Vi samarbejder - MP Pension\nMP Pension samarbejder med andre for at løfte i flok. Vi arbejder for eksempel sammen med andre investorer for at øge effektiviteten af vores aktive ejerskab over for selskaber med problemsager.\nVores samarbejde med andre investorer og samarbejdspartnere giver os større gennemslagskraft til at påvirke selskabernes adfærd i en positiv retning.\nMedlem af FN's Global Compact\nI 2018 tilsluttede MP Pension sig FN's Global Compact, som er et FN-initiativ, der opstiller ti generelle principper for virksomheders arbejde med samfundsansvar. De ti principper er et godt udgangspunkt, når vi opfordrer virksomheder til at arbejde med samfundsansvar og bæredygtighed. Principperne bygger på internationalt anerkendte konventioner om menneskerettigheder, arbejdstagerrettigheder, miljø og anti-korruption.\nMed i investorinitiativet Climate Action 100+\nMP Pension er med i Climate Action 100+. Det er et globalt investorinitiativ, der forsøger at få de største børsnoterede selskaber, som udleder mest CO2, til at reducere deres udledninger.\nGennem Climate Action 100+ går vi i dialog og påvirker selskaberne til at rapportere om klimarelaterede finansielle oplysninger og omstillingen til en grønnere dagsorden, der er forenelig med Paris-aftalens målsætninger.\nSamarbejde med Sustainalytics\nHvert kvartal screener MP Pension for brud på vores politik for ansvarlige investeringer. Screeningen foretages af en ekstern leverandør, Sustainalytics. Sustainalytics er et analysebureau med 25 års erfaring inden for ESG-research og har over 300 ansatte med tværfaglig ekspertise i mere end 40 sektorer.\nSustainalytics hjælper MP Pension med at omdanne store mængder data og information på ESG-området til analyser, vurderinger og rangering af selskaber. Screeningerne af MP Pensions beholdninger er med til at udpege de selskaber, som vi bør udøve aktivt ejerskab overfor.\nSamarbejde med Hermes EOS\nVi har indgået et samarbejde med Hermes EOS, som står for dialogen med udenlandske selskaber på vegne af pensionskassen og en lang række andre institutionelle investorer.\nHermes EOS er en specialiseret ekstern partner, der har ekspertise og erfaring med, hvordan dialoger kan føre til positive forandringer og er med til at styrke MP Pensions gennemslagskraft over for selskaberne.\nMedstifter af Dansif\nMP Pension er desuden medstifter af Dansif, som er et netværk af professionelle investorer, rådgivningsvirksomheder og andre, der beskæftiger sig med ansvarlige investeringer i Danmark.\nMP Pensions chef for ansvarlige investeringer, Troels Børrild, sidder i bestyrelsen i Dansif.\nPRI (United Nations Priciples for Responsible Investment)


hvordan man kan opgradere en harddisk på en Packard Bell j2422\nhvordan man kan konvertere flv filer til mac ipod\nhvordan du installerer en single-board computer til en ATX\nIndlæg af Gunner Poulsen opdateret: 2012-02-23\nHvis harddisken kører på din Packard Bell J2422 stationære computer i øjeblikket kører langsomt eller er fuld , kan du opgradere din computer til en større harddisk . Denne nye drev giver dig mulighed for at gemme ekstra indhold til din computer uden at tilslutte flere eksterne harddiske og flash- drev til din computer . Fordi Pack Bell J2422 kun har én intern harddisk , skal du geninstallere operativsystemet , når du erstatte det nuværende drev\nHard driveWindows installation CDPhillips skruetrækker .\nBestem størrelsen af din nuværende harddisk . Dette hjælper dig med at finde ud af , hvor meget større en opgraderet harddisk skulle være. Du ønsker ikke at ende med at købe et drev , der er mindre end din nuværende drev . Klik på " Start " ( My ) "Computer " og højreklik på " C : " . drevikon Vælg " . Egenskaber " og størrelsen på harddisken vil blive vist\nLuk computeren ned og fjerne alle kabler er tilsluttet systemet . Fjern Phillips skruer fra bagsiden af kabinettet , og skub af sagen til at afsløre det indre af systemet .\nFind nuværende harddisk på forsiden af Packard Bell -systemet . Et kabel er sat ind i bagsiden af drevet . Afbryde dette kabel derefter glide ud af harddisken.\nSæt den nye harddisk , og tilslut kablet formelt sluttet til den forrige drevet . Luk computerens kabinet , vedhæfte kabler og stram skruerne . Tænd for edb-system og mens systemet er læsning indsætte Windows installations -cd'en i diskdrevet .\nVent på opstart af Windows side til at indlæse . Vælg at du ønsker at installere operativsystemet på harddisken og derefter følge anvisningerne for at afslutte processen . Hele operativsystem installation er Gong til lidt mere end en time at gennemføre .\nPrevious：nothing Next：hvordan du installerer en HP 18.2gb Ultra320 SCSI harddisk


Filed under: Danmark, Demografi, EURABIA, Evidens, Immigration, Inklusion, Islam, Islamisering, Koran, Kulturberigelse, Læger, Mangfoldighed, Medicin, Multi-kulti, Muslim, Muslim World, Ramadan, Videnskab — Hodja @ 14:29\nDen kronik kan jeg sagtens huske, og mon ikke det også var på det tidspunkt, at medicinstuderende Helen Latifi havde en lang artikel i JP, hvor hun påstod, at diabetespatienter sagtens kan faste. Hun blev heldigvis sat kraftigt på plads af andre læserbrevs skribenter. Min eksmand, der fra sin teenagetid var diabetiker, døde fordi han ikke overholdt sin diæt. Jeg får stadig åndenød, når jeg tænker på den gang i Børgefjell, hvor vi gik vild i mange timer, han blev mere og mere uklar i hovedet og havde fået mit sidste æble.\nHelen Latifi er i dag læge i Nykøbing F, og jeg er glad for, at jeg ikke risikerer at blive bragt til “hendes” sygehus. I Helle Merete Brix’ letlæste og meget udmærkede bog “Mod Mørket. Det Muslimske Broderskab i Europa” nævnes Latifi side 51 i kapitlet “Brødrene i Danmark”.\nOg lad mig så endnu en gang citere bogens afsluttende linier side 176, da der forhåbentlig i dag er mere forståelse for deres perspektiver:\n“Den 10. januar 2008 underskrev repræsentanter for FIOE’s (Federation of Islamic Organisations in Europe, Maria) medlemsorganisationer et såkaldt Europæisk Muslimsk Charter i Europaparlamentet i Bruxelles. Blandt de pæne ord om positiv interaktion i samfundet understreges det bl.a., at muslimer i Europa udgør en enhed, og at de er en del af den muslimske umma.\nMed denne bog ønsker jeg at rette en appel til politikere, meningsdannere og borgere i almindelighed om at forstå den trussel, som Det Muslimske Broderskab udgør for de frihedsrettigheder og den kritiske ånd, som Europa har brugt 2.500 år til at gøre til sine. Og til at handle, til at stække Broderskabets indflydelse, ikke mindst på unge muslimer i Europa, før det er for sent.”\nHelle Merete Brix er efter min bedste overbevisning en sober, velskrivende og meget værdifuld bidragyder til den offentlige debat. Hun nævner også Jacob Scharf’s Oulandish i sin bog side 123 ff. Det er tankevækkende, at der juli 2012 blev udstedt et andet charter i Bruxelles, for Jacob Scharf og hans lige kender jo ikke deres besøgelsestid.\nJeg linker lige til noget ordentlig musik. I julen fik jeg en cd med et nummer af Bob Dylan, der fascinerede mig. Jeg gik da i tanker om at sælge mig flygel, hvor jeg efterhånden aldrig spillede andet end en gammel begravelsessang fra New Orleans og med en hårdere venstre hånd, end andre bruger. Men Dylan gør den endnu hårdere, han sidder selv ved tangenterne og har tyvstjålet det meste af melodien og en enkelt gang udgivet det under en anden titel. Måske derfor har han ikke spillet nummeret så tit og hævder, at det ikke er færdigudarbejdet. Men da han hørte The Bands version, begyndte han selv at tage det på programmet, dog ikke nær så godt i de udgaver, der ligger på youtube, som på cd’en. Jeg bryder mig ikke så meget om de russiske billeder, men musikken er glimrende. Sangen er opkaldt efter en gammel New Orleans musiker og sanger.\nKommentar af Maria — 20 juli 2012 @ 15:48\nVi har ofte beskæftiget os med Helen Latifi og hendes medkombattanter. I en periode skrev hun kommentarer her på bloggen, men hun blev nok træt af at være til grin 🙂\nHøjttaleren virker ikke på den computer, jeg er på lige nu. Holder i øvrigt mere af The Band end Dylan.\nKommentar af Hodja — 20 juli 2012 @ 17:35\nDer er et godt drive i The Band.\nJeg tror gerne, at Latifi var til grin.Måtte hun en dag forsvinde tilbage til Iran, som hun aldrig forlod mentalt. Her hører hun ikke til. 🙂\nKommentar af Maria — 20 juli 2012 @ 21:25\nSå er det åbenbart igen tiden til udendørs ædegilder på udvalgte gode danske restauranter……\nKommentar af Fidibus — 20 juli 2012 @ 18:44\nLad os dog vise dem vores had til dem, de forsømmer ingen\nlejlighed til at vise deres had til os danskere.\nKommentar af falkeøje — 20 juli 2012 @ 18:58\nDet undere mig, at man ingen steder i medierne hører om det problematiske i, at de kan gå rundt og hæve fuld løn i en måned og kun arbejde på halvkraft.\nDet er selvfølgelig ikke farligt mv for omverdenen, men alligevel helt urimeligt!\nKommentar af Britta — 21 juli 2012 @ 19:04


Hey alle, så jeg klar til at vælge server i swtor men jeg har ingen idé om hvor jeg skal smutte hen? Jeg gider næsten ikke starte på en server for så at starte forefra fordi folket er på en anden server, hvad server er i på? Og har vi et guild her på tweak?\njeg kommer til at være på basilisk droid sammen med min fætter og muligvis en kammerat..\nHar en republic på "Hex Droid", og laver en empire på "Bloodworthy" hvis ellers der er til at komme ind, (regner med at skulle spille med nogen fra min gamle wow-guild der).\nSpiller på Luka Sene som republic.\nMin guild er blevet smidt på Hydian Way - og er af de onde onde Sith typer\nmig og en kammerat er på the ravager både med en omgang republic og sith\njeg er dog lige startet igår så lvl mæssigt er vi ikke højt oppe endnu\nDette indlæg er blevet redigeret 1 gange, senest redigeret af "emilpapis93" (23.12.2011, 05:33)\nStarter dansk SWTOR Guild (21.03.2011, 16:46)\nSWTOR (31.05.2011, 20:01)\nSWTOR (07.11.2009, 12:19)


FritidshusSovev�relse 1Dobbeltseng(e)Sovev�relse 2Dobbeltseng(e)Sovev�relse 3Dobbeltseng(e)Sovev�relse 4Enkeltseng(e)Badev�relse 1WC. Varmt og koldt vandTerrasse el. lignendeAltanTerrasse el. lignendeVeranda\nBygge�r: 1935Renoveret(�r): 2003Hustype: Tidl. landejendom 122 m2Byggemateriale: Byggemateriale: Tr�Isolering: Hel�rsisoleretOpvarmning: ElvarmeGrund: Naturgrund/have 2000 m2Havem�bler: JaParkerings plads: Gratis p-plads p� grunden 4 pladserK�kken: K�kkenet har v/k vandKomfur: El-komfurK�leskab: JaEmh�tte: JaFryser: Ja 80 lKaffemaskine: JaMikrob�lgeovn: MikroovnVaskemaskine: JaSt�vsuger: JaFjernsyn: 1 TVAntenne: Parabol, tyske kanalerRadio: JaPejs: JaToilet: WC. Varmt og koldt vandEkstra omkostninger inklusiv: El inkl. i ugerne 23-35Fiskemulighed: ElvK�ledyr: JaGrill: JaRob�d: Ja 13 feet\nRummeligt sommerhus med lys, rolig beliggenhed i skoven lige �st for Holmsj� og N�vrag�l.\nDer er masser af sovepladser her, som giver et lidt st�rre hold af g�ster mulighed for at holde ferie sammen. Du bor i et naturligt milj� i det nordlige Blekinge, hvor skove og gr�nt karakteriserer omgivelserne.\nTag den smukke gangbro ned til floden, hvor b�den st�r til din r�dighed. Hvis du vil sv�mme i l�bet af din ferie er der et dejligt sv�mmeomr�de ca. 10 km v�k fra feriehuset.\nFor sv�mning i havet kan du tage en dagstur sydp� til Karlskrona. Der er masser af aktivitetsmuligheder og oplevelser for b�de gamle og unge.


