Kunst på det operative niveau :: Krigsvidenskab.dk\n”Commanders must integrate careful thinking, creativity, and foresight and address each situation on its own term and in its political and strategic context”1 Det har til alle tider været en højt værdsat egenskab hos en militær fører2, at denne evnede at tænke sig godt og grundigt om, inden han valgte at kæmpe eller undlod at kæmpe. Krigshistorien viser ofte, at forskellen på succes og fiasko ikke har handlet så meget om at råde over flest styrker eller den mest avancerede teknologi, men om evnen til at forstå det foreliggende problem i den aktuelle kontekst samt tænke nyt, anderledes og kreativt og dermed opnå den overlegenhed, der i mange tilfælde har vist sig udslagsgivende. Betegnelsen for denne lidt diffuse evne hos en militær fører til at planlægge, gennemføre og vinde kampen er ”Operational Art” – krigskunst eller operativ kunst. Krigsteoretikeren Carl von Clausewitz pegede på, at krigsførelse aldrig kan være en eksakt videnskab, og at der derfor ikke kan opstilles generelle lovmæssigheder og dermed egentlige handlingsvejledninger for generaler. Krigens uklarhed og friktioner herunder kampen mellem menneskelige viljer gør krigsførelse uforudsigelig, og understreger netop, at vilje, intellekt, kreativitet og intuition er helt afgørende egenskaber for en militær fører. Der findes – så vidt vides – ikke en samlet dansk tekst, der forsøger at beskrive og definere begrebet operativ kunst. Gennem de seneste årtier har begrebet gradvist opnået en voksende anerkendelse og popularitet og anvendes i dag som grundlag for operative doktriner samt uddannelsen af officerer til de højeste niveauer. Men på trods af en voksende anerkendelse af begrebet hersker der fortsat en del usikkerhed omkring dets egentlige mening og betydning, hvilket kan skyldes begrebets mere genstandsløse og filosofiske karakter. Da operativ kunst bør være en forudsætningsskabende og integreret del af al operativ og militær tænkning, har en dybere forståelse af begrebet derfor stor relevans for militære chefer og planlæggere nu såvel som i fremtiden. Denne artikel har derfor til formål at formidle kendskabet til operativ kunst til en bredere kreds.\nInden vi mere indgående ser på kernebegrebet, er det nødvendigt at se på det andet begreb, der fremhæves i denne artikel: Det operative niveau. Der kan defineres flere perspektiver, lag eller niveauer i krigsførelse, men den almindeligt anerkendte model arbejder med et strategisk, et operativt og et taktisk niveau med diverse nuancer og mellemlag. NATO definerer det operative niveau som: ”The level at which campaigns and major operations are planned, conducted, and sustained to achieve strategic objectives within theatres or areas of operations”3. De tre niveauer eller perspektiver kan - lidt populært - anskueliggøres ved en sammenligning med det middelalderlige våben morgenstjernen4. Den piggede kugle repræsenterer det taktiske niveau og dermed den direkte effekt på slagmarken5, håndtaget kan opfattes som den strategiske vilje og intention og kæden symboliserer det operative niveau, der omsætter vilje og intention til virkning og dermed forbinder de taktiske handlinger med de strategiske målsætninger. Hvis kæden brister, vil kuglen ikke kunne rettes mod et bestemt mål og vil falde til jorden eller flyve i en tilfældig retning. Denne simple analogi holder dog ikke ubetinget, idet krigshistorien viser flere eksempler på, at man kan tabe alle taktiske slag og samtidigt vinde krigen og modsat, at man kan vinde samtlige slag på slagmarken, og stadig tabe krigen, som det skete for amerikanerne i Vietnam: “When visiting Hanoi in 1975 just after the Vietnam War, the American strategist Colonel Harry Summers told his North Vietnamese counterpart: “You know you never defeated us on the battlefield.” The other colonel thought for a moment, then answered: “That may be so, but it is also irrelevant.”6 Før det 19. århundrede var der oftest en tæt sammenhæng mellem statsoverhovedet, hærføreren, krigen og selve kampen på slagmarken, og det kan derfor hævdes, at der skete en de facto sammensmeltning af strategi og taktik. Det var suverænens prærogativ at vælge, hvorvidt han skulle kæmpe eller undlade at kæmpe, herunder at afbalancere muligheder og trusler, risici og udbytte7. Slaget var som oftest begrænset i omfang, i tid og i mængden af indsatte styrker, slaget havde en direkte relation til opnåelse af det strategiske formål og styringen var ofte stærkt centraliseret. Sammenhængen mellem strategi og taktik gennem historien kan illustreres gennem efterfølgende udvalgte kilder8:\nOm end den eksplicitte betegnelse for og definering af det operative niveau er relativ ny, har der helt tilbage fra antikkens tid været behov for at gennemføre kampagner, hvor taktiske slag blev afstemt med og relateret til den overordnede politiske og strategiske målsætning. I det 19. århundrede øgedes staternes samfundsmæssige, økonomiske og teknologiske muligheder for at udruste, deployere, indsætte og forsyne store styrker over lange afstande. Dette muliggjorde en samlet indsættelse af store dele af statens ressourcer på flere fronter samtidigt eller successivt. Som konsekvens heraf blev krigens formål udvidet til mere end blot at nedkæmpe modstanderens væbnede styrker, ligesom det ikke længere var muligt, at fremtvinge en militær afgørelse gennem et eller få slag eller træfninger. Dette vanskeliggjorde eller umuliggjorde den hidtidige tætte forbindelse mellem kampen på slagmarken (taktikken) og strategien. Der opstod derfor et behov for at etablere et niveau, hvor en særlig udpeget fører selvstændigt kunne planlægge og gennemføre en række af kamphandlinger og operationer i forhold til en centralt fastlagt strategisk målsætning og kontekst uden direkte detailkontrol fra det øverste politiske eller strategiske niveau. Selv om begrebet operativt niveau endnu ikke nævnes eksplicit, træder det alligevel frem i den samtidige krigsteoretiker Antoine-Henri Jomini´s værk om krigskunst, hvor han introducerer et tredje niveau mellem strategi og taktik, som han benævner ”Grand Tactics”9. I tiden frem mod den første verdenskrig øgedes omfang og kompleksitet af krigsførelse markant, og hvor fokus frem til tiden omkring Napoleonskrigene havde ligget på dét afgørende taktiske slag, var dette ikke længere muligt under verdenskrigen. Taktik alene kunne ikke fremtvinge den strategiske afgørelse, som det f.eks. skete i 1815 ved den lille landsby Waterloo, hvor 140.000 mand kæmpede mod hinanden på en slagmark ikke meget større end en halv snes fodboldbaner10. Til sammenligning stod der ca. 100 år senere i 1914 mere end 3 millioner mand over for hinanden i slaget om Frankrig. Denne voldsomme udvidelse af slagmarken, industrialiseringen og massehærene samt ikke mindst den teknologiske udvikling med bl.a. bagladegeværer, maskingeværer, jernbane, den trådløse telegraf og telefon medførte dramatiske ændringer i den måde, som stater måtte forholde sig til indsættelsen af militære styrker11, og det kan påstås, at den traditionelle uadskillelighed mellem strategi og taktik var blevet brudt. Videre op gennem det 20. århundrede udviklede nationerne deres kapabiliteter12 yderligere. Flere hære, der opererede over store områder og på flere fronter, betød, at en sejr eller et nederlag for en af dem, ikke nødvendigvis var afgørende for krigens samlede udfald. Strategiske mål og rammer var derfor nødvendige for at skabe en kontekst og koordinere den samlede indsættelse, mens hver enkelt hær, front eller ”theater” havde behov for at definere deres egne kampagnemål samt udarbejde operative planer, der hver især bidrog til den overordnede strategiske målsætning. Når udfaldet af et enkelt slag således ikke længere var afgørende, kunne taktik alene ikke opfylde den strategiske målsætning, og der måtte som konsekvens heraf planlægges for en række øvrige slag. Derfor måtte der formuleres en ny militær aktivitet – og dermed det operative niveau i.13 Det operative niveau er således kendetegnet ved, at taktiske handlinger samordnes for at opfylde de strategiske mål, og derfor grundlæggende påvirker den strategiske situation. Det kan være vanskeligt at sondre helt klart mellem strategisk, operativt og taktisk niveau, og der vil ofte være en flydende overgang imellem dem, ligesom at niveauerne interagerer tæt med hinanden.\nJeg møder ofte den opfattelse blandt kolleger, at nutidens konflikter qua deres kompleksitet fordrer en anden opfattelse af såvel begrebet krig som krigsførelsens niveauer. Krigen som begreb vil jeg ikke drøfte nærmere i denne artikel, men jeg kan godt genkende argumentet om, at det i dag mere er reglen end undtagelsen, at også den taktiske fører opererer i en kompleks og multi-dimensional ramme, hvor de taktiske handlinger påvirker situationen på de overliggende niveauer. Men dette er ikke ensbetydende med, at den samlede krigsførelse eller konflikthåndtering kan indeholdes i én stor ”rodekasse”. Der er stadig forskellige perspektiver og lag med hver deres målsætning, kontekst, indhold og udsyn. Derfor er en antagelse om, at det operative niveau ikke længere har en berettigelse forkert. Uden det operative niveau ville man miste den sammenhængskraft, der skal målrette, synkronisere og integrere de samlede taktiske indsættelser og bringe disse i samklang med det strategiske mål. Uden det operative niveau ville vi træde et skridt tilbage til en tid, hvor der i udstrakt grad blev fokuseret på at udkæmpe og vinde taktiske slag uden sammenhæng med et højere formål, som det blev praktiseret utallige gange under 1. verdenskrig, hvor millioner af soldater blev dræbt og lemlæstet i skyttegravene i Flandern og ved Somme, uden at en strategisk afgørelse blev opnået. Man kan modsat hævde, at det operative niveau har fået en voksende betydning i kraft af nutidens ekstremt komplekse operationsmiljøer, hvor de politiske, civile og informationsmæssige dimensioner tit er de dominerende, og hvor kampagnerne ofte er langvarige og af skiftende karakter. Hvor den operative fører tidligere næsten udelukkende fokuserede på at designe militære aktiviteter, har denne nu tillige ansvaret for at synkronisere den militære indsats med en lang række øvrige aktører og funktioner. De kortslutninger der i dag opleves mellem niveauerne, er mere et udtryk for, at det er teknologisk muligt, og derfor meget tillokkende, at bedrive micro-management14. I sin ekstreme form muliggør det eksempelvis, at det øverste politiske og strategiske niveau agerer og reagerer i forhold til den øjeblikkelige aktivitet på det taktiske niveau, ligesom en isoleret og i den store sammenhæng ubetydelig taktisk hændelse øjeblikkeligt får effekt på det politiske niveau. Men blot fordi teknologien understøtter muligheden for, at strategiske korporaler kan fungere, gør det det ikke nødvendigvis rigtigt eller hensigtsmæssigt.\nVidenskab og kunst kan som begreber defineres på mange måder15, og det vil næppe føre til noget konstruktivt for denne artikel at kaste sig ud i et forsøg på at tilvejebringe en entydig og dækkende forklaring af disse to begreber. Mere interessant er imidlertid forskelligheden mellem de to, hvor jeg har valgt at betegne videnskab som det rationelle, lovmæssige, objektive og teoretisk funderede i kontrast til kunsten, der af natur er intuitiv, skabende, kommunikerende og subjektiv. Der har militært set gennem tiderne været en skiftende vægtning af videnskab og kunst i relation til doktrin, teknologi og organisation og følgelig også i forhold til planlægning og gennemførelse af operationer, hvorfor den rette balance er umulig at definere, ligesom der ikke kan udledes nogen egentlige lovmæssigheder i forhold hertil. Hvis man vælger at anskue operativ kunst ud fra et problemløsningsperspektiv, vil den operative fører skulle håndtere et problem, der ofte er ustruktureret, komplekst og med en dynamisk skiftende karakter. Der kan i den forbindelse tales om design kontra en mere ingeniørmæssig tilgang. Designeren – eller den operative kunstner – prøve at forstå problemet, forme det og omsætte sin opfattelse af dets struktur, kompleksitet, indre og ydre sammenhænge etc. til et koncept. Dette danner grundlaget for den egentlige problemløsning og anvisning af, hvorledes den operative fører ser problemet eller opgaven løst.16 Operativ kunst defineres normalt som førerens fornemste kernekompetence og prærogativ, mens den egentlige og mere detaljerede planlægning og tilrettelæggelse af problemets løsning ofte henføres til stabens kernefunktion. Men i virkelighedens verden er disse to elementer - kunst og videnskab – fører og stab - uadskillelige, og vil til stadighed påvirke hinanden i en symbiotisk proces (se figur 117).