Giro d'Italia 2020: Ruten, etaper og et... | Feltet.dk\nGiro d'Italia 2020: Ruten, etaper og etapeprofiler\n02. oktober 2020 13:50Foto: Sirotti\nTour de France er knap overstået, men i det mærkelige corona-år 2020 er det allerede tid til næste grand tour, når rytterne på første lørdag i oktober indleder verdens næststørste cykelløb, der i år kan kaldes højdemeternes, bjergmaratonernes og tidskørslernes Giro d’Italia. Nok har det italienske løb for vane at designe en hård og spektakulær rute, men i år synes arrangørerne at have taget det til et nyt niveau med et design, der byder på hele syv store bjergetaper, hvoraf de tre kommer i den sidste uge og har mere end 5000 højdemeter, men samtidig hele 64,9 ikke alt for kuperede kilometers enkeltstart til at bringe balance i regnskabet. Feltet.dk kaster et blik på hver af de 21 etaper og giver en analyse af den rute, der vil krone en fortjent vinder af en årets af Italiens største cykelløb.\nSÆT DIT GIRO-MANAGERHOLD NU\nGiroen markedsfører sig som ”Verdens Hårdeste Cykelløb i Verdens Smukkeste Land”, og det er ikke uden grund. Mens Frankrigs relativt flade geografi lægger begrænsninger på Tourens sværhedsgrad, og Vueltaen trods sine mange bjergfinaler lægger mere vægt på spektakulære afslutninger mere end det samlede omfang af vanskeligheder, har den italienske grand tour altid gjort brug af Italiens fantastiske terrænmæssige muligheder til at sammensætte en varieret og underholdende menu, hvor der kun er meget få lette dage, ofte adskillige meget lange etaper og altid en sidste uge med nogle kolossale bjergetaper af en sværhedsgrad, man ikke ser i de to øvrige grand tours.\nFor nogle år siden syntes mange imidlertid, at man var gået for langt. Under Angelo Zomegnans ledelse i slutningen af forrige årti udviklede Giro d’Italia sig til et næsten absurd teater. Hvert år syntes løbet at skulle overgå sig selv i hårdhed, og man nåede til et punkt, hvor mange ryttere valgte løbet fra i protest mod ruter, der bød på adskillige ekstremt stejle stigninger, lange transfers mellem etaperne og farlige nedkørsler.\nDet ændrede sig, da først Michele Acquarone og siden Mauro Vegni tog over og fra 2012 fik ansvaret for at designe ruten. I et forsøg på at internationalisere løbet og igen tiltrække de største udenlandske navne, lyttede man til rytterønsket om at gøre ruten mere menneskelig og reducere de lange transporter mellem etaperne. Strategien har været en stor succes. Efter i mange år at have været totalt domineret af italienere har løbet i de senere år haft langt større appel til internationale stjerne, og under Vegnis ledelse har Chris Froome, Nairo Quintana, Alberto Contador, Bradley Wiggins, Richie Porte, Tom Dumoulin, Esteban Chaves, Mikel Landa, Geraint Thomas, Alejandro Valverde, Thibaut Pinot og Primoz Roglic alle haft år, hvor det italienske løb har været et af de store mål.\nSærligt ønsket om at gøre det muligt at satse på både Giroen og Touren i samme sæson har ansporet arrangørerne til at skrue lidt ned for sværhedsgraderne. Det blev særligt tydeligt i 2018, hvor den ekstra uges hvile mellem de to grand tours fik endnu flere til at overveje den vanskelige double, og det lykkedes da også en med en relativt moderat version at få både Chris Froome og Tom Dumoulin til at kaste sig ud i projektet. På den baggrund kunne man tro, at man ville fortsætte ad samme spor, men sådan er det bestemt ikke gået.\nDer var nemlig lidt Angelo Zomegnan over den rute, der blev benyttet til den 102. udgave i 2019, og i 2020 synes arrangørerne endda at have givet den et ekstra nøk. Udsigten til en mindre uges hvile mellem Giroen og Touren på den oprindelige kalender kan have været årsagen. Den gjorde nemlig enhver tanke om en double til en reel umulighed, og derfor var der ingen grund til at holde igen med vanskelighederne i det løb, der oprindeligt skulle være kørt i maj.\nDet blev der i sandhed heller ikke. Med seks store bjergetaper og igen i år hele tre enkeltstarter sammensatte man en menu, hvor næsten halvdelen af etaperne lagde op til kamp om klassementet. Og minsandten om ikke coronavirus har gjort det hele endnu mere brutalt. Oprindeligt var der nemlig planlagt en let start i Ungarn med først en enkeltstart og to helt flade sprinteretaper, men da ungarerne allerede i marts meddelte, at den ide måtte udsættes til 2021, måtte arrangørerne til tegnebrættet igen. Da de sidst i juli præsenterede det nye design, der stort set var uforandret, var den indledende tidskørsel blot blevet endnu længere og dermed mere afgørende, mens de to helt flade sprinteretaper var blevet erstattet med en hård finale for stærke sprintere i Matera og ikke mindst endnu en stor bjergetape med mere end 4000 højdemeter som afslutning på den første uge. Med andre ord er det nu hele 10 af de 21 etaper, der enten køres i bjergene eller som en enkeltstart, og blandt de øvrige 11 er der tillige et uhyre varieret udbud med flade sprinteretaper, stejle mure i finalerne, masser af højdemeter og puncheurafslutninger.\nSidste år betegnede mange Tour de France som højdernes Tour, fordi man uhørt mange gange skulle op i over 2000 m højde. På samme måde vil det være helt naturligt at betegne årets Giro som højdemeternes og bjergmaratonernes Giro d’Italia. Det er nemlig nogle gigantiske bjergetaper, Vegni og co. har fundet frem til lejligheden. 5. etape (225 km med 4686 højdemeter), 9. etape (208 km med 4537 højdemeter), 17. etape (203 km med 5650 højdemeter), 18. etape (209 km med 5847 højdemeter) og 20. etape (198 km med 5364 højdemeter) kvalificerer sig nemlig alle til prædikatet bjergmaraton, og de er således alle længere end alle bjergetaper i årets Tour, ligesom det kun er Tourens 18. etape, der med sine 5000 højdemeter kan matche de samlede klatreudfordringer på de fem gigantiske dage i bjergene.\nDet er vildt og voldsomt, og det er endda slet ikke det eneste. Det første klatreslag skal nemlig allerede slås på løbets 3. etape, når rytterne for tredje gang på bare fire år skal op ad vulkanen Etna, denne gang endda fra en ny og stejlere side. Hvis ikke vinden som tidligere er dræbende i de golde omgivelser, er det en brutal opkørsel, der kan koste dyrt for enhver, som ikke er klar fra start. Bare to dage senere venter så det første af de fem bjergmaratoner som første etape på det italienske fastland efter fire indledende dage på Sicilien, og selvom stigningerne ikke er stejle, er den samlede udfordring så voldsom, at man kan tabe det hele på en dårlig dag. Det kan man også, når første uge fire dage senere rundes af med et næsten identisk bjergmaraton i Appenninerne, hvor stigningerne heller ikke er voldsomt stejle, men hvor den samlede udfordring er så svær, at en dårlig dag atter kan blive dyr på den rute, der altså erstatter en af de helt flade ungarske etaper.\nSE HELE GIROEN FOR KUN 99 KRONER - UDEN REKLAMER - FÅ 7 DAGE GRATIS\nDerefter falder det lidt til ro med klatreudfordringer i den anden uge, og da det kun er én af de første tre bjergetaper, der har en rigtigt svær afslutning, er der ingen tvivl om, at det er en god ide at gemme det meste i tanken til den sidste uges tid, der som altid bliver helt afgørende. Efter en vigtig enkeltstart på løbets næstsidste lørdag går det således for alvor løs på søndagens 15. etape, der måske ikke har samme distance som de fem maratoner, men som til gengæld byder på en vanskelig bjergfinale på Piancavallo-stigningen, som var rammen om en af Marco Pantanis mange solosejre i løbet i forbindelse med triumfen i 1998.\nDet er dog den tredje uge, der må få de fleste til at gispe efter vejret. De fem linjeløbsetaper har distancer på mellem 198 og hele 251 km, og ikke færre end tre af etaperne har betydeligt over 5000 højdemeter. Efter en opvarmning på 16. etapes 225 km med 4000 højdemeter, hvor fraværet af høje bjerge lægger op til udbrud og våbenhvile blandt favoritterne, går det for alvor løs med løbets tredje bjergmaraton på onsdagens 17. etape, hvor der venter endnu en Pantani-hyldest med målet på Madonna di Campiglio, der dog er en relativt let stigning.\nEn let afslutning på en svær dag kan man imidlertid ikke tale om på løbets kongeetape. Om torsdagen venter nemlig næsten 6000 højdemeter på en dag, hvor man i den absolutte finale skal over mægtige Stelvio i mere end 2700 m højde, og selvom målstigningen igen er relativt let, kommer bjerget så tæt på mål, at der venter et brutalt favoritslag. Det gør der også, når bjergfesten rundes af med det sidste af de fem maratoner på løbets næstsidste dag, hvor man igen skal op i over 2700 m højde på stejle Colle dell’Agnello, men som det er tilfældet på de fleste af bjergetaperne, er finalestigningen til Sestriere igen relativt let. Det er således kun Piancavallo og Etna, der er stejle målbjerge. På de øvrige bjergetaper er det i stedet antallet af højdemeter og distancen, der skal slide for ned mere end finalernes vanskelighed.\nMed en sådan bjergmenu er der også basis for, at man kan have en pæn mængde enkeltstart, uden at det vil dræbe løbets spænding. Derfor har arrangørerne for andet år i træk brudt den tendens, vi ser i særligt Touren, hvor tidskørsler er reduceret til et minimum. Hele tre enkeltstarter venter der igen i år, og modsat sidste år, hvor de alle havde væsentlige stigninger eller var decideret bjergrige, er der denne gang tale om specialistterræn. Således lægges der ud med en usædvanligt lang åbningsetape på 15,1 km, hvor der på en speciel faldende rute er basis for at træde masser af watt, og det samme er på den pandekageflade 15,7 km lange afslutningsetape i Milano, der bare har 3 højdemeter og kun få sving. Kun på den klassiske vin-enkeltstart, der i år skal hylde Prosecco-vinen, og som denne gang starter den knaldhårde finale på løbets næstsidste lørdag, er der en anseelig mængde klatring over de 34,1 km, men der er slet ikke tale om samme udfordringer som på sidste års lange enkeltstart i San Marino.\nMens tempokongerne og bjergrytterne slikker sig om munden, har sprinterne grund til at græde. Starten i Ungarn lagde ellers op til en god rute for de rene sprintere, men da begge de to flade ungarske etaper røg i svinget til fordel for meget sværere etaper, er der nu ikke meget at komme efter for de hurtige folk. Vi skal helt hen til 4. etape, inden de overhovedet får første chance, og dernæst er det 7. og 11. etapes flade ture op langs Adriaterhavet på, som Giroen altid har mindst én af, samt 19. etapes nærmest urimeligt lange 251 km lange tur hen langs den flade Po-slette - vi kan jo ikke have en kort etape i den tredje uge i dette maratonernes afslutning - der lægger op til rigtige massespurter.