Tirsdag d. 27/03 på Tenerife - Fam. Reher-Jensen\nUdgivet den 27. marts 2018 28. marts 2018 af Rune\n Tirsdag d. 27/03 på Tenerife\nPlanen for idag var at vi ville på stranden om formiddagen og så havde vi læst om et Farmers Market i vores nabo by Los Abrigos, som vi ville besøge om aftenen.\nDagen startede lidt sent ud, fordi vi kom lidt senere op end vi plejede. Da vi var klar til at komme ud af døren kørte vi lidt nord på for at finde en strand. Det fungerede ikke helt, da vi fandt ud af at der på denne kyst blæste meget mere end på den sydlige kyst. Så vi beslutte os så for at køre mere syd/vestligt på, for at finde en strand med læ.\nVi nåede dig ikke hen til stranden med det samme, fordi vi på vejen blev fanget af shopping muligheder. Vi så et sted på vejen som fangede (mest mor og Rigmors) interesse og måtte holde ind for at se på det.\nStedet hed Chinatown og var ligesom et center, men det var kun en stor butik. Og i midten var der en uoppustet hoppeborg og et cafeteria.\nVi forestillede os at stedet var ligesom Wish bare i en butik. De havde ting i alle kategorier og stort farveudvalg inden for alle varer.\nSå her skulle gåes ned af alle gangene, hvilket tog sin tid. Men bare rolig vi var selektive og gik ikke amok i Kina-bras.\nEfter China-town manglede jeg sol på kroppen, så vi kørte 10-15 km af motorvejen og kom til starten af byen Los Christianos.\nLos Christianos er vokset sammen med de 2 næste byer på kysten og tilsammen danner de 3 byer et stort område af ressorter, restauranter, butikker og tykke blege turister.\nI turist-fælden fandt vi en strand lige på det rette sted og tidspunkt, hvor vi fik et par timer eftermiddags sol og pøllerne fik badet.\nEfter stranden tog vi hjem til nabo byen Los Abrigos, hvor vi skulle kigge på market og finde en restaurant at spise aftensmad på.\nDa vi kom til markedet blev vi dog skuffet, for det første var det slet ikke et farmers market, men et marked med en masse små dimseting og lidt smykker. Og for det andet bestod det af 10 boder. Så det var hurtigt overstået og vi synes ikke rigtigt om muligheder for mad i byen. Så vi kørte i stedet hjem til vores egen by og gik på en ny indisk restaurant.\nDer er tre indiske restauranter i vores by og 2 af dem er ligger lige ved siden af hinanden. Igår prøvede vi den første og idag prøvede vi den anden.\nVi kunne bedst lide forretten det ene sted og hovedretten det andet sted, så ingen af dem er blevet kåret som den bedste.\nRigmor tog et billede af den flotte lyserøde/lilla aftenhimmel\nBilledet viser aftensolen som rammer byen\nAftenens mand som lokkede os ind på restauranten\nNu ligger vi hjemme i lejligheden med fyldte maver og trætte kroppe.\nGodnat herfra Syden\nKategorierRejser TagsTenerife 2018\nForrige indlægForrige  Her kommer en lille opdatering fra Tenerife\nNæste indlægNæste  Så kom vi over på den anden side af halvdelen at vores tour.


Bring naturen tilbage til børnene, for den er vigtig for deres udvikling | Kristeligt Dagblad\nDebatindlæg 24.05.18 Kl. 00:00\nSkoler, daginstitutioner og spejdergrupper bruger mange steder skov og strand, men ofte som en del af styrede forløb og formelle læringsplaner, derfor bliver naturen for mange børn forbundet med læring, lektier og pligt, og derfor kan det heller ikke overraske nogen, at børnene ikke kender naturen som et personligt privat rum og ikke længes efter den, skriver direktør i Dansk Hulebyg\nFlere børn lever i byerne og forbinder leg i naturen med pligter i skolen. Og kun hvert 10. barn har en hverdag med skov, krat, strand, søer og åer i deres fritid. Og det bekymrer Mariella Harpelunde Jensen fra Dansk Hulebyg, som opfordrer til, at vi går sammen og kæmper for børns ret til fri leg. – . Foto: Thomas Lekfeldt/Ritzau Scanpix.\nBarndommens hule i den vilde natur er et skatkammer fyldt med alt det, som et barn har brug for. Her opdages naturen, her bruges de praktiske færdigheder til noget meningsfyldt, her trænes nysgerrigheden, lederskabet, fællesskabet og kunsten at lege frit. I Dansk Hulebyg er vi bekymrede, for vi oplever, at danske børns fri leg i naturen er truet. Hvis vi ikke hjælpes ad, findes den snart kun i historiebøgerne.\nBørn i Danmark opholder sig mindre udendørs end vi, deres forældre og bedsteforældre gjorde, da vi var børn. Det er der mange grunde til. Børnene er låst i institutioner i dagtimerne, de bruger meget tid på de elektroniske medier, hvor de har det rigtig sjovt, og så har børnene ikke længere mulighed for at lege frit i naturen på samme måde som generationerne før dem.\nÅen på vej til skole ligger ikke åben og klar til leg, som den gjorde i 1960’erne, men har længe ligget i drænrør under grusstien. Skolevejen har også ændret sig, biltrafikken er eksploderet, siden 1960’erne er antallet af biler mere end tredoblet, og en tredjedel af Danmarks børn bliver kørt til skole i bil af deres forældre. Derudover er Danmark mere bebygget end for 50 år siden, og byområderne er i kraftig vækst. Naturen er ikke længere et livsvilkår, men et tilvalg, og der er ikke mange Ole Lund Kirkegårdske haver med æblerov tilbage.\nNår danske børn i dag er udendørs, er det hovedsageligt i haven eller på sportsanlæg. Hvert 10. barn færdes i skov og krat, ved strand, sø og å i fritiden. De dele af Danmarks areal, som består af fredet vild natur, er overtaget af gamle mennesker; ornitologer, motionsløbere, mountainbikers, såkaldte naturelskere, og ingen gør en seriøs indsats for at give børnene adgang til den vilde natur.\nSkoler, daginstitutioner og spejdergrupper bruger mange steder skov og strand, men ofte som en del af styrede forløb og formelle læringsplaner, derfor bliver naturen for mange børn forbundet med læring, lektier og pligt, og derfor kan det heller ikke overraske nogen, at børnene ikke kender naturen som et personligt privat rum og ikke længes efter den.\nDen fri leg i den vilde natur er et kulturfænomen, som hører til en tidsperiode fra 1930’erne til 1970’erne, en tid, hvor naturen var tilgængelig, og internettet og mobiltelefonen ikke var opfundet. Mange kulturelle skikke har gennem tiden domineret det danske samfund og er forsvundet igen. Men gør det noget, hvis den fri leg i naturen forsvinder helt?\nJa, det gør. Det mest spændende sted at starte sit liv som et nyt lille menneske er i fri leg under åben himmel. Her trænes krop, sanser og hjerne, og børnene udvikler sig og vokser sig sunde, stærke og kloge. Alle undersøgelser viser, at børn ikke udvikler sig lige så godt indendørs. Men vi skal se at komme i gang med at tænke nyt, bruge teknologien til at inspirere og kræve noget af dem, der lige nu “sidder” på naturen. Den danske natur skal med andre ord tilbage til børnene.\nHvis du trykker på en mariehøne, der sidder i håndfladen, måske for at få den til at flyve “op til Vorherre og bede om godt vejr”, så kan der komme en gul, klæbrig substans ud af det lille insekt, og det er faktisk oplagt at stikke tungen ud og smage på det gule, hvis du er bare lidt nysgerrig. Oplevelsen er bitter, stærk og ikke behagelig. Måske har du prøvet det og kender smagen?\nDu gjorde nok ikke opdagelsen, mens dine forældre så på, det var nok et forsøg, du lavede alene. Det skete nok under fri leg. Men hvor mange af os voksne ville stoppe en seksårig, der smagte på den gule substans, hvis vi så det ske? Og hvor mange af os ville efterfølgende respektere barnet for eksperimentet? Hvor mange af os forsvarer egentlig vores børns ret til at lege frit?\nTre faktorer er afgørende for børnenes fri leg. For det første adgangen til et sted, hvor man kan lege udendørs. Det er selvsagt en udfordring i byerne, men her kan en altan, en gårdhave eller et krat være et fristed.\nFor det andet børnenes evne til at håndtere de risikofyldte situationer, som den fri leg indebærer. Du skal nemlig kende dine grænser, ellers kommer du til skade. Det handler om at kunne mærke, om du har styrken til at kravle højere op i træet, for du skal også ned igen, det handler om at kunne overskue afstanden fra bækkens bred til den modsatte bred med fare for våde sko og sokker, hvis du regner forkert. Alle disse vurderinger er baseret på erfaringer, på forsøg, som gik godt, og forsøg, som mislykkedes. Undersøgelser viser, at børn med et godt samspil mellem sanser, hjerne og krop leger bedre, har det bedre fysisk, psykisk, socialt og har bedre muligheder for læring. Men hvert sjette barn, som i dag starter i skole, er understimuleret sansemotorisk og har motoriske vanskeligheder. Det tager længere tid at få disse børn med i hulebyggeriet, men det lykkes heldigvis næsten altid.\nDen tredje og sidste faktor, som er afgørende for den fri leg, er forældrenes tillid til sig selv. At vi selv tror på, at vi kan introducere den fri leg til vores børn, lære fra os, når vi løber gennem skoven, og børnene snubler. Ingen er ekspert fra begyndelsen, det er sjovt at vokse sammen med sine børn.\nDen fri leg i naturen er truet, for selvom man bor i nærheden af skoven eller parken, er der mange børn, der ikke må lege her alene med vennerne, fordi mor og far er utrygge ved kriminalitet, pædofile eller trafik. Man må ikke tænde bål til snobrødsbagning i haverne i de større byer af frygt for de forurenende partikler fra det rygende bål, man må ikke have hund eller kat i de almennyttige boliger, og der skal søges byggetilladelse, hvis man vil bygge en hule i sommerhuset.\nNaturen er altså ikke længere et sted, hvor børn må lege. Vi voksne er blevet enige om, at det er for farligt, for upraktisk og for støjende, at børnene skal lege i vores ekstremt regulerede verden. Vi må arbejde for, at vi her i Danmark tager den fri leg i naturen alvorligt, fordi den er så vigtig for børnenes udvikling. Vi må skabe nye muligheder for de børn, der vokser op indendørs, for det er virkeligheden i dag for mange danske børn.\nSpejderkorps oplever stor medlemsvækst\nAlle børn skal ud på verdens bedste legeplads


TAG Heuer teaser for sit første Android Wear-smartwatch | Mobilsiden.dk\nMobilsiden.dk / Nyhedsoversigt / TAG Heuer teaser for sit første Android Wear-smartwatch\nTAG Heuer teaser for sit første Android Wear-smartwatch\nLasse Olsen 13. okt 2015 kl. 11:00\nDen schweiziske urproducent, TAG Heuer, varmer op til lanceringen af sit første Android Wear-smartwatch med en teaser af designet.\nSmartwatches med Googles Android Wear som styresystem findes efterhånden i alle tænkelige afskygninger, men der er endnu intet ur, hvis du vægter håndværk af høj kvalitet særdeles højt.\nDet vil der være, når TAG Heuer lancerer sit Android Wear-smartwatch med navnet TAG Heuer Connected. Urproducenten teaser nemlig for det næste store skridt med et svagt belyst billede, der viser dele af urkassen og remmen frem - og ikke overraskende skiller designet sig gevaldigt ud fra de hidtidige Android Wear-ure.\nLæs også: TAG Heuers Android Wear-smartwatch bliver en dyr sag\nDet luksuriøse ur vil, helt efter planen som tidligere annonceret, blive lanceret den 9. november i New York. Samtidig teaser TAG Heuer også for uret på sin egen hjemmeside, som tæller ned til lanceringen. ”Og hvad bliver prisen så?,” tænker du sikkert. Den har firmaet også allerede løftet sløret for: $1.400 svarende til 9.180 kroner, lyder det fra producenten.\nFor et prisskilt så højt som dette får du en batteritid, der lyder på 40 timer, hvorimod Apple kun garanterer 18 timers brug af sit Apple Watch. Om TAG Heuer Connected byder på nogle funktionelle overraskelser i forhold til de nuværende Android Wear-ure, vides ikke. Om ikke andet får du et design i sand TAG Heuer-stil.


