо. За спазен срок не можем да говорим, според първоначално обявените, ремонтът на Руски трябваше да приключи до 15.09. Първият учебен ден не е важен, но за откриването на МОЛ-а задължително трябва да не се закъснява. Проблемът е, че всички мрънкат, всеки се дразни от колата си докато виси в задръстване, но е до там... реална активност - нулева...


Крушите – диетични и полезни за здравето - Моите рецепти\nКрушите – диетични и полезни за здравето\nмай 6, 2022 витамини, здрави, здравословно, круши, ползи\nКрушите са богати на антиоксиданти и флаваноиди, които повишават силите на имунната система. В Източната медицина те са известен лек срещу инфекции в дихателните пътища.\nКрушите произлизат от Европа и Азия, като специалистите ги определят като “роднини” на ябълките, ягодите и прасковите. Най-често се консумират сурови, под формата на сладка и компоти, както и за производството на алкохолни напитки, след ферментация.\nТе обаче са и изключително диетични и полезни за здравето.100 грама круша съдържа едва 57 калории, като мазнините са под 0,1 грам. Плодът е изграден от 84% вода, 15,2% естествени въглехидрати, една пета, от които, са фибри.\nВъпреки високото съдържание на въглехидрати, гликемичният индекс е между 33 и 42. Това прави крушите идеални както за пациенти, страдащи от диабет, така и за хора в риск от развитие на захарната болест. Фибрите и най-вече пектинът, в крушите прави този плод полезен за храносмилателната система и добър съюзник в борбата с лошия холестерол и високата кръвна захар.\nЕто как 5 моркова блокират кашлицата и облекчават дишането\nНапитката на Хипократ – лек за 100 болести\nКак да се справим с ужилването от пчели или оси\nмай 23, 2022 БИЛКИ РЕЦЕПТИ ИДЕИ


Криптовалутите се оцветиха в червено\n1 август 2018 13:32 2606 прочитания\nЦените на всички водещи дигитални валути се понижиха в сряда, като негативната тенденция се задълбочава. След възхода през юли от вчера котировките на биткойна се понижиха с близо 7% и паднаха до 7543 долара. Подобно е положението и с етериума, лайткойна и биткойн кеш. На зелена територия се търгува само рипълът, чиято цена се покачва с 2.16% до 0.447 долара. Общата пазарна капитализация на всички криптовалути, които са 1994 на брой, се е понижила до 272.08 млрд. долара.\nDa be.. da.. 14:14, 02 авг 18, Весело\nОцветили са се не в червено, а в окъкано..\nАре стига сте поуляризирали тия.. акота..\nБлокчейн е едно, а тия л.. друго..


Симптоми и лечение на херпес зостер - След това да се лекува 2021\nХерпес зостер се счита за болест с вирусна природа, която се характеризира с херпетични едностранни лезии под формата на обриви по кожата. Херпес зостер се характеризира със синдром на интензивна болка. Причиняващият агент на заболяването е вирусът Zoster или вируса на едрата шарка, която принадлежи към семейството на херпес вирусите. Като правило, първата среща с вируса се появява в детството, преминаващ под формата на варицелата (варицела), след което вирусът става латентна (заспиване).\nХерпес зостер е известен от древни времена, но по това време се счита за отделно заболяване. В продължение на дълго време, едра шарка се счита за едра шарка. Въпреки че симптоматичните различия между двете заболявания са описани още в средата на 18 век. Основната диференциална диагноза стана достъпна едва в края на XIX век. Характерът на варицела като инфекциозен е доказан през 1875 г. в проучвания върху доброволна група хора. Предпоставки за връзката становището на варицела зостер бяха предложени през 1888 г., когато е забелязал появата на варицела при деца след контакт с носители на херпес зостер в клиничната форма.\nНо тяхното окончателно потвърждение се открива едва в края на 50-те години, когато един и същ причинител е бил изолиран от пациенти, които са имали и двете клинични форми на тези две инфекциозни заболявания. Данните за епидемиологията обаче се оказаха най-утвърдителни: честотата на варицела в огнищата на херпес зостер е много по-висока, отколкото в общата популация. През 1974 г. в Япония е получен отслабен щам на вируса на херпес зостер, а в началото на 80-те години в Съединените щати започнаха клинични опити за ваксинация срещу варицела.\nДецата, които са имали варицела, все още носят този вирус. Той се намира в ганглията на гръбначния мозък, в клетките на невроглита и обикновено не предизвиква специални прояви с нормален имунитет. След известен брой години след първичната инфекция с вируса на организма, активирането започва с преминаването на вируса от нервните клетки по техните аксони. След като вирусът достигне края на нервните клетки, той предизвиква проява на остра форма на кожата, ръководена от сигналите на автономната нервна система.\nХерпес зостер се проявява под формата на обриви по кожата, които понякога се съпровождат от силна болка и силен сърбеж. Трябва да се отбележи, че разликата между херпес зостер и херпес симплекс (на устните) е в синдрома на болката и обширни лезии.\nХерпес зостер е няколко пъти по-вероятно да се появи на фона на намален имунитет. По време на клиничните прояви вирусът се разпространява в цялото тяло и може да бъде идентифициран в съдържанието на обриви, сълзи и слюнка.