103 mahatma gandhi citerer om ikke-vold, sandhed og kærlighed\nMohandas Karamchand Gandhi (1869 - 1948) blev født og opvokset i en hinduisk købmandsfamilie i kyst Gujarat, Indien, og han blev senere uddannet i ret ved Det Indre Tempel, London. Gandhi beskæftigede først ikke-voldelig civil ulydighed som en udstationeret advokat i Sydafrika i det beboer, det indiske samfunds kamp for borgerrettigheder. Efter at han vendte tilbage til Indien i 1915, begyndte han at organisere bønder, landmænd og byarbejdere for at protestere mod overdreven jordskat og diskrimination. Gandhi overtog ledelse af den indiske nationale kongres i 1921, og han ledte landsdækkende kampagner for forskellige sociale årsager og for at opnå Swaraj eller selvstyre. Han blev fængslet i mange år, ved mange lejligheder, i både Sydafrika og Indien. Gandhi boede beskedent i et selvforsynende beboelsessamfund og bar den traditionelle indiske dhoti og sjal, vævet med garn, der blev håndspundet på en charkha. Han spiste enkel vegetarisk mad og påtog sig også lange faste som et middel til både selvrensning og politisk protest. Gandhi førte berømt indianere til at udfordre den britisk pålagte saltafgift med den 400 km (400 km) Dandi Salt marts i 1930 og senere ved at opfordre briterne til at forlade Indien i 1942.\nGandhis vision om et uafhængigt Indien baseret på religiøs pluralisme blev imidlertid udfordret i de tidlige 1940'ere af en ny muslimsk nationalisme, der krævede et separat muslimsk hjemland skåret ud af Indien. I august 1947 tildelte Storbritannien uafhængighed, men det britiske indiske imperium blev opdelt i to herredømme, et hinduistisk flertal Indien og muslimsk flertal Pakistan. Da mange fordrevne hinduer, muslimer og sikher rejste sig til deres nye lande, brød religiøs vold ud. Da han officielt fejrede uafhængigheden i Delhi, besøgte Gandhi de berørte områder og forsøgte at give trøst. I de følgende måneder påtog han sig flere faste til døden for at stoppe religiøs vold. Nogle indianere mente, at Gandhi var for imødekommende. Blandt dem var Nathuram Godse, en hinduistisk nationalist, der myrdede Gandhi den 30. januar 1948 ved at skyde tre kugler ind i brystet. Han blev fanget sammen med mange af hans medsammensvorne og samarbejdspartnere, og Godse og hans medsammensvorne Narayan Apte blev retsforfulgt, dømt og henrettet, mens mange af deres andre medskyldige fik fængselsstraf.\nGandhis fødselsdag, den 2. oktober, mindes i Indien som Gandhi Jayanti, en national høytid og verdensomspændende som den internationale dag for ikke-vold.\nvi har de samme fødselsdag citater\nMit liv er min besked.\nAt tro på noget og ikke at leve det er uærligt.\nHandling udtrykker prioriteter.\nIntet er så skærpende som ro.\nDer er mere ved livet end blot at øge dens hastighed.\nPå en blid måde kan du ryste verden.\nSandheden er en, stier er mange.\nFattigdom er den værste form for vold.\nDen gode mand er ven med alle levende ting.\nIkke-vold er et stærkes våben.\nFred er dens egen belønning.\nDer er mere liv end at øge dens hastighed.\nFremtiden afhænger af, hvad du gør i dag.\nJeg vil ikke lade nogen gå gennem mit sind med deres beskidte fødder.\nIngen kan skade mig uden min tilladelse.\nDe svage kan aldrig tilgive. Tilgivelse er den stærkes egenskab.\nHver gang du bliver konfronteret med en modstander, skal du erobre ham med kærlighed.\nStyrke kommer ikke fra fysisk kapacitet. Det kommer fra en ukuelig vilje.\nDu kan kæde mig, du kan torturere mig, du kan endda ødelægge denne krop, men du vil aldrig fange mit sind.\nDet er kvaliteten af vores arbejde, der vil glæde Gud og ikke mængden.\nEn feje er ikke i stand til at udvise kærlighed; det er de modiges privilegium.\nVi kan snuble og falde, men vil rejse igen; det skulle være nok, hvis vi ikke løb væk fra slaget.\nStilhed bliver fejhed, når lejligheden kræver at tale hele sandheden og handle i overensstemmelse hermed.\nNår du gør noget, gør det med kærlighed eller aldrig gør det overhovedet.\nMennesket bliver stor nøjagtigt i den grad, hvor han arbejder for sine medmenneskeres velfærd.\nForskellen mellem hvad vi gør og hvad vi er i stand til at gøre, vil være tilstrækkelig til at løse de fleste af verdens problemer.\nSøg ikke større rigdom, men enklere fornøjelse; ikke højere formue, men dybere grusomhed.\nSigt altid mod fuldstændig harmoni af tanke og ord og handling. Sæt altid mod at rense dine tanker, og alt går godt.\nHvis vi skal nå virkelig fred i verden, bliver vi nødt til at begynde med børnene.\nTilfredshed ligger i indsatsen, ikke i opnåelsen, fuld indsats er fuld sejr.\nEt lille legeme af målbevidste ånder fyret af en uudslettelig tro på deres mission kan ændre historiens forløb.\nHvis tålmodighed er noget værd, skal den vare til slutningen af tiden. Og en levende tro vil vare midt i den sorteste storm.\nVi er måske aldrig stærke nok til at være helt ikke voldelige i tanke, ord og handling. Men vi må bevare vold mod vores mål og gøre stærke fremskridt hen imod det.\nEt øje for et øje vil kun gøre hele verden blind.\nWitty Gandhi citater\nFrihed er det ikke værd at have, hvis det ikke inkluderer friheden til at begå fejl.\nDen dag, kærlighedens kraft overskriver magtens kærlighed, vil verden kende fred.\nJorden tilvejebringer nok til at tilfredsstille enhver manns behov, men ikke enhver manns grådighed.\nUanset hvad du gør vil være ubetydelig, men det er meget vigtigt, at du gør det.\nMoral er grundlaget for ting, og sandheden er substansen i al moral.\nDer er ingen skole, der er lig med et anstændigt hjem og ingen lærer, der er lig med en dydig forælder.\nI bøn er det bedre at have et hjerte uden ord end ord uden et hjerte.\nInsightful Gandhi citater\nJeg gør indsigelse mod vold, fordi når det ser ud til at gøre godt, er godet kun midlertidigt; det onde, det gør, er permanent.\nEn mand er kun produktet af sine tanker. Hvad han mener, bliver han.\nSandheden er en, stier er mange. Mahatma Gandhi\nAt give et enkelt hjerte glæde ved en enkelt handling er bedre end tusind hoveder bøjede i bøn.\nDet er uklokt at være for sikker på ens egen visdom. Det er sundt at blive mindet om, at den stærkeste måske svækkes og den klogeste kan fejle.\nNationens storhed og dens moralske fremskridt kan bedømmes efter den måde, dens dyr behandles.\nLykke er, når det, du tænker, hvad du siger, og hvad du gør er i harmoni.\nDer er intet, der spilder kroppen som bekymring, og en, der har nogen tro på Gud, skal skamme sig over at bekymre sig om noget som helst.\nJeg kan ikke forestille mig et større tab end tabet af ens selvrespekt.\nVrede og intolerance er fjenderne ved korrekt forståelse.\nDe kan ikke fjerne vores selvrespekt, hvis vi ikke giver dem dem.\nEt 'nej', der ydes fra den dybeste overbevisning, er bedre end et 'ja', der kun ydes for at behage eller værre for at undgå problemer.\nDet er forkert og umoralsk at forsøge at undslippe konsekvenserne af ens handlinger.\nEn lands kultur bor i hjertene og i folks sjæl.\nIkke-vold kræver dobbelt tro, tro på Gud og også tro på mennesker.\nSom mennesker ligger vores storhed ikke så meget i at være i stand til at gendanne verden - det er myten om atomtiden - som ved at være i stand til at genindspille os selv.\nIngen kultur kan leve, hvis den forsøger at være eksklusiv.\nWise Gandhi citater\nIkke-vold og sandhed er uadskillelige og forudsætter hinanden.\nJeg tror på den grundlæggende sandhed i alle store religioner i verden.\nTro er ikke noget at forstå, det er en tilstand at vokse ind i.\nDet er lettere at bygge en dreng end at reparere en mand.\nHver og en skal finde sin ro indefra. Og freden for at være reel må ikke påvirkes af omstændighederne udenfor.