Hvad blev der af den politiske troværdighed? - Kristeligt Dagblad\nHvad blev der af den politiske troværdighed?\nHverken minister for børn, undervisning og ligestilling Ellen Trane Nørby (V) eller uddannelses- og forskningsminister Esben Lunde Larsen (V) mener, at de varslede besparelser på undervisnings- og uddannelsesområdet vil gå ud over kvaliteten. Foto: Jacob Nielsen/Simon Skipper\nJacob Kjærsgaard, forstander\nHvor ville det være befriende, hvis politikere ville kalde en spade for en spade, skriver forstander på Hadsten Højskole. Men de implicerede ministre Ellen Trane Nørby (V) og Esben Lunde Larsen (V) nægter fortsat, at de varslede besparelser på uddannelsesområdet vil gå ud over kvaliteten\nDer er varslet markante besparelser på statens område over de næste fire år. Det hele udspiller sig på baggrund af det famøse kasseeftersyn og med det som drivende argument i form af ”økonomisk nødvendighed”.\nEt kasseeftersyn, der for øvrigt er sat spørgsmålstegn ved fra flere sider, men som ingen rigtigt har mulighed for at gå efter i sømmene.\nSåledes er der nu store besparelser på vej på undervisnings- og uddannelsesområdet. Men hverken minister for børn, undervisning og ligestilling Ellen Trane Nørby (V) eller uddannelses- og forskningsminister Esben Lunde Larsen (V) mener, at de varslede besparelser på undervisnings- og uddannelsesområdet vil gå ud over kvaliteten. For nylig erklærede Lunde Larsen, at han har tillid til, at uddannelsesinstitutionernes ledelser kan håndtere besparelserne, uden at det medfører forringelser på området.\nDette på trods af advarslerne fra de selvsamme ledelser. Det er vel egentlig udtryk for mistillid til disse ledelsers dømmekraft - eller? Spørgsmålet er næppe, om der kommer forringelser, men snarere, hvor store disse forringelser bliver.\nHvor ville det være befriende og troværdigt, hvis de implicerede ministre ville kalde en spade for en spade. Men det er tilsyneladende meget svært for dem at tage ansvar for de politiske prioriteringer, der foretages.\nAt Esben Lunde Larsen oven i købet har vist total mangel på forståelse for konsekvenserne med sin bemærkning om ”kornfede uddannelsesinstitutioner” og i næste omgang for sagens alvor med bemærkningen om, at det var ”sagt med et glimt i øjet”, gør bestemt ikke sagen bedre.\nMen hvis nedskæringerne får de sandsynlige konsekvenser, kan de jo altid smøres af på de pågældende ledelser. Det mest forstemmende i alt dette er, at man fornemmer, at det politiske ansvar ikke er et reelt ansvar, men et postuleret ansvar.\nDet er den samme tendens, der gør sig gældende på energiområdet. Således peger Dansk Energi og flere førende energiforskere på, at finanslovsforslaget kan få alvorlige konsekvenser for den danske energisektor. At Danmark ganske enkelt risikerer at sætte den førerposition, vi har oparbejdet igennem mange år på det grønne område, over styr.\nVenstres finansordfører, Jacob Jensen, deler dog ikke den bekymring, men mener, at besparelserne kan gennemføres, uden at det vil få særlige konsekvenser. Vi må inderligt håbe, at han er klogere end den sektor og de forskere, der arbejder med området til daglig.\nJacob Jensens afgørende argument er, at ”vi er i en økonomisk situation, hvor det er nødvendigt”. Vi er altså tilbage ved det famøse kasseeftersyn og dermed ude over politik. Der er ganske enkelt ikke nogen alternativer.\nDer kan man bare se - der var nok nogle, der gik og troede, at politik handler om alternativer, prioriteringer og valg. Men måske har Venstre og Jacob Jensen bare ikke lyst til at tale om de prioriteringer. Umiddelbart tror jeg, den danske befolkning gerne vil have klar besked og er ved at have fået nok af al den spin-snik-snak. Det er meget trist at tænke på, hvor stor en forskel de 9,1 milliarder kroner plus det løse, der er forsvundet i Skat, kunne have gjort i denne situation. Det er ligefrem foruroligende at tænke på, om de nys bebudede besparelser vil få tilnærmelsesvis lige så uheldige konsekvenser, som de voldsomme besparelser i Skat fik.\nDengang blev der for øvrigt også advaret om konsekvenserne. Nu har statsrevisorerne så netop rejst en skarp kritik af forholdene i Skat, hvor det blandt andet lyder: ”(...)Skatteministeriet ikke har sikret rammer og grundlag for tilfredsstillende opgaveløsning i Skat (“) Skat har haft væsentlige problemer med at nå de fastsatte mål for kerneproduktionen (“)”. Man fristes til at spørge: Hvad blev der af det politiske ansvar?\nJacob Kjærsgaard er historiker og forstander på Hadsten Højskole


Leddehuset - Wikisource\nFra novellesamlingen Fra Vej og Sti\nEn lille Spadseretour fra Byen, lige ved Indgangen af Skoven, laae et gammelt forfaldent Huus. Skorstenen sad paa Skraa og Dørhængslen var af Led, hele Huset syntes at hælde mod sin Undergang. Murene vare plettede, og de smaa grønlige Ruder dækkedes baade ude og inde af et Støvlag. Naar Efteraarsstormene strøg hen over Egnen, rystede og knagede Huset i alle Fuger.\n»Kanskee det ramler ned og knuser os med det Samme,« tænkte Konen, naar hun vaagnede ved Vinduernes Klirren og Dørenes Klappren, »naa ja, hvad, Ulykken var ikke større!«\nMen nu var det Foraarstid, og milde Vinde legede om det gamle Huus. Mostaget lignede grønt Fløjel, og Æbletræets rødknoppede Grene strakte sig helt ud over det forfaldne Stakit. Lige foran, paa den modsatte Side af Landevejen, laae Stranden. En smal, skræntagtig Pynt strakte sig fra Skovsiden ud i Vandet. Den var overgroet med lave Fyrretræer, Slaaen og Brombærranker; høje Siv knejsede mellem det Andet. Spadserende standsede gjerne ved Skovleddet, og der raabtes: »hvor skjønt, hvor ejendommeligt, og saa Leddehuset, noget mere malerisk Forfaldent kan ikke tænkes!« men hørte Konen Sligt, rynkede hun Panden, mønstrede de pyntelige Dragter og havde onde Tanker: »Jeres Tid kommer maaskee ogsaa!«\nDer var en Kilde tæt ved, og Folk laante sommetider Glas i Huset, naar der da var Nogen hjemme, men somoftest fandtes Døren lukket. Manden, Ivar Olsen, var Murer; Konen, Bolette, gik paa Tørvemosen, og Børnene, to voxne Døttre, tjente i Byen.\nDe lysegrønne Bøgeblade tittede nysgjerrigt ud af Knoppernes brunglindsende Hylstre; de længtes efter Solskin og de trængte til Regn, men Himlen havde ogsaa begge Dele i Beredskab. Brændende Sollys vexlede med tykke tordensvangre Skyer. Bolette skyllede Tøj ved Kilden, da de første store, tunge Draaber faldt.\n»Nu har vi det, — saa kan man ikke engang faae sin Smule Pjalt tør.« — Det var aabenbart en ny Forurettelse til de mange gamle. Hvorfor skulde ogsaa Alt, altid, gaae hende imod?\nBolette var en høj, mager Kone med svært, mørkt Haar, der dog allerede begyndte at graane. Hun havde ganske kjønne Træk og forstandige blaae Øjne, men et skarpt, vredladent Udtryk, der havde taget fast Sæde i Furerne om den smalle Mund, virkede frastødende. Dragten var pjaltet og tilsmudset.\nSuurmulende bar hun det vaade Tøj ind i sit lille mørke Kjøkken. Bordene vare sorte, Gulvet sort, og bedre stod det ikke til inde i Stuen, hvortil Døren stod aaben. Gamle Tøfler, en afreven Kaskjetskygge, Klemmer, Tougstumper og sammenrullede Strømper laae hist og her.\nNeppe var Bolette kommen i Ly, før Regnen strømmede ned. Et Øjeblik efter gik en Skikkelse gjennem Skovleddet, og saa bankede det paa Døren.\n»Tillad? — tør jeg staae her inde, blot til det Værste er overstaaet?« Stemmen lød frejdig og mild; en middelhøj Pige med friske røde Kinder og klare brune Øjne traadte stille, ligesom spørgende, ind. Regnskærmen drev og Regnslaget drev, men hendes lille hvide Hat med den store glatte Sløjfe havde ikke faaet en Draabe.\nBolette kjendte godt Ansigt og Skikkelse, og vidste, hvad den særegne Dragt betegnede, hun vidste ogsaa, at »Søster Martha« hver Dag, til bestemt Tid, gik sin halve Miil, for at tilsee og forbinde en gammel Kone henne i Udhusene, der laae syg af Kræft og Ingen havde om sig.\n»Luk bare Døren!« Stemmen var ikke uvenlig, »men her er fælt inde. Ja, see Dem kun om, jeg veed, hvad De tænker.«\n»Jeg tænker, at det er slemt at være ude i saadan et Vejr, og godt at staae i Ly, — og saa takker jeg Dem.« Tonen var spøgefuld, men Blikket inderlig deeltagende.\n»De boer paa en skjøn Plet,« sagde hun lidt efter.\n»Det tænker jeg aldrig over,« hun saae dog uvilkaarlig ud, »sikke Ruder! nej, det er da næsten for galt, saa Ædderkopperne husere herinde!«\n»Udsigten vil unegtelig sees bedre gjennem klare Ruder, men Pintselørdag er da heller ikke endt endnu.«\nKonen saae op: »Naar man altid slider for Andre, taber man Lysten til at holde sit Eget.«\nDa der intet Svar fulgte, tog Bolette igjen Ordet.\n»Dog, det er ikke deri det ligger, men naar man er saa ulykkelig, saa rent ulykkelig, bryder man sig ligelidt om Alt. — De veed vist Frøken —«.\n»Tak, det glemte jeg. De veed vist, hvordan min Mand er?« Stemmen lød bitter og haard, »en Drukkenbolt, rigtig et forfaldent Menneske i alle Maader. Ingenting forslaaer, og Kiv og Strid oven i Kjøbet; han har endogsaa lagt Haand paa mig, det Skarn!« Hun standsede og ventede aabenbart en fordømmende Udtalelse, men Søster Martha taug; de brune Øjne saae medlidende og underlig indtrængende paa hende; saa begyndte hun da igjen:\n»Hvem kan have Lyst til at holde pænt Huus, naar saadan En kommer hjem og sviner til og ødelægger, for han slaaer ogsaa itu, naar det kommer over ham.«\n»Forstaaer De at tie?«\n»Vi er alle Kjød og Blod,« lød det hidsige Svar.\nDer blev en Pause; Søster Martha hentede gode Raad der, hvor hun plejede at faae dem, og saa spurgte hun pludseligt:\n»Men hvor kunde det ogsaa falde Dem ind at ægte saadan et Menneske?«\nDet gav et Sæt i Konen, hun slap Tøjet og traadte nærmere.\n»Saadan var han ikke dengang, det maa De rigtignok ikke troe.«\n»Saa da var han ordentlig?«\n»Det var det pæneste Menneske, Ingen kan sige ham Andet paa. — Jeg var ogsaa, om jeg selv skal sige det, en Stadspige, ellers havde han heller ikke taget mig. Mesterens Enke lod ham saamænd forstaae, at han gjerne kunde melde sig, men han syntes nu engang bedst om mig. — Hvem skulde da have troet!« hun slog Hænderne sammen og stønnede.\n»Holdt De ogsaa af ham?«\n»Aa, tal ikke derom — jeg kan ikke taale det!«\nMen Søster Martha vilde ikke tie: »Holdt De rigtigt af ham?«\n»Hvorfor skal jeg tænke paa de Tider?« hun vred sig, »han lignede ikke mere den Mand han nu er, end Amtmandens Bolig ligner Huset her. Rigtig et kjønt Menneske var han, flink og afholdt. — Vi boede i det yderste Huus i Byen, det lille gule med Have udenfor. Der var som blæst allevegne. — Ja De troer mig vel ikke?«\n»Jo vist gjør jeg, men hvordan gik det da til? — De skal ikke svare mig, blot tænke over det, tænke paa den Tid. Og saa skal De bede om at det maa blive godt igjen.«\n»Nej, for jeg veed at det er umuligt!«\n»Det har jeg ogsaa sagt engang, men det blev dog godt alligevel,«\nTrods sin Ophidselse studsede Bolette og spurgte:\n»Har De ogsaa døjet Noget i Deres Tid, De seer dog saa rolig og glad ud.«\n»Jeg sagde jo, at det blev godt. — Skal jeg fortælle Dem det? — Der var En, jeg holdt af, og han holdt ogsaa af mig, vi vare saa lykkelige. Ingen af os havde Forældre eller Sødskende, min Moder var lige død, da jeg lærte ham at kjende. Han var god og kjærlig, dygtig og klog; Fremtiden laae lys og banet foran os, men saa blev han syg, paa et Besøg hos en Slægtning. Det kom pludseligt og heftigt; jeg hentedes strax og fik Lov til at pleje ham.«\nDa Søster Martha standsede et Øjeblik, trak Konen en Stol frem, tørte Støvet af med sit Forklæde og skjød den hen til hende.\n»Sæt Dem ned; det trætter dog i Længden at staae.