\nEn artistisk tilgang til operationer har utvivlsomt eksisteret lige så længe, som der har eksisteret krige, felttog og slag. Men udøverne har i stort omfang bedrevet deres kunst ud fra intuition og erfaring, mere end på baggrund af en bevidst opfattelse med dertil hørende skole og struktureret dannelse. De fleste historiske kilder er enige om, at tilsynekomsten af operativ kunst sker i forhold til fødslen af det operative niveau, hvor krigens kompleksitet og omfang gør det bydende nødvendigt, at planlægge, gennemføre og synkronisere en længere række af adskilte operationer i en eller flere kampagner for derved at opfylde den politiske og strategiske målsætning. Mange anvender operativ kunst og operativt niveau synonymt, hvilket man naturligvis ikke kan, eftersom det ene er et niveau i krigsførelsen og det andet er en hovedsagelig kognitiv aktivitet. Begrebet – som vi kender det i dag – blev defineret i perioden umiddelbart efter den første verdenskrig primært drevet af tænkere i Sovjetunionen – hvor Aleksandr A. Svechin nok er den bedst kendte. Man havde i stigende grad erkendt den fundamentale ændring i krigens karakter18, der var betinget af krigens totalitet. Man anerkendte, at en moderne konflikt i stigende grad ville trække på hele samfundets vilje og ressourcer, og hvor man måtte tage højde for sammenhængene mellem kampen ved fronten og nationens samlede støtte hertil. Dette var en opgave for strategerne, hvor det operative niveau måtte fokusere på de militære operationer og taktiske slag for at sikre at disse tilgodeså den overordnede strategiske målsætning. I 1922 satte de sovjetiske militære tænkere for første gang navn på den virksomhed og benævnte det ”operativ kunst” (operativnoe iskusstvo). I begyndelsen anvendtes udtrykket som en term for den aktivitet, der kædede strategien sammen med taktikken eller mere præcist med forberedelse og gennemførelse af operationer. Efterfølgende udviklede de sovjetiske tænkere en mere komplet forståelse af konceptet. Hvor væbnede styrker tidligere havde udgjort en relativ homogen masse, blev disse mere og mere komplekse og forskelligartede i takt med introduktionen af langtrækkende artilleri, pansrede og højmobile enheder, flyvemaskiner etc., og hvor formålet med operativ kunst var - i rammen af de strategiske målsætninger - at skabe sammenhæng og forene effekter og karakteristika fra diverse værn og funktioner simultant eller sekventielt på tværs af store operationsområder19 I perioden forud for og under den anden verdenskrig var det fortsat Sovjetunionen, der målrettet dyrkede og perfektionerede tænkningen omkring operativ kunst gennem forskning, studier, skoling og doktrinudvikling, men naturligvis opstod der også i den vestlige verden nye idéer og tanker. Under indtryk af 1. verdenskrigs fatale opslidningskamp skete der en markant udvikling frem mod 2. verdenskrig, hvor militære tænkere udviklede teorier og koncepter, der skulle kunne afgøre krigen og kampen gennem hurtige, offensive, dybe og afgørende operationer. Der er blandt forskere uenighed om hvorvidt Blitzkriegkoncepten skal betragtes som eksponent for operativ kunst. Flere mener, at Blitzkrieg hovedsageligt var en manøvre på højere taktisk niveau. Andre finder, at tankerne bag Blitzkrieg netop er et udtryk for operativ kunst og kunnen, men at årsagen til at den ikke kunne afgøre krigen på længere sigt var, at den var designet til at søge en hurtig og effektiv afgørelse. Koncepten blev imidlertid applikeret over på en total og langvarig verdenskrig og dermed en ”forkert” strategisk kontekst, der i bund og grund stred mod hele konceptets originale formål og hensigt20. På den anglo-amerikanske side havde teoretikere som f.eks. Liddell Hart, J.F.C. Fuller, William Mitchell m.fl. fremkommet med nye tanker og idéer til, hvorledes krigen kunne vindes uden at skulle igennem en altfortærende opslidningskamp. Men en egentlig videnskabelig og intellektuel tilgang var ikke udbredt i de anglo-amerikanske militære regimer, hvilket understreges i følgende selvironiske og naturligvis stærkt karikerede citat af den britiske general John Kiszely: ”Officers are expected to indulge in gentlemanly outdoor pursuits such as hunting and sports; those who chose to read were in danger of being stigmatized as ”bookish” or, worse, ”clever”21.\nEvnen til at planlægge og gennemføre omfattende kampagner på flere krigsskuepladser samtidigt blev således ikke funderet i militærteoretiske studier, operativ doktrinudvikling eller i en målrettet skoling af officerskorpsene. Fokus forud for og langt ind i krigen var i udpræget grad rettet mod det taktiske niveau (hvordan slag skulle udkæmpes og vindes) samt nedslidningen af modstanderen, og al aktivitet var hårdt styret gennem et centraliseret kommandosystem22. Man vægtede således i mindre grad operativ kunst og evnen til at designe kampagner, hvilket gradvist måtte udvikles på baggrund af dyrekøbte erfaringer og intuition, således at de allierede først relativt sent i krigen opnåede en egentlig evne til effektivt at håndtere kampagner og større operationer. Efter 2. verdenskrig og i begyndelsen af den kolde krig stivnede i vesten al operativ tænkning. Teknologien – kombineret med masse – fik en stigende betydning indtil et punkt, hvor man stod fastlåst i en strategisk defensiv, hvor der ikke var levnet megen plads til selvstændig handling, kreativitet og initiativ. Dette betød at problemer var gennemanalyseret, opgaverne var entydigt defineret, ressourcerne var bestemt og allokeret og manøvrerne var behørigt indøvet. Introduktionen af konceptet om ”Forward Defence”, hvor NATO´s militære styrker var indsat skulder ved skulder langs jerntæppet uden mulighed for operativ dybde og fleksibilitet, førte til en militær situation, som langt hen ad vejen mindede om nedslidningskampene fra tidligere krige, dog nu suppleret af den ultimative nye teknologi – de nukleare våben. Operationer blev derfor hovedsageligt planlagt og gennemført på taktisk niveau og tjente primært som eskalationsstige for indsættelsen af disse politisk/strategiske våben. Operativ kunst tabte således i udpræget grad terræn i den samtidige militære tænkning såvel som i praksis. I takt med at anvendelsen af kernevåben blev mindre attraktiv og under indflydelse af Warzawapagtens numeriske overlegenhed i det europæiske teater, østblokkens koncept om anvendelse af manøvrekrig i stor dybde samt de teknologiske erfaringer fra bl.a. Yom Kippur krigen i 1973, begyndte teoretikere og doktrinudviklere i Vesten at diskutere, hvorledes en fremtidig krig skulle kunne vindes. Begrebet ”aktivt forsvar”, kombineret med en stigende interesse for og studier af sovjetiske operative tanker og doktriner, ledte til en frugtbar diskussion, der førte til erkendelsen af ”manøvrekrig” og den ”operative dybde”, hvor modstanderen kunne engageres på en intelligent vis i et stærkt udvidet operationsområde. Der skete således et skift i retning af en genintroduktion af militære operationer, hvor fokus lå på en øget operativ dybde, fleksibilitet og mobilitet. Vestens vej væk fra et statisk og lineært forsvar kom i første omgang til udtryk i det amerikanske Air-Land Battle koncept i begyndelsen af 1980’erne, der tilpasset NATO´s virkelighed i Europa førte til doktrinen om ”Follow on Forces Attack”, hvor ”smart weapons”-teknologi skulle indsættes i dybden mod modstanderens hovedkvarterer og opfølgningsstyrker23. Air-Land-Battle koncepten udvikledes yderligere mod afslutningen af den kolde krig og blev i udstrakt grad applikeret under Den Første Golfkrig i 1991. Det var først i løbet af 1980’erne, mere end 60 år efter at Sovjetunionen først havde defineret begrebet, at operativ kunst begyndte at vinde indpas i vestens doktriner, primært drevet af USA, der nu erkendte behovet for at adressere skellet mellem taktiske aktioner og strategiske mål. Dette førte til udarbejdelsen af nye doktriner, der sammenkædede strategi og taktik gennem et holistisk og integreret syn på krigsførelse for derved at forme rammen for operationer24.\nDet kan synes som et paradoks, at dén teknologiske udvikling, som i det 19. århundrede førte til erkendelsen af behovet og mulighederne for at etablere det operative niveau og efterfølgende hele tankesættet bag operativ kunst, samtidigt blev årsag til en borterodering af den intellektuelle kreativitet i begyndelsen af det 21. århundrede. Men det illustrerer måske meget godt den vekselvirkning, der hele tiden hersker mellem kunst og videnskab – mellem tanke og lovmæssighed – mellem doktrin, organisation og teknologi, og hvor en passende balance må være den rigtige og dermed optimale tilgang. Dette afspejles i dag doktrinært og strukturelt i de fleste af Vestens militære organisationer, bl.a. ved de relationer der hersker mellem den operative fører på den ene side og hans stab på den anden, hvor staben arbejder med problemløsninger på en rationel, objektiv, faktuel, analyserende og logisk måde, og hvor føreren former og afbalancerer dette gennem sin subjektivitet, intuition, kreativitet og holistiske opfattelse (figur 2 27).\nDer hersker forskellige opfattelser af, hvorvidt operativ kunst alene applikeres på et niveau eller om det rettelig er en disciplin, der udøves på flere niveauer. Da der principielt ikke findes vandtætte skotter niveauerne imellem, ligesom behovet for interaktion og fælles opfattelse niveauerne imellem er nødvendigt, er det nok mest korrekt at fastslå, at dette er en kunstart, der hovedsageligt er forankret på det operative niveau. Da mange officerer – uanset niveau - kommer i berøring med planlægning eller gennemførelse af operationer, bør de naturligvis have en udbredt forståelse for operativ kunst som en generel del af deres professionelle kernekompetencer. Dette understreges bl.a. i den amerikanske hærs doktrin, hvor der netop under definitionen for operativ kunst står anført at: “No specific level of command is solely concerned with operational art”.28 Der eksisterer mange definitoriske variationer af begrebet, hvilket netop pointerer, at der ikke er tale om en teoribaseret, eksakt og regelbundet aktivitet. Det handler om langt mere end blot at udvide de taktiske aktiviteter i tid og rum. Lidt populært kan det udtrykkes som forskellen mellem “knowing what right looks like” and “making it happen”29 Den gældende amerikanske definition30 på operativ kunst er: “The application of creative imagination by commanders and staffs - supported by their skill, knowledge, and experience - to design strategies, campaigns, and major operations and organize and employ military forces. Operational art integrates ends, ways, and means across the levels of war”. 