\nJeg kalder ham religiøs, der forstår andres lidelser.\nVores evne til at nå enhed i mangfoldighed vil være skønheden og testen for vores civilisation.\nIkke-vold er den største styrke til rådighed for menneskeheden. Det er mægtigere end det mægtigste ødelæggelsesvåben, der er udtænkt af menneskets opfindsomhed.\nDet er sundhed, der er reel rigdom og ikke stykker guld og sølv.\nTjeneste, der ydes uden glæde, hjælper hverken tjeneren eller den tjente. Men alle andre glæder og ejendele bleges i intethed før tjeneste, der ydes i en ånd af glæde.\nSandheden står, selvom der ikke er nogen offentlig støtte. Det er selvbærende.\nDet har altid været et mysterium for mig, hvordan mænd kan føle sig selv hædret af ydmygelsen af deres medmennesker.\nTal kun, hvis det forbedres ved stilheden.\nDer er mennesker i verden så sultne, at Gud ikke kan vises for dem, undtagen i form af brød.\nJeg kan lide din Kristus, jeg kan ikke lide dine kristne. Dine kristne er så ulige din Kristus.\nDer er mange årsager, jeg ville dø for. Der er ikke en eneste årsag, jeg ville dræbe for.\nHvis jeg ikke havde nogen sans for humor, ville jeg for længe siden have begået selvmord.\nDe, der siger, at religion ikke har noget at gøre med politik, ved ikke, hvad religion er.\nLev simpelt hen, så andre måske bare lever.\nStørrelsen af menneskeheden er ikke ved at være menneskelig, men i at være human.\nStørrelsen af menneskeheden er ikke ved at være menneskelig, men i at være human. Mahatma Gandhi\nDu må ikke miste troen på menneskeheden. Menneskeheden er som et hav; hvis et par dråber af havet er beskidt, bliver havet ikke snavset.\nEn ounce af praksis er mere værd end tonsvis af forkyndelse.\nHver aften, når jeg sover, dør jeg. Og næste morgen, når jeg vågner op, bliver jeg genfødt.\nBøn er nøglen til morgenen og aftenens bolt.\nMine ufuldkommenheder og fiaskoer er lige så velsignende fra Gud som mine succeser og mine talenter, og jeg lægger dem begge ved hans fødder.\nDu ved ikke, hvem der er vigtig for dig, før du faktisk mister dem.\nJeg tilbyder dig fred. Jeg tilbyder dig kærlighed. Jeg tilbyder dig venskab. Jeg ser din skønhed. Jeg hører dit behov. Jeg føler dine følelser.\nKærlighed er den stærkeste kraft, som verden besidder, og alligevel er den den ydmeste tænkelige.\nHvilken barriere er der, som kærlighed ikke kan bryde?\nDet kan være muligt at forgylde rent guld, men hvem kan gøre hans mor smukkere?\nNår jeg beundrer vidundererne ved en solnedgang eller månens skønhed, udvides min sjæl i tilbedelsen af skaberen.\nDen gode mand er ven med alle levende ting. Mahatma Gandhi\nNår jeg fortviler, husker jeg, at sandheden og kærligheden gennem historien altid har vundet. Der har været tyranner og mordere, og i en periode kan de virke uovervindelige, men til sidst falder de altid. Tænk på det - altid.\nMennesket bliver ofte, hvad han selv mener at være. Hvis jeg fortsætter med at sige til mig selv, at jeg ikke kan gøre en bestemt ting, er det muligt, at jeg kan ende med virkelig at blive ude af stand til at gøre det. Tværtimod, hvis jeg har troen på, at jeg kan gøre det, vil jeg helt sikkert tilegne mig kapacitet til at gøre det, selvom jeg måske ikke har det i starten.\nDet er handlingen, ikke handlingen, der er vigtig. Du skal gøre det rigtige. Det er måske ikke i din magt, måske ikke i din tid, at der vil være nogen frugt. Men det betyder ikke, at du holder op med at gøre det rigtige. Du ved måske aldrig, hvilke resultater der kommer fra din handling. Men hvis du ikke gør noget, er der ingen resultater.\nHvilken forskel gør det for de døde, de forældreløse og hjemløse, om den gale ødelæggelse udføres under navnet totalitarisme eller i det hellige navn på frihed eller demokrati?\nStrøm er af to slags. Den ene opnås ved frygt for straf og den anden ved kærlighedshandlinger. Magt baseret på kærlighed er tusind gange mere effektiv og permanent end den, der stammer fra frygt for straf.\nDen søgende efter sandheden skal være ydmygere end støvet. Verden knuser støvet under fødderne, men den søgende efter sandheden skulle så ydmyge sig, at selv støvet kunne knuse ham. Først da og ikke indtil da får han et glimt af sandheden.\n* Gandhi-ikoner brugt på denne side foretaget af Business Dubai fra www.flaticon.com er licenseret af CC 3.0 BY\n180 kreativitetscitater om magten til at forbinde de tilsyneladende uforbundne


Den Ideelle Amerikaner Af Tom Buk-Swienty → Køb bogen billigt her\nKaptajn Dinesen 2 - Bog\nKaptajn Dinesen - Bog\n1864 I Billeder - Bog\n1864. Slagtebænk Dybbøl - Bog\n1864. Dommedag Als - Bog\nDen Ideelle Amerikaner - Tom Buk-Swienty - Bog\n– En biografi om journalisten, reformisten og fotografen Jacob A. Riis\nFørste fuldstændige biografi om den legendariske dansk-amerikaner Jacob A. Riis, som i 1870 slog sig ned i New York. Baseret på aldrig tidligere benyttede kilder fortælles både en dramatisk udvandrerhistorie og en storslået kærlighedsberetning.\nFakta om Den Ideelle Amerikaner\nBredde: 16.2Cm - Højde: 23.6Cm\nRiis, Jacob A., Fotografer, Journalister, Sociale Forhold, Samfundsudvikling, New York, Usa, 1800-1899, 1900-1909, 1910-1919, Den Ideelle Amerikaner, Bøger, Bog\nDet er et vigtigt princip hos Gucca.dk, at online handel skal være billigt, sikkert og hurtigt for dig.\nNår man handler online er sikkerheden uhyre vigtig, og det er naturligvis noget, vi prioriterer højt. Med NETS godkendelse af vores løsning for betaling online, har vi fået den bedste garanti for, at betalingssikkerheden er i top. Derfor er det også altid helt sikkert at købe og betale hos Gucca.dk.\nLige meget hvad du køber hos Gucca, giver vi altid 30 dages returret. Kort sagt betyder det, at hvis du af forskellige grunde ikke måtte ønske at beholde varen, så send blot varen tilbage til os, og dine penge bliver refunderet. Du er naturligvis altid velkommen til at kontakte os, hvis du har spørgsmål, før du returnerer en vare.\nAt du som kunde hos Gucca får leveret din vare både sikkert og hurtigt, er af stor betydning for os. Såfremt varen er på lager, sender vi den til dig indenfor 1-2 hverdage. På vores webshop kan man se lagerstatus ud for det enkelte produkt, så du kan altid få svar på, om vi har det på lager. Vi er klar ved telefonen og på e-mail, hvis du har spørgsmål til lagerstatus og leveringstiden.\nI vores webshop har du mulighed for at foretage betaling på adskillige måder. Du kan altid benytte netop den betalingsform, der passer dig bedst. Uanset hvilke af vores betalingsmetoder du vælger, kan du altid handle trygt og sikkert hos os. Her finder du alle vores betalingsmuligheder. Vær opmærksom på, at når du anvender kreditkort, trækkes pengene først den dag vi afsender dit produkt.\nHar du spørgsmål, eller opstår der problemer når du besøger Gucca.dk, er du velkommen til at tage fat i os. Vi er ved telefonerne og besvarer e-mails på hverdage mellem 10-15, og med godt humør og et smil tager vi imod din henvendelse.\nNår du handler hos Gucca, har du mulighed for at spore din forsendelse. Når du har betalt og modtaget din kvittering, får du mulighed for at gå ind på din personlige ordreside. På ordresiden kan du se, hvornår vi sender dit produkt. Du vil også modtage en e-mail fra os i samme øjeblik, vi afsender din pakke.\nNiveau: alment niveau. Om den dansk-amerikanske journalist, sociale reformist og dokumentarfotograf Jacob A. Riis (1849-1914), der i 1870 udvandrede til New York, og her blev anerkendt for sin indsats for at forbedre fattiges vilkår\nDin anmeldelse af Den Ideelle Amerikaner\nVores brugere har bedømt Den Ideelle Amerikaner Bog til 5 ud af 5 stjerner - baseret på 2 bedømmelse og 2 anmeldelser\nEn rigtig god bog der fortæller om en modig ung mand der klarede sig godt i USA men han måtte kæmpe hårdt og fik også sin ungdomskæreste fra Ribe.\nDet var en fornøjelse at få bogens indhold fortalt af forfatteren Tom Buk Swienty.\nproduct_stock_yes product_offer_no product_preorder_no\tproduct_buyable_yes product_group_bog path_bog_forside path_bog_bøger path_bog_biografier path_bog_denideelleamerikaner