«\n»Tak,« hun samlede sig og begyndte saa igjen:\n»Lægen sagde rent ud, at der var Fare, men jeg troede det ikke, kunde, eller vilde ikke troe det. Han maatte komme sig. Vor Herre nænnede ikke at tage ham fra mig. Jeg var et Barn, og forstod ikke, at Herrens Tanker ikke ere vore Tanker, men at de dog er idel Kjærlighed. Min Ven derimod han forstod det, og han sagde mig, at vi maatte skilles, men at den samme Jesus, der ventede ham i de himmelske Boliger, vilde være hernede hos mig og lyse op i Mørket. Jeg svarede ikke et Ord, det var jo Synd mod ham at give Klagen Lyd, men jeg skjulte mit Ansigt. Hvad skulde jeg her mere? Ingen elskede mig, og jeg elskede Ingen, Livet laae foran mig som en endeløs Ørken. — Da der var gaaet en Stund lagde han sin matte Haand paa mit Hoved. »Lille Pige, det bliver nok godt Altsammen.«\n»Ja, naar vi mødes.«\n»Aldrig, umuligt!« sagde jeg i min Uforstand, men han hævede Stemmen: »aldrig, umuligt, de Ord kjender Gud Herren ikke!« saa sank han tilbage paa Puden, og da Lægen lidt efter kom, fik han et heftigt Hosteanfald. Jeg løftede ham op, lagde Puden til Rette og støttede ham.\n»De er en født Sygeplejerske,« sagde Doctoren.\n»Er hun?« hans Øjne lyste, »hører Du, Martha.«\nJeg forstod ham strax, men mit Hjerte krympede sig, for jeg manglede Kjærlighed, og dog indsaae jeg, at det var en Udvej, et Liv til at udholde. Min Plads kunde ikke mere være blandt de Glade, men nok hos de Lidende. Da vi igjen blev ene foldede han sine Hænder til Tak: »nu har jeg slet ingen Sorger mere!« saa nikkede han til mig, og lagde sig til at slumre, men jeg knælede ved Sengen og tryglede Gud om at skaane ham for Dødskampens Rædsel. Den Bøn havde jeg ogsaa bedt ved min Moders Leje, og Herren hørte mig begge Gange. — Men da jeg stod ene, vidste jeg hvad jeg vilde, og den Kjærlighed jeg savnede fik jeg, og Glæden fik jeg ogsaa, i Strømme, for det er dejligt at tjene Gud i hans Mennesker. — Og nu maa De troe mig, Kjære, vor Frelser er en mægtig Mand; der er ikke et Forhold saa sørgeligt, uden han kan gjøre det godt igjen, ja bedre, end da det var bedst; der er ikke en Kjærlighed saa død, uden han kan kalde den tillive.«\nBolette rystede vantro paa Hovedet. »Det kan være sandt nok, men ikke her — aldrig i Evighed.«\nSøster Martha tog hendes Haand: »jeg maa igjen spørge, har De nogensinde bedt om at det maatte blive godt?«\n»Nej, og jeg gjør det ikke heller, for det var ligefrem at gjøre Nar af Gud.«\n»Tys! — det er neppe den sande Grund; jeg frygter at De ikke har Villie til at gjøre Deres for at det kan blive godt, og saa kan De jo ikke bede. — Naa, nu er Regnen nok ophørt. Farvel og Tak; Guds Fred komme til Huset!«\nI det Døren aabnedes, faldt det klare Daglys helt ind i Stuen. Skoven var nu meget grønnere end før, alle Fugle sang og Solen skinnede. Bolette fulgte den Bortgaaende med Øjet og lukkede saa Døren haardt til.\n»Godt igjen? — jo vist, aldrig!« en bitter Latter ledsagede Ordene.\nNaa, saa var det nok bedst at faae Tøjet op. Der maatte vel ogsaa fejes lidt ud, for Skams Skyld, siden det var Pintse i Morgen.\nDa Konen gik ud med Tøjet, slog en varm foraarsagtig Duft hende i Møde. Pintseliliebusken, der havde forvildet sig ind mellem Havens Ukrudt, stod fuld af Blomster, — en rød Tulipan var der ogsaa. Hvor groede der mange af dem i Haven ved det lille gule Huus! Minderne listede sig over hende.\nHvordan blev han saadan, havde Søster Martha spurgt, ja, hvordan blev han saadan? Og hun huskede en Pintsedag for tyve Aar siden — var det virkelig kun tyve Aar! — da hun i bedste Puds havde været i Skoven med Tømmermesterens Familie. Der var fiin Musik ved Pavillonen, blæsende Instrumenter lang Vejs fra, og mange Mennesker strømmede til Stedet. Hun havde kun Øje og Tanke for En, der kom han! — Blikket sagde: vel mødt, men de talte ikke sammen. Om Aftenen skulde der dandses, men hun, som vidste, at det plejede at gaae vildt til, afslog at blive. Fik være at de kaldte hende snærpet og stolt, saadan var hun nu.\n»Aa, ja, det var den Gang!«\nBolette hængte det sidste Stykke, et hullet Forklæde, over Ribsbusken, og gik saa ind igjen, men Tankerne fulgte med og fortalte mere:\nInde i Skoven mødte hun Ivar, han rørte ved Hatten og tog Cigaren af Munden.\n»Det kan jeg lide, Jomfru,« sagde han, »De holder paa Dem selv. — Ja, i det Stykke ligne vi da forresten hinanden.«\nHun kunde see ham for sig endnu, rigtig et pænt Menneske, saa rank og velklædt; Øjnene blanke og milde, Haaret krøllet.\nDer var ikke Noget at svare, saa hun taug, men han traadte nærmere og spurgte:\n»Hvorlænge har Jomfruen tjent hos Amtmandens?«\n»Fem Aar,« Bolette var stolt af at kunne sige dette, stolt af sin Dygtighed, stolt af sin Selvstændighed. Fruen, der var udygtig og svag, lod hende raade for Alt.\n»Længes De ikke sommetider efter at sætte Fod under eget Bord? for det gjør jeg.« Aa, hvor Fuglene sang! — nu tog han hendes Haand.\n»De skal nok have Enken, Olsen, det siger da Folk.«\n»Ja, men jeg siger nej, for hun har spurgt mig. — Der er kun En jeg vil have, og denne Ene gaaer her!«\nFør de kom til Leddet vare de forlovede.\n»Sikken en Rønne,« havde han sagt om Leddehuset, hun huskede det tydeligt, og nu boede de her, og han var saadan, og hun var saadan!\nDen lille Spejlstump i Vindueskarmen viste hende et falmet, forgræmmet Ansigt og et purret, uplejet Haar. Den forrevne Kjole havde store Pletter af stivnet Tørvejord. — Det gøs i hende; Tanken paa Fortiden havde pludselig vækket den indslumrede Reenlighedsfølelse. Haanden strakte sig uvilkaarlig efter Sæbe og Vand.\nDet var et strengt Arbejde at faae fejet ud, skrubbet og skuret, Huset havde ikke været under grundig Behandling, siden de flyttede ind, for tre Aar siden. Lejen var højst ubetydelig, Mosen laae nær, man var fri for Naboer, derfor havde de valgt denne Bolig.\nÆdderkopperne, der havde indrettet sig lunt og godt i alle Kroge, bleve pludselig huusvilde. Bolette var i stærkt Sindsoprør og arbejdede ivrigt, men alligevel næsten mekanisk, da Tankerne gik andre Veje.\nHvordan blev han saadan?\nHvor det var glade Dage. da de satte Bo og kjøbte ind. Godt og solidt skal det være, sagde han, og hun var uudtømmelig i at udfinde hvad de trængte til. »Jeg maa love for Dig,« sagde han glad, »saadan Du tænker paa Alt.« Men da de fælles Sparepenge først vare opbrugte, fremkom beskedne smaa Indvendinger: Det er godt nok at Snedkeren og Kræmmeren vil borge, men skal vi ikke heller vente. Folk, som vi, kan godt leve uden Sopha og Bordtæppe. Men det syntes Bolette ikke, og saa begyndte de med en lille Gjæld.\nIvar murede og hun syede Handsker; var der Selskaber i de store Huse, hjalp hun ogsaa, og tjente en Skilling. Gjælden var lige betalt, da det første Barn kom til. Det var en skrøbelig lille Pige, selv var hun ogsaa svag i lang Tid, der var ikke tale om at gaa frem, men de slog sig igjennem. Manden var virksom og glad, men hun fandt Livet besværligt, og værre blev det, da nok en lille Pige saae Lyset. — Ivar Olsen var vant til at gaae i Kirke hjemmefra og holdt af det, men hun syntes det sled for meget paa Overstykket og den sorte Kjole at gaae hver Søndag, og alene vilde han ikke gaae. De store Højtider var hun altid villig til at følge med ham, og saa spadserede de om Eftermiddagen i Skoven. Christiane kjørtes i en pæn lille Vogn, og Ane Lise rokkede med, saa godt hun kunde; blev hun træt, tog Faderen hende paa Armen. — Ja, det var den Gang! —\nOg saa — Bolette holdt inde, hvad nyttede det at tænke derpaa? — men hun slap ikke, Billederne kom af sig selv, et efter et.\nBarberens boede ligeoverfor; den lille muntre Kone løb tidt over til hende, dog det syntes Ivar ikke om; hun havde nemlig intet godt Lov paa sig, foer med Sladder og passede ikke sit Eget. Men Bolette følte sig smigret ved Bekjendtskabet, og det var hende en Fornøjelse at sætte Kaffekjedlen over, og bakke op for den livlige, snaksomme Naboerske.\nEn Dag kom Madam Frandsen ind med straalende Ansigt, og indbød Bolette til sin Søsters Bryllup, der skulde fejres paa Landet hos Forældrene. »Vi To tager saa Vogn sammen; snak Godt for Manden, at han ikke siger Nej.« Og der blev snakket godt for Ivar, men han sagde alligevel nej; et kort, afgjørende Nej.\nBolette var ikke vant til Indvendinger fra Mandens Side. »Naa, saa det er din Kjærlighed!« Hun rejste sig i Trods.\n»Tys! saadan maa Du aldrig tale. See paa mig, Boel, vi skal nok faae en god Søndag herhjemme, vi Fire. — See paa mig!«\nMen hun vilde ikke see. »Jeg har selv Penge,« sagde hun i opbragt Tone med bortvendt Ansigt, »Du vil da vel ikke forbyde mig at bruge dem?«\n»Jeg troede Du tænkte paa at kjøbe en Griis ?«\n»Nej, saa tosset er jeg ikke; det blev bare mere Slid, — jeg har saamænd nok i Forvejen.«\nIvar sprang op, Blodet steg ham til Hovedet. Det har jeg ikke fortjent af Dig, sagde Blikket, men Ordene lød: »gjør hvad Du vil.«\nHan gik ilsomt hen til Døren, men betvang sig dog endnu engang og standsede: »Betænk hvad Du vælger!« Saa forlod han Stuen, men et Øjeblik efter smuttede Naboersken ind ad Bagdøren. Hun bar en lang Pakke og de urolige brune Øjne glimtede overgivent: »See disse Shawler! tage vi hver et, faae vi stort Afslag. — Palmebort og guul Bund! aa, prøv det bare.«\nOg Shawlet laae allerede om Bolettes Skuldre, saadan et havde hun altid ønsket sig.\n»Det gjør ikke Noget med Pengene,« hviskede den smilende Frister, »jeg lægger ud. — Nej, hvor De er en nydelig Kone, Madam Olsen! — Vi tage Shawlerne med i et Tørklæde, Frandsen maa heller ikke see mit, før længere hen. Gik det efter hans Hoved, fik jeg Lov til altid at sidde hjemme og mule. — Ja, saa er vi jo halvt om Vognen, ikke sandt?«\n»Jo Tak, hvis —«\n»Hvis? — giver De nu efter, bliver De en Træl altid.« —\nNæste Dag kjørte de til Brylluppet.\nHvor kunde jeg? Bolette standsede Gulvskruppen og hvilede sig paa den. Hun huskede Mandens Blik hiin Morgen; det fulgte hende hele Tiden, et mørkt, uroligt, spørgende Blik.\nFornøjelsen var ikke stor, Kjolen blev revet itu, og det fine Shawl plettet af Vognsmøre. Veninden havde heller ikke Tanke for hende, da hun først var mellem sine Egne. Bolette sad taus og overseet ved Bryllupsbordet.\nDet var seen Aften, da de kom tilbage. Manden var ikke hjemme, men Døren stod alligevel aaben; det mindste Barn græd højt.\nLidt efter kom Ivar; det var ikke hans sædvanlige Gang, ikke hans sædvanlige Stemme.\n»Seer Du det!« sagde han med en vild Latter.\n»Men Ivar dog, hvor har Du været?«\nJeg skulde maaskee blive hjemme, naar Madammen var ude at more sig? jo vist! — nej, man har da ogsaa Venner, man! vi kan nok ogsaa faae en Griis expederet, kan Du troe.« Og han begyndte at synge.\nDet var første Gang hun havde seet ham beruset, men det blev ikke sidste. Haarde Ord fra begge Sider; det var ikke det samme Hjem.\nOmtrent et halvt Aar efter blev en lille Dreng født. Bolettes Liv svævede i Fare, og Manden plejede hende Dag og Nat. Det var som havde han fattet et andet Sind, for han holdt sig til Hjemmet, ogsaa efter at hun var bleven rask, og Drengen var hans Lyst og Glæde. Naar den gamle Haandlanger viste sig udenfor Vinduet, lukkede det ene Øje, blinkede med det andet, og spurgte: »gaaer Du med,« svaredes gjerne et kort bestemt Nej. Rigtig godt var det dog ikke imellem dem. Bolette syntes han havde forurettet hende, og saa lod hun ham høre hvert Savn hun havde, og hver Besværlighed hun døjede. Sommetider blev han utaalmodig og spurgte: »vil Du drive mig fra Huset.« En og anden Gang gik han ogsaa, og kom sent hjem.\nForaaret efter lejede de en mindre Bolig, helt henne i Havnegyden. Der var ingen Have, knap Gaardsplads, ufredelige Naboer og Beværtningssted lige overfor. Huset laae mod Nord, og Solstraalerne fandt ikke Vej derind. Børnene saae sygelige ud; Kosten var ikke den bedste, og hun holdt dem ikke saa rene og nette, som før. Hendes egen Dragt var heller ikke pyntelig mere, og hun mærkede snart, at de fine Folk kunde have Selskaber uden hende. Det gjorde Sindet bittert, men allermest krænkende var det dog, naar Barberens Kone gik forbi og saae ind, lige ind, uden at hilse.\nNaar Ivar kom hjem om Aftenen, klyngede Børnene sig til ham, og han stødte dem ikke fra sig, men legede og tumlede med dem, hvor træt han end var. Den lille Ole var nu især hans Yndling, og det var en stor Sorg for ham, da Barnet blev sygt og døde. De sidste Nætter vaagede de sammen, og hun hørte ham raabe til Gud om Barnets Liv. Selv var hun underlig forstenet i sin Sorg, og da Ivar lagde sit Hoved paa Bordet og hulkede: »Det er for min Synds Skyld, jeg veed det!