\nСлед като вирусът навлезе в нервната система, локализацията му се наблюдава главно в периферните неврони на гръбначния ганглий и започва да се разпространява в цялата нервна система. Може да има и частична деневриране. В задния гръбначен ганглий възниква възпаление, включващо хеморагична некроза. По време на херпес зостер, възпалителният процес включва не само периферни нерви, мозъчни и гръбначни ганглии, но и церебрални мембрани с медула.\nПроцесът на това как вирусът на херпес зостер преминава в латентно състояние и след това се активира, досега не е бил специално проучен.\nХерпес зостер няма връзка с типа херпес симплекс вирус 1,2 и затова се нарича напълно различен изглед на вирус (зостер вирус), но всички видове херпес вируси принадлежат към една и съща група - групата на херпес вирус.\nБроят на пациентите с вирус на херпес зостер сега възлиза на около 3 на 10 000 лица в напреднала възраст и около 15% от пациентите с имунна недостатъчност.\nХерпес зостер има тенденция към повторна поява. Virus запазва увреждане на имущество, нервните клетки и кожата епител на пациента през лигавиците и кожата, след това следните потока на кръвта и лимфата в настоящата междупрешленните тъкан и ганглии на гръбначния мозък, където е впоследствие в латентно състояние.\nАктивирането на херпес зостер се получава при рязко понижаване на имунитета, както и при приемане на лекарства за потискане на имунната система (при раковите тумори).\nОнкологични заболявания под формата на: тумори на злокачествен генезис, метастази, лимфогрануломатоза и други подобни. може да доведе до рязко изостряне на вируса. И нито сами, а поради употребата на лекарства, които потискат растежа на раковите клетки (химиотерапия). Просто лъчетерапия способстват за местно развитие на херпес зостер, защото когато това се случи, като смъртта на увредените клетки на рак и лимфоцити - клетки-убийци, които спомагат за поддържане на имунитета.\nТрансплантация на вътрешните органи, вирусен ganglionevrit, носители на ХИВ инфекция на СПИН преминаване стъпка, насърчаване на продължителна клинична проява на херпес зостер. По принцип, при ХИВ инфекция, херпес зостер може да се счита за един от неговите симптоми. Това означава, че пациент, който поне веднъж годишно и повече има повторение на херпес зостер, е необходимо първо да премине тест за ХИВ статус.\nВирусните лезии с херпес зостер обикновено са засегнати от черепните и междуведомствени нервни ганглии. ДНК на самия вирус е в състояние да проникне вътре в клетката. И в някои случаи може да доведе до развитие на менингоенцефалит и да повлияе на лигавицата на вътрешните органи.\nНо искам да спомена факта, че здравите хора на практика не страдат от херпес зостер. Що се отнася до децата, те също рядко страдат от това заболяване. Около 5% от децата с херпес зостер имат рак или HIV инфекция. Понякога херпес зостер при децата настъпва още в ранна детска възраст и дори в периода на новороденото. Обикновено това се дължи на факта, че жената се е влошила при херпес зостер по време на бременност или е имала варицела.\nСпоред резултатите от изследвания, проведени от американски учени, е установено, че децата, които са били ваксинирани срещу варицела в ранна възраст, почти не са изложени на риск от развитие на херпес зостер. Какво не може да се каже за деца, които са имали варицела.\nНо, независимо от факта, че херпес зостер по време на бременност не оказва влияние върху развитието на плода, тази инфекция може да представлява сериозна заплаха за протичането на бременността и за последващото състояние на детето по време на перинаталния период.\nВирусът на херпес зостер засяга един от 3500 деца в перинаталния период.\nХерпес зостер при деца през периода на новородени е следствие от херпес, прехвърлен от майките им по време на бременност, особено през третото тримесечие. херпес зостер предаване хематогенен може да се случи чрез (плацентата-матката) или по време на раждане (ако херпес засяга лигавицата на гениталния тракт). Също така, по време на кърменето вирусът се предава.\nСимптомите на развитие на херпес зостер при новородени могат да бъдат открити една седмица след предаването на вируса. Когато херпес зостер се използва при деца от перинаталния период, везикулите се излъчват по кожата и лигавиците. Много често вирусът засяга конюнктивата на очите, без да причинява обриви по кожата и лигавиците, но в същото време продължава да съществува в тялото на детето. Продължителността на заболяването за бебето е доста тежка и продължава около 10 дни.\nАко бебето е родено преждевременно, тогава вирусна инфекция под формата на херпес зостер ще продължи много по-сложно, засягайки мозъка (херпесен енцефалит). Прогнозата за херпес зостер при преждевременно родени новородени е неблагоприятна. Около 70% от недоносените бебета имат смъртоносен резултат.\nНо лечението на херпес зостер при новородени с антивирусни лекарства намалява перинаталната смъртност наполовина. Лечението, когато вирусът е открит при новородено, се предписва незабавно.\nЛечението на новородени с херпес зостер с антивирусни лекарства намалява смъртността на децата с почти 50%.\nХерпесните инфекции се считат за най-честите инфекциозни заболявания при бременни жени, които могат да усложнят хода на бременността. Но херпес зостер по време на бременност не е толкова често, за разлика от херпес симплекс.