Le Bois des Lutins (Villeneuve-Loubet, Frankrig) - anmeldelser\nRestauranter i nærheden af Le Bois des Lutins\nAktiviteter i nærheden af Le Bois des Lutins\nLe Bois des Lutins anmeldelser, Villeneuve-Loubet\nNr. 3 af 18 aktiviteter i Villeneuve-Loubet\n2559 Rd2085, 06720 Villeneuve-Loubet, Frankrig\n“Børn er vilde med det”\nLigger mellem nice og cannes. Jeg vil kalde det Tarzan land. Her kan børn kravle i træer, ved hjælp... læs mere\n“Børnene elsker denne park!”\nFaktisk elsker de den så meget, at det er det første, de nævner, når jeg fortæller dem, at vi skal... læs mere\nSe alle Sjov og leg i Villeneuve-Loubet\nBørn er vilde med det\nLigger mellem nice og cannes. Jeg vil kalde det Tarzan land. Her kan børn kravle i træer, ved hjælp af nogle net. Ikke noget elektrisk, alt er baseret på børns lyst til at bruge kroppen, super godt i en verden hvor alt skal være mere...Mere\nBørnene elsker denne park!\nFaktisk elsker de den så meget, at det er det første, de nævner, når jeg fortæller dem, at vi skal ned at besøge mormor og morfar :-) Parken er lavet i en skov, hvor børnene (og de mere vovede voksne) kan klatre højt op i...Mere\nFantastisk tur med lille barn\nDejlig dag ...\nDer skal være en 5\n1. Klasse dag ude\nFå hurtige svar fra personale og tidligere besøgende på Le Bois des Lutins.


Færdigt forslag til naturnationalpark afføder fortsat skepsis hos lokalt brugerlaug | amtsavisen.dk\nFærdigt forslag til naturnationalpark afføder fortsat skepsis hos lokalt brugerlaug\n- Hvorfor skal et dejligt naturområde som Fussingø-skovene lukkes inde bag et to meter højt hegn? Det giver ikke meninger, mener Malene Thune fra Brugerlaug Fussingø. Foto: Annelene Petersen\nVilde heste får formentlig ikke plads i den nye naturnationalpark ved Fussingø. Malene Thune fra Brugerlaug Fussingø kan godt få øje på et par positive ting i det endelige forslag til en naturnationalpark i Fussingø. Men det to meter høje hegn er stadig intakt i planerne.\n30 apr. 2021 kl. 08:53\nRanders: Nu er det ved at være alvor med projekt Naturnationalpark Fussingø. Et færdigt lovforslag til udformningen af parken er netop offentliggjort og sendt i offentlig høring frem til 23. juni.\nBag beslutningen om at etablere naturnationalparken står den socialdemokratiske regering sammen med partierne SF, Radikale Venstre, Enhedslisten og Alternativet.\nSom vi tidligere har beskrevet, har såvel eksperter som interesseorganisationer og lokale borgere været inddraget i processen frem mod de endelige forslag. Og selv om debatten generelt har været holdt i god tone og været præget af gensidig respekt, har den afsløret store uenigheder mellem først og fremmest de daglige brugere af det udpegede område på den ene side og natur- og biodiversitetsforkæmpere på den anden.\nDe lokale brugeres hovedanke mod projektet har været rettet mod ideen om at indhegne hele området og sætte store græssende dyr ud i indhegningen. Gør man det, har man samtidig hegnet de naturelskende naboer ude, frygter de.\nDet nu foreliggende forslag er en revideret udgave af et første udkast, som både de to nationale arbejdsgrupper af forskere og interesseorganisationer og den lokale projektgruppe har haft lejlighed til at komme med ændringsforslag til.\nDet endelige forslag adskiller sig fra første udkast blandt andet ved valget af dyr i indhegningen. Således er planen om også at udsætte vilde heste nu droppet, ligesom der nu, når der tales om kvæg, udelukkende er tale om stude (kastrerede tyre). Nu er det planen at udsætte stude, kronvildt og råvildt.\nForslaget lægger videre op til, at muligheden for borgeren for at dyrke forskellige friluftsaktiviteter prioriteres højt. Det betyder blandt andet at mountainbike-sporene, de markerede vandreruter og cykelruter bevares ligesom lejrplads, shelterplads og bålplads bibeholdes og vedligeholdes.\nHvad der imidlertid ikke har ændret sig, er planen om at indhegne hele området med et to meter højt hegn med én-to eltråde på indersiden.\nOm ændringerne vil tilfredsstille skeptikerne, vil den kommende høringsfase give et fingerpeg om. Allerede nu kan vi dog konstatere, at ikke alle er glade.\nRigtig mange vil være så utrygge ved at færdes blandt de store dyr, at de vælger at holde sig væk. Det er et tilbageslag for friluftslivet. Hvor skal den stille, almindelige bruger af skovene nu gå hen?\nMalene Thune, Brugerlaug Fussingø\nI Brugerlaug Fussingø kalder Malene Thune det positivt, at hestene og avlsdyrene er forsvundet fra planen.\n- Men hegnet er vi stadig ikke begejstrede for - mildest talt. Jeg kan ikke forstå, hvordan man kan tale om vild natur, når man lukke det hele inde, siger hun.\n- Det er fint, ikke mindst for rytterne, at planerne om vilde heste er droppet, og stude er nok mindre farlige end avsldyr. Men hegnet vil alt andet lige begrænse muligheden for at bruge skovene. En rigtig stor del af de daglige brugere i dag har hund.\n- Når naturnationalparken er en realitet, vil man som hundeejer være henvist til hundeskoven. Man vil ikke kunne tage den med ind bag hegnet, siger Malene Thune og tilføjer:\n- Rigtig mange vil være så utrygge ved at færdes blandt de store dyr, at de vælger at holde sig væk. Det er et tilbageslag for friluftslivet. Hvor skal den stille, almindelige bruger af skovene nu gå hen?\nMiljøminister Lea Wermelin holder mandag aften 3. maj et virtuelt borgermøde, hvor der vil være mulighed for at stille spørgsmål til projektet.\nEn læser undrer sig: Hvad blev der af de 900 træer, randrusi...\nØnsk et træ: Plantning af træer skal styrke grøn profil


Benoit Sokals tredje kapitel i serien om Kate Walker er endelig udkommet, og vi har kigget på PC-versionen... Her er dommen.\nPubliceret den 2 maj 2017 kl. 10\nDer er gået nøjagtig 13 år siden Benoît Sokals Syberia-opfølger, Syberia 2, udkom, og blev hyldet verden over af point n' click-fans. I 13 år har spillerne ventet på en forklaring og uddybelse af spillets slutning, og den lange ventetid har opdelt fanbasen i to. Den ene gruppe har ventet på en eventyr af en pompøs kaliber, et spil der hører hjemme i den nye konsolgeneration, mens den anden gruppe har ventet længselsfuldt på en nostalgisk drømmerejse i tråd med de gamle spil. Én af disse grupper har nok bedst af at holde sig fra udvikleren Microids nyeste, for Syberia 3 er et spil der sagtens kunne være udkommet tilbage i 2005 - på godt og ondt.\nSyberia 3 starter efter Hans Vogelbergs afsked fra mammutryggen og robotmanden Oscars "død". Mange fans mente at toeren efterlod alt for mange åbne og ubesvarede spørgsmål, men det er desværre meget få af dem der bliver besvaret i dette tredje kapitel. Efter en kort introsekvens der forklarer hvordan Kate Walker er blevet reddet fra en sikker død af Youkol-folket, vågner spilleren i en sygehusseng. En af redningsmændene sidder ved Kates side, fastspændt i en rullestol (som lader til at være taget direkte fra filmen Hostel) med et nyligt amputeret ben. Manden præsenterer sig selv som Kurk, lederen af sit folk, og forklarer at han har det ganske fint omstændighederne taget i betragtning. Kurk er imidlertidig nødt til at blive genforenet med sit folk i nabobyen så hurtigt som muligt, for han er jo trods alt lederen. Han eneste opgave i livet er at lede folket imod en bedre fremtid et andet sted - en udvandring er undervejs.