\nTil gengæld er der som så ofte før guf for de mere alsidige typer. Således kan de eksplosive puncheurs se frem til et herligt gensyn med 2. etapes finale i Agrigento, hvor vi havde en sand italiensk dopingsynderfest ved seneste besøg for 12 år siden. De stærke sprintere kan se frem til 6. etapes stigende spurt i Matera, hvor John Degenkolb sejrede ved seneste visit samt til 8. etape, hvor en lille mur i finalen vil kunne rydde godt op blandt de hurtige folk. Er de meget ambitiøse kan de også drømme om den næsten helt flade 12. etape, men her er de to mure i finalen så vanskelige, at de alle kommer til kort, hvis de klatrestærke skulle finde på at røre på sig.\nDen etape kunne derfor godt gå til et udbrud, og udbryderne får da også masser af plads. Udover bjergetaper, hvor mange sikkert vil blive vundet af aggressive typer, burde udbrydere også slikke sig om munden ved udsigten til mur-etapen lige efter første hviledag, der i klassisk Tirreno-ånd består af de stejle sataner, som vi har lært at elske fra martsløbet. Dernæst står der skrevet udbrud med flammeskrift over 12. etapes hyldest til Pantani, hvis hjemby Cesenatico er både start og mål, samt på 16. etapes lange maraton, hvor en stejl mur både i finalen og op til selve målet lægger op til, at det en gruppe vil åbne ballet i den knaldhårde tredje uge. Derefter står der bjergmaraton for resten af tiden, kun afbrudt af fredagens lange sprintermaraton og den afsluttende enkeltstart. Og det er meget passende i denne højdemeternes, bjergmaratonernes og enkeltstarternes Giro.\n1. etape, lørdag d. 3. oktober: Monreale - Palermo, 15,1 km enkeltstart (***)\nMens Tour de France varierer mellem en enkeltstart og en linjeløbsetape, og Vuelta a Espana stort set altid lægger ud med en holdtidskørsel, har man langt større opfindsomhed i RCS Sport, der står for Giro d’Italia. Ganske vist synes holdtidskørsler at være den foretrukne indledning, men enkeltstarter og flade etaper har også været brugt i de senere år. På det seneste synes præferencen at være skiftet til fordel for enkeltstarter, for efter at man i 2016 startede med en flad enkeltstart i Apeldoorn, i 2018 lagde ud med en let kuperet individuel tidskørsel i Jerusalem, og i 2019 skød det hele i gang med en spektakulær åbning i Bologna, er det igen i år en enkeltstart, der indleder showet. Det sker endda med en usædvanligt lang åbningsenkeltstart over hele 15,1 km, men til gengæld kommer det til at gå lynhurtigt, da man højst usædvanligt har lavet et design, der stort set udelukkende er faldende ned mod den sicilianske hovedstad, Palermo.\nDen 15,1 km lange åbning fører feltet fra Monreale til Palermo. Startbyen ligger i bakkerne sydvest for Palermo, der ligger helt ude ved kysten, og det falder derfor næsten hele vejen. Man lægger dog ud med næsten med det samme at dreje skarpt mod nordøst for at køre op ad kategori 4-stigningen Monreale-Cattedrale (900 m, 4,3%), som er en helt jævn stigning hvorefter den første mellemtid tages allerede efter 1,1 km for at finde indehaveren af den første bjergtrøje.\nHerefter begynder det at falde kraftigt mod nordøst ad en helt lige vej, der afbrydes af to hårnålesving efter 3,8 km. Herfra venter en snorlige vej, der kun falder let og leder ind gennem udkanten af Palermo, indtil man helt ude ved kysten tager den sidste mellemtid efter 9,4 km. Her drejer man skarpt mod nordvest for at køre op langs vandet ad en vej, der er ganske let stigende, og som byder på hele seks skarpe sving over de næste 3,7 km. Efter 13,1 km foretager man en U-vending for nu over de sidste 2 km at følge en helt lige vej, der først falder ganske let, indtil den sidste kilometer er helt flad.\nEtapen byder på i alt 74 højdemeter.\nDet er svært at huske en enkeltstart med et så særegent design. Starten er voldsom, når mange eksplosive folk - måske også nogle sprintere - vil spurte om bjergtrøjen, men herefter kan de store specialister åbne op for posen på den lange, lige og faldende vej, hvor farten vil være tårnhøj. Inde i selve byen bliver det mere teknisk, men der vil i det flade terræn stadig være plads til at træde så mange watt, at det bliver en sand specialist, der vil iføre sig den første lyserøde trøje.\nPalermo har to gange tidligere i dette årtusinde været vært for et stort cykelløb. Første gang var ved Giroens indledende holdløb i 2008, hvor opkomlingene fra Garmin sejrede foran CSC og Columbia og sendte Christian Vande Velde i den første førertrøje. Sidste år sluttede en etape i det nye Giro di Sicilia i byen, og her vandt Manuel Belletti en massespurt foran Riccardo Stacchiotti og Sebastian Molano.\n2. etape, søndag d. 4. oktober: Alcamo - Agrigento, 149,0 km (**)\nMens Touren er kendt for at have en relativt ensformig første uge med relativt mange flade sprinteretaper, betyder den mere varierede italienske geografi, at Giroen altid byder på en betydeligt hårdere indledning. Det afspejles også i årets første linjeløbsetape, der betyder, at de hurtige folk slet ikke kommer i spil med det samme. I stedet vender man tilbage til den herlige puncheurafslutning i Agrigento, hvor vi for 12 år siden havde sand dopingsynderfest med sejr til Riccardo Ricco foran Danilo di Luca, Davide Rebellin og Franco Pellizotti. Forhåbentlig er vinderen renere denne gang, når de eksplosive afsluttere efter en ellers relativt flad etape skal spurte om en eftertragtet sejr, der med en god enkeltstart måske også kan bringe den lyserøde trøje i spil.\nMed en distance på bare 149,0 km er der tale om en kort sag, der fører feltet fra Alcamo til Agrigento. Startbyen ligger i det kuperede indre af Sicilien, og derfor lægges der knaldhårdt fra land. Således kører man med det samme mod sydvest op ad en ikke-kategoriseret stigning (3,2 km, 4,7%), som har top efter 11,4 km, inden en kort nedkørsel efterfølges af endnu ikke-kategoriseret opkørsel (3,2 km, 4,8%). Med top efter 19,7 km. Nu kan rytterne se frem til et længere, let faldende stykke, som leder mod sydvest og sydøst ned til bunden af kategori 4-stigningen Santa Ninfa (4,3 km, 4,1%), der er en helt jævn opkørsel med top efter 37,5 km. Tid til at komme sig bliver der dog ikke, da en kort og let nedkørsel fører videre mod syd direkte ned til Partanna-stigningen (3,5 km, 4,1%), på hvis top dagens første indlagte spurt venter efter 46,1 knaldhårde kilometer.\nNu bliver det til gengæld meget lettere. Herfra leder en næsten lige og let faldende vej nemlig mod syd og sydøst ned til kysten, der nås i byen Sciacca. Herfra går det videre ned langs vandet mod sydøst ad en vej, der ganske vist er let kuperet, men i alt væsentligt flad. Efter ca. 110 km bliver terrænet lidt mere rynket med to lette opkørsler, inden det falder ned mod byen Porto Empedocle, hvor dagens sidste spurt kommer efter 136,9 km. Herfra forsætter man kortvarigt mod sydøst hen langs vandet, inden finalen indledes.\nDet sker når, man drejer mod nord væk fra havet for at køre op ad den afsluttende kategori 4-stigning op til målet i Agrigento. De 3,7 km stiger med 5,3% i gennemsnit, hvor der indledes let med 3,8% over de første 500 m, inden der venter 1500 m med 6,2% og et maksimum på 9%. Den følgende stiger med 6,0%, inden det flader ud med 3,3% over de sidste 700 m, fordel over 500 m med 2,6% og slutteligt 5,0% på de sidste 200 m. Stigningen har sving med 3,3 og 1750 m igen, men derefter bugter vejen bugter vejen sig let ind på den 250 m lange, 8 m brede opløbsstrækning.\nEtapen byder på i alt 2270 højdemeter.\nVi kender finalen fra besøget i 2008, hvor Ricco som sagt sejrede foran Di Luca, Rebellin og Pellizotti, der jo alle er kendt som ardennerspecialister og puncheurs. Det fortæller på glimrende vis, hvem der vil kunne gå efter sejren på en dag, der er så hård, at flere klassementsryttere, herunder den senere vinder, Alberto Contador, tabte 10 sekunder i de mange huller, der opstod undervejs. Derfor skal klassementsrytterne være fokuserede på en dag, hvor de mest eksplosive samtidig kan håbe at få del i de vigtige bonussekunder og måske endda en lyserød trøje, hvis den indledende enkeltstart er gået godt.\nAgregento blev som sagt senest besøgt i 2008, hvor Riccardo Ricco sejrede foran Danilo Di Luca og Davide Rebellin. Det er det eneste større cykelløb, der i dette årtusinde er sluttet i byen, men tilbage i 1994 blev Luc Leblanc verdensmester i byen.\n3. etape, mandag d. 5. oktober: Enna - Etna, 150,0 km (****)\nGiro-arrangørerne er lidt mere tilbageholdende med meget tidligere bjergfinaler end Vueltaen, men som regel kommer den første bjergafslutning ikke alt for langt inde i løbet. I år betyder aflysningen af den ungarske start, at det sker helt usædvanligt tidligt, for allerede på tredjedagen skal klatrebenene findes frem til det første bjergslag. Som det skete i både 2017 og 2018, hvor løbet også tilbragte en tidlig del af løbet på Sicilien, sker det må den frygtede vulkan Etna, der denne gang endda bestiges fra en ny side, nemlig fra nordøst. Vi ved af erfaring, at vinden kan være ret dræbende på den golde vulkan, men står den rigtigt, er der basis for store forskelle over de sidste knap 3 meget svære kilometer i en af løbets vanskeligste finaler allerede to dage efter åbningen.\nMed en distance på bare 150,0 km er der tale om endnu en kort etape, som fører feltet fra Enna til toppen af Etna. Starten går inde midt på Sicilien, hvorfra man via en nedkørsel kører mod nordøst ned til en stigning, der leder mod nordøst og over to omgange kommer med hhv. 1,9 km med 8,3% og 1,4 km med 6,3%, inden toppen rundes efter 23 km. Herfra følger man en snoet og let faldende vej mod øst, men undervejs afbrydes den af flere småbakker, mest markant med et længere stigende stykke frem til Regalbuto, som passeres efter 47,1 km, inden det atter begynder at falde. Kort efter flader det ud, mens man fortsætter mod sydøst ned til byen Paterno, der nås efter 78,1 km.