\nБроят на бременните жени, които носят вируса на херпес симплекс, нараства с бързи темпове (около 30% от всички бременни жени). С тях честотата на херпес зостер по време на бременността се увеличава. В случая на първичен инфекция на този тип херпес може да настъпи: фетална загуба от различни малформации, хромозомни аномалии или вътрематочно смърт на плода.\nПо време на бременност, херпес зостер може да доведе до развитието на продължителен нетрадиционен херпес от 1,2 вида или да се комбинира с тях едновременно. Какво за бременната жена ще донесе най-силната болка и непоносимото сърбеж, придружени от треска и общо неразположение.\nБременността сама по себе си е причина за имунната недостатъчност. При различни условия, т.е. при повишен имунитет, бременността би била невъзможна. Природата възприема физиологично понижаване на имунитета през цялата бременност за успешна бременност на плода. Битумни керемиди "събужда" се дължи на намаляването на имунитета, и че не е в ранните етапи на своята пързалка, и при хронична имуносупресия, която може да се наблюдава по време на бременност.\nКакто става ясно от гореизложеното, причината за развитието или поражението на херпес зостер може да бъде имунен дефицит, който може да възникне при различни заболявания и състояния във всяка възраст.\nСимптоматика с херпес зостер започва с общи симптоми продромални: диспептичен разстройство, главоболие, лека температура, втрисане, и изразиха общо неразположение. В бъдеще може да се присъедини сърбеж и болка по нервните периферни влакна. Типични са сърбеж и изгаряне на кожата на мястото на бъдещи мехури. Такива признаци се считат за силно субективни и интензивността на херпесните прояви може да бъде различна за всеки пациент. Продължителността на началния период не надвишава 5 дни, но при децата този период е дори по-кратък, отколкото при възрастни пациенти.\nСлед кратък период на продромален фаза може да настъпи значително повишаване на температурата на тялото на subfebrile присъединяването интоксикация симптоми (мускулни и главоболие, анорексия). Наред с това, в рамките на няколко гръбначния ганглий кожен обрив може да изглежда като петна розови с изразена болка, която обикновено не се обединяват и образуват диаметър 5 мм.\nСлед няколко часа везикули със серусно съдържание започват да се появяват на фона на екзантема. Краищата на тези везикули обикновено са неравномерни, а основата им е хиперемия и подуване. В зависимост от състоянието на имунитета и тежестта на курса на херпес зостер може да се присъедини към болка и увеличаване на регионалните (локални) лимфни възли. Децата могат да имат фарингит, ринит и ларингит, което значително усложнява хода на заболяването.\nЕкранмите са определени в областта на проекцията на нервния ствол. Често има едностранно увреждане на нервните ганглии, което се прожектира по нервите на интеркосталния, тригеминален нерв на лицето. Има случаи, когато нервните шини на крайниците са въвлечени в процеса на лезия с последващо развитие на неврит. За щастие такива случаи са много редки. Най-често има екзантеми в слабините.\nС херпес зостер обрив е възможно едновременно да се определят различните етапи, започвайки от зачервяване и завършващи области на хиперпигментация след раневи везикули. За една седмица по-късно зачервяване на кожата около везикулите намалява, а с него и подуване, течност в везикули става мътна, те започват да изсъхне, и на мястото на тяхната локализация кора формира след преминаването на които може да има леко пигментация на кожата. В резултат на това, след 2-3 седмици от началото на заболяването възниква възстановяване.\nОбаче, херпес зостер може да има генерализирана форма на проявления.\nПонякога формата на генерализиран обрив с херпес зостер в сравнение с присъедини варицела, защото локализацията на лезии се наблюдава не само в хода на нервните ганглии, но също и в други области на кожата и лигавиците. Ако има генерализиран херпес зостер или клинични прояви на последните си повече от 21 дни, е необходимо да се разгледа на пациента да се определи характера на имунен дефицит, както и наличието на рак.\nХерпес зостер може да има и абортивна форма, която се характеризира с еритематозни обриви по време на развитието на нервните ганглии, които скоро изчезват след появата на везикули. В този случай общото състояние на пациента не страда особено.\nБулозна форма с херпес зостер се характеризира с големи везикули, които се сливат в голямо, серусно съдържание на блистерите. Ако кръвоносните съдове се повредят, съдържанието на серозата се трансформира в хеморагична и ако се появи вторична инфекция, то е гнойно. В тежки случаи тези мехурчета могат да се слеят в твърди ленти, при изсушаване може да се появи и вторична инфекция с образуването на тъмна некротична тъкан. Степента на тежест на курса на тази форма на херпес зостер зависи от местоположението на екантемата. Например, с поражение на нервните око на окото, се влошават невралгични остри болки, увреждат очите на роговицата и клепачите.\nПродължителността на херпес зостер в остра форма е 2-3 седмици; с абортираща форма за около седмица; а в случай на сложна форма или продължителен курс - повече от месец. Болката в херпес зостер има парещ, пароксизмален характер, с по-голяма интензивност през нощта. Нарушаването на чувствителността на кожата и локалната парестезия са най-признатите симптоми на херпес зостер.