\nDin første opgave som Kate Walker er at komme ud af rummet du befinder dig i, finde en protese til Kurk og derefter drage videre imod de grønne græsenge på Youkol-folkets mærkeværdige snestrudse. Desværre befinder hun sig på et lidt anderledes sygehus som er kontrolleret af russiske millitærstyrker, og Kate bliver hurtigt fanget i en konflikt imellem disse to parter.\nNyt er det for Syberia-serien, at dette spil ikke er rendyrket point n' click. Tidligere har man styret Kate med et museklik, men nu bevæger man hende med WASD-tasterne. Dette tager overraskende lang tid at vænne sig til, og selv når man har fået godt fat om styringen føles den stadig stiv og klodset. Kameraet er låst fast, og skifter vinkel i tide og utide, så samlet set er det ganske frustrerende at følge med i Kates bevægelser. Det er muligt at spille Syberia 3 med et tastatur, men det anbefales derfor at spille med controller. Det er desuden værd at nævne, at det er en del lettere at håndtere de diverse genstande Kate har omgang med, og at spillets menuer både er intuitive og tilgængelige.\nHandlingen er interessant nok til at fastholde min nysgerrighed, og spillets mærkelige puslespil er nostalgifremkaldende og udfordrende. Når det så er sagt så er der også en hel det problematiske aspekter som bør adresseres. Spillet har alt for få puslespil. Dette blev ikke gjort tydeligt før jeg havde spillet i nogle timer, men så stod det også ganske klart i lysende lue. Størstedelen af tiden bruger man nemlig på at finde de forskellige bestanddele der tilsammen udgør en gåde, snarere end egentlig at løse den. Områderne er desuden alt for åbne til at vække den helt store trang til at finde ting, og det er let at gå glip af ting der er nødvendige for at kunne komme videre.\nDet hele bliver dog meget, meget værre når du af og til er nødt til at snakke med en person før du kan modtage en afgørende genstand, og selvom du ved hvad du skal, og har de nødvendige værktøjer får du ikke lov til at gå før du har hørt hele samtalen. Det skete flere gange under min gennemspilning, at jeg havde søgt febrilsk efter en genstand, for så at finde ud af at jeg bare skulle have snakket med nogen for at modtage den.\nSyberia 3 er heller ikke noget tekniske mesterværk, og grafikken er ringe, hvorimod stemmeskuespillet er... direkte frygteligt. Når det er sagt så tager spillet os med igennem en varieret håndfuld miljøer, underholdende puslespil og en spændende historie, og lydsporet fra Inon Zur er ganske fint. Det er ganske tydeligt at Syberia 3 er skabt for at behage nostalgikerne. Fans vil nok være ganske tilfredse med dette tredje kapitel, særligt hvis udseendet ikke er et problem for dig. De som havde håbet på noget mere moderne får dog ingen ønsker indfriet.\nSpændende historie, gode puslespil, varierede miljøer, høj nostalgifaktor, fedt lydspor.\nRinge grafik, grusomt stemmeskuespil, dårlig styring med tastatur, tonsvis af tekniske fejl, fremstår ufærdigt.\nNyhed: Vi pakker Collector's Edition-udgaven af Syberia 3 ud 2017-04-24\nNyhed: Syberia 3 får ny trailer der bekræfter udgivelsesdato 2017-02-11\nNyhed: Syberia 3's udgivelsesdato bekræftet 2016-05-24\nGRTV: Syberia 3 - Collector's Edition Unboxing 2017-04-21\nGRTV: Syberia 3 - Livestream Replay 2017-04-21\nGRTV: Syberia 3 - Cyril Berrebi Interview 2016-09-09\nStant den 2 maj 2017 kl. 12:37.\nTjah, havde ikke forventet andet. 2'eren var da også noget værre bras.\nIrony den 6 maj 2017 kl. 02:41.\nJeg var og er STOR fan af Syberia 1 og 2 som jeg synes er nogen af de bedste adventure spil nogensinde...Og jeg har spillet de fleste gennem 30 år...3'eren lyder som noget for mig og jeg har dog også købt Deluxe edition af spillet...Jeg har ikke fået det prøvet endnu. Men det sker snart...Jeg er dog lidt ked af at høre at man styrer med tastatur...Nuvel det bliver ihvertfald gennemført! ☺\nUdgiver: Anuman Interactive, Meridiem Games\nPremiere: 20 april 2017\nStar Trek Online fejrer 8 års fødselsdag med nye begivenheder den 21 januar 2018 kl. 17:56


Anlægsarbejde | greenwork.dk\nGreenWork foretager alt indenfor anlægsarbejde. Blandt andet udfører vi:\nJordarbejder og bundopbygning til bærelag\nBelægningsarbejder i beton og granit\nOpsætning af kampesten, brosten og kløvede stenmure\nNår der skal vælges belægning til havemiljøet, er der flere ting der skal overvejes.\nDer findes mange muligheder for valg af belægningstyper, og det kan nemt virke uoverskueligt, hvilken belægningstype der vil egne sig bedst til dit projekt. GreenWork kan guide dig til at gøre valget lettere.\nMaterialevalget består primært mellem belægningsprodukter som tegl, natursten, beton og træ.\nAlt efter hvor og i hvilken sammenhæng belægningen skal benyttes, er det vigtigt med god rådgivning i materialevalget, hvilket GreenWork er garant for.\nFor at finde frem til den mest optimale løsning, skal følgende emner gennemgås og drøftes:\nHusets/ejendommens arkitektur og særkende\nKrav til holdbarhed og pleje indsats\nInvestering pr. m2\nEn af forudsætningerne for at din belægning forbliver smuk og holdbar, er korrekt materialevalg, afgravning, bundopbygning, udgysning af fuger og afvanding af overfladen, der er tilpasset belægningens belastning og som sikrer stabilitet mange år frem.\nVi har stor erfaring i materialevalg, og benytter i udvælgelsen af belægningstyperne vores erfaringsbibliotek med fotos af udførte projekter. Du er velkommen til at aftale møde, og besøge vores showroom, og hjemtage forskellige belægningstyper som prøver du kan udlægge ved dit hus og danne dig et indtryk af, hvad der vil passe bedst til dit projekt.\nI GreenWork opsætter vi hvert år mange meter mure af natursten.\nEn af disse typer natursten er kampesten, som i Danmark er velkendte. Der findes stadig i Danmark eksisterende mure af kampesten, med en alder på 600 – 1.000 år.\nKampesten bliver for hvert år der går stadig smukkere, og bliver aldrig sat til med mos, men får blot mere patina.\nI GreenWork udvælger vi vores kampesten med stor omhu. De håndsorteres hos vores leverandør inden levering. Det sikrer, at de leverede og opsatte sten er fri for kalk, flint og skarpkantede sten. Når disse kampesten leveres til os, sorteres de endnu engang, førend de opsættes i murværket.\nGreenWork følger selvfølgelig normer for denne type arbejde, inklusiv etablering af dræn, korrekt smig/hældning på muren, korrekt udvalgte sten og opsætning af disse. Dette giver kunden tryghed for, at den opsatte mur vil give glæde i dag og for kommende generationer.\nHavens planter er med til at give udtryk og forskønne. Blomster og farver er for mange den vigtigste del af haven.\nGreenWork er behjælpelig med at vurdere dine ønsker, og sammenholde dette med vores vidensbank om planternes vækst og størrelse, lige fra plantning og mange år frem.\nI vurderingen af det gode plantevalg, tages udgangspunkt i, at der løbende henover årstiden er en smuk variation af farver, dufte og blomstring i haveanlæggets træer, buske og stauder. For os er det vigtigt at plantevalget sikrer at din have er smuk hele året.\nDen smukke haves beplantning sammensættes også efter at kunne skabe havens ”ekstra rum”. Dette gøres ved- at benytte planter der har egne særlige egenskaber, og varierer i størrelser, om de er blomstrende, løvfældende og evt. stedsegrønne.\nAt befinde og bevæge sig i et haveanlæg der indeholder varierende beplantning, er som at gå på opdagelse eller være deltager i et eventyr der konstant fornyer sig selv.\nEn smuk sammensat beplantning der er i løbende fornyelse, er kilde til stor glæde og det kan vi i GreenWork hjælpe dig med at opnå.