31 Den britiske og NATO´s definition er næsten enslydende: “Operational Art is the orchestration of a campaign, in concert with other agencies, to convert strategic objectives into tactical activity in order to achieve a desired outcome. It embraces a commander´s ability to take a complex and often unstructured problem and provide sufficient clarity and logic to enable detailed planning and practical orders. It is realized through a combination of a commander´s skill and the staff-assisted processes of Campaign Design and Campaign Management”.32 33. Helt grundlæggende hviler forståelsen for begrebet operativ kunst på en faktuel opfattelse af, at krige og konflikter ikke længere alene kan afgøres gennem taktiske slag. Følgelig må der planlægges og gennemføres en række slag, indsættelser eller operationer, der kæder disse sammen for at opnå den strategiske målsætning. At udarbejde et koncept og design herfor betragtes som hovedproduktet af operativ kunst og stiller i første omgang krav om kreativ og kritisk34 tænkning centreret omkring den operative fører. Grundsubstansen kan udledes til at omfatte følgende hovedområder, hvor føreren i samspil med dele af sin stab:\n Skaber forståelse for det operative miljø (konteksten).\n Skaber forståelse for problemet.\n Operationaliserer en samlet tilgang, der håndterer problemløsningen i dens rette kontekst.\n Genovervejer problemet når situationsudviklingen tilsiger dette35.\nIkke to situationer er ens – ikke to operationer er ens – ikke to militære problemer eller opgaver er ens. Ethvert operationelt problem er unikt og optræder kun i øjeblikket, og kan fint falde ind under den lignelse som Clausewitz udtrykte i relation til krigens natur – at den er en kamæleon der forandrer sig i hvert enkelt konkret tilfælde. Problembehandlingen skal derfor tillægges særlig opmærksomhed og skal lede frem til en visualisering af hvor, hvornår og med hvilket formål den operative fører ønsker at disponere sine kræfter, således at de taktiske indsættelser – samlet set - leder til en positiv opfyldelse af den strategiske målsætning. ”…moving a system from a state of the abstract, cognitive commonality to a practical course of positive progress can only be achieved by translating the overall aim into concrete objectives and missions for the systems´ individual components”36 Der har inden for militære organisationer traditionelt været en opfattelse af, at der til et givent problem altid fandtes en given løsning, samt at problemer løses gennem en mere eller mindre doktrinært fastlagt og lineær problembehandlingsmetode ud fra devisen: Er der et problem - så løser vi det. Der optræder naturligvis altid en række delelementer i den samlede problemstilling og aktuelle situation, der vil kunne bestemmes eller forudsiges med nogen eller stor sikkerhed. F.eks. de geofysiske forhold, aktørernes militære doktrin, organisation og teknologi, standardfremgangsmetoder, logistiske behov o.l. Alt sammen forhold der kan bestemmes ud fra en objektiv og systematisk tilgang.\nMen i takt med det operative miljøs voksende grad af kompleksitet, herunder inddragelsen af og interaktionen mellem en lang række andre magtdomæner, militære og ikkemilitære aktører, sociale, kulturelle, etiske forhold m.m. og dermed problemstillinger, der omslutter hele systemer, har operative problemer antaget karakter af at være komplekse og ustrukturerede – også kaldet ”ill-structured problems37”. Sådanne problemer er vanskeligt eller umuligt at definere entydigt på grund af ukomplette, skiftende og modstridende omstændigheder, der ofte er umulige at identificere og bestemme med sikkerhed. En række politisk og strategisk fastlagte krav og/eller begrænsninger, hensynet til diverse samarbejdspartnere i det operative miljø m.m. vil ofte være med til yderligere at vanskeliggøre den samlede problemløsning. Det hører med til beskrivelsen af et ”ill-structured” problem, at alene forsøget på at løse det, vil påvirke og ændre det, hvilket igen vil afføde behov for genovervejelse samt opstilling af nye løsninger. Altså – ”en sand kamæleon” og som også afspejles i påstanden om, at krigsførelse aldrig kan være en eksakt videnskab. Den prøjsiske general Helmuth von Moltkes udtalelse om, at ”ingen plan overlever første sammenstød med fjenden” understreger denne problemstilling, og i nutidens konflikter er dette udsagn vel mere relevant end nogensinde. “It is so damn complex. If you ever think you have the solution to this, you’re wrong, and you’re dangerous. You have to keep listening and thinking and being critical and self-critical.”38 Håndteringen af et operativt problem kan sammenlignes med et skakspil, hvor der i konfrontationen over skakbrættet vil være en række elementer, der ikke på nogen måde lader sig bestemme eller forudse. Disse kan være held, tilfældigheder, dygtighed, spillernes perception, deres grad af opfattet rationalitet samt en lang række øvrige faktorer og forhold, der kan henføres til den kognitive sfære, og som gør problemstillingen, situationens udvikling, effekten af egne handlinger og modstanderens reaktioner særdeles vanskelig at forudse og bestemme. Overført til virkelighedens verden er der almindeligvis ikke tale om en duel mellem to individer og to viljer, men mellem en lang række aktører, med vidt forskellige perceptioner, hvilket i sandhed komplicerer sagen yderligere.\n“Balance represents the paradox in warfare”. 39I sin indledende tankeproces skal den operative fører undersøge, sammenkæde og afbalancere en række vigtige elementer. Mest fremtrædende er behandlingen af relationerne mellem ”Ends, Means and Ways”40 – altså hvilke konditioner og effekter skal skabes for at opnå det strategiske mål, hvilke militære og ikke-militære ressourcer skal der tilvejebringes, og hvorledes samordnes og disponeres disse i tid, rum og hensigt?41 Undersøgelsen heraf former og tegner det første grove billede af problemet samt den konceptuelle tilgang til løsningen – ”the operational approach”. Men at skabe den fuldstændige balance mellem ”Ends, Means og Ways”, vil i virkelighedens verden aldrig kunne opnås. Dette kan der være mange årsager til; bl.a. divergenser mellem de strategiske målsætninger og de disponible ressourcer, pålagte krav og restriktioner, skiftende forhold i operationsmiljøet, modstanderen eller andre aktørers perceptioner og deraf afledte aktioner/reaktioner, tilfældigheder, friktioner, held, uheld m.m. Der hersker således ingen statisk relation mellem de tre elementer, idet disse hele tiden påvirker hinanden i en dynamisk kausalitet. Så snart en aktør agerer eller reagerer i overensstemmelse med sit fastlagte strategiske mål, vil dette medføre en handling fra alle andre aktører i og uden for operationsområdet, der alle handler ud fra deres egen subjektive opfattelse af situationen, hvorved en ny situation og problemstilling opstår, hvilket igen fordrer en tilpasning af aktioner, midler og samordning i tid og rum. Men også afvejningen af en række øvrige – og ofte modstridende - forhold er afgørende for den operative førers konceptarbejde. Disse forhold relaterer sig til de helt grundlæggende teoretiske principper for krigsførelse42, der i den vestlige militære tradition udspringer af Carl von Clausewitz og til dels Jomini´s teorier om krig, og som tjener til vejledning – eller rettere inspiration – for den operative fører. Et eksempel på sådanne grundprincipper er anført i den danske hærdoktrin, der beskriver de væsentligste principper som værende målet, offensiven, tyngden, økonomi med kræfterne, kræfternes samspil, bevægelse, overraskelse, sikring, fleksibilitet samt etik og moral.43 Det er nødvendigt at vægte og afbalancere disse principper i forhold til dels det problem og den kontekst, i hvilken de skal applikeres, dels i forhold til hverandre, hvor nogle principper kan forstærke andre principper og nogle vil være i direkte modstrid. Behovet for at skabe balance sammenholdt med en konstatering af at dette som oftest ikke er muligt, identificerer et fjerde væsentligt overordnet element i operativ kunst - nemlig risici. Risici er en konsekvens af ubalance. Ubalancen kan være såvel positiv i form af muligheder for at udnytte en pludselig opstået gunstig situation, eller negativ i form af en trussel mod ens egen operation eller planlagte handlinger. At acceptere disse risici samt forsøge at udnytte, fjerne eller minimere dem forud for såvel som under operationens gennemførelse er således en væsentlig del af den ”operative kunst” og vil altid i sidste ende være den operative førers ultimative ansvar.\nUagtet at det militære geni evner at tænke abstrakt og holistisk vil der på et tidspunkt i processen være behov for, at denne mentale virksomhed bringes ind i en mere struktureret form, der gør det muligt, at omsætte idé og hensigt til noget, der er forståeligt for de, der skal føre tanken til handling (Establishing the Art of the Possible)44. Det være sig staben, sideordnede og underlagte myndigheder men også i forhold til de foresatte myndigheder på strategisk niveau. Værktøjet hertil benævnes operativt design. Hvor den egentlige operative kunst hovedsageligt er en kognitiv proces, tjener det operative design som den logiske videreførelse af kunsten. Det operative design skal inspirere og vejlede chefer og stabe til at forstå det operative miljø (forstået som den kontekst inden for hvilken den operative aktivitet skal planlægges og gennemføres), problemet der skal løses samt hvorledes og med hvilke midler problemet bør løses. Selv om operativ kunst af mange fremhæves som et selvstændigt element, der ikke skal ”belemres” med selve detailplanlægningens metodik og dogmatik, kan disse to elementer i virkeligheden ikke adskilles. Operativt design ”oversætter” således førerens idé og vision til en genkendelig og struktureret form til gavn for detailplanlægning og implementering. Uden et design vil planlæggere være henvist til at anvende de doktrinfastlagte principper og standarder og dermed udvikle operationsplaner, der er drevet af fastlagte metoder og procedurer og funderet i en række normer og standarder i stedet for en dybere forståelse for den aktuelle kontekst og det forhåndenværende problem. Uden et operativt design vil det operative problem således blot blive til et søm, der kan bankes i med en ”doktrinhammer”. Der ses en stigende erkendelse af behovet for designfokus frem for en metodisk og systemisk tilgang til problemløsning, hvor sidstnævnte i høj grad var tendensen, der førte til udviklingen af effektbaserede operationer som tidligere beskrevet. Struktureringen af en kampagne eller en større operation sker - som tidligere omtalt - gennem en kombination af dels den operative førers tankevirksomhed og dygtighed og dels de af staben støttede processer omkring design og management, hvor design tjener til at forme og udtrykke den operative førers idé, og hvor management omhandler det mere detaljerede arbejde med at integrere, koordinere, synkronisere og prioritere operationens gennemførelse samt vurdere dens forløb45. Det er vigtigt at understrege, at dette er en dynamisk proces, hvor et egentligt færdigt produkt ikke kan opnås. Der sker hele tiden ændringer, der påvirker problemet, opgaven og de situationsdannende faktorer, og både design og detailplaner skal derfor til stadighed gentænkes, omformes eller tilpasses. Design skaber således klarhed over den samlede kontekst (operationsmiljøet) og det definerede problem (opgaven) samt skitserer en mulig løsning på problemet (overordnet handlemulighed). Operativt design bygges op omkring et antal konceptuelle elementer, der skaber forståelse for og sammenhæng med den operative førers overordnede tilgang til problemløsningen. Til illustration af disse har jeg efterfølgende medtaget NATO’s doktrinære vokabularium for disse elementer, der i udstrakt grad er repræsentativ for de fleste nutidige vestlige militære doktriner: ”End-state, Objectives, Centre of Gravity, Effects, Decisive Points/Decisive Conditions, Lines of Operation/Lines of Effort, Sequencing, Phases, Branches & Sequels, Culminating Point, Operational Pause, Termination & Transition, Direct or Indirect Approach and Criteria for Success”46. Det er et gennemgående og naturligt træk i de fleste doktriner, at End-state, Centre of Gravity, Decisive Points og Line of Operation/Effort tillægges en afgørende vægt i tilblivelsen af den operative tilgang (se fig. 4). Elementerne tager deres teoretiske udspring i de tidligere beskrevne grundprincipper for krigsførelse men inddrager også elementer, der baserer sig på krav, vilkår og erfaringer fra nutiden, hvilket bl.a. afspejles i anvendelsen af begreber som effekt, indirekte tilgang, overgang til efterfølgende operationer (ikke-krig), samtænkt tilgang samt målbare succeskriterier.