\nИма случаи на увреждане на нервите на окуломотора, сфинктера на пикочния мехур и коремните мускули. Ако се развие серозен менингит, тогава промените в изследването на цереброспиналната течност понякога не съответстват на тежестта на симптомите при менингит. При острата форма на херпес зостер е възможно развитието на енцефалит и менингоенцефалит.\nКогато офталмологичен херпес зостер може да възникне нарушения като загуба офталмологичен клон на тригеминалния нерв. Когато симптомите на Рамзи-Хънт държи пред едностранна лезия с вяла парализа на мускулите на лицето и обрив в ушния канал или лигавиците на устата и гърлото. Съществува и синдром на интензивна болка във външния слухов канал, замаяност и впоследствие пълна или частична глухота.\nКогато херпес зостер е моторизиран, може да има слаба мускулна слабост, увреждане на миотома заедно с дерматоми, които са засегнати от херпес обрив. Херпес зостер може да има различна интензивност на клиничните прояви, особено при хора с отслабена имунна система. Такива пациенти могат да развият енцефалит, лезия на гръбначния мозък. Артериите могат да бъдат засегнати, причинявайки хемипагия.\nНевралгичните болки с херпес зостер понякога траят до шест месеца. Рядко херпес зостер преминава бързо и безболезнено, въпреки че има такива случаи, което се дължи на добро ниво на имунитет.\nХерпес зостер може да причини усложнения под формата на: напречен миелит, който в крайна сметка преминава в моторна парализа. Херпес зостер при инфектирани с ХИВ, комбиниращи други състояния на имунната недостатъчност е много по-трудно. Продължителността на латентния период преди появата на обриви е около седмица. Голям риск от проявление на херпес зостер е представен от пациенти с лимфом или лимфогрануломатоза. Около 50% от тях имат херпесни ерупции, които са разпространени в организма. 10% имат възможност да развият пневмония на вирус, хепатит и менингоенцефалит с други тежки усложнения.\nПри херпес зостер се характеризират типични форми: абортивни, при които има само обриви с везикули и няма синдром на болка; балон, при който обривите могат да се появят като големи мехурчета; Хеморагична, в която везикулите са пълни с кръв; гангрена, в която има лека некроза на тъканите, последвано от образуване на белези за остатъка от живота.\nхерпес зостер снимка на дете\nХерпес зостер при деца, като правило, продължава със същата симптоматика, както при възрастните. Младите деца понасят херпес зостер относително добре без обриви, но със синдром на болка и зачервяване на някои области на кожата. Учениците херпес зостер засягат по-сериозни форми, засягащи кожата в ухото, което може да доведе до парализа на лицевия нерв.\nДетето престава да бъде инфекциозно и може да се завърне в проучвания в момент, когато всички обриви са покрити с кори, но за допълнителна защита за останалите трябва да покриете засегнатите места с превръзка.\nПри диагностициране на херпес зостер е важно да се вземат предвид някои от нюансите. Много неадекватно квалифицирани специалисти объркват херпес зостер с бъбречна колика, с ангина пекторис и други подобни заболявания. Тъй като в началото на болестта херпес зостер се проявява с висока температура и остри болки, докато има малки засегнати области с обриви.\nЗа правилна диагностика: микроскопия за откриване на вируса на херпес зостер, имунофлуоресцентен метод, културологичен метод, PCR диагностика и серологичен метод.\nГолемият брой случаи на херпес зостер може да доведе до спонтанно излекуване дори при отсъствие на терапия. Въпреки това, съществува качествена терапия на херпес зостер и може значително да облекчи проявите на заболяването, както и да предотврати развитието на усложнения.\nЦелите на терапията за това заболяване са: ускоряване на възстановяването, предотвратяване на усложнения, намаляване на болката, намаляване на вероятността от постхерпесна невралгия.\nЛекарствената терапия е необходима при пациенти с висок риск от усложнения или продължителен ход на заболяването. Това са лица със състояния на имунна недостатъчност, пациенти в старческа възраст. Ползите от антивирусното лечение при млади и здрави пациенти не са доказани.\nСлучаите на неусложнена природа се лекуват на амбулаторна база. Хоспитализацията в болницата е показана за пациентите, за които се подозира, че са разпространени, с увреждане на мозъка и очите.\nЗа лечение на херпес зостер обикновено се прилагат Фамцикловир, Ацикловир, Валицикловир. Валацикловирът изглежда метаболитния основоположник на Ацикловир и се превръща в него чрез действието на производството на ензими от черния дроб. Ацикловирните молекули имат уникална способност да се интегрират в ДНК на вируса. Така се спира нейното възпроизвеждане и умножаване на заразените частици. Фамцикловир преминава в тялото в пенцикловир и действа по подобен начин.\nБезопасността и ефективността на употребата на тези лекарства е доказана чрез многобройни експерименти в лечението на херпес зостер. В началото на лечението три дни след първите прояви на обриви те могат да помогнат да се намали тежестта на синдрома на болката, да се намали продължителността на хода на заболяването и вероятността за постхерпесна невралгия.