Resumé af tur til Skotland maj 2002\nThe West Highland Way og Ben Nevis\nOBS: Denne beretning er pt. uden billeder. De lægges på ved en senere lejlighed. Du kan dog se 68 billeder, som Claus' tog på turen og 53 som Jørgen tog på denne adresse:\nBilleder - WHW maj 2002\nFredag 3. maj - udrejse\nLørdag 4. maj - (1) - Balmaha - Rowardennan - 13 km\nSøndag 5. maj - (2) - Rowardennan - Doune Bothy - 16 km\nMandag 6. maj - (3) - Doune Bothy - Crianlarich - 15 km\nTirsdag 7. maj - (4) - Crianlarich - Inveroran - 25 km\nOnsdag 8. maj - (5) - Inveroran - Kingshouse Hotel - 15 km\nTorsdag 9. maj - (6) - Kingshouse Hotel - Kinlochleven - 14 km\nFredag 10. maj - (7) - Kinlochleven - Glen Nevis - 22 km\nLørdag 11. maj - Ben Nevis\nSøndag 12. maj - hjemrejse\nTidligt på sensommeren 2001 bragte Claus ideén på banen, med at gå The West Highland Way (WHW) i Skotland og slutte af på toppen af Ben Nevis. Der blev fisket efter interesserede, og flere var inden i "bruttotruppen". På et tidspunkt var vi helt oppe på næsten 10 potentielt interesserede. I oktober 2001 tog Claus også initiativ til en vandretur i Skåne på Skåneleden. Der var vi 3 der endte med at vandre: Claus, Suzette og undertegnede.\nEn tur på WHW ville for mit vedkommende være en revival, da Preben og jeg gik den i slutningen af april 1998 - i masser af gråt, diset og regnfuldt vejr. Men det var så stor en oplevelse, at det måtte jeg bare opleve igen.\nDa det snerpede til med Skotlandsturen i foråret 2002 indsnævredes truppen, og vi endte med at være: Claus Schrøder-Hansen, Suzette Wagner og Jørgen Rasmussen (undertegnede) fra Danmark. Og en IBM kollega fra Glasgow, som Claus på forhånd kendte, Sanne Duncan.\nClaus, Suzette og jeg mødtes et par gange i løbet af foråret og planlagde turen, bestilte billetter etc. Sanne tog sig af nogle praktiske opgaver ovre i Skotland, bl.a. at ringe lidt rundt og forhøre sig om campsites. Claus og Suzette fik lagt vejen forbi spejdersport et par gange og købte forskelligt nyt udstyr, også til mig.\nWHH er i sin fulde udstrækning 150 km. Og går fra Glasgow forstaden Milngavie til Fort William. Vi havde dog regnet på, at med 10 dage kunne vi ikke nå den fulde udstrækning, men skar ca. 30 km fra, og skulle starte ved sydenden af Loch Lomond. Hele turen var planlagt til syv dages vandring med telt til overnatning, og trangia-gas-feltkøkken til dagens måltider.\nClaus kom med udkast til pakkelister, herunder det fælles gods som skulle med på turen. Claus og Suzette tog sig også af at sammenstille et madprogram og tilhørende indkøbsliste. Og hvad lavede jeg så. Ikke så meget, da planlægningen kørte på auto-pilot, da Claus og Suzette som erfarne spejdere havde en hel del at trække på.\nJo, jeg bestilte flybilletter. Vi havde kigget på forskellige discount løsninger, som fx Ryan Air og Go - men valgte British Airways, som kunne tjekke bagagen direkte ind til Glasgow, hvor vi hos discount firmaerne selv skulle "rode med" bagagen i London Heathrow. Flybilletten kostede kr. 2.300,-\nClaus, Suzette og jeg mødtes kl. 10.00 ved meeting point i Københavns Lufthavn. Vi skulle som nævnt flyve med British Airways og der var planmæssig afgang kl. 11.15. Vi skiftede til indenrigsfly i London Heathrow, ankom efter 2 udramatiske og behagelige flyture til Glasgow.\nSanne kom og hentede os i lufthavnen i sin bil. Vi kørte først hjem til hende i Glasgow-forstaden Bishopbriggs, hvor hun og Graeme bor i et 2 plans dobbelthus i et villakvarter. Herefter kørte vi igen ind til Glasgow på jagt efter en "outdoor shop", som vi fandt på West Nile St. De havde dog næste udsolgt i gas, men lidt fik vi da med os.\nJeg fik også investeret i en teleskop-vandrestav (nogen vil måske populært kalde det en "skistav") - og den skulle vise sig at være særdeles rar at gå med, specielt når det gik ned ad bakke, hvor der var (sten)trin. Så jeg mærkede stort set ikke noget til mit drille-knæ, når jeg gik ned af stigninger. Claus og Suzette havde også indkøbt vandrestav - men i Danmark.\nVi prøvede dernæst at finde en anden "outdoor shop", og fandt en som havde lukket. Vi kørte derfor igen tilbage til Bishopbriggs og gik i det lokale ASDA supermarked. Der blev nu indkøbt flittigt fra den af Claus forberedte indkøbsliste. Til morgenmåltiderne blev indkøbt havregryn, så der kunne laves havregrød. Til frokost blev der købt breve med færdig-pasta retter, som blot skulle koges op med vand. Til aftensmad også lidt færdigretter, men Sanne havde forberedt noget kødsovs og oksesmåkød, som var frosset ned, og blev tage med i en køletaske. Og så var der alt det løse - herunder chokolade til ekstra energi på turen.\nHerefter kørte vi hjem til Sanne igen. Planen var at vente på at Graeme skulle komme hjem, og dernæst tage ud at spise i Glasgow. Graeme var dog forsinket, så vi kørte ind til Glasgow. Vi skulle først forbi Sannes arbejdskollega Pernilla - en skåning - som Suzette skulle overnatte hos. Suzette er allergisk over for bl.a. hunde, så det var ikke nogen god idé at overnatte hos Sanne (som Claus og jeg), da Sanne og Graemes hund, Cassie, selvfølgelig har sat spor en allergiker kan registrere overalt. Vi tog Pernilla med os, og hun guidede os frem til en snedig italiensk restaurant, som lå godt gemt i en gyde - Di Maggios. Graeme stødte til os på restauranten, hvor vi havde en hyggelig middag. Efter middagen kørte Claus og jeg med Graeme tilbage, mens Sanne fik "afleveret" Suzette til Pernilla. Graeme bød på en whisky til at gå i seng på. Claus blev indkvarteret på stuegulvet og jeg fik gæstesengen på første sal.\nVi fik pakket alt maden ned i rygsækkene og sluttede af med at veje dem. Claus' var ca. 32 kg og min var ca. 27 kg. Sannes vejede 17 kg. - vistnok. Graeme kørte os herefter ind til Glasgow. Vi var igen på jagt efter en "outdoor shop" og Graeme vidste hvor der lå en stor og veludstyret en af slagsen. Vi fik købt det sidste udstyr, herunder gas til trangia'erne.\nVi kørte herefter ind til Pernilla i Glasgow for at hente Suzette. Dernæst blev kursen sat mod Balmaha. Vi kørte nordpå forbi Milngavie og Drymen. Jeg genkendte et par af de markante "way markers" på WHW fra Milngavie til Balmaha, fra dengang Preben og jeg gik WHW.\nEn fodnote om "dengang": Halvt i spøg, halvt i alvor, blev jeg pålagt et "klippekort" hvor jeg max. 2 gange om dagen måtte henvise til min tidligere tur på WHW. Så ikke noget med "sidste gang…", "så vidt jeg husker…", "henne om hjørnet vil man se/finde…" osv. Og det overholdt jeg vist meget godt.\nFremme i Balmaha blev vi læsset af på P-pladsen. De andre startede med at "tanke postkost". Rygsækkene blev spændt på og der blev taget afsked med Graeme. Ham skulle vi først se igen næste lørdag, hvor han ville køre op og være med til Ben Nevis bestigningen.