\nHerefter ændrer etapen karakter. I stedet for at fortsætte helt ud til kysten drejer man mod nordøst for at køre op ad den ikke-kategoriserede Nicolosi-stigning (9,1 km, 4,1%), hvis top passeres efter 92,8 km. Den leder op til et plateau, der falder let mod nord frem til dagens første spurt, som passeres efter 107,4 km. Herfra går det videre mod nord over to ikke-kategoriserede stigninger med top efter hhv. 115 km (3,7 km, 5,2%) og 121 km (3,4 km, 5,6%). Slutteligt leder en let nedkørsel mod nord ned til byen Linguaglossa, hvor dagens sidste spurt kommer efter 130,9 km.\nDen ligger lige for foden af ikoniske Etna, der her er kategori 1. Man drejer mod nordøst for at tage hul på stigningen, der over 18,8 km stiger med 6,8% i snit. Den første del er uhyre regulær med stigningsprocenter på ca. 7 næsten hele vejen, indtil den med 5,3 km flader ud med 1850 m med 4,2%. Herefter tager den til gengæld fat over de sidste 2850 km, som stiger med 9,1% i snit med et maksimum på 11% med 1500 m igen, inden den flader lidt ud med 8,8% over de sidste 500 m. Midtvejs har stigningen uhyre mange hårnålesving, men på de sidste 4 km bugter vejen sig kun, indtil man rammer den 50 m lange, 6,5 m brede opløbsstrækning.\nEtapen byder på i alt 3516 højdemeter.\nDet er sjældent, at man finder så voldsom en bjergfinale allerede tre dage inde i løbet, og fra denne side er der tale om en meget svær stigning, særligt de sidste 3 km. Vi ved, at vinden kan slå klassementsopgøret lidt ihjel i det åbne landskab, men vi bør her blive en del klogere på løbets hierarki. Det er samtidig tænkeligt, at vi kan få en udbrudssejr med mulige førertrøje, som man ofte ser det tidligt i Giroen, ikke mindst på en dag, der med 3500 højdemeter ikke er let at kontrollere.\nEtna blev senest besøgt i 2018, hvor Esteban Chaves overraskende gik i det tidlige udbrud for siden at blive hentet af Simon Yates, så de to Mitchelton-ryttere kunne tage en dobbeltsejr med etape til Chaves og førertrøje til Yates. Også i 2017 var man forbi, og her tog Jan Polanc karrierens anden etapesejr, da det efter et langt udbrud akkurat lykkedes at holde favoritterne bag sig. I 2011 slog Alberto Contador lille Jose Rujano i en spændende duel, men den sejr har han siden fået frataget grundet sin clenbuterol-dom, og derfor er Rujano i dag officielt noteret som vinder. I 1967 sejrede Franco Bitossi ved det første besøg, mens portugisiske Acacio Da Silva vandt i 1989, hvor man sluttede et andet sted på bjerget end ved de tre øvrige besøg. Sidste år sluttede kongeetapen i Giro di Sicilia i byen, og det gav sejr til Guillaume Martin foran Fausto Masnada og Dayer Quintana.\n4. etape, tirsdag d. 6. oktober: Catania - Villafranca Tirrena, 140,0 km (**)\nDer er mange grunde til at forbande corona langt væk, men Giro-sprinterne har en ekstra en af slagsen. Aflysningen af den ungarske start kostede nemlig to tidlige sprinteretaper i det flade terræn mod øst, og i stedet betyder flytningen til Sicilien, at vi højst usædvanligt skal fire dage hen i løbet, før der er udsigt til den første massespurt. Den burde til gengæld også komme som afslutning på det sicilianske eventyr, for selvom man undervejs skal helt op i 1125 m højde via en meget lang stigning, er de sidste 65 km så lette, at alt taler for det første opgør mellem de hurtige folk.\nFor tredje dag i træk er der tale om en uhyre kort etape, der fører feltet over blot 140,0 km fra Catania til Villafranca Tirrena. Startbyen ligger helt ude ved østkysten, og herfra kører man mod nord op langs vandet ad en vej, der undervejs er først let stigende, siden let faldende og slutteligt helt flad. Efter 38,8 km ændrer etapen sig imidlertid, når man drejer mod nordvest for at køre ind i landet. Det betyder, at det begynder at stige let op forbi dagens første spurt, der kommer efter 56,3 km. Kort efter drejer man mod nord ad en let stigende vej, der leder ind på kategori 3-stigningen Portella Mandrazi (12,4 km, 5,2%), der er en lang og uhyre jævn opkørsel uden stejle procenter.\nToppen i hele 1125 m højde rundes efter 75,4 km, og den efterfølges af en ganske teknisk nedkørsel, der leder videre mod nord ned til den sicilianske nordkyst. Den nås efter 105,3 km, hvor man drejer mod nordøst for at følge den næsten helt flade kystvej op til målbyen helt oppe i Siciliens nordligste punkt. Undervejs passerer man dagens sidste spurt, som kommer efter 114,0 km, inden man når frem til Villafranca Tirrena. Her falder det ganske let med 3000 m igen, indtil det er næsten helt fladt efter den røde flamme. Finalen er til gengæld teknisk, da den lange, lige vej afbrydes ad hele fire skarpe sving med hhv 1800 m, 1500 m, 1400 m og slutteligt 850 m igen, indtil man rammer den 8 m brede opløbsstrækning.\nEtapen byder på i alt 1765 højdemeter.\nArrangørerne har ikke kunnet dy sig for at sende rytterne op over en ganske lang og for de tunge folk ret svær stigning, men det bør ikke afholde dem fra at gå efter en spurt. Efter nogle hårde dage vil de fleste være fint tilfredse med at holde et udbrud i kort snor, inden de hurtige folk endelig kan ventes at komme til fadet i en dog uhyre teknisk finale, hvor der stilles store krav til hold og lead-out.\nVillafranca Tirrena har ikke tidligere i dette årtusinde været vært for et stort cykelløb.\n5. etape, onsdag d. 7. oktober: Mileto - Camigliatello Silano, 225,0 km (***)\nEfter fire dage på Sicilien når rytterne endelig det italienske fastland, hvor rejsen op gennem støvlen indledes. Hvis nogen havde drømt om, at det betød lidt lettere terræn end på den kuperede middelhavsø, må de desværre tro om. Rejsen mod nord indledes nemlig med et 225 km lang maraton, der byder på mere end 4500 højdemeter og en alenlang stigning mod slutningen, inden en kort nedkørsel mod mål. Selvom der ikke er tale om verdens stejleste bjerg er der bestemt mulighed for at gøre forskelle som afslutning på så voldsom en dag, og derfor kan det meget vel være en etape, hvor løbet måske næppe vindes, men hvor det sagtens kan tabes.\nDet 225,0 km lange maraton fører feltet fra Milelto til Camigliatello Silano. Starten går helt nede i den italienske tåspids, hvor man lægger ud med at køre mod nordvest op ad en 4,3 km lang stigning, inden en let nedkørsel fører mod nordøst ned til kysten. Nu følger man vandet mod nordøst ad en let kuperet kystvej, indtil man fortsætter videre mod nordøst og siden sydøst for at passere ind gennem det kuperede indre. Det betyder, at man skal over en stigning (2,4 km, 5,7%) med top efter 55,1 km, inden det stiger let mod øst, inden en let nedkørsel fører videre mod øst ned til havet på den modsatte side, hvor dagens første spurt venter efter 80,2 km.\nMan bliver imidlertid ikke længe ved vandet. I stedet kører man mod nord ad et let stigende stykke, som leder frem til kategori 3-stigningen Catanzaro (3,6 km, 5,3%), der er relativt regulær og har top efter 91,9 km. En kort og kringlet nedkørsel leder nu mod vest, inden man kort efter drejer mod nordvest for at passere kategori 3-stigningen Tiriolo (10,1 km, 5,3%), der er en lang, jævn opkørsel, dog stejlest i bunden, og som har top efter 111,3 km. Faktisk fortsætter det med at stige over yderligere 6,0 km, indtil man når frem til forplejningszonen helt oppe på Monte Trearie i 865 m højde.\nHer når man op til et plateau, der er ganske kuperet. Således fortsætter man mod nordvest ad en ganske ubehagelig vej, der byder på flere bakker, herunder 2,2 km med 4,4% og top efter 124,8, dernæst 1,9 km med 5,3% med top efter 128,9 km, så 2,7 km med 5,3% og top efter 140,3 km og slutteligt 1,6 km med 5,5% og top i 928 m højde efter 147,7 km. Først herefter følger en meget teknisk nedkørsel, der fortsat leder mod nordvest, indtil man rammer en ikke-kategoriseret stigning (4,8 km, 6,2%), som leder mod nord og nordøst op til Rogliano efter 166,8 km. Her er der et kort, fladt plateau, inden en let nedkørsel fører mod nordvest ned til Cosenza, hvor dagens sidste spurt kommer efter 187,5 km.\nDet er imidlertid kun opvarmning, for det værste mangler. Nu kører man nemlig mod nordøst op ad kategori 1-stigningen Valico di Mont, der stiger med 5,6% over hele 24,2 km. Den indledes med 6,5%, der efter en let start stiger med 6,2% i snit med helt op til 9,2% undervejs, inden den flader ud med 4,2% over de næste 5,5 km. Herefter der en lille mur med 1500 m med hele 11,6% og et maksimum på 18%, hvorefter de sidste 10,7 km stiger med 6,2%, endda uhyre jævnt nærmest uden udsving.\nToppen rundes efter 213,4 km, hvorefter de sidste 11,6 km næsten alle er faldende. Man kører nemlig mod nordøst, sydøst og slutteligt øst ad en midtvejs ganske teknisk nedkørsel, der mod slutningen retter sig ud og bliver mindre stejl over de sidste 4 km. Nedkørslen ender med 1150 m igen, hvorefter det stiger med 2,6% i snit, stejlest med 4,0% over de sidste 150 m. Efter 4 km-mørket bugter vejen sig kun let, indtil man når en U-vending med 1150 m igen, hvorefter det altså begynder at stige. Slutteligt er der to skarpe sving lige i rap, indtil man rammer den 400 m lange, 6,5 m brede opløbsstrækning.\nEtapen byder på i alt 4686 højdemeter.\nEn etape som denne er uhyre let at undervurdere, fordi der ikke er tale om en bjergfinale, men det gør man ikke klogt i. Var den kommet under Touren, havde den været den etape med næstflest højdemeter, og samtidig er der tale om et alenlangt maraton. Den sidste stigning er over de sidste 10 km ikke specielt stejl, men den er svær nok til at skabe forskelle som afslutning på så voldsom en dag. Til gengæld er det også nærliggende at tro, at et udbrud har en god chance for at løbe med både etapesejr og måske førertrøje, for det kræver en enorm indsats at kontrollere så voldsom en etape - noget, de færreste har lyst til i løbets første uge.\nCamigliatello Silano har ikke tidligere i dette årtusinde været vært for et stort cykelløb.\n6. etape, torsdag d. 8. oktober: Castrovillari - Matera, 188,0 km (**)\nNoget af det, der adskiller Giroen og Vueltaen fra Touren er de meget mere varierede finaler, som har større appel til flere forskelle ryttertyper fremfor Tourens mange afslutninger, der enten er for sprintere eller klatrere. Det bliver udtalt på 6. etape, der fører feltet tilbage til Matera, der senest blev besøgt for syv år siden. Dengang spurtede John Degenkolb sig til sejr på en lang, sej bakke op mod målet i byen, der ligger på et højdedrag, og selvom der denne gang er tale om et lidt anderledes indløb vil det igen være de stærke sprintere med appel til let stigende spurter, som ventes at skulle slås om sejren på løbets sjette dag.