\nФамцикловир и валацикловир се използват в по-удобен начин на приложение от Ацикловир, но те не са добре разбрани и на цената им са малко по-скъпи. Започнете употребата на Acyclovir през първите 72 часа от 0.8 g. до пет пъти на ден. Рецепцията Famciclovir назначава до 0,25 g. три пъти дневно, не по-късно от 72 часа от появата на обрива. Продължителността на лечението е около 14 дни, но всичко зависи от тежестта на заболяването.\nАнестезията на болката при херпес зостер е един от важните моменти в лечението. Качествената анестезия дава възможност на пациента да диша нормално, да се движи и помага да се намали психологическият дискомфорт. В Съединените щати наркотичните аналгетици са предписани за аналгезия, например оксикодон.\nОт ненаркотични аналгетици могат да се използват Dexketoprofen, Naproxen, Ibuprofen, Ketorolac, Ketoprofen. Тези лекарства са нестероидни противовъзпалителни. При херпесната невралгия лекарствата, базирани на капсаицин, са много ефективни.\nАнтиконвулсантите обикновено се използват за епилепсия, но те също имат известна способност да намаляват невропатичната болка. С херпес зостер, габапентин и прегабалин се използват.\nИма положителна тенденция в употребата на антидепресанти в терапията на постхерпетична невралгия.\nКортикостероидните лекарства намаляват сърбежа и възпалението. В редица проучвания тяхната способност да намаляват клиничните прояви в белите дробове и в умерено тежки форми на заболяването е доказана в комбинация с употребата на антивирусни средства.\nС херпес зостер можете да вземете душ, но в никакъв случай не се къпете, тъй като обривите не могат да се подсушат. С сърбеж на кожата можете да използвате компреси с каламин. Ударен от обриви, районът е най-добре да се съблича възможно най-много. Колкото по-малко контакт с облеклото и повече контакт с въздуха, толкова по-добре.\nПри лечението на херпес зостер при деца, особено новородени, е важно да се вземе предвид перинаталната възраст, при която назначаването на определени медикаменти е строго забранено. Същото се отнася и за херпес зостер по време на бременност.\nПри наличие на прояви и симптоми на херпес зостер при новородени, терапията се извършва незабавно с лекарството Acyclovir 50 mg / kg на ден в продължение на 3 седмици.\nСъпътстващият херпесен конюнктивит при деца може да бъде лекуван с мехлем Idoxuridine.\nКогато бременността е важна за мониторинг на състоянието на имунитета и за предотвратяване на падането му. Важно е да вземете мултивитамин, да ходите на чист въздух, абсолютно да отхвърлите лошите навици. Важно е бъдещите майки да запомнят, че от самото начало на бременността техният имунитет е значително намален за физиологичното продължаване на бременността, защото при други условия нейното продължаване е невъзможно. Тъй като е важно да се предпазите от голям брой задръствания, особено в сезонен период от появата на епидемии.\nСъщо така профилактиката при пациенти с херпес зостер е превантивно втвърдяване, използването на физиотерапия и билкови лекарства за поддържане на имунитет. Отказът от пушенето и от пиенето на алкохолни напитки ще им помогне много в това.\nСтрува си да се помни, че херпес зостер е нелечимо заболяване, но при добри условия на живот е възможно да се постигне стабилен период на ремисия и така нататък до края на живота на пациента.\nКолко дълго трае херпес зостер?\nКолко време отнема да се лекува? Всичко зависи от тежестта на заболяването. Продължителността на заболяването може да смущава лицето дълго време, до 6 седмици. Можете да разберете обривите по тялото: гениталиите, бедрата, зоната на краката. Има случаи, когато везикулите се появяват в ректалната област. След известно време, след възстановяване, може да се появи рецидив на гениталния херпес, който ще тече по-лесно. Обривите при вторичната проява на заболяването се лекуват в рамките на 8-10 дни.\nВирусът на пилешката шарка не умира, а остава в човешкото тяло в латентно състояние. Ако има провокиращи фактори като стрес, чести заболявания, хипотермия, тя може да стане по-активна. И в зряла възраст може да има болест - херпес зостер.\nПредотвратяване на херпес на устните е възможно, ако лекувате засегнатата област преди появата на херпес везикули.\nСлед това трябва да свикне с новите условия - да избере подходящи тъкани за размножаване, да се размножава до такава степен, че да провокира симптоми.\nАнтителата се произвеждат след инкубация, когато вирусът вече е станал корен и е започнал да живее активно. Само тогава нашият имунитет ще го забележи и ще започне да се бори с него.\nКогато везикула избухне, се образуват цикатрични язви, които впоследствие се пречупват. Обикновено е жълт, което показва тяхното изцеление. Потокът от този етап се счита за най-болезнен.\nТой е много непретенциозен към условията, така че той бързо се развива в тялото, а продължителността на този период е от два до седем дни. Скоростта на инкубация зависи от:\nВирусът на варицелата отнема много време, за да се установи в тялото - от десет до двадесет дни. Херпес зостер. на свой ред, никога не може да възникне изобщо, и ако това стане, това е най-вероятно в напреднала възраст. По този начин може да се каже, че инкубацията му продължава години.