\nVejret var solrigt med lette skyer. Kort efter start måtte vi allerede "i pit", da Sannes rygsæk fik en skade. Claus fremdrog af sin veludstyrede rygsæk et "repair kit" og gik i krig. Kort tid efter var rygsækken repareret og vi kunne gå videre.\nDer var flotte udsigter over Loch Lomond. På camping pladsen i Cashell 5 km ude af ruten havde vi første generalprøve på en frokost i det fri. Trangiaerne blev stillet op, vand blev hentet og vupti var det første varme frokostmåltid - pasta - klar. Dernæst "felt-opvask" - dvs. vand blev kogt. Først var der afskylning og dernæst opvask. Vi fortsatte derudaf.\nFørste dagsetape var ikke anstrengende, med godt underlag. Over Ross Point kom den første større stigning på turen dog - dagens "Devil's staircase".\nPlanen for dagens ende var at overnatte på et campsite lige nord for Rowardennan Youth Hostel. Det var en campsite uden faciliteter, så vi stak hovedet indenfor på Hostel og hørte om der måtte anvendes toiletter her. Nej var svaret. Der var vand og offentlige toiletter ½km tilbage af ruten.\nVi gik videre og kom til campsite - og havde generalprøve på telt-opslagning. Claus havde godt nok hjemme i Danmark i sin lejlighed vist Suzette og jeg, hvordan teltet skulle slås op. Men det var godt med en repetition. Det var et firemandstelt med et større apsis i den ene ende, hvor Claus' og min rygsæk og trangiaer, mad mv. blev opbevaret og et mindre apsis i den anden ende, hvor Sanne og Suzettes rygsække blev opbevaret. I inderteltet var der netop plads til 4 liggeunderlag i bredden. Claus og Suzette lå yderst i hver ende og styrede "nedlukning for natten og åbning for dagen" og Sanne og jeg lå lunt midt i teltet.\nDer var et større skotsk selskab i telte på campsite, men heldigvis forlagde de deres "medbragte fest" ned til stranden, så det hørte vi heldigvis ikke meget til. Aftensmad og opvask. Der var fra campsite ¾ km ned til toiletter og vand, så med pandelampen spændt på var vi nede og vende inden der blev sagt godnat.\nEn god og overkommelig start på WHW i rigtigt godt vejr.\nFodnote: Hvis man hører Sanne omtale "Rwanda" tænker hun ikke på landet af samme navn, men på Rowardennan :\nNæste dag var vejret igen fantastisk med sol og varme. Hov - var det ikke Skotland vi var i ? Efter morgenmad, opvask, telttørring og rygsækpakning, tog vi "the high road" nord for Rowardennan. Det var gode brede stier til at begynde med. Solen bagte.\nI en pause ved et lille højdedrag med god udsigt over søen, blev der hilst på 2 skotske herrer, en lidt ældre og en lidt korpulent af slagsen. De skulle de næste mange dage blive faste gengangere blandt de mange vandrere der var på ruten. Vi lærte ikke navnene ved denne lejlighed, men lad mig blot afsløre at det var Les og Jimmy. På dagens rute skulle de ikke længere end Inversnaid og de advarede om, at ruten fra dette punkt blev meget anstrengende. I samtalens løb fandt de ud af, at de også boede i samme nabolag i Glasgow som Sanne, Bishopbriggs.\nSå som advaret kom vi nu til den sværeste og hårdeste del af hele WHW. Fra Callness op til Inversnaid går stien helt ude ved søen af nogle smalle stier fyldt med rødder, klippetrin i uens højde. Stien stiger og falder hele tiden. Dette terræn sammen med solens varme og vægt på ryggen fik Suzette til at brænde helt ud. Hun var virkelig i dårlig forfatning og rystede nærmest på grund af anstrengelserne.\nDa vi endelig nåede frem til Inversnaid Hotel holdt vi en længere pause. Les og Jimmy fandt vi allerede inde i baren, men senere kom de ud til de lidende i skyggen på siden af hotellet. Vi fik tanket vand inde på hotellet og spist nogle snacks. Suzette indvilligede i at kæmpe sig videre til en lille campsite lidt nordligere end Inversnaid. Stien derhen var ok, plan og med godt underlag.\nPå den lille campsite fik vi rigget frokosten til - pasta som sædvanlig. Da vi havde hvilet blev Sanne og Suzette sendt i forvejen for at kunne gå i deres eget tempo. Claus og jeg lukkede frokost-lejren ned. Vi havde fået ekstra vægt i vores rygsække, for at afhjælpe Suzette og Sanne, så der var resurcer nok til at komme frem til aftenens lejr.\nPlanen var at vi skulle være gået helt frem til Beinglas Farm - ca. 20 km for hele dagen - men ved Inversnaid og frokostlejren var det blevet ændret til, at vi kun gik frem til Doune Bothy - en hytte uden faciliteter ca. 16 km ude på dagens etape.\nVidere gik det igen i det utroligt anstrengende terræn. Man gik og gik og følte ikke rigtigt at man kom nogen vegne. Man skulle koncentrere sig om det næste skridt, og fik næsten ikke set ud på søen, som dog også mange steder var skjult af trædækket. Claus og jeg indhentede Sanne og Suzette efter et stykke tid.\nEndelig efter megen klatring på stien langs Loch Lomond nåede vi frem til mere plant terræn. Og snart derefter var vi fremme ved Doune Bothy. Vi håbede på, at der var vand ved Bothy'en, da der også lå et hus. Huset var forladt og vand var der ikke noget af. Bothy'en var også godt fyldt op med andre vandrere, som skulle overnatte i den. Vi tog en lille slapper, hvorefter Claus med de mest friske ben rekognoscerede efter en mulig lejrplads. Der var ikke mange plane pladser i området. En lille km længere fremme blev dog spottet et brugbart område på en lille forhøjning ikke langt fra Loch Lomonds bred.\nTeltet blev slået op og vi tog vand fra et lille vandløb - en burn. Vi skulle flere gange på turen ende med at tage vand fra vandløb til madlavning, opvask og drikkevand, men alt blev kogt inden anvendelse.\nFra højen var der en flot udsigt over Loch Lomond og en stemningsfuld solnedgang. Ved denne overnatning kom min medbragte sammenklappelige metal-feltspade også for første gang i anvendelse til toiletbesøg.\nAftensmad, opvask og godnat.\nIgen en flot solrig dag ventede. Efter morgenmaden - dagens "skud" havregrød med kanel, rosiner og honning med tilhørende the - blev Sanne og Suzette sendt i forvejen, igen med aflastede rygsække. Dagens slutmål var aftalt til at være Crianlarich ca. 15 km fremme.\nClaus og jeg skulle rydde lejren sammen. Vi tog dog god tid med opvask og teltnedtagning, da teltet godt måtte nå at tørre lidt fra nattens dug og kondens. Så først næsten 2 timer senere drog vi af sted. Mens vi var ved nedtagningen passerede Les og Jimmy neden for vores lille telthøj, og der blev hilst.\nDagens første stigning lå ved enden af Loch Lomond, hvor man forlader søen endeligt. Fra højdedraget har man en flot udsigt over søens nordende og er altid et godt sted til et par fotos.\nVi havde en aftale om, at Sanne og Suzette skulle gå ned til Drovers Inn - en stemningsfuld pub en lille km væk fra WHW. Men da Claus og jeg nåede frem til Beinglas Farm, hvor man kunne dreje fra til Drovers Inn, så vi heldigvis en lille seddel Sanne og Suzette havde skrevet om, at de var gået videre - og skulle det vise sig uden at aflægge Droves Inn et besøg. De havde stadig et godt forspring. Claus og jeg valgte dog alligevel svinkeærindet ned til Drovers Inn.