« saae hun koldt paa ham, og tænkte, at han havde Ret.\nDagen efter løb han vild igjen, druknede sin Kummer i Glasset, kom ophidset og støjende hjem. Næste Morgen vred han rigtignok Hænderne i Anger og Kval, men hvad kunde det nytte?\nDa den lille Dreng blev jordfæstet, ringede Klokkerne. Hun syntes det var altfor stor en Udgift, men han sagde: »det er jo den sidste.« Kisten var prydelig og blomstersmykket. De gik sammen bag efter den, og dog var det som gik hver for sig, langt fra hinanden. Præsten havde confirmeret Ivar og kjendte ham godt; det var, som kaldte han paa ham ved hvert Ord i Talen. Bolette syntes ikke der var Noget til hende, hendes Hjerte var koldt og tomt. Huset hjemme var ogsaa underlig tomt. De smaa Piger, der havde været inde kos Naboens, kom dog snart løbende; de havde nye sorte Forklæder paa og Bakkelser i Haanden.\n»Fader!« raabte de begge, og krøb op paa hans Skjød. Bolette sad ene ved Vinduet. Ivar saae paa hende.\n»Er Du rask?« Stemmen var blød.\n»Ja,« hun vendte sig bort.\nHan kom nærmere, Haanden laae paa hendes Stol: »Bare Du kunde komme til at græde, din Stakkel!«\n»Ønsk det ikke, for kanskee det blev Blod!«\nHan gik igjen, lukkede Børnene ud paa Gaden, lagde saa Armene paa Bordet og Hovedet paa Armene, som hans Viis var; hun hørte hvor han græd.\n»Bolette, jeg holder det ikke ud! — kanskee lille Ole bliver vor gode Engel. — See paa mig! det skal ikke skee tiere, hører Du? aldrig.«\nHan stod oprejst foran hende med udrakt Haand, Ansigtet lyste.\nHun saae det, men al den gamle gjemte Vrede lagde en Iisskorpe om hendes Hjerte, og Øjnene vare kolde og Stemmen haanlig, da hun svarede: »hvem der troer det.«\nManden stirrede et Øjeblik forvildet paa hende, var det muligt? — men i næste Nu svulmede Aarerne i hans Tindinger og Vreden blussede op.\n»Hvem der troer det, naa, saaledes! — kan hænde Du faaer Ret, men godt bliver det ikke for Nogen af os.«\nIvar Olsen styrtede bort, og slog Døren haardt i, han var rent ude af sig selv. Men om Aftenen kom han vild og støjende hjem, »hvem der troer det!« vrængede han fælt, og holdt sin knyttede Højre henimod hende.\nSiden var det gaaet nedad, altid nedad for dem.\n»Hvor kunde jeg?« Bolette standsede Arbejdet og gjentog: »hvor kunde jeg!« Hun sank helt sammen. »Gud hjælpe ham og mig, men godt kan det aldrig blive, aldrig!«\nSvalerne kredsede rundt om Huset, Solen tittede helt ind i Stuen, Skoven og den blinkende Strand saaes klart gjennem de rensede Ruder.\nDer laae dog vist et Par Gardinstrimler i Dragkisten? jo ganske rigtig; hun havde ikke gidet hænge dem op i disse Aar. — Og der var den lille Vase, hun havde faaet af sin Medtjener, og her Shawlet, det ulykkelige Shawl!\nOg Samvittigheden, der havde været inddysset og lagt til Side de mange lange Aar, hviskede sit: skyldig.\nLidt efter stod Vasen midt paa det rødmalede Bord, den var fyldt med Bøgegrene og Pintselilier; Tulipanen nænnede hun ikke at bryde. — Kjøkkenet var nu ogsaa i Orden, og den Bomuldskjole hentedes ind fra Snoren og toges paa. Den blev ikke strøget eller rullet, blot trukket forsvarligt; at den var lidt vaad i Rynkerne, gjorde mindre. Hun længtes efter at komme ud af Mosedragten.\nDa Bolette var færdig, saae hun sig om: hvad nu? — der gik en Gysen igjennem hende, nu kom han snart, denne Mand, hun paa en Gang frygtede og foragtede; var det til hans Modtagelse hun havde smykket Hjemmet!\nEt Øjeblik efter lød klapprende Træskoe henad Vejen, og en ilfærdig Stemme raabte: »Er Konen hjemme?« — Det var den gamle Haandlanger, en af Fristerne, han var dødbleg og rystede. Bolette forstod strax, at det var en Hjobspost han skulde bringe.\n»Hvad er der skeet?»\n«Stilladset brasede, og saa —« Haanden betegnede et Fald, »det er bedst Du følger med, kanskee der endnu er Liv. — Ja for den Sags Skyld vil Du vel helst af med ham?«\n»Ti!« hun skjød ham tilside og ilede forud. Af og til trængte et hulkeagtigt Skrig sig frem: »aa nej, nej, ikke død, aa nej, nej!« og hun fremskyndte Løbet. Billedet af Ungdomsvennen, ham, hun havde elsket, blandede sig underligt med Billedet af den ødelagte vildfarne Mand fra de senere Aar, og medens hun vaandede sig i Smerte, raaabte det indeni Hjertet: hvor kunde jeg, hvor kunde jeg!\nNu var hun der — Mængden veg til Side, da hun kom, mange Øjne hvilede paa hende, men der læstes kun Velvillie i faa.\nIvar Olsen laae paa en Baare med et Tæppe om sig, Byens nye Læge stod bøjet over ham. Da Bolette kom, saae Doctoren op.\n»Er det Konen?« Stemmen var deeltagende, Blikket mildt. Hun nikkede taus.\n»Det er vel bedst at bringe ham til Hospitalet?«\n»Aa nej, hjem til mig!« Der var en saadan Alvorsklang i Røsten, at Lægen strax gav efter.\n»Mon det dog ikke var bedre,« indvendte en gammel surmulende Madamme, men hun afbrødes af Doctorens Ordre.\n»Det skal skee som Konen ønsker. — Lad mig see J bære ham stille og forsigtigt, Godtfolk, Skridt for Skridt: — jeg kommer strax.«\nEn sagte Klynken viste, at der endnu var Liv. Bolette hørte Lyden, hun hørte Alt hvad der hviskedes og mumledes omkring hende.\n»Var han svirende?«\n»Nej, de sige at Flasken er fuld, han havde endnu ikke rørt den.«\n»Doctoren skulde blot vidst, at de leve som Hunde og Katte, saa var han nok ikke bleven bragt hjem.«\n»Aa hvad,« lød Svaret, »lige saa godt døe det ene Sted som det andet.«\nEndelig var Vejen overstaaet; Bolette aabnede Døren, Mændene satte Baaren ned og bar ham ind. Den vaandefulde Klynken tiltog, medens de løftede ham op og lagde ham paa det kummerlige Leje, der dog i Dag var ordentlig redt og dækket af rene Lagener. Mændene saae sig forundrede om.\n»Har I det saa hint, hvem skulde tænkt det? — Er der ellers Noget?«\n»Nej Tak, nej,« hun længtes efter at blive ene.\nMen da de vare gaaede, og hun virkelig stod ene tilbage hos den Syge, sneg en ubetvingelig Angst sig over hende; »om han nu døde!«\nIvar Olsens Ansigt var tildækket; mon det dog ikke var bedst at tage Klædet bort? hun gjorde det med rystende Haand.\nNej, hvor han saae bleg og blodig ud! — dog det var vist kun Huden, der var skrabet. Hun afvadskede vaerligt Blod og Støv.\nDet kolde Vand lod til at gjøre Ivar godt. Han slog Øjnene op, og saae hende lige ind i Ansigtet, men Blikket var uden klar Bevidsthed, dog syntes hun der laae ligesom en Mildhed i det. Næste Nu sank Øjelaaget til igjen. — »Aa blot Doctoren kom!« de faa Minuters Ventetid forekom hende som en Evighed.\nDa Lægen omsider havde endt sin Undersøgelse, vovede hun at spørge: »Er der Fare?«\n»Gud være lovet!«\nDen unge Doctor lagde deeltagende sin Haand paa hendes Skulder:\n»Jeg tør ikke skjule, at Tilfældet er alvorligt. Armen er brukket og Been og Ryg slemt forslaaede. Der er allerede Feber, og den vil stige henad Natten. Men vi To vil kæmpe ærligt for at bjerge hans Liv; Plejen har meget at sige, i dette Tilfælde.« — Og saa fik hun sine Ordre: Mixtur, Sovedraaber, kolde Omslag — der maatte vaages hele Natten.\nNeppe var Doctoren gaaet, før den yngste Datter kom løbende ind. Det var en lille buttet rødmusset Pige med kjønne brune Øjne og dybe Smilehuller, men nu var Ansigtet ophovnet af Graad, og hun kastede sig hulkende ned foran Sengen.\n»Fader, Fader! — aa, han kan ikke engang kjende mig!«\nBolette saae taus til. Børnene havde altid klynget sig til Faderen og tilsidesat hende. Hun havde ogsaa tidt været haard og streng imod dem, men hun havde dog elsket dem og stræbt for dem, Alt hvad hun kunde. Mangen Gang havde det smertet hende, at de foretrak Faderen, men i Dag gjorde det hende godt at see Christianes Sorg, og hun klappede hende venligt paa Haaret.\n»Tys, Barn, væk ham ikke.«\n»Det er ingen ordentlig Søvn; før slog han Øjnene op og stirrede saa fælt. — Aa nej, sikken en Jammer! — men hvorfor lod Du ham ikke komme paa Hospitalet? — saa var han da bleven ordentlig plejet. Det havde været langt bedre.«\n»Hjemmet er dog Hjemmet.«\n»Saadan et Hjem!« Christiane hulkede højt, »aa, det arme usselige Menneske!«\n»Husk det er din Fader.«\nDen unge Pige saae forvirret og urolig hen paa Moderen.\n»Troer Du han skal døe? — her seer saa fremmed ud, som havde Du allerede pyntet Huset til Begravelsen. — Nej, hvor han er forandret, siden Rødmen er gaaet bort, og Haaret strøget fra Panden; det er som et andet Menneske. — Fader er jo ordentlig kjøn!«\n»Han ligner sig selv fra Ungdommen.« Bolette lagde stille nyt Omslag paa Armen.\n»Sikken Besvær for Dig, Moer! jeg synes det er tosset, for hvordan skal I komme igjennem? — ja, her er da min Smule Løn fra første Maj, jeg har ikke rørt den; men saa maa Du ogsaa passe ham godt, og ikke bruge Pengene til Andet, hører Du? — Ja saa løber jeg igjen,« hun standsede i Døren, »der var Noget Du vilde sagt?«\nBolette havde Lyst til at sige: »bed for ham,« men det var ikke let at faae frem, og saa rystede hun blot paa Hovedet.\nLidt efter kom den ældste Datter, en spinkel, lys, stille Pige. Hun var pyntelig klædt og Folk sagde at hun saae stolt ud, men maaskee det kom af at den svære blanke Haarfletning, der var slynget i Knude, tyngede det fine lille Hoved bagover.\n»Min Fader, min Fader!« hun knælede foran Lejet i stor Sindsbevægelse, og begyndte saa at anklage sig selv: »Aa jeg gik om ad en anden Gade i Gaar, for ikke at møde ham; han var svirende, og jeg skammede mig for Folk; men nu gjør det mig ondt, at jeg ikke fulgte ham hjem. — Aa, Du kjære Gud, forbarm Dig over ham! — hvor hans Haand brænder, og see Blikket hvor stivt. — Er Du ikke bange for at være her alene, Moder?«\n»Vist ikke, men det er Ret Du beder for din Fader, Ane Lise, for nu kan ingen Mennesker hjælpe ham. — Han var ikke drukken, da han faldt; det var Stilladset, der gik itu. — Du maa ogsaa sige til Christiane, at Fader ikke var drukken.«\n»Naa det var han ikke? — det er jeg glad for. Hvor her er pænt inde, Moer, hvad har Du dog gjort ved Stuen? — tys, der kommer Nogen; saa gaaer jeg, Farvel til i Morgen!«\nI det Samme Ane Lise gik ud, traadte Søster Martha ind. Saasnart Bolette fik Øje paa hende, stillede hun sig, ligesom værgende, foran Sengen: »Jeg vil selv pleje ham!«\n»Det tænkte jeg nok,« de milde Øjne saae deeltagende paa den Syge, saa paa Bolettes Ansigt, saa paa Stuen, medens hun vedblev: »min Tid er desuden optaget, men her er noget Linned, en Madrats, lidt Saft og Sodavand, De skulde jo pleje ham rigtig godt, ikke sandt? ingen Tak, jeg er kun Budbringer, det er nok bedst at takke paa rette Sted.«\nHun følte den Syges Puls og strøg Haanden over hans Pande. »Skal jeg hjælpe Dem med at løfte ham? Manden, der bragte Sengklæderne, kan ogsaa tage Haand i.«\nBolette bøjede Hovedet og lod hende raade. Ivar jamrede sig under Flytningen, men da han først hvilede paa Fjedermadratsen, og havde faaet rent Lintøj paa, gled et Udtryk af Lindring over Ansigtet.\n»Tak, tusind Tak,« hun greb Diaconissens Haand, »hvor lidt tænkte vi paa dette i Morges. Søster Martha! — troer De at han døer?«\n»Jeg veed det ikke, men det veed jeg, at der er En, som er stærkere end Døden, og hans Lyst er at hjælpe. Farvel og Guds Fred!«\nBolette lyttede længe efter de Bortgaaendes Trin; saa begyndte Aftenklokkerne at ringe, de kimede Højtiden ind, Vinden bar Lyden lige hen til hende.\nIvar Olsen laae i en Døs, men hvergang hun byttede Omslag, eller nødte ham til at tage Mixturen, klagede og stønnede han.\nMaanen stod nu lige over Stranden og kastede et uroligt flimrende Skjær over de kraftige skumkrandsede Bølger, der syntes at forfølge hverandre op til Kystens Stene. Den ensformige Skvulpen lød ind i Stuen og Maanelyset flød henover Seng og Gulv.\nHvis han nu døde? — aa, det blev aldrig godt, enten han kom sig, eller han døde, det blev aldrig godt! — men hun havde dog Lyst til at faae hans Tilgivelse; Byrden var for svær, hans Liv og hendes Liv, hun mægtede ikke at bære den. — Tys, nu rørte han sig!