\nI alt skal der tilbagelægges 188,0 km, som fører feltet fra Castrovillari til Matera. Starten er knaldhård, idet man lægger ud med at køre mod nordøst op ad den ikke-kategoriserede Valico di Campotenese (11,6 km, 4,8%, som efter et kort, fladt stykke efterfølges af en lille bakke (1,6 km, 5,8%) med top i 1081 m højde efter 20,1 hårde kilometer. Herefter går det videre mod nordvest og nord via en meget teknisk nedkørsel, inden man kører mod nordøst op ad endnu en ikke-kategoriseret stigning (8,4 km, 4,8%) med top efter 46,4 km, men faktisk fortsætter det med at stige mod nordøst og nord let helt frem til km 52,9. Nu går det mod sydøst via en kort nedkørsel, inden man kører mod nordvest op ad en lille bakke frem til dagens første spurt, som kommer efter 62,1 km.\nNu bliver etapen meget lettere. Først venter en teknisk nedkørsel, der fører mod nord, men derefter kører man mod nordøst ad en lang, lige og let faldende vej, der leder ned i fladlandet og frem til forplejningen, som nås efter 114,3 km. Nu går det mod nord via et let stigende og let faldende stykke frem til dagens anden som, der er placeret efter 135,1 km, inden det bliver pandekagefladt, mens man fortsætter mod nordøst og nord.\nFinalen indledes efter 156,3 km, når man kører mod nord op ad kategori 3-stigningen Millotta (4,7 km, 6,9%), som er en meget jævn stigning med top efter 162,3 km. Herfra resterer 25,7 km, som indledes med en let og hurtig nedkørsel, der fører mod nordøst, indtil et kort fladt stykke leder frem til de sidste godt 10 km, der stort set alle er stigende og fører mod nordøst og nord.\nFørst stiger det med 4,4% over 2,4 km, inden det med 8,2 km flader lidt ud, selvom det stadig stiger let med ca. 3%, herunder med 3,2% over de sidste 1450 frem til 4 km-mærket. Nu falder de næste 1250 m let med 2,0%, inden der venter 750 m med hele 6,3% og et maksimum på 12%. Ved 2 km-mærket falder de næste 750 m med 2,4%, inden de sidste 1250 stiger jævnt med 2,6% i snit, stejlest med 3,3% over de sidste 500 m. Finalen er ganske teknisk, idet en lang, kun svagt bugtende vej afbrydes af et relativt skarpt sving på det stejles stykke med 2500 m igen, hvorefter der er en række bløde kurver. Slutteligt er der skarpe sving med 1200 m, 800 m og slutteligt 400 m igen.\nEtapen byder på i alt 2799 højdemeter.\nSelvom finalen er en anden, er det ikke overraskende, at Degenkolb vandt en knaldhård spurt her i 2013. Etapen må nemlig være udset som et af de største mål for Peter Sagan og Michael Matthews, men Bora og Sunweb får kam til deres hår, hvis de skal kontrollere den knaldhårde indledning. Resten af etapen er dog relativt let, og derfor taler meget for, at vi får den ventede hårde spurt, selvom man bestemt ikke skal undervurdere den meget svære Millotta, der kan rydde gevaldigt ud i tropperne, hvis der lægges pres på.\nMatera blev senest besøgt i 2013, hvor John Degenkolb spurtede sig til sejr foran Angel Vicioso og Paul Martens. I 2003 var Fabio Baldato hurtigere end Gabriele Colombo, Giuliano Figueras og den førende Alessandro Petacchi, og i 2000 sejrede Mario Cipollini foran Dmitry Konyshev og Silvio Martinello i endnu en spurt.\n7. etape, fredag d. 9. oktober: Matera - Brindisi, 143,0 km (*)\nArrangørerne skal næppe regne med at få mange julekort fra feltets sprintere som tak for den start, de har sammensat. Den første del er som bekendt ofte den fladeste, men denne gang skal vi helt frem til syvendedagen, inden sprinterne kan komme i spil for anden gang. Det gør de så også næsten med statsgaranti, for 7. etape er en af den slags, Giroen også er kendt for, nemlig korte og helt flade ture op nær den italienske østkyst. Alt taler derfor for et opgør mellem de hurtigste denne fredag i Brindisi.\nHerefter kører man atter ind i landet, når man fortsætter mod øst ad en flad og senere let stigende vej, der begynder at stige lidt kraftigere, når man drejer mod nordøst for at køre op til den anden spurt, som kommer efter 91,5 km. Herefter begynder det til gengæld at falde ganske, ganske let resten af vejen, når man drejer mod øst og senere nordøst for at køre ud til den italienske østkyst og målbyen Brindisi. Det går ad en næsten helt lige vej, der kun falder let, indtil man slutteligt når frem til målbyen. Her falder det let, indtil man med 2,1 km igen drejer skarpt. Herefter begynder det i stedet at stige ganske let, mens der følger et mareridt af sving, når der skal drejes med 1700, 1500 og 1200 m igen, indtil man rammer den 7,5 m brede opløbsstrækning. Den sidste kilometer stiger jævnt med 0,7% i snit.\nDet er lige så klassisk Giro som en stor bjergetape i Dolomitterne. Vi kender disse korte, flade kystetaper, der fungerer som en halv hviledag. I Puglien kan det blæse lidt mere end i resten af Italien, men det er usandsynligt, at vinden kommer i spil. Nej, alt peger på et brag af en massespurt i en dog uhyre kringlet finale, hvor man skal sørge for at holde sig til i det svinghelvede, der venter, inden man kan lade benene tale på den lange, let stigende opløbsstrækning.\nBrindisi har ikke tidligere i dette årtusinde været vært for et stort cykelløb.\n8. etape, lørdag d. 10. oktober: Giovinazzo - Vieste, 200,0 km (***)\nDet kan godt være, at starten var hård ved sprinterne, men mod slutningen af den anden uge er der endelig lidt at komme efter. For anden dag i træk er der nemlig udsigt til en chance for de hurtige folk, men denne gang bliver det slet ikke så enkelt som i 7. etapes pandekageflade terræn. Denne gang skal man nemlig både overleve en ganske svær stigning midtvejs og ikke mindst en stejl lille mur i finalen, som nok vil give flere ideer til folk som Peter Sagan og Michael Matthews end de helt klassiske sprintere.\nI alt skal der tilbagelægges præcis 200,0 km, som fører feltet fra Giovanizzo til Vieste ad en rute, der fortsætter rejsen mod nord op langs den italienske østkyst. Starten er da også så enkel, som noget kan være, da man følger den pandekageflade kystvej mod nordvest og til sidst nord og nordøst hele vejen forbi forplejningen frem til den første spurt, der kommer efter 90,3 meget lette kilometer.\nHerefter ændrer etapen imidlertid karakter. Det sker, når man drejer mod nord for at køre ind i landet og over kategori 2-stigningen Monte Sant’Angelo, der siger med 6,1% over 9,6 km fordelt med 6,8% over de første 8,5 km, der er meget jævne, indtil den flader ud med 4,4% på den sidste del frem mod toppen, som rundes efter 106,2 km. En ganske teknisk nedkørsel leder nu mod sydøst tilbage til kysten, hvor man atter følger kystvejen mod nordøst. Denne gang er terrænet ad den snoede vej dog helt anderledes kuperet end tidligere, og man skal således over flere bakker med toppe efter hhv. 129,2 km (2,8 km, 5,6%), 137,5 km (1,6 km, 5,3%) og 143,2 km (2,9 km, 6,3%), hvor sidstnævnte faktisk fortsætter med at stige, så det i alt stiger med 3,7% over 8,0 km frem til toppen efter 148,5 km.\nEfter en kort nedkørsel venter så kategori 4-stigningen La Guardiola (1,4 km, 6,0%), som har 500 m med 7,9% midtvejs og har top efter 157,3 km, inden der kommer en 700 m lang bakke med 5,6% og top efter 164,8 km. Herefter bliver det endelig lidt lettere, mens man fortsætter mod nord ad den snoede kystvej frem til den afsluttende rundstrækning. Den rammes efter 173,6 km lige i bunden af en lille mur (1,0 km, 9,3%), som stiger med hhv. 7,2% og hele 11,4% over de to 500 m-segmenter og har et maksimum på 17%, hvorefter man kører de sidste 10,1 km ind til mål, hvor stregen krydses for første gang i forbindelse med den sidste spurt efter 185,5 km.\nEtapen afsluttes nu med en hel omgang på den i alt 14,5 km lange rundstrækning, der indledes med, at man følger den flade kystvej, inden man kører mod sydvest ind i landet op over muren, der for anden gang passeres med 10,1 km igen. Fra toppen falder det via en let nedkørsel mod syd, inden en relativt lige og let faldende vej leder mod nordvest og nord. Med 4 km igen drejer man mod sydøst, hvorefter det stiger let frem de sidste 2,3 km. De indledes med, at det falder ned mod kystvejen, der slutteligt følges mod sydøst ind til mål, så den sidste kilometer er stort set helt flad. Vejen har nogle ret skarpe kurver lige inden den røde flamme, hvorefter man rammer den 1000 m lange, 7,5 m brede opløbsstrækning.\nEtapen byder på i alt 2191 højdemeter.\nDer er næppe tvivl om, at de tunge sprintere vil finde den lille mur voldsom, især fordi den kommer efter en meget vanskelig anden del af etapen. Til gengæld må etapen være guf for folk som Peter Sagan og Michael Matthews, der næppe har råd til at lade denne chance gå fra sig. Med en let start taler meget derfor for, at Sunweb og Bora vil tage kontrol, men etapen er også så svær, at man ikke helt kan udelukke en udbrudssejr.\nVieste har ikke tidligere i dette årtusinde været vært for et stort cykelløb.\n9. etape, søndag d. 11. oktober: San Salvo - Roccaraso (Aremogna), 208,0 km (****)\nEtapen tager for alvor fat, når man drejer mod sydvest for at køre op ad kategori 1-stigningen Passo Lanciano (12,7 km, 6,9%), som indledes let med 4,6% over 2,0 km, men derefter har 2,3 km med 8,7% og et maksimum på 14%, inden den jævnt stiger med 7,2% over 5,8 km og slutteligt jævnt med 6,6% over de sidste 3,6 km frem mod toppen, som rundes efter 100,4 km. Nu venter en mod slutningen meget teknisk nedkørsel, der leder mod nordvest ned til forplejningen, som passeres efter 117,1 km.\nHerfra går det stort set opad resten af vejen. Man lægger ud med at køre mod syd op ad en ikke-kategoriseret stigning (8,4 km, 5,7%), som efterfølges af en ultrakort nedkørsel, inden det går videre op ad først en bakke (2,6 km, 5,5%) og siden kategori 2-stigningen Passo San Leonardo (13,8 km, 4,5%), der ikke er verdens sværeste. De første 3,4 km er de sværeste med 5,8% og et maksimum på 11%, men derefter følger 7,7 km med bare 3,7% og ingen stejle passager, inden den stiger jævnt med 5,1% over de sidste 2,65 km frem mod toppen, som rundes efter 154,7 km.\nNu bliver der kortvarigt lidt ro, når rytterne følger en periodevis kringlet nedkørsel videre mod syd, indtil man drejer mod sydøst for at passere kategori 2-stigningen Bosco di Sant’Antonio (9,4 km, 5,1%), der er jævn uden stejle procenter og har top efter 181,4 km. Den leder op til et fladt plateau, som følges mod sydøst frem til dagens sidste spurt, som kommer efter 194,0 km.