\nЕдинственото нещо, което си заслужава да се отбележи, е връзката тип 7 с хронична умора и тип 8 със саркома на Капоши.\nТова се дължи на херпес тип 5, който често разглеждаме в статии на този сайт. За да се определи продължителността на инкубацията на цитомегаловирус, учените не можаха, защото този патоген е много коварен и на практика се развива по различни начини по различни начини (с различни скорости).\nВирусите 7 и 8 нямат фиксирана инкубация. Те са започнали да бъдат внимателно проучени, затова практически не знаем нищо за тях.\nЕлате при нас по-често, тъй като новите статии ще бъдат не по-малко интересни от този. Най-доброто за вас!\nКолко дълго трае инкубационният период на херпеса?\nПри първична инфекция гениталният херпес продължава с усложнения. Дори при липса на обриви партньорът е носител на инфекцията. Инкубационният период е от 7 дни до 1-2 месеца. Курсът на заболяването започва с появата на обрив по гениталиите. По това време можете да забележите повишаване на температурата, възпаление на лимфните възли в слабините и слабостта.\nМного от тях се притесняват за времето, необходимо за лечение на херпес по тялото. Колко дълго трае заболяването зависи от вида на вируса и от симптомите на неговото проявление. Обикновено заболяването трае дълго време, ако не започне своевременно и правилно лечение.\nТози вирус предпочита да живее в епителните клетки. Към днешна дата човечеството познава 8 вида такива инфекции, всяка от които има свои собствени характеристики и се инкубира с различни темпове.\nКак се лекува херпесът? С навременното прилагане на антивирусни лекарства, както и с прилагането на външни средства, херпесът изчезва бързо на тялото. Херпес раните по тялото рядко могат да бъдат объркани с други инфекциозни заболявания, причинени от везикули. Началният стадий на заболяването, когато няма външни признаци, може да бъде разпознат само чрез лабораторни тестове. Следователно е трудно да се определи колко дълго продължителността на заболяването трае и дали е възможно да се ускори лечението на обривите по тялото.\nТова е всичко, скъпи читатели. Хареса ли ви нашия сайт? Ако ви хареса, абонирайте се за нашите актуализации и споделете тази статия с вашите приятели чрез социалните мрежи.\nдопълнителни заболявания - ако са, тогава непременно ще се влошат, което ще намали имунитета.\nКрушата от херпес не може да бъде откъснато или подбрано, за да усложнявате хода на заболяването. Когато изчезне, на мястото на обривите остава розово петно. След известно време тя изчезва и на тялото няма следа. Болестта преминава през 10-12 дни.\nХерпес симплекс тип 1 се изразява в появата на обрив близо до устата, устните, носните проходи;\nКолко дни болестта има херпес зостер? Херпесът на тялото преминава само след 25-30 дни. Ускоряване на възстановяването може да бъде само сложна терапия: използването на антивирусни лекарства, прием на витамини и хигиена.\nсилно силно намаляване на имунитета;\nДокато вирусът не се вкоренява в тялото, той лесно може да бъде премахнат оттам. Както е известно, след първата епидемия инфекцията става хронична и нелечима.\nКогато мехурчетата формират, има сърбеж, който не може да бъде понасян. След известно време, обикновено 2-4 дни, везикулите избухват и раната се образува. Когато изсъхнат, се появява жълта кора. Лицето става незаразно.\nКакво прави вирусът в организма преди появата на симптомите?\nИма силен сърбеж, но не можете да греете с мехурите, защото можете да донесете бактериална инфекция. Освен това кожата може да остане белези или белези. Този период трае около 7-9 дни. Когато заболяването стигне до упадък, мехурите ще се спукат, ще изсъхнат и ще възникнат рани на тяхно място. След една-две седмици те ще паднат и няма да останат следи по кожата.\nОбикновено в ранна детска възраст децата страдат от варицела. Възрастните също могат да се разболеят от това заболяване, но развитието на болестта ще бъде по-трудно от това на децата. Колко варира варицелата? Като цяло, отнема две до три седмици. Основният симптом на заболяването е обрив с течност, която засяга всички части на тялото. Той засяга гръдния кош, корема, ръцете, краката, гениталиите, главата и може също така да се образува в устата, на езика и в ушите.\nУстойчивостта на тези симптоми е 3-5 дни, след което те изчезват без следа. Децата са предимно болни, при възрастни заболяването почти винаги се развива безсимптомно (с изключение на хората с имунен дефицит).\nНо ако го забелязахме преди първото огнище, тогава можем ефективно да се борим с него. Но как да го забележите, ако няма симптоми?\n6, 7, 8 вида вируси\nИ ти си помислил, че можеш да оцелееш с варицела само веднъж в живота си? И тук не! Реакцията провокира:\nС херпес на устните има подуване близо до устните и леко изтръпване. По това време човекът вече става заразен с други хора. Ако признаете първоначалните признаци на херпес и предприемете действие, то не се лекува дълго, в рамките на 5-7 дни.\nгениталният херпес от тип 2 се предава сексуално чрез интимен контакт с кожата;\nПървична устна инфекция\nПредлагам да изучавате всички тези видове или по-скоро инкубационния период на херпес от различни видове.