\n»Hvad er det! — hvor er jeg? — aa hvor jeg lider — aa hvor jeg tørster, Vand, Vand, Vand!«\n»Her er Vand, — lad mig holde Glasset; — læg Dig saa ned igjen, saadan.«\n»Hvor er jeg, hvem er Du?«\n»Det er mig, Bolette, — Du er i dit Hjem, Ivar.«\n»Løgn, mit Hjem er en Grisesti. — Men jeg synes Du ligner Boel?« Boel var Kjælenavnet fra de gode Dage.\n»Jeg er ogsaa Boel,« hendes Stemme var graadkvalt.\n»Naa det var da godt.« Lidt efter raabte han: »Aa, nu husker jeg, Stilladset! — jeg slog mig ihjel, eller hvordan var det? — aa nej, nej, det er nok ikke saa let at slippe Livet. Og seer Du,« han hviskede, »det bliver ved alligevel, bagefter, og det er det Rædsomme. — Jeg har hobet det sammen, Dag for Dag, Synd paa Synd, og jeg vidste det var galt, og det græd indeni mig for Børnenes Skyld, men jeg gjorde det dog.« Stemmen slog pludselig om, blev høj og truende: »Har Du Noget, saa giv hid, hvor er Flasken?«\n»Her er Vand, — aa nej, Du maa ikke slaae til det, der er Saft i. — Det gjør godt, ikke sandt? — græd ikke saadan, Ivar!«\n»Stakkels Bolette!« han saae saa sønderknust og angerfuld ud, at hun ikke kunde tie mere.\n»Skylden er min, Ivar, for den Dag vor lille Dreng var gjemt derude, kom Du jo til mig, men jeg skjød Dig bort, istedetfor at støtte Dig. Husker Du? — Ivar, det var Synd.«\n»Stor, stor Synd!« han rejste sig i Harme, »see paa mig, saadan et Menneske! — aa, Du skulde ikke have gjort det! — Gaa bort, Kvinde, jeg vil ikke see Dig! — jeg mente det, aa hvor jeg mente det! — Siden har jeg ikke havt en glad Dag; — aa, jeg holder det ikke ud — jeg vil glemme det Altsammen! — hid med Flasken, hører Du?« han sank tilbage med et Skrig; »troer Du jeg skal døe?«\n»Jeg troer at hvis Du tilgiver, faaer Du Tilgivelse.«\n»Nej, — han vil ikke kjendes ved mig. Han deroppe, nej, nej!«\n»Jeg tænker at det netop var for saadanne elendige Menneskers Skyld, som Du og jeg, at han lod sit Liv.« Hun vred Hænderne: »Herre Jesus, see ned til os!«\nMen Herren var allerede inde i Stuen; naar Angren er oprigtig, kommer han jo strax.\nIvar laae med Haanden over Øjnene og stønnede, hans Hustru knælede ved Sengen:\n»Det er Altsammen min Skyld, for jeg gjorde Begyndelsen!«\n»Saa det troer Du jeg vil sige til Herren? nej, Bolette, saadan er jeg da heller ikke — jeg vil ikke skyde Skylden paa Dig, Du faaer nok at svare til endda.« Han taug en Stund og saae sørgmodigt paa hende, »det er mange Aar siden vi talte sammen, Du og jeg.«\n»Det er igjen min Skyld, Ivar, for jeg veed godt hvordan Øjne jeg laante Dig hver Gang Du kom i den Graad om Morgenen, og begyndte at anklage Dig selv.«\n»Aa ja, hvor vare de foragtelige dine Øjne, sommetider havde jeg Lyst til at slaae Dig ned, men det var da kun en Gang jeg rørte Dig — hu, det er fælt at tænke paa — jeg blev da ogsaa ræd for mig selv, og styrtede ud. — Veed Du hvor jeg gik hen? — til Mosen. Men Ane Lise løb efter mig, kaldte, bad og trak i mig, det var næsten som Barnet ahnede hvad jeg vilde. Siden gik jeg der aldrig mere. — Skulde der kunde være Naade for saadan En?«\n»For saadanne To! — jeg troer der er det,« — hun talte hviskende, »var det ikke Naade at Barnet standsede Dig?«\n»Maaskee — men jeg fremturede jo.«\nBolette sad med bøjet Hoved; Søster Marthas Ord, dem hun havde spottet, men nu begyndte at forstaae, fyldte hendes Tanke.\n»Det kan blive godt endnu, Ivar!«\n»Saa Du hader mig ikke? — tal Sandhed!« Øjnene saae helt igjennem hende.\n»Jeg raaber til Gud om dit Liv — nu maa Du tro mig! — Læg Dig stille ned, hvis Du kan. Nej, hvor Du brænder. — Her er Draaberne. God Nat, jeg viger ikke fra Stuen.«\nSovedrikken gjorde snart sin Virkning, Øjet lukkedes, Aandedraget blev roligere, den sammenknugede Haand aabnede sig.\nHver Gang hun skiftede Omslaget, stønnede han sagte, men vaagnede ikke. — Om det nu var Dødens Søvn?\n»Herre i Himlen, und os en lille Tid, bare en lille Tid. De sige Du er Synderes Ven, forbarm Dig over os!«\nDen lyse Foraarsnat var ikke lang nok til at Bolette kunde faae tænkt ud og grædt ud.\nHvor saae han mat og bleg ud i Daglyset: Haaret graanet, Kinderne indfaldne, Trækkene slappe. — Men alligevel, det var dog den gamle Ivar fra fordums Tid med det hjertensgode Udtryk om Munden. — Ja, det Udtryk havde han da egentlig altid havt, selv i sin Fornedrelse, men netop det havde sommetider ægget og opbragt hende.\nBolette hentede skyndsomt en Spand Vand ved Kilden. Luften var saa sval og vidunderlig frisk, Lærkerne jublede i højen Sky, og alle Fuglene inde i Skoven vaagnede med Lovsang.\n»Det er rart at have det dejlige Vand saa nær,« tænkte Bolette, »Natten gik da ogsaa bedre, end man skulde troet, og hvor velsignet stille her er!« der var, for første Gang i lang, lang Tid, Tak i hendes Hjerte.\nVandet kogte og Stuen var udluftet og afstøvet da Morgenklokken lød.\nIvar foer op: »Det ringer, hvorfor bliver det ved at ringe?«\n»Det kimer Højtiden ind, Pintsesøndag. Naa, hvordan har Du det?«\n»Jeg er som knust. — Veed Børnene det?«\n»Ja, og Du kan troe der var en Sorg. De kyssede og klappede Dig Beggeto, men Du kjendte dem ikke.«\nHan jamrede sig sagte, der var Noget, som pinte mere end de legemlige Smerter.\n»Hun er som forvandlet,« tænkte han, »Huset er som forvandlet, men jeg er den Samme, et usselt, elendigt, ødelagt Menneske.«\nOpad Formiddagen kom Murmesteren, en svær bredskuldret Mand, med busket Haar, tykke Kinder og mægtig Dobbelthage." Han var velklædt og raslede med Uhrkjæden, medens han talte. Ivar laae i en halv Døs, men hørte dog hvert Ord.\n»Ja jeg troer, Gud være lovet! at det er lidt bedre.«\nMureren rystede paa Hovedet. »Naar man skal være ærlig, havde det vel egentlig været allerbedst, — naa, jeg kan gjerne tie. Jeg har saamænd ikke Noget mod Manden, uden det Ene, vi Alle veed, men I har da ellers ikke havt det for varmt, det jeg troer. See her er Løverdagslønnen, jeg har lagt lidt Extra til, men saa skal Du ogsaa være god imod ham!«\nBolette bøjede sit Hoved; Datteren havde formanet hende til det Samme, men Ingen vidste hvad hun følte.\nMurmesteren saae sig forundret om.\n»Her seer jo heel maneerligt ud inde, slet ikke som det Rodenborg, jeg havde tænkt mig. Man kan ogsaa gjøre et Skarn Uret, ja, om Forladelse, lille Madam, det er jo kun saadan en Talemaade.«\nDoctoren kom i det Samme, aa hvor det gjorde Bolette godt at see hans venlige, deeltagende Ansigt.\n»Naa hvordan gaaer det? — jeg synes næsten De seer sygere ud, end Manden i Sengen, — En Sygeplejerske, der duer Noget, skal spise, drikke og være ved godt Mod. Jeg tør vædde paa at De ikke har smagt en Krumme siden i Gaar Middags.«\nBolette stod i angstfuld Spænding, medens hendes Mand blev undersøgt og forbundet. Lægen saae alvorlig ud.\n»Der er ingen Livsfare, men sin Førlighed mister han.«\n»Naa saadan — ja, jeg takker Gud alligevel.«\nDen unge Doctor nikkede mildt: »De vil gjerne beholde ham.«\n»Jeg har saa Meget at gjøre godt igjen, Herr Doctor!« hun maatte sige det.\n»Folk fortæller at han holder af Flasken, er det sandt?«\n»Han har holdt af den, — men nu troer jeg ikke mere.«\n»Naar han er herhjemme vil De maaskee ogsaa kunne passe bedre paa?«\n»Han vil nok passe paa sig selv, det nærer jeg ingen Frygt for.« Hun talte ivrigt og bestemt, hendes Mistillid havde styrtet ham, nu skulde hendes Tillid rejse ham igjen. Det var ingen klar Tanke hos hende, men en stærk, umiddelbar Følelse.\nDoctor Bang saae alvorlig ud: »Vi vil haabe det Bedste. Foreløbig bliver De ved med Omslag, Mixtur, og Draaber om Aftenen, og glem saa ikke rent Dem selv.« —\n»Bolette kom herhen! — er Doctoren gaaet ?«\n»Hør lidt — Du skal ikke trækkes med saadan en elendig Krøbling Livet igjennem! — Send mig til Fattighuset, gjør det strax. — Hvor kan Du sige at jeg ikke vil drikke mere? — jeg vil drikke, for jeg kan ikke lade det være!«\n»Jo Du kan, Ivar! Du vil lade det være. Jeg skal nok arbejde for os Begge, arbejde til Blodet springer ud af Neglerødderne, om det behøves. — Men nu skal Du ligge stille og slet ikke tænke.«\nHan rystede paa Hovedet og vedblev:\n»Og hvis jeg saa dog drikker?«.\n»Du gjør det ikke!«\n»Ja havde Du talt saadan dengang, saa — men nu! — jeg har ingen Kraft til at staae imod, jeg veed det. Er der Noget i Flasken derhenne i Skabet, saa drikker jeg det, naar Du gaaer ud. Jeg har allerede tænkt paa det; — der kan Du see, hvordan jeg er!«\n»Havde din Villie været til at tage det, fortalte Du det ikke til mig, Ivar.«\n»Du forstaaer mig ikke, slet ikke. — Jeg har to Villier, det er det Forfærdelige! og den ene er vant til at give efter for den anden, altid. — Er der Noget i Flasken? lad mig see!«\nBolette blegnede, men hun rejste sig ufortøvet og hentede Flasken. »Hjælp Gud,« raabte det i hendes Hjerte.\n»Troer Du jeg vil drikke det?«\n»Jeg veed, at Du ikke vil.«\nHan stødte til hendes Haand: »Kast det bort, men langt bort, jeg taaler ikke Lugten.«\nBolette skyndte sig ud, helt hen paa den anden Side Vejen.\n»Hvad gjør Du, Moer?« Christiane stirrede uroligt paa hende, »aa, hold ham nu bare ikke altfor strengt! — Du maa troe han kan ikke undvære det helt. — Min Frue har saamænd givet mig baade det Ene og det Andet med til ham, ogsaa en halv Flaske Portviin; hun mente Du skulde bestyre den, men hvis det bliver paa den Maade, saa veed jeg næsten ikke.« —\n»Doctoren maa afgjøre hvad Fader skal nyde. Det var ham selv, der bad mig tømme Flasken. — Nej, hvor det var kjønt af din Frue, baade Æg og Kalvekjød! — alle Folk er saa skikkelige imod os. — Gaa nu ind til din Fader, min Pige.\nDa Ivar saae Datteren, skjulte han Ansigtet med Lagensnippen og græd.\n»Aa, Fader har Du det saa slemt?«\n»Ja, for jeg kan ikke see Jer Børn i Øjnene.«\n»Det maa Du ikke sige, Fader, Du har altid været god imod os, urimelig god.«\n»Moder har været god, — mit var bare Ord — hun har stridt, stræbt og slæbt.«\n»Det er nok sandt, men hun var ikke nær saa god alligevel, — og hvor kunde hun hidse og drille Dig, Nej, Skylden er saamænd ikke paa din Side, Fader, det skal Du aldrig lade Dig bilde ind.«\n»Tys, hvor tør Du!«\n»Lad hende tale,« Bolette stod i Døren, »det maatte komme, for det er Sandhed. Bryd Dig bare ikke om det, Ivar. — Ja, var jeg død, saa havde det været haarde Ord om en Moder, men jeg lever jo, Gud ske Lov og Tak.«\n»Du har saamænd ogsaa døjet Dit, Moder, det er ikke derfor. Du kan da nok vide, at jeg ikke vil saare Dig, — Ved denne Lejlighed har Du jo været mageløs, Det er som var der vendt op og ned paa Alt her i Huset, og, trods den gruelige Ulykke, har jeg ikke været saa glad ved mit Hjem nogensinde før,«\nDa Christiane var gaaet, faldt Murer Olsen igjen i Halvslummer, og Bolette puslede stille ude i Kjøkkenet. Hvor tydelig huskede hun ikke en Aften, da hun useet havde hørt Pigebørnenes Samtale. Christiane sagde, at naar hun fik eget Hjem, vilde hun tage Fader i Huset, og gjøre det rigtig godt for ham, men Ane Lise indvendte, at hun altid havde ønsket at have Fader hos sig, Christiane kunde tage Moder, dog det vilde hun ikke, og det endte med Graad. Bolettes Hjerte blev haardt, medens hun hørte paa dem, dog faldt Vreden paa Manden, ikke paa Børnene. O, hvor hun nu forstod det Altsammen!\nI Dag var det tyve Aar siden de bleve forlovede! — sikken en Fortid, men Fremtiden skulde blive anderledes.\nBolette slap Arbejdet og faldt paa Knæ lige hvor hun stod. Bønnen havde ingen klare Ord, men den indeholdt et ærligt om Forladelse og en inderlig Tak, saa det var dog en god Bøn alligevel.\n»Bolette, luk Vinduet op, og drej mig lidt paa Siden, saadan. — Hør hvor Vognene rumle med de mange glade Mennesker, og see Skoven hvor grøn, og den hvide Slaaentjørn! — Kan Du huske?«\n»Ja,« hun gik tæt hen til Sengen, »har Du saa tilgivet?«\n»Tal ikke derom, for saa rejser Vreden sig igjen. Jeg har jo sagt, at mit Regnskab er det sværeste.«\n»Nej, nej, det var mig der begyndte; Du havde ikke brugt en Skilling udenfor Huset, før det dumme Bryllupsgilde. Hvor kunde jeg ogsaa!