\nDen ”operative kunstner”\n“When all is said and done, it is really the commander’s coup d’ oeil, his ability to see things simply, to identify the whole business of war completely with himself, that is the essence of good generalship.” Carl von Clausewitz Jeg hverken kan eller vil konkurrere med fagområdet ledelse, der i sig selv er meget omfattende, men da operativ kunst knyttes så intimt sammen med den operative fører som person, må det være på sin plads afslutningsvis at give en kort beskrivelse af nogle af de krav, som kan stilles til den operative ”kunstner”. Han bør ikke – hvilket desværre ofte ses - vælges ud fra sin formelle grad, placering i hierarkiet eller gode forbindelser i øvrigt, men ud fra en demonstreret evne til at overskue og gennemskue kompleksiteter, tænke konstruktivt og visionært og dog samtidigt pragmatisk. En anden vigtig egenskab er førerens personlighed, karakter og karisma, der i den sidste ende er afgørende for, at denne kan opnå den nødvendige tillid og respekt fra sine underordnede, således at disse er motiveret til at løse opgaverne uanset hvor vanskelige eller farefulde disse måtte være. Disse føreregenskaber vil normalt være opbygget og kvalificeret gennem en omfattende indhentning af viden og erfaring fra en varieret operativ tjeneste – i såvel ledelses- som i stabsfunktioner på alle militære niveauer. Der har tidligere været en opfattelse af, at militære chefer alene skal varetage løsningen af militære opgaver, og overlade politik, diplomati og strategi til politikerne. Men i takt med operationers kompleksitet og omfang kræves en indgående forståelse for den strategiske situation og de strategiske processer krydret med en udpræget grad af politisk og diplomatisk ”Fingerspitzengefühl”. Dette er ikke egenskaber, der kan tilegnes gennem studier og uddannelse alene, men skal kombineres med praktisk tjeneste og erfaring. Man kan ikke indoktrinere viden eller institutionalisere uddannelsen af en operativ fører, og det er ikke muligt at etablere en egentlig ”kunsthåndværkerskole” for generaler. Kort sagt skal den operative fører på den ene side være en dygtig og erfaren soldat, og på den anden side besidde et stort intellekt, gode diplomatiske og ledelsesmæssige egenskaber samt udvise forandringsvilje og kreativitet. På samme måde som dirigenten i et orkester, der fortolker en stor komponists værk, hvor det er en forudsætning, at vedkommende forstår de enkelte instrumenters karakteristika, kender partituret, kan skabe sammenhæng og synergi samt, ikke mindst, forstår musikernes såvel som publikums ønsker og behov. En ofte overset egenskab for at kunne bedrive operativ kunst er et indgående kendskab til krigshistorie og de militære tænkeres teorier. Man har gennem de seneste årtier oplevet en stadig reduktion i den historiske og militærteoretiske dannelse af officerer – særligt i Danmark - men tendensen er generel. At kende sin klassiske historie og teori har ikke været tillagt nogen særlig prioritet ud fra en forkert antagelse af, at det meste af dette arvegods alligevel ikke er gældende for nutidens og fremtidens konflikter. Intet kunne være mere forkert, og netop den dannelsesproces, der ligger i studiet af fortidens militære operationer i disses samtidige strategiske kontekst sammenholdt med diverse militære teoretikeres værker, giver den dybe indsigt og faglige ballast, der sikrer, at aktuelle og kommende komplekse problemer kan ”knuses”. En dygtig operativ fører har derfor en indgående forståelse for krigens og kampens natur, opnået gennem et livslangt studium af strategi samt krigs- og militærhistorie. Afslutningsvis skal fremhæves den operative ”kunstners” mod og kommunikative evner. For det første er det helt afgørende i såvel planlægning som gennemførelse af en operation, at føreren forstår at definere de operative problemstillinger på en klar og logisk måde. Som allerede nævnt, er ”ill-structured problems” karakteriseret ved, at de hele tiden ændrer sig, og at der derfor ikke kan defineres en entydig løsning. Her træder den operative fører og ”kunstner” ind med sin autoritet og sin villighed til at tage risici som en væsentlig del af måden at håndtere den slags problemstillinger på. For det andet skal den operative ”kunstner” forstå at synliggøre sin problemløsning gennem sin hensigt og sit operative design. Ingen nok så genial ide, fostret i den operative førers hjerne, er noget værd, hvis ikke føreren forstår at videreformidle den på en måde, der kan forstås og accepteres af dem, der skal omsætte den til praksis. Endelig skal den operative fører være åben for dialog. Det siger sig selv, at med de enorme mængder af data, der ligger til grund for enhver beslutningstagning på det operative niveau, er dialogen med foresatte, sideordnede og underlagte myndigheder samt øvrige aktører i operationsmiljøet helt afgørende for, at føreren kan danne sig et rimeligt dækkende overblik over såvel situation som problem. En stadig og kritisk dialog med en række kvalificerede personer i den nærmeste kreds vil medvirke til at inspirere, udfordre, modne og udvikle de af førerens idéer og tanker, som efterfølgende skal lede frem til dennes vision, koncept og design.\nDet operative niveau opstod samtidigt med, at industrialiseringen gjorde det muligt at opstille og deployere store sammensatte styrker over lange afstande samt indsætte disse i en række parallelle eller successive slag med det formål, at tilgodese en overordnet strategisk målsætning. De militære problemstillinger tiltog således i kompleksitet, omfang og konsekvens hvilket gjorde det nødvendigt, at den udpegede operative fører kunne hæve sig over slagmarksniveau og anskue problemet samt løsningsmulighederne fra en anden vinkel, og ikke blot forsøge at applikere en i bund og grund taktisk procedure, metode og teknik på den samlede problemstilling. Operativ kunst bedrives primært på det operative niveau og er grundlæggende en kognitiv proces gennemført af den operative fører bistået af dennes nærmeste hjælpere. De helt afgørende elementer i denne kunstart er at skabe størst mulig klarhed og logik i noget der er af komplekst og uoverskueligt – at skabe orden af kaos. Den operative kunstner skaber således en forståelse for problemet i dets rette kontekst som det grundlag, hvorpå en eller flere løsningsmodeller kan skitseres. For at nå dertil skal der ske en undersøgelse og afvejning af en række såvel teoretisk som empirisk forankrede principper samt af de aktuelle situationsdannende faktorer. Dette er ikke en objektiv, lineær eller mekanisk proces, men en i høj grad subjektiv, holistisk og dynamisk proces, hvor den operative kunstner bringer sin viden, erfaring, kreativitet og intuition i spil. Særligt spiller afbalanceringen af ”Ends, Ways og Means” en stor rolle i denne indledende del af den kunstneriske proces, men også en række øvrige grundlæggende principper medtages og afbalanceres i forhold til hinanden. Det faktum, at en fuldkommen balance aldrig kan opnås, stiller krav til den operative fører om at erkende og håndtere de dermed forbundne risici. Endelig skal der ske en ”oversættelse” af den ovennævnte kunstneriske virksomhed til et operativt koncept og design, der kan tjene som grundlag for den egentlig planlægning af den samlede kampagne eller operation. Denne operationalisering kan betegnes som det muliges kunst, og sker gennem anvendelsen af en række kendte og doktrinært fastsatte konceptuelle elementer, hvorved den hidtidige primært kognitive proces visualiseres i et genkendeligt design.\nDer har indtil nu i Danmark ikke været den store fokus på denne lidt filosofiske og ikke altid lige konkrete tilgang til militære operationer, hvilket så småt er under ændring. I Danmark har vores måde at tænke på, indtil for to årtier siden, været ensidigt fokuseret på et koldkrigsscenario, der ikke levnede megen plads til operativ kunst. Siden hen har danske styrker været involveret i militære operationer, der, i kombination med diverse omstillings- og spareøvelser, har ført til, at Forsvaret i stigende grad har koncentreret sig om de helt aktuelle indsættelsesscenarier på Balkan, i Irak og Afghanistan, piratbekæmpelse ud for Afrikas Horn samt senest deltagelsen i luftoperationer over Libyen. Vi har således siden den kolde krigs ophør tilpasset vores doktrin, organisation og teknologi i retning af, at kunne håndtere sådanne operationstyper, og primært fokusere på oprørsbekæmpelse og håndhævelse af international lov og ret. Disse indsættelser gennemføres for vores vedkommende alene på de taktiske og subtaktiske niveauer. Hertil skal føjes, at kritikere af operativ kunst peger på, at netop ”war amongst the people” kombineret med informationsteknologiens udbredelse, ikke længere retfærdiggør et operativt niveau og dermed en operativ tænkning. Så hvad skulle være incitamentet til at tænke over krig, operationer, teori, historie, kunst og videnskab? Hvad skulle være behovet for at implementere noget sådant i vores professionelle dannelse? Kort sagt – hvad skal vi bruge det til? Dansk Forsvar er med god grund meget anerkendt for sin taktiske kunnen, så på dette niveau er vi dygtige og veltilpassede. Men en veltilpasset taktik alene gør det ikke. Det svarer til at mestre kunsten, at kunne stå på et ben. Taktisk effektivitet er et udtryk for en øjeblikkelig tilstand – og er derfor ikke langtidsholdbar og fremtidsorienteret. Dette var netop den fejlagtige tilgang i de anglo-amerikanske militære systemer gennem de meste af det 20. århundrede, hvor det at kæmpe og vinde det taktiske slag var i fokus. Det viste sig ikke at være nok. I de indledende faser af krigene i Irak og Afghanistan sås et forsøg på, at afgøre krigene hurtigst muligt gennem primært strategisk drevne indsættelser af taktiske kapaciteter. Det viste sig heller ikke at kunne håndtere den samlede konflikt. Denne forfatter mener, at operativt niveau - og dermed også operativ kunst som det intellektuelle grundlag - og den dertil knyttede forståelse for hele den grundlæggende teori og empiri, er helt afgørende for vores evne til at tænke og forstå komplekse problemstillinger i nye og anderledes kontekster. Ingen kan forudsige hvorledes fremtidens konflikter, krige og kampagner vil tage sig ud, men at disse vil være komplekse og multi- facetterede hersker der næppe tvivl om. Hvorvidt vi i Danmark på sigt får etableret et egentligt operativt niveau vides i skrivende stund ikke, men det er et faktum, at vi byder ind med chefer og stabsofficerer i allianceeller koalitionsregi, der alle skal kunne forstå og arbejde på dette niveau. Mere generelt og langsigtet er et andet faktum; at mulighederne for at udvikle, uddanne, organisere og indsætte enheder og funktioner på det taktiske niveau betinger en indgående forståelse for, hvorledes det operative niveau fungerer og tænker. Endelig finder jeg det helt afgørende for vores militære profession, at vi forstår at frigøre os fra den øjeblikkelige tilstand og hæve os op til et niveau, hvor vi ikke blot er reduceret til observatører, der på afstand iagttager hvad der sker på det operative niveau uden at have en forståelse for de tanker, idéer, funktioner og kulturer, der hersker der. Det er mit håb, at jeg med denne artikel har skabt dels lidt mere klarhed over hvad operativ kunst er for en størrelse, dels en forståelse for dens nødvendighed og aktualitet.\n3 NATO, AJP-3(B) Allied Joint Doctrine for the Conduct of Operations, ratification draft, 2011, p. 1-2. 4 David T. Zabecki, The German Offensives, A case study in the operational level of war, p. 11.\n5 Slagmarken som begreb skal i moderne konflikter ikke tages helt bogstaveligt, idet der i nutidens komplekse operationsmiljøer foregår en lang række andre aktiviteter end kamp, ligesom der optræder mange andre aktører end fjender og modstandere. Slagmarken er således multidimensional, og det giver derfor mere mening at omtale den som et ”operationsrum” eller ”battlespace”.\n12 Kapabilitet skal forstås som summen af ekspertise og kapacitet. 13 David M. Glantz: Soviet Military Operational Art, (Frank Cass, Oxon, Great Britain, 1991) p. 5.\n40 Det er værd at bemærke at det strategiske niveau angiver rækkefølgen til at være Ends – Ways – Means, hvilket synes som en logisk rækkefølge, og som det også er udtrykt i US joint doctrine. I NATO doktrin må den operative fører imidlertid tage udgangspunkt i såvel det strategiske Endstate\n(Ends) som de ressourcer, som nationerne er villige til at stille til rådighed (Means), og på denne baggrund udarbejde sine handlemuligheder (Ways). Derfor forskelligheden.\n41 NATO Comprehensive Approach Planning directive, p. A-2 samt JP 3-0, Chapter II, para 2c & JP 3- 0, Chapter III, para 5)\nForsvaret Operationer Hæren FAK Årgang 2013 2013