\nВъзможно ли е да се ускори лечението на болестта? Херпесният вирус става активен, когато имунната система е депресирана. Поради това е необходимо по време на заболяването да приемате витаминни комплекси, да се храните правилно и да следвате препоръките на лекаря. В този период използването на антивирусни външни средства играе важна роля: Acyclovir, Zovirax, Bonafton.\nПовечето от заразените хора са развили симптоми 20-60 дни след инфекцията. По този начин можете да носите болестта в продължение на 2 месеца и не знаете за нея.\nнеобичаен розов обрив по тялото.\nДругите видове херпесни вируси също се вкореняват в човешкото тяло при различни темпове. Изучаването на техните учени започва съвсем наскоро, така че те все още не са напълно изучавани.\nНо трябва да се помни, че след възстановяване вирусът остава в човешкото тяло в неактивно състояние. Следователно във всеки един момент може да има повторение на херпес върху тялото.\nИзвестно е, че 6 вида вируси се вкореняват в тялото за една или две седмици, след което дава остри симптоми:\nПрез есенно-зимния период е необходимо да се пият витамини, топли дрехи, за да се избегне хипотермия.\nКакво е и колко трае за различните видове херпес? Нека разберем!\nстрес и други вредни фактори.\nТази форма се провокира твърде лесно, но вече е херпесвирус от 2 вида. Гениталното заболяване засяга мъжете и жените еднакво често, но се развива в различна степен.\nЗдравейте, скъпи читатели! Когато заболеем, например, херпесфекция, симптомите не се появяват веднага, но само след като патогенът е преминал инкубационния период.\nПилешка шарка с вторична инфекция, херпес зостер (тип 3). Вирусът се предава от капчици във въздуха и от домакински вещи. Често те са засегнати от деца и възрастни.\nСъгласен съм, симптомите наподобяват ARVI. При нея инфекцията с херпес е най-често объркана. Единствената разлика е, че болестта на Епщайн-Бар може да предизвика смъртоносни усложнения.\nПровокира се от херпесвируси тип 4 и се нарича инфекциозна мононуклеоза. След инфекция първите симптоми могат да се появят на 5-ия ден и могат да се появят само след месец.\nТази форма не се развива така, както останалите. Тя не предизвиква обрив по кожата, което затруднява диагностицирането. Първите му симптоми са:\nХерпесът на тялото е симптоматичен. В началото състоянието на дадено лице се влошава, има температура, болка в тялото, главоболие. За разлика от варицелата, обривът се образува от едната страна на тялото в близост до плексуса. В рамките на два дни, обриви се появяват под формата на мехурчета с течност. Понякога те се сливат помежду си, след което се образува блистер. След 3-5 дни те избухват и се появяват корички. По това време има болезнени усещания.\nПървият или най-простият вид вирус провокира всички известни настинки на устните. Това е практически при всички възрастни на нашата планета (90% от хората имат това).\nВ действителност, за съжаление, това е невъзможно. Вие не правите тестове за антитела срещу херпес вирус всеки месец точно така? Разбира се, че не. Дори и да го правят, това не е много полезно.\nСлед няколко дни мехурчета с бистра течна форма на тази област на кожата. Той съдържа много частици от вирусна инфекция.\nСлед като сте имали херпес, трябва да предприемете превантивни мерки, за да предотвратите повторно възвръщане на болестта. Вирусът става активен, когато имунитетът на човек падне, затова трябва да го укрепим.\nНапример, при мъжете инкубационният процес отнема до 7 дни, докато за жените той продължава по-дълго (до десет дни).\nсъстояние на имунитета - колкото по-слаб е имунитетът, толкова по-добре за вируса;\nПри децата заболяването се развива много по-бързо и е по-тежко, отколкото при възрастните. Ако искате да изучите такава инфекция, не забравяйте да прочетете отделните статии на този сайт.\nВъзможно ли е лечението да се излекува на начален етап?\nХерпес вирусът може да проникне в тялото по различни начини, например във въздуха, чрез сексуални и други близки контакти, чрез кръв и т.н.\nИнфекция на Епщайн-Бара\nСимптомите ще бъдат същите като при предишния случай, но няма да се появят на устните, а на интимните органи. Ето защо патологията се нарича генитална или сексуална (тя се предава основно чрез секс).\nвъзрастта - при децата тялото е по-слабо поради естествени причини, затова и вирусът се развива по-бързо в него;\nВсичко това причинява третия тип херпесни вируси - вирусът на Зостър. При здрав човек след сблъсък с него се развива варицела, а херпес зостер е изключително редкият му рецидив.\nКога ще лекува?\nМястото на бъдещите изригвания се сърбя и сърбя, може дори да стане червено. Някои хора имат повишена температура, слабост и лимфни възли.\nФенистил - мазило срещу херпес\nКак и защо да дарявате кръв за цитомегаловирус\nХерпес: всички вируси, симптоми и лечение\nКлинична картина на херпес на срамни устни. лечение