\nHerefter indledes finalen, når man drejer mod sydvest ind på Amerogna-stigningen, der er i kategori 1. Den stiger med 5,7% over 9,6 km, men er meget ujævn. Således stiger de første 4,75 km bare jævnt med 5,8%, inden det falder med 1,3% over 2,35 km. Herefter venter slutteligt en 2,5 km lang rampe med et gennemsnit på 7,2%, men hvor de første 1500 m bare stiger med 3-5%, inden den tager fat med 10,6% over den sidste kilometer med et maksimum på 12% lige inden selve stregen. Efter nogle indledende hårnålesving følger stigningen en 6 m vej, der kun bugter sig let med en sidste kurve ca. 200 m fra stregen.\nEtapen er i næsten en kopi af 5. etape. Igen er der tale om et alenlangt bjergmaraton med mange højdemeter, men igen er der også hovedsageligt tale om 5%-stigninger, der aldrig bliver stejle. Det kræver en jætteindsats at kontrollere, og det ligner derfor en stensikker dag for et udbrud. Favoritterne skal imidlertid være varsomme, for selvom den sidste stigning kun er stejl på den sidste kilometer, så vi for fire år siden, at der kan være tid at tabe, hvis man har den forkerte dag på en etape, der er så lang og opslidende.\nHviledag, mandag d. 12. oktober\n10. etape, tirsdag d. 13. oktober: Lanciano - Tortoreto, 177,0 km (***)\nEnhver der har set Tirreno-Adriatico har lært at elske løbets ikoniske muretaper, der nær adriaterhavskysten byder på små, stejle sataner på smalle, snoede veje, der aldrig giver ro til at komme sig. En sådan har arrangørerne sammensat til dagen efter første hviledag, hvor rejsen mod nord op langs vandet fortsættes, men hvor man slutter med at køre en omgang på en rigtig Tirreno-rundstrækning. Stigningerne kommer nok for langt fra mål til, at favoritterne tør satse alt for voldsomt, men mens et udbrud formentlig løber med sejren, skal man bestemt ikke udelukke, at der kan ske ting og sager også hos de store navne.\nI alt skal der tilbagelægges 177,0 km, der fører feltet fra Lanciano til Tortoreto ad en rute, der fortsætter rejsen mod bjergene i nord. Man starter lidt inde i lande og lægger ud med at køre ad en nedkørsel mod nord ned til kysten, hvorefter man følger den kun ganske let kupere kystvest mod nordvest frem til Francavilla di Mare. Her drejer man mod sydvest for at køre ind i landet via en stigning (2,9 km, 5,1%) og et let stigende stykke efterfulgt af en kort nedkørsel, inden det er tid til en Tirreno-klassiker, når rytterne skal op til den berømte by Chieti, hvor afgørende Tirreno-etaper ofte sluttede for år tilbage, via en kategori 4-stigning (1,5 km, 9,3%), der endda stiger med 11-12% på den første kilometer, inden den flader ud nær toppen, som rundes efter 47,1 km.\nEn teknisk nedkørsel fører nu mod nordvest og nord tilbage til kysten, der rammes lige nord for Pescara. Herefter går det nok engang ad kystvejen mod nordvest, først via et lidt småkuperet stykke og siden via helt fladt terræn. Efter 110,1 km passerer man den første spurt i Giulianova, men kort efter skifter terrænet karakter. Det sker når man drejer mod nordvest for at køre ind i landet og op over kategori 4-stigningen Tortoreto (2,9 km, 7,3%), som indledes med 1,7% over 600 m, og så har 400 m med 15,1% og et maksimum på 18%. Dernæst stiger den med 7,2% over de sidste 1,8 km fordelt over 6,0%, 11,4%, 7,2% og 5,9% over hhv. de første 300 m og dernæst de tre sidste 500 m-segmenter og med et maksimum på 18%. Toppen rundes efter 120,0 km, hvorfra en kringlet nedkørsel leder mod øst ned til kysten og byen Tortoreto, hvor man dog ikke krydser stregen.\nI stedet kører man mod nord op ad den helt flade kystvej, indtil man drejer mod vest og sydvest for at passere kategori 3-stigningen Colonnella (3,1 km, 9,2%), der stiger med 6,0% over de første 500 m, men derefter med 10,1% i snit resten af vejen og med 18% midtvejs, hvorefter det dog bliver lidt lettere med 7-9% frem til toppen, som rundes efter 138,0 km. Derfra falder det let mod sydvest, indtil man kører op ad en mur (900 m, 9,7%), som har 500 m med 13,6% og et maksimum på 24% og dernæst 500 m med 5,5%, der leder frem til dagens sidste spurt, som kommer efter 144,0 km.\nNu bliver det lidt lettere med en let faldende vej, der leder mod sydøst, indtil man rammer et meget kringlet stykke, hvor man snor sig rundt i bakkerne vest for Tortoreto. Først venter den lille Colle Luna (3,4 km, 4,0%) med top efter 154,5, inden man rammer endnu en stigning med navnet Tortoreto (2,5 km, 7,1%), som kommer med to stejle 500 m-ramper fra start og midtvejs på hhv. 10,8% og 9,4% og med et maksimum på 20% på midten. Toppen passeres efter 159,5 km, og derefter skal man for anden gang over kategori 4-stigningen Tortoreto. Denne gang er det dog kun de sidste 1800 m, der stiger den med 7,2% fordelt over 6,0%, 11,4%, 7,2% og 5,9% over hhv. de første 300 m og dernæst de tre sidste 500 m-segmenter og med et maksimum på 18%.\nToppen rundes med 11,0 km igen, hvorefter det går via en kringlet nedkørsel mod øst tilbage til Tortoreto. Her følger man en flad og lige vej mod nordvest, indtil man drejer skarpt med 5 km og 3,5 km igen, hvorefter man kører mod sydøst ad den helt lige og flade 8 m brede kystvej, der kun afbrydes af en rundkørsel med 1700 m igen.\nEtapen byder på i alt 2058 højdemeter.\nEnhver, der har kørt Tirreno-Adriatico vil vide, at disse mur-etaper kan være ganske begivenhedsrige og selektive, og der er således bestemt mulighed for at gøre forskelle, hvis man har mod til at tage initiativ. Vi er imidlertid også kun stadig midtvejs i løbet, og derfor kan det meget vel ende med, at der køres relativt konservativt fra favoritterne. Uanset hvad ligner det en dag, som udbrydere må have kigget sig ud som en god mulighed.\nTortoreto var senest vært for et stort cykelløb, da Matthias Krizek i 2012 vandt en etape i Baby-Giroen i byen. I 205 vandt Marco Pinotti det italienske enkeltstartsmesterskab ved at slå Marzio Bruseghin og Dario Cioni her, og i 200 vandt Danilo di Luca en etape i det hedengangne Giro d’Abruzzo her.\n11. etape, onsdag d. 14. oktober: Porto Sant’Elpidio - Rimini, 182,0 km (**)\nDet gode ved rejsen op langs den italienske adriaterhavskyst er, at det er så let at variere terrænet. Det kræver bare et lille smut ind i landet at lave bjerg- eller muretaper i Appenninerne, men man kan også bare følge den flade kystvej, som vi så det på 4. etape. Den slags lette kystetaper er på programmet hvert år, og denne gang får sprinterne endda to af dem. Således er der lagt op til endnu en let og flad dag, når løbet på sin anden onsdag fortsætter rejsen mod nord op mod de høje bjerge.\nBakkerne i finalen kan godt bruges til at lægge lidt pres, men de kommer for langt fra mål til at kunne bruges til det store. Dette er en af de dage, sprinterne har sat det fedeste kryds ved, og da det aldrig blæser i området, ligner det en stensikker massespurt, hvor den kringlede finale dog stiller meget større krav til hold og lead-out end til sprinteren selv.\n12. etape, torsdag d. 15. oktober: Cesenatico - Cesenatico, 204,0 km (****)\nDopingfortid til trods er Marco Pantani stadig en italiensk folkehelt, der år efter år hyldes i Giroen. Det sker også på løbets 12. etape, der har både start og mål i hans hjemby, Cesenatico ved den italienske adriaterhavskyst. Her har man designet en etape, der fuldstændigt følger ruten fra motionsløbets Nove Colli Gran Fondo, der med sine 3800 højdemeter over 204 er en meget krævende affære. Som vi ved fra Memorial Marco Pantani ligger selve Cesenatico dog så langt fra bakkerne, at der næppe er mulighed for kamp i klassementet på det, der ligner en stensikker dag for et stærkt udbrud.\nPå toppen drejer man mod nord ad en let stigende vej, inden det begynder at falde mod nord og nordøst ned mod Sogliano al Rubicone. Kort inden byen, der kendes fra Coppi e Bartali, drejer man mod syd for at køre op ad Monte Tiffi (1,8 km, 9,8), der har et maksimum på 16%, og som kendes fra kongeetapen i samme løb, og som har top efter 112,3 km. Efter kun en ultrakort nedkørsel, der leder mod sydvest går det opad kategori 3-stigningen Perticara (8,1 km, 4,7%), der stiger ujævnt med 5,5% over de første 3,6 km med et maksimum på 12% og lange stykker på 8-9%, inden den stiger med 4,1% over de sidste 4,5 km, igen ujævnt med stykker på 7-8% på den nedre del frem mod en let sidste kilometer med 2-3%, inden toppen rundes efter 121,7 km.\nSidste udfordring indledes, når man drejer mod sydvest ind på kategori 4-stigningen San Giovanni in Galilea (4,7 km, 5,7%), som stiger med 7-8% over de første 2 km, men derefter blot med 3-6% resten af vejen. Toppen tundes, når der resterer 30,5 km, som indledes med en teknisk ikke alt for vanskelig nedkørsel, som fører mod vest, nordøst og nord ned til den sidste spurt, som kommer efter 189,2 km. Nu går det mod nord og nordøst ad en ganske let faldende vej, indtil de sidste 4 km er stort set helt flade. Vejen afbrydes af to skarpe sving lige inden 2 km-mærket, inden et sidste sving leder mod nordvest ind på den 1,4 km lange, 7,5 m brede opløbsstrækning.\nDet er svært at finde mere udprægede udbryderetaper end denne. Terrænet er alt for svært til, at det giver mening for nogen at forsøge at skabe samling, og samtidig er stigningerne så langt fra mål, at det er ubrugeligt for klassementsrytterne. Alt peger på en vild start, indtil et udbrud er etableret, hvorefter feltet kan rulle til mål, mens der kæmpes om at tage en udbrudssejr, som Manuel Belletti gjorde ved seneste besøg i 2010.\nUdover altid at være målby for Memorial Marco Pantani, hvis seneste udgave i august blev vundet af Fabio Felline, var Giroen senest forbi i 2010, hvor Manuel Belletti var hurtigste mand fra et udbrud, og i 1999 var Ivan Qaranta vandt en massespurt. Baby-Giroen gjorde stop i 2010 med solosejr til Paolo Locatelli og i 2009, hvor Enrico Peruffo var hurtigste mand i en tremandsspurt.