Regeringsførelse inden for rammerne af den europæiske konsensus om udviklingspolitik\nMillenniumsmålsætningerne inden for udvikling kan ikke realiseres uden en god forvaltningspraksis. Formålet med denne meddelelse er at udbygge EU's støtte til god forvaltningspraksis i udviklingslandene og at bringe Fællesskabet og medlemsstaterne til at harmonisere deres indsats på området.\nMeddelelse af 30. august 2006 fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget - Begrebet regeringsførelse inden for rammerne af den europæiske konsensus om udviklingspolitik - Mod en harmoniseret approach i EU [KOM(2006) 421 endelig udgave - Ikke offentliggjort i EUT].\nSom led i den europæiske konsensus om udviklingspolitikken, hvori vigtigheden af at integrere god forvaltningsskik i alle sektorprogrammer blev fremhævet, foreslår Kommissionen EU, at der etableres en fælles politik for god forvaltningsskik.\nKommissionen fremhæver, hvor vigtigt det er at lægge en bredere angrebsvinkel til grund i forbindelse med forvaltningsproblematikken og at tage hensyn til samtlige - såvel politiske, økonomiske, miljømæssige som sociale - aspekter heraf. God forvaltningsskik indebærer ikke blot bekæmpelse af korruption, men også at man sørger for ting som adgang til sundhedspleje, uddannelse og retsvæsen, pluralisme i medierne, parlamentets funktion og forvaltningen af offentlige konti og naturressourcer.\nFor at tilskynde udviklingslandene til en større reformindsats foreslår Kommissionen en fremgangsmåde, der bygger på politisk dialog, sikrer regeringerne og befolkningen i partnerlandene medbestemmelsesret, og indebærer forskellige fremmende foranstaltninger. Ved undersøgelsen af, hvilke reformer og hvilke støtteforanstaltninger der er nødvendige i det enkelte land, må der gennemføres en evaluering af forvaltningen i landet. En sådan evaluering forudsætter, at de lokale deltagere (regering og civilsamfundsorganisationer) er medbestemmende og selv bidrager til at udvikle analyseværktøjer og analysekapacitet.\nBudgetstøtte åbner mulighed for at styrke forvaltning og institutioner på centralt og lokalt plan, men indebærer at der på forhånd er fastlagt vilkår for kontrollen af de demokratiske forhold, finansforvaltningen og udviklingen af institutioner. Kommissionen anbefaler, at der gøres større brug heraf, idet man på denne måde kan imødegå problemerne i forbindelse med den mangel på politisk legitimitet og den ringe kapacitet, der er karakteristisk for mange udviklingslande, ikke mindst de lande, hvor der er risiko for at statsapparatet bryder sammen.\nDenne nye fremgangsmådes effektivitet afhænger af en harmoniseret og koordineret donorindsats, bl.a. i forbindelse med analysen af forvaltningen og responsstrategierne. Medlemsstaterne og Kommissionen har på dette punkt gjort store fremskridt i retning af en bedre fælles planlægning og har opstillet en adfærdskodeks, der skal sikre en bedre komplementaritet og arbejdsdeling.\nLandene i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS-landene)\nGod forvaltningspraksis indgår allerede som fast punkt i den regelmæssige politiske dialog med AVS-landene, og støtten til dette punkt vil blive øget. I planlægningen af programmerne under 9. EUF blev der afsat et beløb på 870 millioner EUR (dvs. 10 % af programrammebeløbet) til programmer på dette felt. Hertil kommer, at der som led i 10. EUF skal afsættes en rate på 3 mia. til tilskyndelsesforanstaltninger, fordelt mellem de nationale rammebeløb (2,7 mia.) og en regionalfond (300 mio.). Hvorvidt et land har adgang til denne reserve, afhænger af udfaldet af en dialog med Kommissionen om landets forvaltningsplan. Som led i denne proces opstilles der en forvaltningsplan for de enkelte lande.\nForvaltningsaspektet kommer til at indgå som et tværgående integrerende element på samtlige samarbejdsområder. Sideløbende hermed indføres der nye metoder afpasset efter de nye bestemmelser i Cotonou-aftalen og regionalstrategierne for Afrika, Vestindien (es\nfr) og Stillehavet (es\nFor Afrikas vedkommende kommer forvaltningsaspektet tillige til at indgå som en integrerende del i dialogen og samarbejdet mellem de fællesafrikanske institutioner og EU. Kommissionen har fremsat forslag om større støtte til Den Afrikanske Unions institutioner og til den afrikanske selvevalueringsmekanisme ("African Peer Review Mechanism" - APRM) under det nye partnerskab for Afrikas udvikling (NEPAD).\nEU støtter arbejdet på at fremme demokrati, menneskerettigheder og god forvaltningspraksis i alle andre udviklingslande; dette sker på grundlag af strategier, der udarbejdes under hensyntagen til de specifikke forhold i de enkelte regioner.\nI samarbejdet med lande, der omfattes af naboskabspolitikken udvælges de områder, der i første række kommer i betragtning for finansiel bistand fra EU; udvælgelsen sker inden for rammerne af forskellige handlingsplaner til fremme af god forvaltningsskik, der udarbejdes i samarbejde med de pågældende lande. Der føres regelmæssigt tilsyn med, hvor store fremskridt der gøres på de forskellige forvaltningsfelter. God forvaltningsskik søges endvidere fremmet ved hjælp af samarbejdsordninger såsom parvist samarbejde, Kontoret for Informationsudveksling om Faglig Bistand (TAIEX) og SIGMA-initiativet, der oprindeligt blev etableret som led i EU's udvidelse. Ved etableringen af en finansieringsordning for god forvaltningspraksis skabtes der mulighed for yderligere støtte til politisk og økonomisk reform i disse lande.\nKommissionen gav i en meddelelse af 2005 tilsagn om at ville støtte god forvaltningspraksis i de latinamerikanske lande. Den agter at videreføre støtten til modernisering af statsapparatet i denne verdensdel og opstiller med henblik herpå en strategi, der tilgodeser disse landes særlige forhold, der varierer alt efter landenes stabilitet. Den fortsætter med at støtte integration i regionen, da integration er med til at fremme en god forvaltningspraksis på det økonomiske og handelsmæssige område takket være indførelsen og håndhævelsen af fælles regler.\nI Asien vil EU videreføre dialogen med Kina og Indien. Hvad landene i Centralasien angår, suppleres den politiske dialog på regionalt og bilateralt niveau med rapporter om indførelsen af demokratisk forvaltningsskik udarbejdet af en lokal referent. Hertil kommer, at forvaltningsaspektet indgår i samarbejdet med Sammenslutningen af Stater i Sydøstasien (ASEAN) og den uformelle dialog inden for ASEM (es\nfr)-møderne mellem Asien og EU. I programplanlægningen for 2007-2013 indgår forvaltningsskik som tværgående element i alle former for samarbejde med landene i regionen; dette aspekt danner fokus for samarbejdet med flere af disse lande.\nMeddelelse fra Kommissionen af 20. oktober 2003 til Rådet, Europa-Parlamentet og det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg - Regeringsførelse og udvikling [KOM(2003) 615 endelig - Ikke offentliggjort i EUT].\nSeneste ajourføring: 11.10.2007


Det er ikke kun benene, der taler i gå-gruppen | ugeavisen.dk\nDet er ikke kun benene, der taler i gå-gruppen\n'Bevæg dig for livet i Mariager' har hver uge det seneste år gået en tur i naturen, der omgiver Mariager. De to gå-værter Anna Marie Pedersen (th) og Lisbeth Frausing er enige om, at foråret er deres favorit-årstid. "Jeg glæder mig til at komme ud i skoven på vores næste tur og se, hvordan det hele spirer med anemoner og træer, der springer ud", siger Anna Marie Pedersen. Foto: Frank Pedersen\nUnder coronanedlukningen etablerede Anna Marie Pedersen og Lisbeth Frausing gå-gruppen ’Bevæg dig for livet i Mariager’, der kombinerer motion med socialt fællesskab. Nu er restriktionerne ophævet, men gå-gruppen er for godt et koncept til, at de vil lade den gå i sig selv igen.\n16 mar. 2022 kl. 14:36\nMariager: Da store dele af det danske samfund sidste år var lukket ned og underlagt skrappe coronarestriktioner, igangsatte Danske Gymnastik- & Idrætsforeninger (DGI) en række lokale ’Bevæg dig for livet’ gå-grupper, der havde til formål at få folk ud at gå sammen, for på den måde at styrke både det fysiske og sociale helbred i en tid, hvor foreningslivet var underdrejet.\n- Jeg læste om DGI’s gå-grupper og gå-værter i andre kommuner, men kunne ikke finde noget tilsvarende i Mariagerfjord Kommune. Det tænkte jeg, der skulle gøres noget ved, fortæller Anna Marie Pedersen, der derfor tilmeldte sig et virtuelt online DGI-introduktionskursus.\nEn af de andre deltagere på kurset var Lisbeth Frausing, der udover at være ansat i Mariager Hallen også har et gymnastikhold i hallen, som Anna Marie Pedersen kendte i forvejen, da hun plejede at komme i hallen som motionist.\nDe to kvinder aftalte efterfølgende at mødes til et fysisk walk and talk i Munkholm anlægget, hvor de hurtigt fandt ud af, at de sammen ville etablere ’Bevæg dig for livet i Mariager’. I marts sidste år inviterede de til den første gåtur og har siden fungeret som gå-værter for de ugentlige ture, der fortrinsvis er i den skønne natur, der omgiver Mariager, det være sig skove eller området ved Mariager Fjord.\nFor Lisbeth Frausing var en af grundene til, at hun ville være med til at etablere en gå-gruppe i Mariager, at folk under coronanedlukningen ikke skulle komme helt væk fra det at bevæge sig.\n- Man ved jo, at det er let at tage de dårlige vaner til sig, men at det er langt sværere at fralægge sig uvaner, siger Lisbeth Frausing.\n- Og så var jeg ved at blive vanvittig over at være blevet hjemsendt, jeg så jo næsten ingen mennesker, fortsætter hun.\nForberedt på at blive stoppet af politiet\nI marts 2021 måtte man maksimalt forsamles 10 ad gangen, men DGI havde fået en generel tilladelse til at ’Bevæg dig for livet’-grupperne måtte have op til 25 deltagere.\n- Vi blev derfor udstyret med et specielt pas, som vi kunne vise, hvis vi standset af politiet. Passet var et bevis på, at vi var gå-værter, og at vi havde tilladelse til at være samlet i hold på op til 25 deltagere, fortæller Anna Marie Pedersen.\n- Jeg har hørt om gå-værter, der er blevet stoppet af politiet og måtte vise passet, men det har vi aldrig haft brug for, fortsætter hun med et smil.\nSom gå-værter har Anna Marie Pedersen og Lisbeth Frausing ansvaret for at planlægge de ruter, som gruppen skal gå, så det ikke blev den samme tur hver gang.\n- Det er også vores ansvar, at der ikke bliver gået hurtigere, end at vi får alle med hjem, siger Anna Marie Pedersen.\n- Det er nemlig vigtigt, at vi er et tilbud, hvor alle kan være med, fortsætter hun og fortæller, at i begyndelse havde turene en længde på mellem tre og fire kilometer, men at de på opfordring fra deltagerne efterhånden er blevet længere.