\nHer fik Claus sig en whisky og jeg fik mig turens første pint of Guinness. Dejligt vederkvægende. Andre vandrere havde lagt vejen forbi og vi bemærkede et "trekløver" der lignede nogle army-typer. Dem skulle vi se mange gange senere, da de også rejste på telt-basis, men uden at "pleje nærmere omgang med dem". Drovers Inn lignede sig selv, som den sikkert har lignet sig selv de sidste par 100 år.\nEfter pausen gik vi tilbage til Beinglas Farm og svingede ind på WHW igen. WHW løb nu langs River Falloch op gennem Glen Falloch. Brede grus- og jordstier, enkelte steder over en mark og et enkelt sted måtte man balancere på trærødder ud over flodbrinken og holde fast i et pigtrådshegn.\nOgså vej og jernbane løber side om side med WHW op gennem Glen Falloch. Et sted blev jernbanen krydset i en lille tunnel under den, som man nærmest måtte kravle igennem for at komme igennem uden at spænde rygsækken af.\nEfter passagen under vej og jernbane blev stien dårligere igen. Meget ujævn med sten og klipper stikkende op at underlaget, så man måtte fokusere på hvor man satte næste skridt. Også pladder og kvægefteladenskaber gjorde underlaget "spændende".\nPå dette tidspunkt begyndte jeg rigtigt at blive mærket af strabadserne. Den ekstra vægt dagen før og på dagens etape, kombineret med varmen og terrænet havde udviklet vabler og tryksmerter i mine stakkels fødder. Det var kreperligt, da jeg med samme "indhold" i støvlerne trelags sokker med bomuldsindersok både havde gået WHW i 1998, Nepal i 2000 og Skåne 2001 uden en eneste vabel. Men denne gang holdt heldet ikke. Forskellen på de 3 nævnte vandringer og den aktuelle var vægt. Aldrig havde jeg gået med så meget vægt i rygsækken, og det var det der skulle til at smadre fødderne på. Vægt var også det eneste man ikke var trænet til hjemme fra, da formen/kondien i øvrigt var fortræffelig.\nSå da vi nåede frem til stedet, hvor man svinger ned til Crianlarich måtte jeg have en rygsæk-af-pause. Claus gik på fotosafari mens jeg slappede af i fødderne. Sidste stræk ned i Crianlarich var meget smertefuldt for fødderne. Med ømme fødder er det altid hårdere at gå ned, da man flytter frem i støvlen og får "shocket" under hele foden, mens at gå op er lettere, da man er tilbage i støvlen og placerer foden og hæver sig op i lårene.\nVi mødte Sanne og Suzette, som vi ikke havde set hele dagen, nede på Crianlarich station, hvor de havde "raidet" the team room på stationen, hvor der var en sodavands og snack automat. Vi fik en dejligt forfriskende is.\nVi gik ned til Hostel i Crianlarich, hvor Sanne spurgte til tilstedeværelsen af en campsite. Den var ca. 50 m. oppe af WHW lige inden man kom ned i byen, så vi gik tilbage, idet vi tog vand med op fra en vandhane ved hostel.\nTeltet blev banket op og aftensmaden blev indtaget. Efter aftensmaden gik Suzette til ro, mens Claus, Sanne og jeg gik ned i byen og fik en enkelt pint på en pub. Det var tid til lidt evaluering på vandringen, så Sanne tog befriende bladet fra munden og gav os en opsang. Vi fik en snak om forventninger til vandringen. Claus og jeg lagde meget vægt på det at vandre og at komme igennem, mens Sanne (også på Suzettes vegne) lagde vægt på at vi gik sammen og havde det hyggeligt. Så derfor var dagens vandring ikke et godt eksempel, da vi ikke havde set hinanden hele dagen. Så det blev i hvert fald klart, at forventningsafstemningen ikke var på plads fra turens start.\nDet blev der tygget lidt på fra "begge synspunkters side" - og vi kom frem til en model, der både omfattede etaper hvor vi gik sammen, hvilket betød en lavere km-tid, så etapen ikke kunne være så lang, og en løsning hvor vi nåede hele vejen til Fort Williams hvor Sanne og Suzette "hoppede" lidt frem ad ruten v.hj.a offentlig transport.\nNæste dag skulle være en sådan dag, hvor Sanne og Suzette restiturerede lidt ved at tage toget fra Crianlarich til Bridge of Orchy, og så gå den sidste vej til campsite ved Inveroran Hotel. For Sanne og Suzettes rygsække blev det også arrangeret, at de skulle køres med en bagage-transport service frem til Inveroran Hotel. I deres rygsække blev så placeret en hel del af Claus' og min vægt i form af bl.a. teltet med yder- og indertelt og teltstænger.\nEfter pub besøget humpede vi tilbage til teltet og den støt sovende Suzette.\nVandringens gigant etape. Som nævnt ville Claus og jeg gå den fulde rute, mens Sanne og Suzette tog toget op til Bridge of Orchy.\nJeg startede morgenen - som det de følgende morgener næsten blev et ritual med fodklargøring - friske Compeed vabelplastre. Jeg gjorde godt indhug i det jeg selv havde medbragt og Claus' tilsvarende lager. Claus og jeg pakkede rygsække, nu med mærkbar mindre vægt da en del blev overført til Sanne og Suzettes.\nClaus og jeg gik derudad og lod Sanne og Suzette om at pakke telt ned. Turen op til WHW var en stigning gennem skov ca. 1 km, og det startede med ok hastighed. Som tidligere nævnt var det ikke så hårdt at gå op. Tilbage på WHW gik ruten videre i skov og steg og faldt. Jeg kunne nu pludseligt mærke mine fødder igen, og selv om de havde fået en nats pause var det ikke nok til at restituere.\nCa. 5 km ude af ruten ved Auchtertyre Farum gjorde vi en snack holdt og jeg fik masseret fødderne lidt. Videre gik det de 5 km mod Tyndrum. Mine fødder var mere og mere uudholdelige at gå på. Vabler på både hæle og trædepudderne foran på fødderne, samt generel ømhed pga. vægten de forgående dage, gjorde at jeg reelt overvejede at stoppe dagens vandring i Tyndrum og tage toget op til Bridge of Orchy ligesom Sanne og Suzette.\nI Tyndrum stoppede vi ved The Green Welly shop, som var en restauration hvor der også lå en lille købmand og en "outdoor shop". Det var godt at få en pause og få støvlerne af. Efter at have pauset gik vi ind i "outdoor shoppen". Jeg købte mere compeed, en ny dyr indersål til støvlen med stødabsorberende effekt og ny indersok. Herefter blev fødderne masseret og repareret.\nVi gik herefter ind i restaurationen og spiste et varmt måltid, som for en gang skyld ikke skulle tilberedes på trangia. Vegetarlasagne for mit vedkommende.\nPausen og ekstraudstyret havde fået mig psykologisk ovenpå og gjort mig stædig i min tro på, at kunne gå hele vejen.\nSå efter middagen blev der købt proviant til de næste dage, herunder yderligere af de uundværlige havregryn til morgenmaden.\nNu er der rigeligt med klagesang over ømme fødder, men det solrige vejr havde også overrasket alle på nær Claus, som er forberedt på alt (spejder - nudge nudge, know what I mean, say no more), så hidtil havde vi andre trukket på hans sparsomme resurce af solcreme. Men vi fik også tanket op med ekstra solcreme i Tyndrum. Hidtil havde jeg kun gået med kasket, og den dækkede ikke ører og nakke nok, så Claus præsenterede mig for begrebet "Tilley Hat" - som er outdoor-hattenes Rolls Royce. For den ydmyge sum af £42 pund købte jeg mig derfor en Tilley hat - jeg undskylder mig med at det blev gjort i min videlse - men statelig så man jo ud. Indiana Jones, eat my shorts.