«\n»Og hvor kunde jeg? — saadan en elendig Pjalt. Børnene bad mig blive hjemme, men jeg syntes Du havde traadt paa mig, og saa vilde jeg tage Hevn, Usselryg, som jeg var. Tro ikke jeg bærer Nag fra den Tid — det er det Andet,«\n»Ja, jeg veed det nok, — og Du kan slet ikke glemme?«\n»Mit elendige forspildte Liv kan jeg jo ikke slette.«\n«Men der er En, som kan.«\n»Ja, hvis han vil, men han har manet mig mange, mange Gange, kan Du troe, og jeg har altid sagt Nej.«\n»Men denne Gang siger Du Ja. — Skal vi være enige om at sige Ja, Ivar?\n»Min Villie er som et brudt Rør — Du maa have Taalmodighed, Bolette!«\n»Det vil jeg ogsaa. — Nu skal Du hvile lidt og saa spise en Smule; det er Cathrines Frue, der tracterer.«\n»Bolette, jeg troer det er en Drøm! — eller ogsaa har det Andet været en Drøm, en rædsom Feberdrøm. Nej, nej desværre!«\n»Drik lidt af Suppen.«\n»Tak, — Du ogsaa, vi vil dele lige. — Hvem er det der kommer?«\n»Det er mig, Kammerat!« den gamle Haandlanger, med den røde Næse, skubbede sig frem langs Døren; Øjnene sendte listige Blikke til Siden; Haanden gjorde hemmelige Tegn.\nBolette rejste sig op, hun vilde ikke ydmyge Manden ved at sidde som en Fangevogter, men hendes Hjerte skjælvede alligevel.\n»Gaa ikke! hvor kan det falde Dig ind at ville gaae?«\n»Jeg tænkte Du vilde tale ene med Manden.«\n»Vi har ikke Noget at tale om, vi To. — Skammer Du Dig ikke, gamle Niels, over at komme her! jeg veed hvad Du har under Trøjen, og jeg veed ogsaa, hvordan det smager, og hvor en Slurk vilde gjøre godt — vig fra mig!« — Han sank tilbage: »gik han?«\n»Ja, han er allerede ude af Syne.«\n»Det var dengang,« Ivar trak Vejret tungt, »men kommer han igjen, modstaaer jeg ikke.«\n»Næste Gang er det meget lettere at sige Nej, Du skal see, det bliver lettere for hver Gang det siges. — Nu maa Du ligge stille, ganske stille.«\nDa Doctoren kom, henad Aften, var Feberen værre, al Sindsbevægelse maatte undgaaes, sagde han.\nDet var en urolig Nat; den Syge kastede sig frem og tilbage; det var ikke godt for Arm og Ryg, men hun kunde ikke hindre det. Af og til talte han vildt, og altid drejede Tanken sig om den daglige Kamp, eller rettere, den daglige Given efter. Henad Morgenstunden blev Søvnen dog fastere, og hun fik igjen Stunder til at tænke.\nHvad skulde det blive til? vilde hendes Taalmodighed kunne holde ud, hvis han faldt tilbage til det gamle Liv? vilde hun saa ikke ogsaa? — aa, nej, nej, Vredens knugende Krampe skulde aldrig mere faae Lov til at sammensnøre Hjertet. Nu var hun kun vred paa sig selv, men den Vrede maatte til, den gjorde nok ondt, men dog mere godt.\nHenad Daggry faldt Bolette i en tung Søvn, hun havde jo ikke lukket Øjnene i to Døgn. Hovedet laae støttet mod Sengestolpen; Ansigtet var blegt, men fuldt af Fred. Manden vaagnede og saae paa hende.\n»Og jeg skulde kaste Sten paa hende, den arme Sjæl!« Han kunde næppe vente til hun vaagnede:\nHan sagde ikke Andet, men det var ogsaa nok.\nNæste Dag gik Bolette ud til Mosen og frasagde sig Arbejdet, Hun maatte jo blive hjemme for at pleje Manden.\nForvalteren, en lavstammet, mager Mand, med mørkt Haar, sortsmudset Ansigtsfarve og klare graa Øjne, der tittede betænksomt frem under den vældige Hatteskygge, tog langsomt Piben af Munden:\n»Hvad vil I da leve af?«\n»Jeg haaber det giver sig! — Forvalteren veed nok, jeg er ikke bange for at tage fat.«\nHan nikkede samtykkende, tog saa et Par Drag af den stumpede Pibe, mønstrede hende ligesom overrasket, og sagde derpaa:\n»De nye Karle oppe paa Herregaarden har bedt mig skaffe dem en Vadskerkone, der skal jo stoppes og lappes om saadanne Fyre, og vel ogsaa imellem syes Nyt. Var det Noget for Dig?«\n»Engang var jeg flink til den Slags — saa jeg haaber nok det gaaer.«\nForvalteren, der var en Mand af faa Ord, nikkede til Tegn paa at Sagen hermed var afgjort, og slentrede saa dampende ind i Huset. Bolette dvælede et Øjeblik, saae sig om, og tænkte efter. — Hun havde tænkt mere de sidste Dage, end hele sit øvrige Liv.\nHvor Lærkerne dog sang! saadan en Jubel havde hun aldrig hørt før. Og der laae Mosen i Solglands med det lyse Bøgekrat bagved. Her var det hun havde gaaet, Dag efter Dag, med bøjet Ryg og bittert Sind. Det var et Trællearbejde, havde hun tænkt, og stirret ned mod Jorden, aldrig opad. Og hun havde regnet den sure Fortjeneste sammen, og altid endte Regnestykket med at der blev for lidt. Men nu disse sidste Dage, da Mangel og Nød truede paa alle Kanter, havde hun slet ikke regnet, kun tænkt paa sin Synd, altid paa sin Synd, Men Herren havde regnet for hende, lagt Brødet til Rette, hvor forunderligt! — Nej, hvor hun vilde arbejde og gjøre sig Umage.\nDen blaae Himmel og de hvide fjeragtige Skyer spejlede sig i Mosevandet, Paa dette Sted var det vist Manden havde staaet hin rædsomme Aften! men ogsaa den Gang havde Herren forbarmet sig; kaldt paa ham gjennem Barnets Mund, kaldt paa ham med dets lille svage Haand.\nSøster Martha og Doctoren stode i Stuen, da hun kom hjem, Ivar sov.\n»Jeg fandt Nøglen under Stenen,« sagde Lægen spøgende, »men De kan være ganske rolig vi har ikke vækket ham. — Naa, fortæl hvor De har været; De seer jo ud som bare godt Nyt.«\nMedens Bolette fortalte om den paatænkte Virksomhed sank hendes Mod, for det var jo ikke saadan at faae Kar og Ballier, og hvad der ellers hørte til. Hun havde slet ikke tænkt herpaa i første Øjeblik.\n»Jeg haaber Bødkeren vil borge mig noget gammelt Trætøj.« Tonen var betænkelig.\nDoctor Bang traadte nærmere: »Bestil hvad De behøver, jeg cautionerer.«\n»Men tør Doctoren ogsaa? — ja, ærlige har vi rigtignok altid været, hvor daarligt det ellers stod til med os! — men jeg kan jo kun atbetale ganske smaat, naar vi skal leve.«\n»Naturligviis, det er en Selvfølge, — Naa Godmorgen, Murer Olsen! — hvordan gaaer det?«\n»Lad mig føle Pulsen; — ja, nu tænker jeg nok det Værste er overstaaet.« —\nSøster Martha og Doctoren fulgtes til Byen.\n»Der er Tømmer i den Kone,« sagde Lægen fornøjet, og De skulde blot vide, hvor jeg er bleven fyldt med Sladder om hende, men jeg holder nu engang mest af at see med egne Øjne og dømme efter egne Erfaringer. Der var noget underlig Stærkt, jeg vil næsten sige Løftet, over hende, da hun kom til Ulykkestedet, og det vandt strax min Sympathi.«\nSøster Martha tænkte Sit, men det blev ikke udtalt, derimod sagde hun muntert: »Doctorens Hustru har maaske Ret i sin Paastand, at Roes skjærper Deres Øjne til at see Mangler, hvorimod Daddel ægger Dem til at udfinde Lyssider.«\n»Siger min Hustru det? — nej, nu har jeg aldrig kjendt Mage; sikken en lille Forræder !«\n»Ja, jeg er nu glad ved at vide det, rigtig glad.«\nDe vexlede et trofast Forstaaelses Nik, og gik saa hver sin Vej. Men næste Dag bragtes Kar og Ballier, Tørrestænger, Snorer og Klemmer ud til Leddehuset. Der var ogsaa en blank Kjedel og en Fjerding Sæbe, et Læs Brændsel ikke at forglemme.\nBolette fyldte Spand paa Spand af Kildens rige Væld, og satte saa sin første Vadsk i Blød til næste Dags Morgen.\nHvor hun arbejdede, og dog blev der hvert tiende Minut tittet ind til Manden, rettet Pude eller givet Lædskedrik. Kjærlighed er en stærk Drivkraft, det var ikke Besvær, bare Glæde. Og hvor Solen skinnede, og hvor Vinden tørrede; Mage til Beliggenhed gaves ikke.\nEn eller to Forbigaaende standsede og spurgte om her blev vadsket for Folk, og hun svarede halv tøvende; »ja, saadan i det Smaa,«\nOm Aftenen kom Ane Lise i Besøg og hjalp da med Sammenlægningen.\n»Jeg har aldrig kjendt Dig før, Moder,« sagde hun.\nGod Behandling giver gode Kunder; næste Pintseløverdag stod Leddehuset afstivet pudset og malet baade ude og inde. Et Vadskerhus med Ovn, Rulle og et lille Kammer var tømret op bag ved.\nAlt skinnede rent og blankt til Festen, men Travlheden var dog ikke endt endnu. Inde i den lille Stue laae rullet og strøget Lintøj i Stabler paa Bord og Stole. Ane Lise, der nu var hjemme og hjalp med Bedriften, ordnede og fordelte i Kurve og Pakker. Ivar Olsen sad i sin højryggede Kurvestol, talte sammen og skrev pyntelige Regninger. Krykkerne stod ved Siden, men langt kunde han ikke komme, hen til Kilden var den længste Rejse.\n»Vor Herre har ordentlig bundet og bastet mig,« sagde han, »men det var han nødt til, for han kjender min Svaghed, og jeg har kun at takke.«\nDet var Ivars Arbejde at mærke alt Tøjet, og føre Bog. »Vi maa love for Fader,« sagde Bolette med Eftertryk, »han har Dannelsen; hvordan skulde det gaae os uden ham.« Men Ivar rystede smilende paa Hovedet.\n»Hør hvor hun snakker!«\nSaa trillede Bolette muntert afsted med Tøjet paa Børen. Der laae store nysudsprungne Bøgegrene ovenpaa; de skulde fordeles mellem Doctor Bangs, Søster Martha og Christianes Frue.\nHentet fra "https://da.wikisource.org/w/index.php?title=Leddehuset&oldid=29513"


Wikipedia griber ind over for Ellen Trane Nørby - Newsbreak.dk\nWikipedia griber ind over for Ellen Trane Nørby\n4. januar 2013 07:24 | Af: Uffe Dahl, newsbreak.dk - mail: redaktion@newsbreak.dk\nInternetleksikonet Wikipedia har flere gange grebet ind for at fjerne åbenlys reklame for Venstres politiske ordfører Ellen Trane Nørby.\nBNB, Af: Lars Fogt\nReklame, der nu viser sig at være tilføjet den danske udgave af leksikonet af Trane Nørbys egne medarbejdere.\nEllen Trane Nørbys ansatte har 31 gange siden marts 2011 ændret i hendes leksikon – de fleste gange er der tale om smårettelser, men i en række tilfælde har medarbejderne rost Trane Nørby så meget, at det strider mod Wikipedias krav om, at den information, der publiceres, skal være neutral. Fem gange har Wikipedias danske administratorer, der modererer profilerne, måttet advare om, at Ellen Trane Nørbys leksikon-profil ikke er neutral.\n– Artiklen bærer præg af at være en blanding af partibiografi og reklame. Artiklen er nogle gange blevet redigeret anonymt fra Folketingets IP-nummer. Dette er et stort problem med politikerbiografier, som vi må sætte fokus på, skriver en af de danske administratorer den 27. juli 2012.\n31 af de rettelser, der er sket på Trane Nørbys profil i perioden marts til november 2011, er foretaget af hendes egne ansatte på Christiansborg, Anders Jørgensen og Sara Hansen, der er henholdsvis nuværende og tidligere politiske medarbejdere for Ellen Trane Nørby.\nDen 1. marts 2011 skriver Trane Nørbys politiske sekretær Anders Jørgensen på chefens leksikonprofil:’I hendes politiske arbejde er Ellen Trane Nørby kendt for at være hårdtarbejdende og grundig’.\n15. november 2011, da Sara Hansen er begyndt at arbejde for Ellen Trane Nørby, ændrer Hansen igen Nørbys Wikipedia-profil:’Med andre ord kan det siges, at Ellen Trane Nørby er en social engageret politiker, der også kæmper for de svage og udsatte i samfundet – også på det internationale plan’.\n– Jeg ser det som en helt naturlig del af mine arbejdsopgaver at sikre, at de oplysninger, der er tilgængelige på et bruger-drevent opslagsværk som Wikipedia, også stemmer overens med virkeligheden, skriver politisk sekretær Anders Jørgensen, der stadig arbejder for Trane Nørby.\n– Vi ser politikere, der enten selv retter eller får andre til at rette deres profil. Men Wikipedia skal være et neutralt leksikon, ikke en reklametekst, siger han.\nI marts 2011 anførte Knud Winckelmann – i forbindelse med Trane Nørbys profil – at han har påført profilen advarsler på grund af formuleringer som ’fik hun et imponerende valg’ og ’kendt for at være hårdtarbejdende og grundig’, og en anden administrator tilføjede i juli 2012, at ’det er åbenlyst, at artiklen ikke er neutral’.\n– Opdateringer af Wikipedia foregår i fuld åbenhed, så både du og alle andre, der benytter sig af Wikipedia, kan se hvad og hvem, der har opdateret profilen, skriver Ellen Trane Nørby til BT.\n– Jeg kan forstå, at du fokuserer på enkelte ord som ’hårdtarbejdende’ og ’imponerende valgresultat’. Man kan altid diskutere enkelte ord, men jeg betragter mig selv som hårdtarbejdende, når jeg bruger langt de fleste af døgnets vågne timer på at sikre en ny regering, skriver hun.