\nGåture giver netværk\nHverken Anna Marie Pedersen eller Lisbeth Frausing havde på forhånd en forventning til, hvad ’Bevæg dig for livet’ skulle føre til.\n- Vi havde jo ikke prøvet det før, så vi håbede bare, at der ville dukke nogen op, siger Lisbeth Frausing.\nHun tilføjer, at når hun har talt med tilflyttere i Mariager, har hun opfordret dem til at gå med.\n- At gå sammen er en god måde at få et netværk, siger hun.\nDet er nemlig ikke kun benene, der taler under ’Bevæg dig for livet’-turene. Selv der bliver gået i et rask tempo, er det aldrig hurtigere, end at deltagerne kan tale sammen undervejs, for gå-gruppen er lige så meget en social ting som en motions ting.\n- Det er min oplevelse, at folk har været gode til at være opmærksom på, at hvis der er en, der går alene, så går man op og snakker, hvis vedkommende altså har lyst til det - det kan man jo let mærke, siger Lisbeth Frausing.\nNye oplevelser fra nye vinkler\nSelv om hun ikke havde deciderede forventninger forud for gå-gruppens etablering, synes Anna Marie Pedersen, at det første år med ’Bevæg dig for livet i Mariager’ er gået godt.\n- Jeg er selv kommet til at kende mange flere ansigter i byen. Og så bliver jeg så glad, når vi er ude på en rute, og jeg hører en deltager sige, at selv om hun har boet i byen i mange år, så har hun aldrig set det eller det før. For eksempel fordi hun ikke bryder sig om at gå alene i skoven, siger Anna Marie Pedersen, der tilføjer, at i planlægningen af ruter, vælger hun og Lisbeth Frausing at gå så lidt som muligt på vej, netop for at opleve byens omgivelser fra nye vinkler.\nMænd faldt fra\nAt Anna Marie Pedersen siger ”hun” er ikke tilfældigt. Gå-gruppens består nemlig udelukkende af kvinder. I begyndelsen var der godt nok to mænd med, men da den ene faldt fra, stoppede den anden også.\nDa 'Bevæg dig for livet i Mariager' blev dannet som en del af et DGI initiativ i marts 2021, måtte man ikke være forsamlet mere end 10 ad gangen. DGI fik dog særtilladelse til, at hold på op til 25 kunne gå sammen. Gå-værter som Lisbeth Frausing blev derfor udstyret med et særligt pas for det tilfælde, at gå-gruppen skulle blive stoppet af politiet. Hun fortæller, at det dog aldrig har været nødvendigt at hive passet frem. Foto: Frank Pedersen\nEt af de to gå-værters bud på, at det forholder sig sådan, er, at mænd ikke er vant til at gå så hurtigt, selv om de understreger, at så hurtigt bliver der altså heller ikke gået i gruppen.\n- Vi går højst fire kilometer i timen og tager os tid til at stoppe op undervejs for at snakke, siger Anna Marie Pedersen.\nLisbeth Frausing tilføjer, at udover tempoet er det nok også snak, der er årsag til, at det er svært at få mænd til at gå med.\n- De to mænd var godt nok omgivet af talende kvinder, så de har måske tænkt at: arh, det var måske ikke lige det... For ja, vi snakker da i et væk, siger hun med et smil.\n- Det er lidt ærgerligt, for det ville være dejligt, hvis vi kunne være et blandet hold, siger Anna Marie Pedersen.\nHun tilføjer, at ønsket om et blandet hold ikke kun går på køn. Det gælder også aldersmæssigt. For med en gennemsnitsalder på omkring 60 år er gå-gruppen også her et ret homogent hold.\n- Det ville være skønt, hvis vi kunne få nogle lidt yngre med, siger Anna Marie Pedersen.\nForåret er favorit\nModsat andre ’Bevæg dig for livet’-grupper rundt om i landet, har Mariager-gruppen ikke holdt vinterpause. Den har således på nærmeste hold kunnet følge årstidernes skiften hele året rundt. Anna Marie Pedersen og Lisbeth Frausing er enige om, at foråret, som vi nu er godt på vej ind i, er deres favorit årstid.\nGå-gruppen 'Bevæg dig for livet i Mariager' blev skabt som et tilbud om motion og socialt fællesskab under coronanedlukningen. Selv om restriktionerne nu er ophævet, vil gå-værterne Anna Marie Pedersen (th) og Lisbeth Frausing ikke lade gruppen gå i sig selv igen. "Det fællesskab, der er skabt i gå-gruppen, er for godt til, at det ikke skal fortsætte", siger de. Foto: Frank Pedersen\n- Jeg glæder mig til at komme ud i skoven på vores næste tur og se, hvordan det hele spirer med anemoner og træer, der springer ud, siger Anna Marie Pedersen, og Lisbeth Frausing nikker.\n- Det er så berigende at kunne følge med, når foråret kommer, siger hun.\nI løbet af det år, der er gået, har Anna Marie Pedersen og Lisbeth Frausing gået Mariager med nærmeste omegn tyndt sammen med gå-gruppen. Selv om de holder meget af hele området, har de alligevel hver deres favoritrute.\n- Det afhænger meget af årstiden, men jeg holder særlig meget af turen ned gennem skoven og anlægget, siger Lisbeth Frausing.\n- Jeg bor ude i Vestreskov, og jeg elsker at gå ned gennem Vesterskov til fjorden og campingpladsen, siger Anna Marie Pedersen.\nFor godt til at gå i opløsning\nDa gå-gruppen var størst, deltog 23 i de ugentlige ture, i takt med at samfundet er genåbnet mere og mere, er deltagertallet skrumpet tilsvarende, så den nu i gennemsnit er på omkring 10.\nI et forsøg på at få flere med nu, hvor det er længere lyst, er starttidspunktet rykket til klokken 16. Anna Marie Pedersen og Lisbeth Frausing håber, at det senere tidspunkt vil betyde, at flere der er i arbejde, får lyst og mulighed for at gå med.\nDe er nemlig enige om, at selv om coronarestriktionerne nu er ophævet, så er ’Bevæg dig for livet’ en succes og for godt et koncept til, at det ikke skal fortsætte. Og det er ikke kun for motionens skyld.\nDer er kun kvinder med i gå-gruppen 'Bevæg dig for livet i Mariager' og det synes den ene gå-vært, Anna Marie Pedersen, er lidt ærgerligt. "Det ville være dejligt, hvis vi kunne være et blandet hold", siger hun. Foto: Frank Pedersen\n- For mange af dem, der sad i coronaisolation, drejede det sig i lige så høj grad om at være i selskab med andre mennesker. Og behovet for at være en del af et socialt fællesskab er der stadig blandt eksempelvis de, der bor alene eller er uden kontakt til andre, siger Lisbeth Frausing.\nDe to gå-værter er nemlig ikke i tvivl om, at ’Bevæg dig for livet i Mariager’ har virket forebyggende i forhold til ensomhed.\n- Når du går, bruger du din krop samtidig med, at du får renset hjernen for bekymringer, siger Anna Marie Pedersen.\n- Og man får noget åndelig føde ved at gå sammen med andre, supplerer Lisbeth Frausing.\n- Derfor er det fællesskab, der er skabt i gå-gruppen, for godt til, at det ikke skal fortsætte, siger de to samstemmigt.\nDerfor har Anna Marie Pedersen og Lisbeth Frausing besluttet, at selv om DGI ikke længere er en landsdækkende samlende faktor for ’Bevæg dig for livet’-grupperne, så fortsætter de med de ugentlige ture i Mariagers natur, der typisk har en længde på mellem fem og seks kilometer, der som regel tilbagelægges i løbet af en time og et kvarter inklusiv et par pauser undervejs.\nDe to gå-værter fortæller, at det eneste, der kræves for at gå med, er et par gode sko. Og så skal man være godt gående, da turene ofte foregår i Mariagers kuperede bakketerræn.\n- Hvis man har lyst til at gå med, skal man bare møde op ved Mariager Hallen på tirsdage klokken 16, lyder opfordring.\nDer kræves ingen tilmelding, og oplysninger om ugens tur bliver lagt op på ’Bevæg dig for livet i Mariagers’ facebookgruppe. Den kan også ses på opslag i Mariager Hallen.


Alexander Vesterlund har genset 'Alletiders jul': Alle mellem 30 og 40 år kan huske Pyrus-julekalenderen, men jeg havde faktisk glemt, hvor god musikken var - politiken.dk\nAlexander Vesterlund har genset 'Alletiders jul': Alle mellem 30 og 40 år kan huske Pyrus-julekalenderen, men jeg havde faktisk glemt, hvor god musikken var\nI denne klumme genser og genhører Alexander Vesterlund julekalenderen ’Alletiders jul’ fra 1994, der ud over at gøre julen ’cool’ også var spækket med eksistentielle budskaber og gedigne hits.\nFoto: Søren Hartvig/TV 2\nDet er 26 år siden, at Pyrus og Freja løb hen over skærmen i 'Alletiders jul', hvor de også måtte rejse tilbage i tiden for at redde julen.\nDet er 26 år siden, at Pyrus og Freja løb hen over skærmen i 'Alletiders jul', hvor de også måtte rejse tilbage i tiden for at redde julen. Foto: Søren Hartvig/TV 2\nKultur 13. dec. 2020 kl. 18.10\nGenset, genlæst, genhørt\nI denne klumme genser, genlæser eller genhører Politikens kulturskribenter et værk. Hvad betød værket i sin tid, og hvorfor er det blevet interessant igen?\nJeg foretrækker at se og høre de samme ting hvert år, når det bliver jul, for julen handler for mig om gentagelsen. Ved at gentage det samme igen og igen kommer man måske ikke nærmere essensen, som man logisk skulle tro, men smører snarere følelsen med et ekstra lag nostalgi. Derfor kan jeg for eksempel høre de samme sange igen og igen – og måske komme i julestemning.\nMen en af de ting, jeg ikke ligefrem har genset år efter år, men som for alle personer mellem 30 og 40 år helt sikkert vækker genklang, er Pyrus-julekalenderen ’Alletiders jul’ fra 1994, som jeg kom til at binge, fordi den pludselig var der.\nDet mest slående er selvfølgelig, hvor ekstremt gammel den ser ud nu. At se den i 2020 er som den rejse tilbage i historien, som personerne i kalenderen selv foretager, da julen bliver væk, og de skal finde den. Teknologien, der gjorde nisserne små og dengang virkede så overbevisende, ser nu dybt kunstig ud. Det er også underligt at høre dem synge om, at julen var bedre i gamle dage, mens de græmmes over en nutid, der i dag er ... gamle dage.\nKim Kardashian stod som modtager: USA's toldvæsen fik sig noget af en overraskelse, da de åbnede pakken på havnen i Los Angeles\nComputerspil til kultureliten: Det her er så tæt på et mesterværk, som man kan komme\nRektor: Jeg støtter fagligt begrundet brug af Muhammedtegningerne\nStøttepartier får Klimarådets indstilling igennem: Det er en sejr og presser regeringen til mere handling\nOplev den amerikanske historiker: Kulturredaktøren i samtale med Jill Lepore


Webanalyse | Omdan besøgende til kunder! Se hvordan\nWebanalyse - Google Analytic\nWebanalyse handler om at forstå og aflæse hvordan de besøgende integrere med jeres website. Dette giver mulighed for at optimere websitet, således at de besøgende få en bedre bruger oplevelse, hvilket i sidste ende gerne skulle forbedre konverteringsraten, nedbringe bounce raten som du kan læse mere om her på siden.\nMange virksomheder er ofte så fokuseret på at skaffe nye kunder, at de ofte glemmer også at have fokus på de kundeemner der er allerede har kendskab til virksomhedens produkter eller serviceydelser og måske netop nu, sidder og surfer rundt på virksomhedens hjemmeside/shop.\nWebanalyse kan også give svar på hvilke marketingkanaler, der generer den bedste konvertering i form af salg, kontakt til virksomheden o. lign.\nBounce rate, betegnes på Dansk som afvisningsprocent og er et af de absolut vigtigste begreber indenfor webanalyse. Måske du er stødt på betegnelsen i Google Analytics. Når besøgende “bouncer” på dit website, er det fordi, de forlader dit site efter kun at have set én side – den side de landede på.\nHar du eksempelvis haft 200 besøg på din hjemmeside, hvoraf 80 af dem kun ser en side, så er din afvisningsprocent på 40%.\nSom grundregel er en afvisningsprocent på ca. 30% eller derunder ganske fornuftig.” ifølge Jacob Kildebogaard ekspert inden for webanalyse.\nHvor høj virksomhedens Bounce rate er afhænger selvfølgelig også af om det er et website med nogle enkelte sider eller og der er tale om en webshop.Har du eksempelvis en kontakt formular på de enkelte sider, så kan det jo være et den besøgende har fundet det de kom for - nemlig at kontakte virksomheden. Og så er det jo ok at ens bounce rate er højere end virksomheden der lever af online salg.\nHvor og eventuelt hvorfor de besøgende “bouncer” forlader dit website kan analyseres og testes ved hjælp af eksempelvis Hotjar - online analyse værktøj eller ved at foretage en såkaldt bruger test "Userbility test"\nBrug for test og analyse af din website!