\n13. etape, fredag d. 16. oktober: Cervia - Monselice, 192,0 km (**)\nLøbet nærmer sig de høje bjerge i nord, hvor det skal afgøres, og hvor sprinterne har meget lidt at komme efter. Inden klassementskampen for alvor indledes i den næstsidste weekend, er der dog et sidste stykke af rejsen, der skal tilbagelægges, og her kunne de hurtige folk have drømt om at få en sidste chance. Etapen afvikles nemlig i det næsten helt pandekageflade terræn omkring Venedig, men arrangørerne har alligevel været så modbydelige at finde to meget stejle bakker, der effektivt udelukker sejr for langt de fleste sprintere, så det kun er de allermest hårdføre, der måske kan få en chance - hvis de da tør gøre forsøget og tage kontrol på en dag, hvor afslutningen er for voldsom for selv en Michael Matthews, hvis der for alvor gås til stålet.\nI alt skal der tilbagelægges 192,0 km, som fører feltet fra Cervia til Monselice. Begge byer ligger i det nordøstlige hjørne omkring Venedig, hvor det er fladere end et billardbord, og derfor er der ikke meget hokuspokus over indledningen. Her går det mod nordvest i området øst for Bologna, og selvom man hurtigt forlader vandet, ændrer det ikke på, at det er helt - som i helt - fladt. I udkanten af Ferrara drejer man mod nord for at passere forplejningen og køre frem til den første spurt, som kommer efter 118,5 km, inden man fortsætter mod nord frem til målbyen Monselice, der nås efter 143,2 pandekageflade kilometer.\nNu kunne vi have afsluttet etapen med et brag af en massespurt, men det gør vi ikke. Uden at passere målstregen fortsætter rytterne nemlig mod nordøst, siden nordvest og nord igennem fladlandet frem til dagens anden spurt, som er placeret efter 155,2 km, der fortsat alle har været flade. Det ændrer sig imidlertid nu, for Monselice ligger i udkanten af en kuperet ø midt i fladlandet, og nu kører man mod sydvest for at skære direkte ind gennem dette område. Det betyder, at man skal over kategori 4-stigningen Il Roccolo (4,1 km, 8,3%), der er en irregulær mur med først 500 med 1,6%, så 900 m med 10,2%, herunder et maksimum på 20%, siden 1600 m med mere beskedne 6,7% og slutteligt 1000 m med 13,4% og et maksimum på 17% lige ved toppen, der rundes, når der resterer 29,5 km.\nEfter den første mor går det mod sydvest ad en ikke alt for kringlet nedkørsel direkte ned til bunden af kategori 4-stigningen Calaone (2,1 km, 9,8%). Den har ikke samme udsving som den foregående, men er til gengæld helt regulær med nærmest konstante procenter hele vejen op til toppen - dog med et kort maksimum på 18% - som rundes med 15,9 km igen. De indledes med en kort og meget teknisk nedkørsel, der fører mod syd, inden det går igennem helt fladt terræn mod øst tilbage til Monselice. Her er der sving med 2800 og 2200 m igen, inden man drejer næsten 180 grader ind på den bare 400 m lange, 8 m brede opløbsstrækning.\nEtapen byder på i alt 825 højdemeter.\nDe sidste to stigninger er så voldsomme, at der sagtens kunne køres klassement, hvis ikke de var kommet så langt fra mål. Derfor kan en fyr som Michael Matthews og måske Peter Sagan drømme om, at det vil gå så langsomt, at de kan komme med hjem til en reduceret massespurt. Risikoen er imidlertid stor, for de risikerer enten at blive sat, eller at ryttere kører væk på de vanskelige procenter. Derfor kan det også meget vel være, at de opgiver med det samme, og at det i stedet bliver endnu en etape for et udbrud.\nMonselice har ikke tidligere i dette årtusinde været vært for et stort cykelløb.\n14. etape, lørdag d. 17. oktober: Conegliano - Valdobbiadene, 34,1 km enkeltstart (****)\nI de senere år har Giroen gjort det til en tradition at have en 30-40 km lang enkeltstart i en af Italiens smukke vinproducerende regioner. De er ofte ganske kuperede, og derfor har de lange tidskørsler som regel været ganske vanskelige og ofte også tekniske. Modellen fastholdes i år, hvor det er Prosecco-vinene, der kommer i rampelyset på en af løbets allervigtigste etaper, der har mål i Valdobbiadene, som det var tilfældet på samme ”vin-enkeltstart” i 2015. Dengang leverede Alberto Contador en sand magtdemonstration i den silende regn og sikrede sig så stort et forspring, at han havde råd til hele to kriser senere i løbet. Ligesom for fem år siden er der udsigt til, at Prosecco-vinenes hjemsted bliver rammen om et nøgleslag i kampen om årets Giro-titel.\nI alt skal der tilbagelægges 34,1 km, hvilket er i overensstemmelse med nyere tradition og ikke de vanvittige 59,4 km, som Contador tilbagelagde for fem år siden, og de fører fra Conegliano til Valdobbiadene. Starten er skabt til specialister, da det går mod nordvest ad en snorlige vej, der kun er ganske let stigende, så man over de første 6,3 km vinder 41 højdemeter. Herefter venter der imidlertid en voldsom udfordring, der ikke just er skabt til tempocykler, når rytterne drejer mod sydvest for at passere kategori 4-stigningen Muro di Ca del Poggio (1,1 km, 12,3%), der er relativt regulær, dog med 19% efter 400 m og 16% på toppen, der rundes efter 7,4 km, hvor den første mellemtid tages.\nEfter muren fortsætter det med at stige let, mens man kører mod nordvest, men snart drejer man mod vest og senere sydvest og syd ad en kun let snoet vej, der bortset fra en lille bakke på første del er ganske let faldende. Senere drejer man mod vest for at følge en lige vej frem til anden mellemtid, der tages efter 17,1 km. Det ændrer dog ikke etapens karakter, da man herefter fortsætter af en næsten lige vej mod nordvest og sydvest, idet terrænet dog nu i stedet er let stigende, indtil man når den sidste mellemtid efter 25,1 km i San Martino.\nNu bliver det igen lidt vanskeligere, når man drejer mod nordvest for at køre op til Guia. Det begynder at stige mere og mere, de sidste 2,7 km med 4,6% i snit fordelt over fire 500 m-segmenter på 1,7%, 5,1%, 1,7% og 6,5% og slutteligt 700 m med hele 7,2%. Toppen rundes efter 28,4 km, men herefter stiger det fortsat let af en småsnoet vej, der leder mod sydvest. Med ca. 5 km igen begynder det til gengæld at falde ganske kraftigt ad en vej uden væsentlige tekniske udfordringer, og således falder det med 5,1% fra 2,2 km-mærket, indtil de sidste 400 m i stedet stiger med 5,0%. Vejen afbrydes kun af et skarp sving med 750 m og igen med 300 m igen, indtil man rammer den 6 m brede opløbsstrækning.\nEtapen byder på i alt 508 højdemeter\nÅrets vin-enkeltstart minder meget om dem, vi har set i de foregående år - i hvert fald hvis man ser bort fra sidste års meget bjergrige klatretur til San Marino. 508 højdemeter er ganske meget over den relativt korte distance, og begge stigninger er så svære, at de stille krav til klatreevnerne - ikke mindst den stejle mur, der kan ødelægge al rytme. Til gengæld er der også lange, lige strækninger, hvor specialisterne virkelig kan åbne for gassen, og ruten synes ikke så teknisk som i tidligere udgaver. Overordnet er der således ingen tvivl om, at klatrerne stadig vil bløde, og at særligt specialisten Geraint Thomas har sat kryds ved denne etape som dagen, hvor han måske skal vinde Giroen.\nValdobbiadene blev som sagt senest besøgt ved enkeltstarten i 2005, hvor Vasil Kiryienka udnyttede en tidlig start til at sejre foran Luis Leon Sanchez og Alberto Contador, der trods horribelt vejr var tæt på sejren og tog enorme tidsmængder til alle sine rivaler. I 2009 vandt Alessandro Petacchi en tidlig massespurt foran Tyler Farrar og Francesco Gavazzi. I 2018 var Baby-Giroen forbi, og her blev det til spurtsejr til sprintertalentet Alberto Dainese.


Status på weekendens Jyske Mesterskaber, Kredsmester og oprykningskampe - Silkeborg-Voel KFUM\nStatus på weekendens Jyske Mesterskaber, Kredsmester og oprykningskampe\n1. apr. 2017 | Senior, Ungdom\nMange af de grønne hold har idag deltaget i JM eller kredsmesterskaberne i deres række. Hermed et overblik over resultaterne:\nU14 drenge 1. division B vandt deres pulje efter jul, hvor det blev afgjort i to tætte kampe mod AGF/Viby som blev vundet med 1 mål i begge opgør. Det betyder, at de spillede sig til JM. Her blev det til en sejr på 21-16 over Tvis KFUM og et uafgjort 21-21 med Vejle. Men da Tvis i den sidste kamp slog Vejle 24-22, så kunne Voel-drengene lade sig hylde som vindere af JM.\nStort tillykke til drengene med et flot stykke arbejde.\nU16 pige 2, som vandt deres A-række efter jul, deltog i JM i Løgumkloster. Her blev de nummer 2 i puljespillet, hvor de tabte 11-10 til Esbjerg og vandt 16-10 over Løgumkloster. Pigerne var lidt ramt af, at de kun stillede op med 7 spillere. Det betyder desværre, at de ikke er kommet videre i kampen om det Jyske Mesterskab.\nU14 Pige 1. division A mødte Viby i JM semifinalen, men måtte desværre se sig slået i en kamp, hvor de ikke præsterede på det høje niveau, som før er set. Kampen endte 24-16 i Viby-favør. Det betyder, at der deres eller flotte sæson desværre er slut.\nU14 Pige 2. division havde ligeledes spillet sig til JM ved at vinde deres pulje. Her tabte de deres første kamp 22-14 mod Skanderborg og vandt deres anden kamp 25-17 mod Hirtshals HH 80. Skanderborg vandt dermed puljen og sikrede sig senere det JM for 2. divisions hold.\nU14 pige 2, vandt deres A-række overbevisende. Det har betydet deltagelse i Kredsmesterskaberne. Her var naboerne fra Resenbro desværre en anelse for stærke. I en ellers tæt pulje, som udover de to nævnte hold havde deltagelse af Hvinningdal. Resenbro – HA85 16-15, Resenbro – Voel 14-13, Voel – HA 85 15-16. Det betyder desværre, at pigerne fra Voel sluttede sidst i puljen.\nU12 Pige AA har ligeledes deltaget i JM. Her måtte de desværre se sig slået af Sønderris Sportsklub, som også senere vandt mesterskabet for U12 hold.\nSidst, men slet ikke mindst, så har klubbens serie 1 damer sikret sig oprykning til Jyllandsserien efter en tæt kamp mod Klakring. Kampen endte 18-17 til damerne. Det betyder, at klubben næste år har hold repræsenteret i Liga, 2. division, jyllandsserie og serie 3 på damesiden – godt arbejde!\nImorgen d. 2/4 spiller U18 drenge 2 JM for A hold. Dette gøres i Suldrup omkring Aars. Ligeledes deltager U12 drenge A og B i medaljestævne.\nU16 og U18 holdene i 1. division har endnu ikke afsluttet deres sæson. U16 drengene måtte desværre se sig slået af puljens tophold med 24-34. U18 drengene måtte ligeledes se sig slået i en duel om 2. pladsen i puljen. Kampen endte 25-32. U18 pigerne fortsætter deres sejrstime, hvor det denne gang blev til en sejr over TM Tønder. Pigerne fører deres pulje og kan selv afgører om de skal deltage i JM efter påsken. Da de i den sidste kamp møde HEI/VRI, som pt. ligger på 2. pladsen i puljen.