Om os - Ane K i Ringkøbing\nHar du en dårlig hårdag? - så kom ind til Ane K på Ringkøbings torv og oplev én af Vestjyllands bedste frisørsaloner, der tilbyder professionelle hårbehandlinger til både damer, herrer og børn. Her har du muligheden for at få lige netop den frisure, du drømmer om, og samtidig få gode råd til, hvordan du plejer dit hår bedst, så du slipper for dårlige hårdage en anden gang.\nAne K Frisør er en meget miljøbevidst frisørsalon, hvorfor salonen udelukkende anvender produkter, som er fri for parabener, ammoniak og tilsætningsstoffer. Derfor har man udvalgt fire produkter, der netop opfylder disse sunde og miljøvenlige krav: Nashi Argan, Gold, idHAIR Elements og idHAIR Colour Bomb.\nNår du træder ind i butikken, bliver du altid mødt med et smil, og du kan være sikker på at gå hjem med et friskt, nyt look. Det dygtige personale gør en stor dyd i at skabe en afslappet stemning, hvor der både er plads til, at dine ønsker bliver hørt, og plads til at give dig vejledning om hårpleje.\nAne Kirstine Asstrup Rasmussen\nEfter jeg i 2009 blev udlært hos salon Coco i Velling, stod verden åben, og jeg greb muligheden for at se mig lidt om. Igennem de seneste 3 år har jeg været omkring London for at uddanne mig til makeup artist, arbejdet som receptionist på et hotel i Norge, og sidst som Frisør på et krydstogtskib verden rundt. Så efter en del udenlandsophold fik jeg nu muligheden for at starte som selvstændig.\nSalon Coco, Velling - Frisørstuen, Spjald - Steiner Lesiure onboard spa\nSå har jeg taget en ny udfordring op. Efter en årrække hvor jeg har arbejdet i Velling, er jeg nu startet her i Søndervig. Jeg kommer fra Ringkøbing, hvor jeg bor med min familie. Nu glæder jeg mig til at svinge saksen i nye lokaler.\nAnneberg - Ringkøbing, Hindkjær - Herning, Salon Coco - Velling\nSelvstændig hos JoJo i Esbjerg\n(+45) 97 31 26 02\nFrisør Ane K. © 2019 - CVR: 34109001


Køb Guldberg Pensler online [Se bedste tilbud]\nInternet webshops med guldberg pensler\nRito.dk er nu en af de bedste online forretninger med kreative produkter. Forretningens sortiment udgøres af ca. 15000 varer fra en række brands. Netshoppens Trustpilot-vurdering på 9,8 ud af 10 er et udtryk for stor kundetilfredshed. Ratingen er baseret på 4008 vurderinger, hvoraf 3827 af disse er 5-stjernede. På Facebook er 35104 brugere tilhængere af Rito.dk, og herpå har netshoppen modtaget 597 vurderinger med en middel score på 4,8 ud af 5, hvilket ligeså er temmelig beundringsværdig.\nHobbyshoppen.dk er i dag imellem de førende internet forretninger med kreative produkter. Butikkens sortiment favner omkring 250 produkter fra forskellige brands. Virksomhedens Trustpilot-score på 8,9 af 10 viser stærk tilfredshed hos kunderne. Tallet er baseret på 70 bedømmelser, hvoraf 63 af dem giver topkarakter. På Facebook er 5224 personer tilhængere af Hobbyshoppen.dk, og herpå har forhandleren modtaget 86 bedømmelser med en gennemsnitlig bedømmelse på 4,5 ud af 5, hvilket tillige er utrolig overlegent.\nSymaskineTorvet.dk er i dag en af de mest populære internet forhandlere der sælger kreative produkter. Webbutikkens sortiment udgøres af i omegn af 800 varer fra diverse brands. Firmaets Trustpilot-bedømmelse på 9,8 ud af 10 tilkendegiver utrolig kundetilfredshed. Tallet er baseret på 1353 bedømmelser, hvoraf 1255 af dem giver topkarakter. På Facebook er 4398 mennesker fans af SymaskineTorvet.dk, og herpå har forretningen modtaget 42 ratings med en gennemsnitlig bedømmelse på 4,9 af 5, hvilket også er yderst godt.\nCCHobby.dk er pt. iblandt de førende online shops i Danmark inden for kreative produkter. Netshoppens udvalg indbefatter i omegn af 10000 produkter fra diverse producenter. Webbutikkens Trustpilot-score på 7,3 ud af 10 giver indtryk af utrolig tilfredshed hos kunderne. Vurderingen er baseret på 599 evalueringer, hvoraf 383 af dem giver topkarakter. På Facebook er 28853 mennesker fans af CCHobby.dk, og her har webbutikken modtaget 159 evalueringer med en gennemsnitlig score på 4,6 af 5, som også er yderst overlegent.\nHobbii.dk er aktuelt imellem de mest populære online forretninger inden for kreative produkter. Forretningens sortiment indbefatter flere end 9000 produkter fra en række brands. Virksomhedens Trustpilot-vurdering på 9,8 ud af 10 viser enorm tilfredshed hos kunderne. Vurderingen er baseret på 1952 ratings, hvoraf 1815 af disse er 5-stjernede. På Facebook er 65783 brugere tilhængere af Hobbii.dk, og her har webbutikken modtaget 1042 bedømmelser med en middel score på 4,8 ud af 5, hvilket ligeså er yderst beundringsværdig.\nGuldberg Pensler handles på internettet\nEn masse netbutikker i Danmark tildeler i vore dage en lang række forskellige former for fragt. Det mest populære er for øjeblikket pakkeshops, som gør det muligt at hente dine nye produkter når det passer dig. Leveringstypen er altså usædvanlig overkommelig, og i mange tilfælde tillige den prisbilligste leveringsmodel.\nDu kan ligeledes beslutte dig for at få leveret til din private bopæl eller ud på din arbejdsplads. Leveringsformen er beklageligvis en tak mindre prisbillig, men samtidig meget praktisk. Den mest letkøbte metode til levering af guldberg pensler vil dog altid være selv at hente ordren, hvilket betinges af at du befinder dig lige ved guldberg pensler e-firmaets tilholdssted.\nLeveringstiden er jo usædvanlig aktuel hvis du absolut skal bruge varen omgående, og af den grund er det forholdsvis passende at man dobbelttjekker det estimerede leveringstidspunkt ved det respektive produkt.\nDe fleste guldberg pensler internet butikker frembyder dag-til-dag levering på utallige varer, som dog betinges af at transaktionen realiseres før et bestemt klokkeslæt, med hensynstagen til at de sandsynligvis kan nå at få guldberg pensler fikset før logistikmedarbejderne får fri.\nEn række e-forhandlere garanterer levering uden beregning, men i mange tilfælde påkræves det at man indkøber for en bestemt sum. Ellers skal man vælge den billigste leveringsmulighed, der tit – hvad end man er i Aarhus, Grenaa eller Billund – er at få fragtfirmaet til at bringe din pakke til en pakkeshop.\nDet er super let gængeligt for alle at finde information om priser på guldberg pensler fra forskellige e-shops, og til tak har en lang række online virksomheder været presset til at at sænke prisniveauet på produkterne – til drenge og piger, men også til herrer og damer – helt i bund, og endda nogle gange yde levering uden betaling.\nDog kan det til hver en tid blive fordelagtigt at granske nogle online forhandlere efter guldberg pensler udsalg forinden du placerer ordren, således at man er skudsikker på at indhente den mindst kostelige pris.\nDu bør lige meget hvad være så påpasselig, at såfremt en internet virksomhed frembyder guldberg pensler til en pris som kan virke usædvanlig billig, så bør det for det meste være et tegn på en uægte internet handler. Køb med gængse betalingskort er heldigvis omsluttet af en lov, der begunstiger kunden imod falske online selskaber.\nGenerelt anbefaler vi handler med kort eller MobilePay. Som alternativ kan du drage nytte af en løsning på afbetaling som eksempelvis ViaBill, for så vidt du higer efter at betale omkostningerne over flere uger.\nFør nogen handler guldberg pensler hos en forhandler på nettet kunne de principielt læse e-shoppens handelsaftale, det er dog undertiden et tidskrævende projekt.\nEt andet alternativ kan være at granske hvorvidt online forhandleren er e-mærke tilsluttet, siden det burde være en indikator for at internet selskabet forsvarer de officielle danske regler, tillige med at e-handlen regelmæssigt revideres af eksperter som er indført i vedtægterne på området. Det giver dig lejlighed til støtte, når du forvoldes udfordringer som følge af din shopping.\nDertil er det anbefalelsesværdigt at man er påpasselig med de mest vedkommende forhold der spiller ind i forbindelse med bestillingen, fx den ombytningspolitik på guldberg pensler forretningen anvender. På grund af dette er det desuden afgørende, at man til enhver tid bevarer ens købsbekræftelse, så man fremadrettet vil kunne bevise ordren, uafhængig om du er på shopping til en kvinde eller mand.\nTrustpilot leverer helt passelige løsninger til at udforske en række tidligere kunders reflektioner og af den grund er det klogt, at du analyserer e-forretningens guldberg pensler vurderinger forinden du færdiggør din shopping.\nFacebook fører til derudover altid fremragende genveje til at få indblik i online firmaets kundefokus. Her ser vi en række internet varehuse hvor det er muligt at udforme en omtale af virksomhedens service, som desuden burde anvendes til at vurdere hvor glade kunderne er.\nWebsitet er finansieret ved hjælp af annoncer. Vi har faste samarbejder med en gruppe af internet forhandlere hvori vi fremviser forretningernes produkter, og høster kommission hvis en bruger fra vores hjemmeside realiserer en ordre.\nOplysninger om guldberg pensler og internet forretninger understøttes fra tid til anden, men der gives ikke garantier imod ændringer der kan være realiseret efter at vi sidste gang opdaterede websitets informationer.