Тленните останки на Вапцаров отвлечени от националисти от Македония?\nБерн, Швейцария 23 Март 2009, 14:01 518 прочита 0 коментара\n"Къде са тленните останки на Вапцаров?" Под това заглавие швейцарският вестник "Нойе Цюрхер Цайтунг" публикува материал от своя пратеник в София, предаде Дойче веле.\nИ децата в България знаят, че Никола Йонков Вапцаров е един от най-големите български поети на 20 век и че е погребан на Централните гробища в София. На 2 март обаче племенницата на поета Мая Вапцарова алармира обществеността, че гробът на поета бил осквернен и не се знаело какво е станало с тленните му останки. Мая Вапцарова, която е известна режисьорка и писателка, подозира, че останките на чичо й са били отвлечени може би от македонски националисти от съседна Македония.\nОснователни ли са намеците за македонската следа?\nЕдна разходка из Софийските централни гробища през зимен март е дълбоко меланхолично преживяване. Един гробар ме отвежда до гроба на Вапцаров в парцел 79, като неспирно повтаря: "Всичко е законно, всичко е законно." Той има предвид погребването в гроба на поета през ноември миналата година на другата му племенница Елисавета Николова и последвалия шумен скандал.\nМая Вапцарова и мнозина други заклеймиха погребването на Елисавета в гроба на Вапцаров и искат от властите да обяснят какво е станало с тленните останки на поета. Съюзът на писателите се обърна с открито писмо до премиера Станишев, в което също се прави намек за македонската следа.\nВапцаров се ражда през 1909 година в Банско, завършва морското училище във Варна, след което работи като корабен машинист и фабричен работник. Същевременно той пише поезия, тематизираща на първо място освобождаването на човека от експлоатацията. През 1940 г. той публикува своите "Моторни песни", единствената му публикация приживе, достатъчна обаче за разпространяването на неговата слава и извън границите на България.\nТези изискано композирани стихотворения, написани на обикновен, но силно емоционален език, документират революционния дух и комунистическите убеждения на поета. Заради съпротивата му против присъствието на германските войски в България Вапцаров е арестуван, осъден на смърт и екзекутиран заедно с още няколко свои другари през юли 1942 година.\nГрозна семейна история?\nДнес върху насипания с прясна пръст гроб на Вапцаров стърчи един черен дървен кръст с портрета на племенницата му Елисавета. Само намиращата се малко по-назад голяма паметна плоча с изгравираните заключителни стихове от прочутото му стихотворение "Писмо" напомня, че тук лежи един от класиците на българската литература: "Но да умреш, когато се отърсва земята от отровната си плесен, когато милионите възкръсват, това е песен, да, това е песен."\nЗасега не е ясно дали тленните останки на поета са били извадени от гроба му. Мая Вапцарова, която не поддържа връзки със семейството на Елисавета, твърди, позовавайки се на гробаря, че гробът бил празен. На пръв поглед изглежда, че става дума за една грозна фамилна история, разиграваща се тъкмо в годината на 100-годишнината от рождението на автора, преведен на 40 езика.\nЮНЕСКО също чества годишнината и отдава дължимото на Вапцаров заради неговия "насаждащ универсални ценности хуманизъм". В края на миналата година Мая Вапцарова съобщи, че са били открити осем неизвестни стихотворения на нейния чичо, написани малко преди екзекуцията му. Българската общественост очаква с нетърпение публикуването им. /БЛИЦ


КНДР все още не е потвърдила случаи на коронавирус - News.bg\nСеверна Корея очаква да получи 1,7 милиона дози ваксина срещу COVID-19, но се сблъсква с непрекъснато забавяне на фона на голям брой случаи в Индия. Очакваше се, че страната ще получи около ваксини на "Астра Зенека" в рамките на кампанията за ваксинация в световен мащаб на Световната здравна организация COVAX Facility. Програмата обаче обяви, че на този етап ще забави доставката. Сега се очаква Северна Корея да получи ваксините някъде между юли и декември тази година, заяви говорител от Gavi пред NK News.\nВ същото време Пхенян все още твърди, че няма потвърдени случаи на COVID-19 след тестване на общо около 52 000 души, според нов доклад на Световната здравна организация (СЗО).\nПрипомняме, че в началото на май, официалното издание на комунистическата партия в Северна Корея писа, че ваксинацията срещу COVID-19 не е панацея и затова гражданите трябва да се готвят за дългосрочни усилени протиепидемични мерки. Изданието призовава севернокорейските граждани за усилят борбата с вируса, тъй като пандемията от коронавируса се явява "неизбежна реалност".\nСеверна Корея затвори границите през януари 2020 г. - първата държава в света, която го направи - за да се предпази от коронавируса., а пред октомври 2020 г. лидерът на КНДР Ким Чен-ун отново заяви на военен парад, че нямат случаи на коронавирус. Това обаче се оспорва от експерти.\nВъпреки това властите обявиха, че работят по собствена ваксина. Няма никаква информация за разработката.\nЮжнокорейските служби няколко пъти съобщиха, че хакери от КНДР са се опитали да се доберат до данни на южнокорейските фармацевтични компании, като дори са успели да похитят данни на компанията Pfizer и на тази база върви именно разработването на собствена ваксина.\nСамо преди месец лидерът Ким Чен-ун предупреди, че страната е изправена пред "най-тежката" ситуация заради различни фактори, включително и пандемията от коронавирус, международните санкции и природните бедствия, като за първи път публично направи паралел със смъртоносния глад от 90-те години на миналия век, когато стотици хиляди хора умряха.\nОфициално страната няма потвърдени случаи, но се изолира от света\nНачало / По света / Политика / КНДР все още не е потвърдила случаи на коронавирус