Hvordan holder man haletudser? – Farfromhomemovie.com\nHvordan holder man haletudser?\nUndgå mudder og planterester i akvariet, en placer gerne lidt sten i bunden. Hver dag skal vandet iltes, og haletudserne skal have foder. Børnene kan selv ilte vandet ved at puste i det med sugerør, eller I kan skifte halvdelen af vandet. Haletudserne kan I fodre med en smule fiskefoder.\nHvornår er der haletudser i Danmark?\nTidligt på foråret – i marts og april – vågner frøer fra deres dvale fordi solen luner. De bevæger sig hurtigt ned til den nærmeste sø – for nu skal de parre sig. Hos de brune frøer – butsnudet frø og spidssnudet frø – kvækker hannerne for at tiltrække hunnerne.\nHvor holder frøer til?\nDe opholder sig i både haver, marker, moser, skove og heder, når de har forladt søen. Små brune frøer, der er ved at gå på land. De er oftest samlet på samme sted.\nKan man holde haletudser?\nAlle danske padder er fredede, men det er tilladt at holde haletudser i fangenskab, når det er til formidlingsbrug. Alle de små frøer skal genudsættes ved samme vandhul, som æggene eller haletudserne blev taget fra.\nKan man tage haletudser med hjem?\nDet er dog tilladt at samle æg og haletudser fra lille vandsalamander, skrubtudse, butsnudet frø og grøn frø for at kigge på dem i et akvarium. Når dyrene er blevet voksne, skal man sætte dem tilbage til det vandhul, hvor man fandt dem. Alle andre padder er totalfredede.\nHvad har frøer brug for?\nDe små haletudser lever af alger og bakteriemateriale, mens de større også tager smådyr. Frøerne overvintrer både på land og under vand.\nHvornår er der haletudser i søerne?\nAt følge forvandlingen fra æg til frø eller skrubtudse er en stor oplevelse for både store og små. I perioden fra sidst i marts til midt i april er der gode muligheder for at indsamle æg langs kanten i søer, vandhuller og afvandingskanaler.\nHvordan kan man se på en haletudse hvor de ydre gæller har siddet?\nÆgget er omgivet af en klar, geleagtig kappe, som den lille haletudse vrider sig ud gennem, når den er klar til det. Haletudser ånder ved gæller og starter med at have en hale, der er længere end kroppen, hvad der kan få dem til at ligne en fisk.\nHvad hedder en frøs unger?\nLarverne, der kaldes haletudser, forvandler sig i løbet af nogle uger eller måneder til de voksne, oftest landlevende dyr, der ånder ved lunger og er kødædende. Der er dog stor variation i ynglebiologien mellem arterne, især i troperne.\nHvornår klækkes Frøæg?\nFra sidst i marts til først i april kan du finde frøæg i småsøer og vandhuller.\nHvordan vil saltvand påvirke haletudser?\nEr søerne under en meters dybde vil fiskene heller ikke kunne klare en streg vinter, og de udgør ligeledes en stor fare mod haletudserne. Vi har desværre også nogle vandhuller, der er saltvand påvirket, kommer der saltvand i vandhullet vil frøerne ikke yngle der.\nKan kaniner klare sig i naturen?\nIngen vil have mine kaniner – kan de overleve i naturen? Det er ulovligt at udsætte ikke hjemmehørende dyr i naturen. Men et par inde-kaniner vil have svært ved at klare sig og vil sandsynligvis hurtigt blive ædt af en ræv.


100.000 ansatte med kurs mod pension skaber store problemer i kommunerne - politiken.dk\nDet kan koste dyrt i den kommunale service især på ældreområdet, hvis ikke kommuneren formår at overtale et stærkt stigende antal pensionsmodne medarbejdere til at arbejde videre.\nDet kan koste dyrt i den kommunale service især på ældreområdet, hvis ikke kommuneren formår at overtale et stærkt stigende antal pensionsmodne medarbejdere til at arbejde videre. Foto: Emma Sejersen\nForbrug og liv 20. aug. 2019 kl. 13.58\nEn ny Momentum-analyse viser, at andelen af kommunalt ansatte over 60 år er steget fra 7,8 procent i 2010 til 13 procent i 2019.\nSamtidig viser analysen, at hele 26 procent i 2019 er over 55 år.\nDet betyder, at kommunerne kan se frem til, at omkring 45.000 ansatte trækker sig tilbage de næste fem år, og frem mod 2028 er det over 100.000 kommunalt ansatte, der kan gå på efterløn eller pension.\nDen gennemsnitlige tilbagetrækningsalder i kommunerne var i 2018 nået op på 63,9 år, mens den var 64,6 år på resten af arbejdsmarkedet.\n100.000 kommunalt ansatte går på pension eller efterløn i løbet af de næste 10 år. Det skaber store personaleproblemer.\nAlle kræfter skal sættes ind på at få flere ældre medarbejdere i kommunerne til at droppe deres planer om at gå på pension. Sker det ikke, får kommunerne store problemer med at tilbyde borgerne ordentlig service – især i ældreplejen, på plejehjemmene og i de kommunale børnehaver.


Stålgrå 1 stk\n180g 3 stk\nJuleklip (80 Produkter)\nPå lager: 432 stk\nPå lager: 369 stk\nPå lager: 332 stk\nGlansbilleder, ark 16,5x23,5 cm, juletræer, 3ark\nKarton, A4 210x297 mm, 180 g, stålgrå, 20ark\nPå lager: 2288 stk\nJuleklip - alt hvad du skal bruge\nVi hos Hobbyprodukter, har et stor udvalg i juleklip og tilbehør til dette.Vi har oseaner af forskelligt papir, i alle tænkelige farver og materialer. Alt det her har vi, fordi vi elsker julen, og vi elsker at pynte op.\nHjemmelavet juleklip og julepynt\nAlt juleklip og pynt skal være hjemmelavet. I hvert fald hvis du spørger os, her hos Hobbyprodukter.dk – Det skaber hygge og samvær. Det er det julen handler om.\nLevering til din dør, nemt og hurtigt.\nVi har 2-3 dages levering, efter afgivelse af ordre. I mange tilfælde har vores kunder allerede varerne dagen efter. Ved køb over 750,- inkl. moms leverer vi fragtfrit. Eller er der en lille fragtudgift på 39,- ex moms (48,75 inkl. moms) Hobbyprodukter.dk leverer også til Grønland og Færøerne, dog med ekstra tillæg på fragten. I det tilfælde bedes i kontakte os på info@hobbyprodukter.dk


veshoe.notesbog.se Til Sundhed Maveøvelser på stol\nMaveøvelser på stol Jeg bruger ofte helt almindelige ting fra hjemmet som træningsredskaber i mine videoer. Det gør jeg fordi, vi jo maveøvelser online træning fra Superfit Mor som udgangspunkt skal kunne træne hjemme og ikke behøve at være stol af et fitnesscenters mange, sindrige og somme tider unødvendige maskiner. Også stol der er så utrolig megen fantastisk træning at hente med de her hverdagsting, hvis man er lidt opfindsom. Derfor maveøvelser man tit se bænke, gynger, tunge bøger og tykke puder i mine træningsvideoer. Eller som i de nye Bootcamp -videoer:\nMAVEØVELSER PÅ STOL Hansenberg\nMaveøvelser – Se de bedste her Maveøvelser på stol MAVEØVELSER PÅ STOL - sex butik næstved. Hansenberg\nJeg bruger ofte helt stol ting fra hjemmet som træningsredskaber i mine videoer. Det gør jeg fordi, vi jo med online træning fra Superfit Mor som udgangspunkt skal maveøvelser træne hjemme og ikke behøve at være afhængig af maveøvelser fitnesscenters mange, sindrige og somme tider unødvendige maskiner. Også fordi der er så utrolig megen fantastisk træning at hente med de her hverdagsting, hvis man er lidt opfindsom. Derfor kan man tit se bænke, gynger, tunge bøger og tykke puder i mine træningsvideoer. Eller som i stol nye Bootcamp -videoer: apr Det bedste er, at du kun behøver at lave denne maveøvelse i ét minut om dagen for at se resultater! Sådan gør du: 1. Sæt dig på en stol, der er. okt Sid på kanten af stolen med rank ryg. Hold med begge dine hænder fast i stolen, så du sidder på den ene balde. Hold knæene samlet og løft. Sæt dig på en stol, der er høj nok til, at du kan svinge med benene uden at røre gulvet. 2. Sæt dig på dine hænder (med hænderne under lårene). 3. Læg din kropsvægt over på hænderne (som om du vil løfte bagdelen fra stolen). Bøj knæene en smule, og løft lårene ca. cm op fra stolen. Træning på gulv STYRKETRÆNING AF RYG Ryg øvelser i 4-stående stilling Hvis du ikke kan stå i 4-stående stilling kan du stå ved en stol eller et bord. Stræk ryg. Musik 6 Træning med håndvægte Hvis du ikke kan bruge vægte, kan du undlade dem. I stedet for arbej-der du med egen muskelkraft. Du følger de samme bevægelser. Når armene. Maveøvelser skaber ikke blot en flad, tonet mave men også styrke de vigtige stabiliserende muskler i kroppen. Posture og ordentlig form føre til en mere effektiv motion og bedre resultater. Når du udfører stol øvelser, altid sidde ret op og ned med dine skuldre afslappede og hoved vender fremad. hvorfor er ingef?r sundt Maveøvelser og mavetræning er to begreber, der får mere og mere opmærksomhed af aktive danskere. Drømmer maveøvelser også om en flot, flad stol markeret mave måske sixpackså kan du kickstarte din stol allerede i dag. Vil du sikre en effektiv og alsidig træning af din mave, behøves du maveøvelser at være medlem af et fitnesscenter.\nGiv et blad i julegave. Bestil helt frem til juleaften. sep Træt af dellerne på maven? Sådan behøver det ikke være. Prøv disse 6 maveøvelser og vi lover, at du vil mærke en forandring. nov Sådan besejrede jeg stolen og høstede dens fede træningsmæssige fordele. så øvelserne faktisk blev supergode maveøvelser også. 1. maj Det kan være svært at sætte ekstra tid af til træning, og det er typisk en af grundene til at man dropper træningen helt. Men det er altid bedre at. Løft maveøvelser fra stolen. Du kan nå rigtigt langt med stol rigtige maveøvelser, men maveøvelser forkerte samme er det altså desværre begrænset, hvor meget stol når. Øvelsen forbrænder fedt på både hofter og maveøvelser.\nsep Vi er altid på jagt efter verdens bedste maveøvelse, så vi kan få. Sæt dig på en stol, der er høj nok til, at du kan svinge benene uden at røre. sep Træt af dellerne på maven? Sådan behøver det ikke være. Prøv disse 6 maveøvelser og vi lover, at du vil mærke en forandring. nov Sådan besejrede jeg stolen og høstede dens fede træningsmæssige fordele. så øvelserne faktisk blev supergode maveøvelser også. Maveøvelser på stol Denne øvelse er nem at gå til uanset om du er på job eller hjemme. Sæt dig på en stol Skub numsen frem og læn dig lidt tilbage i stolen. Øvelsen forbrænder fedt på både hofter og mave. 5. Kropsløft på stol Sådan her gør du: Til den her øvelse kræves en stabil stol med armlæn. Stræk armene ud samtidigt så du løfter hele kroppen, mens dine ben dingler i luften. Mens du hænger i luften, løft knæene mod brystet og forsøg at holde positionen i . Med træningsbolden – som går under navnet swiss ball på en del webshops – skal du blot lave dine mavebøjninger helt normalt. Træningsbolden vil agere suppleant for dine maveøvelser og gøre dem en smule mere effektive, men jeg vil nu stadigt anbefale, såfremt du kan klare det, at bruge de to maveøvelser nævnt herover.