Befolkningsudviklingen i Allerød Kommune | lex.dk – Trap Danmark\nGrafen viser udviklingen i den nuværende Allerød Kommune (blå linje, se værdier på venstre akse) og landet som helhed (lyseblå linje, se værdier på højre akse).\nVed folketællingen i 1787 var der 2.093 indbyggere i den nuværende Allerød Kommune, der da bestod af fire landsogne. I 1850 var befolkningstallet steget til 3.957 indbyggere. I 1800-tallet skete en fraflytning fra landbrugsområderne, men fra omkring 1921 begyndte kommunens befolkningstal gradvis at stige. I perioden fra omkring 1945 til 1975 fik kommunen en stor befolkningstilvækst pga. tilflytning til Lillerød og Lynge – godt bistået af S-togsforbindelse til Allerød Station fra 1968. Lillerød alene var i perioden 1921‑76 vokset fra 454 til 13.261 indbyggere. I 1976 boede der 20.808 indbyggere i kommunen. Efter 1970’erne voksede befolkningstallet kun beskedent, og i 2017 var der 24.942 indbyggere i Allerød Kommune.\nVil du citere denne artikel? Kopier denne tekst og indsæt den i din litteraturliste: Rømer, Jørgen Rydén: Befolkningsudviklingen i Allerød Kommune i Trap Danmark på lex.dk. Hentet fra https://trap.lex.dk/Befolkningsudviklingen_i_Aller%C3%B8d_Kommune\nmoseeg: opdateret af Suzanne Rindom (lex.dk) for mindre end 1 minut siden\nQuedens Gård: opdateret af Mikkel Hytteballe Engell for 1 minut siden\nPræstegårde i Esbjerg Kommune: opdateret af Mikkel Hytteballe Engell for 2 minutter siden


VC4-filendelse: Hvad Er Det & Hvordan Åbner Man Det?\nFilendelse Hjem / Alle Endelser / Filendelse VC4\nHvad er VC4-filendelsen?\nFilendelse VC4 har to filtype(r) og er forbundet med syv forskellige softwareprogram(mer), men primært Notepad++udviklet af Don Ho. Ofte er disse formateret som Visual C++ 4 File. Filendelsen VC4 er hovedsageligt listet i kategorien Developer Files. I mindre almindelige programmer kan de også være Disk Image Files.\nStyresystemerne Windows, Mac og Linux kan bruges til at se VC4-filer. Disse findes normalt på desktopenheder (og nogle få mobilenheder), som gør det muligt for dig at se og sommetider redigere disse filer. Popularitetsvurderingen for VC4-filer er "Lav", hvilket betyder at disse filer ikke er særligt populære.\nEr du interesseret i at lære mere om filendelsen VC4? Vi opfordrer dig til at se de detaljerede filoplysninger nedenfor for at lære om det program, der åbner VC4-filer, og om andre fejlsøgningstips.\nÅbn VC4 med FileViewPro\nBeskrivelse af Chief VC4\nMicrosoft Visual C ++ genererer en kildekode til C / C ++, der er indeholdt i denne type fil. En .VCPROJ (Visual C ++ projekt) kan henvise til filen og er lige så godt en forkortelse for Visual C ++ 4-softwaren.\nSoftwareprogrammer, der åbner Visual C++ 4 File:\nEn VC4 fil er et diskbillede datafil skabt af Virtual CD, en disc billedbehandling program; skabt af version 4 og senere af softwaren; indeholder data for skiven\nNår du dobbeltklikker på din VC4-fil, kan du se en dialogboks fra dit operativsystem, der angiver, at den „Kan ikke åbne denne filtype“. Når dette sker, skyldes det normalt, at Notepad++ mangler i %%os%%. Du kan ikke dobbeltklikke for at åbne din VC4, fordi dit operativsystem ikke ved, hvad du skal gøre med den.\nTip: Hvis du har en anden software, som du ved, åbner VC4-filer, kan du vælge den ved at trykke på knappen „Vis apps“.\nDin Visual C++ 4 File-fil er ikke kompatibel med Notepad++, fordi du måske har den forkerte version installeret. Besøg Don Ho-webstedet for at downloade (eller købe) den nyeste version af Notepad++. Den primære årsag til dette problem er, at din Visual C++ 4 File-fil blev oprettet af en anden (nyere) version af Notepad++ end den, der er installeret.\nTip: Hvis du højreklikker på din VC4-fil og derefter vælger „Egenskaber“ (Windows) eller „Get Info“ (Mac), kan du få tips om, hvilken version du har brug for.\nFørst og fremmest skyldes problemer, der opstår, når du åbner VC4-filer, at den forkerte version af Notepad++ er installeret på din computer.\nFlere årsager til problemer med åbning af VC4-filer\nSelv med den korrekte version af Notepad++ installeret, kan du stadig opleve problemer med at åbne VC4-filer. Der kan være eksterne problemer inde i %%os%%, der forårsager disse fejl, når du åbner VC4-filer. Andre bidragende årsager:\nUgyldig VC4-filreferencer i Windowsregistret ("telefonbogen" i Windowsoperativsystemet)\nVC4-filbeskrivelsen i Windows-registreringsdatabasen blev fjernet\nDefekt installation af et VC4-program, f.eks. Notepad++\nMalware-plettet VC4-fil kan ikke åbnes\nVC4-relateret hardware har enhedsdrivere, der forældede\nUtilstrækkelige systemressourcer til at åbne Visual C++ 4 File-filer\nHvordan løser man problemer med åbning af VC4-filer


Watchmen - Filmmagasinet Ekko\nDu er her: Anmeldelser | Serieanmeldelse | Watchmen\n16. okt. 2019 | 11:19\nPolitibetjenten Angela Abar (Regina King) går under superheltenavnet Sister Night, når hun trækker i en sort dragt og bekæmper forbrydere.\nOpdateret serieudgave om de maskerede superhelte er fuld af visuelt guf, men det står svagt til med historien og persontegningen.\nDa britiske Alan Moore og Dave Gibbons i 1986-87 udgav tegneserien Watchmen, var populærkulturen langt fra så mættet med superheltehistorier som i dag. Superhelte var dengang stadig mest for fans og nørder.\nOver 30 år senere er der superhelte alle vegne, og med sin intelligente dekonstruktion af deres mytologi er Watchmen så aktuel som nogensinde.\nTegneserien var både en hyldest til genren og en satirisk og kritisk behandling af mennesker i kostumer – og alle de psykoser, som Moore fornemmede bag maskerne.\nHBO’s serieudgave af Watchmen er ikke en filmatisering af Moore og Gibbons’ forlæg. Dét klarede Zack Snyder ret godt med sin filmversion i 2009. I stedet fortæller serien en ny historie, der er blevet opdateret til i dag og byder på nye karakterer og andre politiske temaer.\nMen universet er det samme. Og også her er masker, og det, der gemmer sig bag dem, et centralt motiv.\nDe første afsnit af serien ser ud, som Watchmen skal, og et par af de oprindelige figurer er med: Adrian Veidt (alias superskurken Ozymandias), Silk Spectre og supermennesket Dr. Manhattan.\nVi er i et alternativt USA, hvor Robert Redford er præsident, og hvor politiet må bære masker – en reaktion på en massakre nogle år forinden, hvor en masse politifolk blev opsøgt i deres hjem og slået ihjel.\nEn af de overlevende fra massakren – og seriens hovedperson – er den kvindelige, sorte politibetjent Angela Abar, der jagter forbrydere under superhelte-aliaset Sister Night.\nHovedfjenden er organisationen The Seventh Kalvary, en militant, højreorienteret terrorbevægelse, hvis medlemmer bærer hvide masker med Rorschach-mønstre.\nHer er en af tv-seriens mest direkte forbindelser til tegneserien. Det er godt set at have Rorschach-karakteren – der dør til sidst i tegneserien – som forbillede for en ny højredrejet bevægelse.\nDet er præcis den lille, ydmygede (hvide) mands voldspotentiale og psykopati, som definerer karakteren hos Alan Moore, der åbent fremstiller Rorschach som højreorienteret.\nDet er dog stadig ærgerligt og vil nok skuffe mange fans, at det ikke er lykkedes at genoplive Rorschach i den nye Watchmen. Tim Blake Nelsons figur Looking Glass minder om Rorschach, men er ret tyndt tegnet.\nVisuelt og konceptuelt er der mange stærke idéer i serien.\nPolitiets ansigtsmasker holdt i tegneseriens ikoniske acid house-gule farve. Et USA truet af racekrig snarere end atomragnarok. En pludselig, apokalyptisk regn af blæksprutter. Reklamer for tv-serien American Hero Story, som til forveksling ligner vores Watchmen.\nDet er fascinerende billeder, serieskaber Damon Lindelof præsenterer. Men mens der er rigeligt visuelt guf til at klippe en stærk trailer, har historien og personerne for lidt at byde på.\nLindelof har mange fans efter sit arbejde på tv-serierne Lost og The Leftovers. Men han er bedre til koncepter og universer end til mennesker. Hans manuskript til Ridley Scotts Prometheus var flere steder så åndssvagt i karaktertegningen, at man tog sig til hovedet, og Lost led under et virvar af ufærdige idéer og personer på lægeroman-niveau.\nBag maskerne på Lindelofs Watchmen-figurer er der desværre mest almindeligheder.\nRegina King som Sister Night/Angela får point for at være en sort, knap 50-årig kvindelig superhelt, der sparker røv som de bedste. Men den klichéfyldte beskrivelse af hendes familie- og arbejdsliv gør ikke karakteren nogen tjeneste.\nMere spændende er Jeremy Irons’ mærkværdige og ildevarslende Adrian Veidt – men han er mere gal videnskabsmand end almindeligt menneske.\nLindelof forsøger at efterligne Alan Moores skrivestil og sindrige plots, og visuelt er serien flot. Men den sander til i for mange og for tyndt tegnede karakterer, metervare-action og en gennemgående tone af at ville være meget dybere, end den er.\nLæs også: Watchmen trin for trin\ndamon lindelof, regina king, watchmen\nRegina King, Don Johnson, Jean Smart, Louis Gossett Jr., Tim Blake Nelson, Jeremy Irons\n21. oktober på HBO Nordic


Minibondegård og leg i haven... - Make-A-Wish Danmark\nMinibondegård og leg i haven…\nSkønne Anton på 8 år fik konstateret højrisiko neuroblastom da han var 6 år. Anton har været igennem en meget hård og lang behandling (kemo, operation, højdosis kemo med reinfusion af egne celler, stråleterapi og immunterapi).\nAnton har haft mange bivirkninger, har fået fjernet en nyre, har ligget på en særlig isolationsstue i mere end 5 uger, hvor han ikke måtte forlade stuen. Han har haft septisk chok og har en stor del af behandlingsforløbet haft det så dårligt, at han ikke har kunnet lege eller have besøg af venner.\nIsær isolation og manglende kræfter til at lege med venner var ganske hårdt for en dreng som Anton, der en fyr med masser af energi og mod på livet.\nDa vores fantastiske frivillige Nina og Søren (virtuelt) mødte Anton første gang i februar 2021, havde Anton en helt speciel drøm – at have sine egne høns og kaniner. Anton interesserer sig nemlig meget for dyr og natur. Som mange andre på 8 år, er Anton også glad for at lege og klatre i træer, så hvis nu man kunne få en træhytte i familiens æbletræ ville det være helt fantastisk.\nDerfor var det selvfølgelig drømmen om ”minibondegård med plads til leg” der skulle opfyldes for Anton.\nFor nylig kunne Anton derfor hjælpe med til at samle hønse- og kaninhuse samt legehus.\n”Anton kunne næsten ikke være i sig selv af spænding da dagen startede. Han var en flittig hjælper da tingene skulle samles og blev virkelig overrasket over, at der med det samme var både høns og en kanin til ham.” fortæller de frivillige efter den lange arbejdsdag, som strakte sig fra tidlig morgen til henad aftentimerne.\nStor tak til Tømrer- og snedkermester Børge Nielsen og til Ziegler byg, som deltog hele dagen og var en uvurderlig hjælp.\nOgså en stor tak til Davidsen for hjælpen med at finde de helt rigtige kanin- og hønsehuse, så vi sammen kunne opfylde Antons drøm.\nTidligereTidligereNu er Sophie klar til studiestart!!\nNæsteSeje Hector kan holde kontakten med venner over hele verden….Næste


Neil Diamond opræder live med sin hitsang "America"\nNeil Diamond optrådte live med America i The Greek Theatre tilbage i juli, 2018. Sangen er dedikeret til Diamonds mormor, som immigrerede til USA fra Ukraine for snart 100 år siden.\nNeil Diamond er en af musikkens allerstørste navne. I årevis har han spillet udsolgte koncerter over hele verden, og fans kan slet ikke få nok af hans stemme og smukke lyrik.\nEn af Diamonds mest elskede sange er America. Sangen blev udgivet i 1980 og fortæller historien om to fattige personer, der immigrerer til et fremmed land for at søge lykken.\nAmerica er en af de mere følelsesladet sange i Neil Diamond set, både for sangeren selv og publikum. Når Neil Diamond synger America, kan man virkelig høre, at han mener hvert eneste ord. Især immigranter har en helt særlig forbindelse til sangen, af åbenlyse grunde.\nHistorien bag denne legendariske sang er faktisk ret interessant. Den blev faktisk skrevet og indspillet som en del af soundtracket til filmen The Jazz Singer, som Diamond også selv medvirkede i som skuespiller. Filmen blev dog ikke ligefrem et hit, og Diamond sagde derfor farvel til Hollywood. Siden da har han kun optrådt i film i form af små gæsteroller. Men selvom The Jazz Singer ikke blev et kæmpe hit, så gav den os alligevel et fantastisk soundtrack!\nHvad er din yndlingssang fra Neil Diamond? Skriv en kommentar i feltet nedenunder og del videoen med dine venner og familie.