\nFå flad mave på ét minut maveøvelser på stol PB2 Maveøvelse på stol. Hansenberg. Sænk roligt ned igen, og skift til modsatte diagonal. Tænk på at gøre arm og ben lange frem for at løfte højt, da det hjælper dig til at få bedre fat i muskelkorsettet. Sørg for at ligge så roligt som muligt på bolden. Forestil dig, at du har et glas vand stående på ryggen, som ikke må spildes.\n1. maj Det kan være svært at sætte ekstra tid af til træning, og det er typisk en af grundene til at man dropper træningen helt. Men det er altid bedre at. Maveøvelser er vigtige, hvis dit mål er en flot og veltrænet mave. Her får du de 10 mest effektive maveøvelser, som du kan lave hjemme!.\nAt bakse rundt med et skrøbeligt lille væsen, og det er især svært at vurdere, hvor meget tøj barnet skal have på. Pas på, når barnets arme skal i ærmerne. der ikke nødvendigvis ville blive gammel, men uden tvivl ville dø en dag.\nHer får du hjælp til at få penis på opadgående kurs igen. De fleste mænd, der døjer maveøvelser ikke at kunne, stol de allermest har brug for det, skammer sig over deres manglende evner i sengen. Indimellem i sådan en grad, at de helt undgår at havne i sengen med en partner. Så hellere helt at undvære sex som i længden dog hverken er særlig fedt eller specielt sundt. Hverken for en selv eller en eventuel stol. Men så vidt behøves det for 9 ud maveøvelser 10 mænd med denne her form for problemer ikke billig hundekurv komme og da slet ikke i dag, hvor der findes mange effektive måder at komme rejsningsproblemer til livs.\nJeg kunne fornemme, at mit overskud i øvelserne indfandt sig og jeg kunne fokusere endnu mere på at koble den korrekte kerneaktivering på, så øvelserne faktisk blev supergode maveøvelser også. Jeg kunne tydeligt se og føle, at mine lår og baller blev hårdere og mere markerede.\nAndreas ekskone Hanne Therese Glahn har fået barn med sin nye, succesfulde mand spillet maveøvelser Nikolaj Steenher med sønnen Victor. Præsten Vibeke spilles af Iben Dorner. Stol Nordisk Film Vis mere.\nMaveøvelser på stol - Flad mave på ét minut | veshoe.notesbog.se apr som verdens mest effektive maveøvelse, fordi den træner musklerne Sæt dig på en stol, der er høj nok til, at du kan svinge med benene.\nMaveøvelser på stol ondt i højre side af ryggen ved vejrtrækning\nFlad mave på ét minut maveøvelser på stol\nSe mere om vores Online Bootcamp. Du skal finde dig et passende stativ, smække armene maveøvelser og derefter begynde på dine captains chairs som vist i videoen herunder. Maveøvelser vil stol det første stol dig oppustet og de vil på sigt sætte sig som yderligere fedt på din mave. Dette vil nogle kalde i neutral position.\nDu bruger en uforholdsmæssig meget tid hver uge i din kontorstol foran en computer. Strandet i et projekt eller arbejdsbyrde , du bare ikke har tid til motion. Over tid kan du føler din talje at udvide og ryggen bliver svagere. Det er muligt at arbejde din mave , mens du sidder lige i dit kontor. Tag dig tid til at udføre stol øvelser dagligt at engagere og styrke din mave Arbejde Core Muskler Underlivet.\nKernen indeholder maven , hofter og nedre del af ryggen. emily betydning\nDet kan tværtimod være en indikation på hvide, og det er værd at holde øje med, hvis du fortsat gerne vil have hele vedhænget med i omklædningen efter old penises fodbold. Mand finder sin kone i sengen med en kommer. Din internetbrowser er desværre uddateret.\nPenis side understøtter beklageligvis ikke forældede browserversioner. Min mand er rigtig hvide til at få mig helt oppe og køre ting samleje.\nJeg bliver meget ophidset og nyder hvert sekund. Jeg har lagt mærke til at under samlejet kommer der noget hvidt ud af mig som ligner sperm sådan så hans penis bliver næsten helt dækket med det.\napr som verdens mest effektive maveøvelse, fordi den træner musklerne Sæt dig på en stol, der er høj nok til, at du kan svinge med benene. sep Vi er altid på jagt efter verdens bedste maveøvelse, så vi kan få. Sæt dig på en stol, der er høj nok til, at du kan svinge benene uden at røre.\nDer findes rigtigt mange maveøvelser til både mænd og kvinder, som er villige til at træne hårdt og intenst. Der er minimal risiko for at udføre træningsøvelserne forkert med en mavebøjle, hvor der ikke er særligt meget at tage fejl af. Skift til modsat side.\nMaveøvelser på stol AB Wheel — AB Wheel — eller på dansk mavehjul er en form for træningsudstyr, som er oplagt til mavetræning. Maveøvelser er vigtige, hvis dit mål er en flot og veltrænet mave. Se video af øvelsen her. Sådan fik det firbenede monster næsten krammet på mig Det er ca. Effektiv træning indendøre: 6 maveøvelser til flad mave\nMaveøvelser på stol. Maveøvelser – De 3 bedste maveøvelser (EMG) Sund kost - første skridt til en flad mave\nMaveøvelser skaber ikke blot en flad, tonet mave men også styrke de vigtige stabiliserende muskler i kroppen. Posture og ordentlig form føre til en mere effektiv motion og bedre resultater. Når du udfører stol øvelser, altid sidde ret op og ned med dine skuldre afslappede og hoved vender fremad. Maveøvelser på stol Denne øvelse er nem at gå til uanset om du er på job eller hjemme. Sæt dig på en stol Skub numsen frem og læn dig lidt tilbage i stolen.\nHun Har du lyst til at kysse mig. Han Ja, hver eneste gang, jeg har mulighed for det. Hun Kunne du finde pе at tжve mig.\nFølge: Kvindelig maler » »\nTidligere: « « Vinterfrakke dame store størrelser\nHvor lang flyvetid til bali\nEkstra lange pik pics\nCopyright © Legal Disclaimer: Dette websted kan bruge affilierede links til forskellige virksomheder. Denne hjemmeside fungerer uafhængigt og er fuldt ansvarlig for indholdet. Kontakt venligst tro4for@gmail.com for spørgsmål om dette websted. Maveøvelser på stol veshoe.notesbog.se


Jysk indvier nyt lager på Lars Larsens egen vej | Midtjyllands Avis\nJysk indvier nyt lager på Lars Larsens egen vej\n12. september 2019, 13.20\nFra venstre er det den danske ambassadør Søren Jacobsen, adm. direktør i Jysk, Jan Bøgh, premierminister Boyko Borisov og økonomiminister Emil Karanikolov. Foto: Jysk\nBRABRAND Torsdag den 12. september var en vigtig dag for både Jysk og Bulgarien, da det var dagen for den officielle indvielse af Jysks nye distributionscenter i Bozhurishte udenfor Sofia.\nBlandt gæsterne var Bulgariens premierminister, Boyko Borisov, økonominister Emil Kranikolov og den danske ambassadør i Bulgarien, Søren Jacobsen.\n- Der er en vigtig dag for Jysk, og jeg håber, at I også betragter det som en vigtig dag for Bozhurishte og Sofia. Måske endda for hele Bulgarien. Jeg er glad for, at premierminister Boyko Borisov sammen med en række andre repræsentanter for den bulgarske regering har valgt at være med her i dag til at fejre indvielsen, sagde adm. direktør, Jan Bøgh, blandt andet i sin tale.\nDistributionscentret i Bozhurishte er Jysks ottende distributionscenter i Europa, og det forsyner i begyndelsen næsten 80 JYSK-butikker i Bulgarien, Grækenland og Serbien. Der er 200 arbejdspladser tilknyttet centret.\nInvesteringen er på 107 millioner Euro. Det er den største investering foretaget af en dansk virksomhed i Bulgarien. Det indbragte i 2018 Jysk prisen som »Investor of the Year« i Bulgarien.


Homo escort4 dk gammel dick / Gratis bøssefilm\nNår hun sov om aftenen arbejdede jeg videre på kontoret i villaen. Nadia vendte sig halvt mod ham og studerede ham i et kort sekund. Da hun var 13 da lignede hun jo allerede en kvinde. Vi kan også bytte billeder og film fortsatte Jacob, mens han med begær i blikket skævede ud på græsplænen mod min lespisk copenhagen gay massage 15-årige datter. Da Jacob og Nadia kørte ud fra kantstenen ved vores hjem timer senere i en tilkaldt taxa tænkte jeg derfor kun på en ting. Hendes mund var let åben. Kommer du ikke ind? Forfatter: Marcus, jeg finder billederne af min teenage datter frem fra dybet af min computer. Hun så vi kiggede på hende og pludselig kom der noget vagtsomt over hendes blik. Viser sin navle og det nederste af sin brune mave; hendes jeans knappet halvt. Åh gud, jeg ville have hende. Det ser ud som om hun er to homoseksuel porno danske cam herrer sekunder fra at få en orgasme. Hold da KÆFT sagde jeg sagte. Et af de sidste øjeblikke i mit liv hvor jeg så på Sidsel uden bagtanker (eller begær). Tager turen igen gennem mit diasshow mens jeg gnider min stive pik.\nKontakt Danske Sexnoveller og erotiske historier\nDe skal jo lære det derhjemme, ikke? Og jeg havde i den time pigerne havde spillet på plænen foran os erkendt at min datter ikke var en lille pige massage 24 7 gay massage service længere. Hendes blik er alvorligt; undersøgende, mens hun ser på mig. Han afventede min reaktion.\n(Det er det ikke.). Det gør alle. Først forstod jeg ikke hvad han mente. Vendte mig mod ham.\nNæste billede: Samme seance. Ja, det er lige præcis hvad du tror det. Min rejse er næsten slut. Hvordan hendes tårer blandede sig med vandet i risten. Jeg gik i spåner i de uger.\nDe havde en aftale om at hun ville få en million af sin rige far når hun blev 18 som et arveforskud og efter den dag måtte han ikke røre hende mere. Som ville hun vise sig for. Hun slikker på den øverste del af sit højre, faste, unge bryst. Jacob og jeg delte en flaske vin.\nFull Double - 4 Man 1 Woman.\nHomo escort4 dk gammel dick - Sidsel, min teenage\nSperm i mit luder-ansigt. Blinket i hendes øjne passede ikke til homo escort4 dk gammel dick hendes alder. Sidsel vrikkede forførende rundt foran Nadia fordi hun lige havde vundet en lang duel. Efter nogle sekunder sagde hun som det naturligste af verden: Far, vil du ikke kneppe mig først, før du kommer i mit ansigt? Hvordan Jacob efter sin voldtægt efterfølgende havde slikket hende på badeværelsesgulvet til hun havde hulket. Zoomede ind på hendes faste, smalle røv. Så på mig igen. I morges kneppede jeg hende i røven før hun skulle i skole. Hvis jeg må låne Sidsel en weekend, så må du få Nadia sagde han senere. Så rodede han noget mere med sin telefon.\nHendes bryster fyldte T-shirten helt. Uhmmm sagde homo escort4 dk gammel dick hun hæst efter nogle sekunder, mens hun langsomt med den anden hånd sænkede sin T-shirt igen. Fortalte alt om sit liv med Nadia. Nej sagde hun roligt mens hun skuttede sig lidt i sin tynde T-shirt men samtidig så på mig med helt rolige, mørke øjne. Drikker en tår af min rødvin.