Timokrati bliver til oligarki | Staten\nGrådighed vil ødelægge timokratiet og erstatte det med et oligarki\nOligarkiet vil hurtigt få problemer\nDen oligarkiske mand opstår i timokratiet\nDen oligarkiske mand mangler balance i sjælen\nOligarkiet vil bryde sammen\nTimokratiet vil ikke kunne opretholdes i længden, mener Sokrates. Byen vil få problemer, fordi folks begær efter penge vil tage overhånd. De har ikke fornuften til at holde begæret i skak, skal vi huske:\n’Så i stedet for at være mænd der elsker sejr og ære, ender de med at være folk, der elsker penge og forretninger, og de lovpriser og beundrer den rige og lader ham opnå de ledende poster, men den fattige har de intet til overs for.’ (551a)\nBegæret efter penge vil altså skabe et samfund, hvor man ser op til de rigeste. Og har man ikke selv en formue, vil man ikke kunne få indflydelse.\nDet vil være et problem for oligarkiet, at de rigeste ikke nødvendigvis er de bedste ledere. Sokrates sammenligner det med et skib. Her vælger man ikke den rigeste passager som styrmand, men den bedste sømand.\nEt andet problem, ved at de rige har magten, vil være, at oligarkiet i realiteten vil bestå af to byer i evig konflikt med hinanden: de riges by og de fattiges by. Derfor vil oligarkerne have det ret svært, blandt andet hvis de skal i krig:\n’Men det er vel heller ikke så godt, at oligarkerne kan blive ude af stand til at føre krig. For enten må de inddrage den brede befolkning i fuld udrustning – og så være mere bange for dem end for fjenden. Eller også må de lade være at tage dem med og virkelig fremstå som ’de få’ i selve kampen; og det samtidigt med at de ikke vil betale skatter, fordi de er så vilde med penge.’ (551d)\nSom citatet beskriver det, vil oligarkerne være bange for at udruste de fattige i samfundet med våben. For så kan de fattige jo blive en trussel mod dem selv. Det vil også være svært for byen at finansiere den nødvendige udrustning til hæren, fordi oligarkerne er for nærige til at bidrage med skatter.\nMetafor om bier viser, at olig\nAristokrati bliver til timokratiDemokrati bliver til tyranni


LEAN i Marketing | gaudio\ndigital LEAN i Marketing\nLEAN I MARKETING?\nMarketing afdelingen er under stort udviklingspres blandt andet fordi konkurrenterne har taget de nye digitale muligheder i brug og ofte oplever vi, at marketingafdelingen skal arbejde langt mere effektivt end tidligere med de samme ressourcer.\nDer skal implementeres nye digitale værktøjer og der skal skabes en masse content som kan understøtte kunden i deres købsrejse. Sociale Medier skal overvåges så Marketing afdelingen kan få en dyb indsigt i omtalen på de sociale medier om enkelte produkter eller firmaets omdømme.\nDer skal også holdes et godt øje med konkurrenterne og samtidig skal marketing afdelingen ofte skabe flere velkvalificerede leads til salgsafdelingen end tidligere.\nMarketing afdelingen har langt større indflydelse end tidligere på, om virksomheden opnår sine vækstmål, og hvis du sammenligner marketing afdelingen med produktionsafdelingen, så kan du godt forstå hvorfor vi gerne vil tale om LEAN i Marketing.\nMåler du på din Lead-investeringer og handlinger?\nEr der entydig processer for Lead generering og håndtering?\nEr din marketingplan\nalignet med jeres\nHvor mange Marketing Kvalificerede Leads skal du levere til Salg?\nLykkes du med at skabe efterspørgsel for mersalg?\nUdnytter du dine begrænsede ressourcer på de ”rigtige” handlinger?\nVed du hvad hvert Lead koster og hvilke du skal prioritere?\nUnderstøtter din marketing\nNår du dine vækstmål?\nFår du skabt\nEr din strategi\nproaktiv eller mest\nSucces Rate for\nMarketing Qualified Leads?\nSÆT TURBO PÅ DIN LEADMOTOR\nSkab det helt rigtige setup for din lead motor og lad os hjælpe dig med at tune den.\nVi har blandt andet hjulpet en af Danmarks hurtigst voksende virksomheder med at effektivisere deres Lead Motor så de kan skabe nok velkvalificerede leads til deres vækstmål.\nSamtidig har de opnået en unik viden om deres Lead kanaler og hvor de skal bruge deres indsats for at få en høj Return on Lead Investment (ROLI).\nSkab og vedligehold nye Leads\nTiltræk de rigtige leads og vedligehold dem med e-mail marketing, web landing pages, webinars, telefon samtaler og event med brug af Dynamics 365 connector for LinkedIn Lead Gen Forms.\nSkab personlige oplevelser\nBrug templates og designer tools to opsætning af kunderejsen og personificer oplevelsen på kundens engagement.\nForenkle Event Management\nGennemfør personlige eller online events enkelt ved at registrere deltagelse, talere, logistik med ON24.\nTiltræk nye kunder via de sociale kanaler.\nBrug Microsoft Social Engagement til at skabe en social tilstedeværelse, skabe nye Leads og gå direkte i dialog på tværs af de sociale medier.\nALIGN MARKETING OG SALG\nÉt billede af kunden\nDel informationer om kontakter, firmaer, Leads og Kunder til at skabe en ensartet resultat af kundens rejse\nFølg Leads på hele rejsen\nFlyt Leads mere effektivt gennem Lead og Salgsmotoren med automatiske workflows som optimere kunderejsen.\nAfleverer Marketing Kvalificerede Leads til Salg\nPrioritér Leads til Salg beaseret på lead scoring.\nSkab workflows der sikrer, at alle marketing- og salgsafdelingen arbejder på samme aktiviteter og align prioriteterne.


Skal du bruge en frugtpose - stort udvalg i frugtposer med navn\nJeg har altid masser af frugtposer på lager, og der er altid mulighed for at få navn på sin frugtpose så det er nemt at finde den. Mine frugtposer måler for det meste 20 x 27 cm og er i et lag stof. Jeg har valgt ikke at lægge vandafvisende stof i fra starten fordi jeg ved at mange større børn har hel frugt med. Men du kan købe en ekstra pose med som er meget vandtæt men stadigt åndbar. Så frugten ikke ligger og bliver klam i posen.\nHvad er PUL ?\nMine vandtætte poser er lavet i EcuPUL. PUL er en forkortelse for Polyurethan. Det er, som det lyder ret syntetisk, det er en slags laminat der bruges til at gøre andet stof vandtæt. Det kan lægges på de ene side eller som mellemlag. I mine poser vil det altid være på den ene side. Det er blevet brugt blandt andet til hospitalssengen men ellers bliver det brugt til bleer, hagesmække og wetbags. Faktisk er de her poser en slags wetbags.\nHvorfor skal man vælge en pose I PUL frem for de frugtposer der bliver lavet med f.eks. tekstil voksdug eller vådliggerlagen ?\nDet skal man fordi EcuPUL er godkendt til fødevare opbevaring. Det er voksdug og vådliggerlagen ikke. Det er heller ikke til at vide, hvilken type voksdug folk har brugt til deres poser. Og ærlig talt så lugter de ikke alle sammen lige godt.\nHvorfor er der to størrelser ?\nJeg har lavet 2 forskellige størrelser en stor og en lille. Den store har ca. samme mål som frugtposerne, og de små måler 15 x 15 cm. De er perfekte til overskårne vindruer, nødder, tørret frugt og andre små snacks, der skal nydes til frugten. De er forresten også super gode til at have med på tur med et par små snacks til den lille sult. Den store pose vil altid være ensfarvet. Hvor i mod den lille vil komme i varierende print alt efter hvad der er på lager.\nJeg har også altid en fint udvalg af frugtposer i økologisk stof. Stoffet vil altid være GOTS certificeret. Tråden vil også være GOTS, har dog haft svært ved at finde en anoraksnor der var GOTS. Hvis i finder en må i endeligt sige til. Så pt vil snoren kun være økotex. Men den kan nemt pilles ud og evt. udskiftes med en knyttet snor i økologisk bomuld.\nHar du ikke tjekket mit fine udvalg af frugtposer og snackposer så kig ind du finder dem lige her\nTagget Frugtposer, snackpose, økologisk\n← Hvem er Lillekry\nDe der stofbleer….. →


Regnskabskontrolsag vedrørende årsrapporten for 2017 for DSV A/S, CVR-nr. 58 23 35 28\nOprettet: 16. dec. 2019\nOpdateret: 16. dec. 2019\nErhvervsstyrelsen har gennemført en kontrol af årsrapporten for 2017 for DSV A/S.\nKoncernregnskabet og modervirksomhedens årsregnskab er aflagt efter International Financial Reporting Standards som godkendt af EU og yderligere danske oplysningskrav til årsrapporter for børsnoterede virksomheder. Årsrapporten er offentliggjort i henhold til kapitalmarkedslovens § 26.\nKoncern- og årsregnskabet er revideret af PwC Statsautoriseret Revisionspartnerselskab. Revisionspåtegningen er uden anmærkninger.\nErhvervsstyrelsen har den 21. november 2019 truffet følgende afgørelse vedrørende årsrapporten for 2017 for DSV A/S, jf. årsregnskabslovens § 159 a, stk. 5 og 6, sammenholdt med årsregnskabslovens § 161. Idet styrelsen har vurderet, at afgørelsen er principiel, har den været forelagt Finanstilsynets bestyrelse på bestyrelsesmødet den 21. november 2019.\nI henhold til IFRS 8, afsnit 33, litra b, skal virksomheden oplyse om den geografiske placering af langfristede aktiver herunder goodwill i virksomhedens hjemland og i andre lande, hvor virksomheden har væsentlige langfristede aktiver. Virksomheden har dog undladt at oplyse om den geografiske placering af goodwill, selvom goodwill er en væsentlig post i balancen. Styrelsen har i den konkrete sag vurderet, at den ikke kan anfægte virksomhedens opfattelse af, at de manglende oplysninger ikke medfører en overtrædelse af IFRS. Årsagen er, at de manglende oplysninger ikke vurderes at være væsentlige for regnskabsbrugerne i den konkrete situation, jf. IAS 1, afsnit 7 og afsnit 29-31.