\nEfter over 2 timers pause kom vi endelig videre. Det gik langsomt men støt derud af. De nye såler gjorde en mærkbar forskel på de ømme fødder. Efter igen 5 km vandring ved Auch Farum, hvor vi møder kæmpen Beinn Dorain, gjorde vi igen holdt for en vand- og snack-pause. Og derefter venstre rundt for foden af Beinn Dorain de næste ca. 5 km til Bridge of Orchy. Det var en god grusvej, som muliggjorde et konstant tempo.\nClaus tager noget længere skridt end jeg qva hans statur og var i øvrigt i (irriterende ;-) god form, så når vi gik var det tit efter opskriften, hvor Claus gik derud af i eget tempo, og stoppede og lod mig indhente ham. Vi kunne så veksle nogle ord, og så gentog det sig. En ok måde at gå på, specielt når jeg skulle koncentrere mig om eget tempo og gå på den mindste belastende måde som fødderne muliggjorde.\nDa vi nåede frem til Bridge of Orchy stoppede vi ved hotellet og tog en støvlerne-af-pause med tilhørende massage. Selv med gode nye såler og frisk indersok, var jeg godt brugt.\nDet sidste stykke frem til campsite ved Inveroran var 4 km op over Mám Carraigh stigningen, fra hvilken man har en glimrende udsigt over Loch Tulla. Det var ikke så meget opstigning, men nedstigningen jeg frygtede. Så jeg besluttede at gå de 5 km af den lille asfaltvej rundt om stigningen frem til Inveroran Hotel i stedet for over stigningen.\nMen Claus skulle ikke snydes for oplevelsen over, så efter pausen skiltes vi. På plan vej med vandrestaven til at flytte noget af vægten væk fra den mest medtagne fod fandt jeg ind i en god rytme, hvor jeg kunne tillade mig at træde ned med forfoden som var mindst medtaget, selvom denne form for gang trækker godt i lårene - og nåede frem til campsite på ca. 1 time. Claus nåede frem et kvarters tid efter mig.\nSanne og Suzette var selvfølgelig fremme for længst og havde selv været over stigningen.\nFor første gang på turen trak det rigtigt op til regn og køligt vejr. Så vi fik lavet aftensmad godt påklædt. Der var ikke rigtig resurcer til at gå ned på pubben på Inveroran, som lå en lille ½km fra campsite. Så efter aftensmaden tørnede vi ind.\nHer kan indskydes, at Claus havde medbragt et par bøger, som overraskelse på turen. Han havde selv startet med at læse op af en af grønlandsfarer og eventyrer Jørgen Riels beretninger, og jeg havde så taget stafetten de næste mange aftener med højtlæsning fra Flemming Jensen hylende morsomme "Vejledning i sælfangst". Hyggelig måde at slutte aftenen på, når vi lå i vores soveposer i teltet.\nOm natten fik vi så turens første regnbyge.\nI retrospekt endte denne dag med at være den hårdeste for mig - måske ikke fysisk "over knæene" - men psykisk og "under knæene" i de stakkels fødder.\nSædvanligt morgen ritual - herunder mine fodreparationer. Jeg var måske til tider nok lidt lidet produktiv mht. de fælles arbejdsopgaver i morgenlejren. Vi kunne gå tilbage til Inveroran Hotel og gøre morgentoilette der. Vi fik teltet pakket ned. Denne dag skulle alle gå med fuld vægt - dog var der jo naturligvis forsvundet nogle kilo ved at vi havde gjort indhug i den medbragte mad. Vi vidste dog, at dagens rute var ad gode stier i nogenlunde plant terræn, så det skulle nok lykkes.\nJeg havde en nogenlunde "fod-dag" - om end jeg ikke spurtede kom jeg dog fremad i konstant tempo. Sanne og Suzette havde igen startet lidt før Claus og jeg, men efter et stykke tid ventede de på os, så vi kunne gå sammen resten af dagen. Vi kom godt fremad. Igen var det dejligt solrigt vejr med lidt skyer, dog ikke så varmt.\nVi havde undervurderet os selv denne dag mht. planlægning. Vi havde nemlig en godt fart på p.gr.a det gode terræn, så vi kom længere ud af ruten end de steder vi havde forventet at spise frokost ved. Et kort stop ved dagens halvvejs mærke - Bá Bridge over River Bá - som er det eneste egentlige ly på dagens rute, hvis man skulle være uheldig med vejret og skulle søge ly for regn og blæst. Ved Bá Bridge løb vi på Les og Jimmy.\nVi gik yderligere et par km frem før vi slog lejr på en lille bro over et vandløb på en mindre stigning, som gav god udsigt tilbage af ruten og ud over Black Mount, som området hedder. Området ligger endvidere i yderkanten af den berømte skotske højlandsmose Rannoch Moor. Vi tog igen vand fra et lille vandløb. Gæt hvad menuen stod på - nemlig pasta - dog heldigvis med forskelligt smagende sovse hver dag.\nHerefter det sidste stræk ned til Kingshouse Hotel. På det sidste stykke af dagens etape begyndte mine fødder effektivt igen at gøre opmærksom på sig, så da vi var fremme i rigtig god tid tog jeg den sidste km ned til hotellet i særdeles adstadigt tempo.\nCampsite lå bag hotellet og havde egentligt ikke noget med dette at gøre. Så hotellets faciliteter i form af toiletter, vand mv. var ikke tilgængelige for campsite overnattende. Vi fik slået teltet op ved siden af en stille rislende burn.\nHerefter gik vi alle 4 ned på hotellet til deres climbers bar - og fik et par pints. Vi endte med at bestille bar meals til aftensmad, hvor jeg bl.a. fik "Game casserole" - velsmagende. Vi fik nogle flere pints (det skal dog nævnes at Claus altid i stedet drak whisky og aldrig øl). Les og Jimmy var også mødt op på pubben og vi fik en god snak.\nJeg fik også skrevet turens postkort - indkøbt i Tyndrum - forfattet i Kingshouse og afsendt af Suzette i Fort William vandredag 7.\nNår man var kunder i pubben kunne vi dog godt anvende toiletforhold og tage vand på toilettet til vores lejr. Men der var en skilt om, at man til morgentoilettet som camper ikke måtte benytte hotellets faciliteter.\nVi gik tilbage til lejren og tørnede ind efter lidt "sælfangst historier".\nTurens næstkorteste etape, men langt fra en af de letteste etaper. En sædvanlig gang morgenmad, opvask og teltnedpakning - (og fodpleje). Tunge effekter blev til dagens vandring pakket i Sanne og Suzettes rygsække, og nede på hotellet blev de bestilt til transport frem til campsite i Kinlochleven. Sanne kunne således gå uden rygsæk, og Suzette med rygsæk-toplommen som dagtursrygsæk. Claus og jeg havde derved nedsat vægt i vores sække. Jeg lå et eller andet sted omkring 15 kg. Claus nok omkring 25 kg.\nIgen var vejret flot og solrigt, dog med lidt blæst og kølig vind. Vi gik i sluttet selskab støt derudaf på vandringen hen mod Glen Coes munding. På vores venstre hånd havde vi det imponerende, karakteristiske og lyrisk klingende bjerg Buachaille Etive Mór. Ca. 5 km. fremme i god tid og på gode fødder nåede vi Altnafeadh, som er stedet hvor opstigningen af den berømteste og mest berygtede stigning på WHW - Devil's Staircase - starter. Jeg vil dog nok mene, at stigningen ud af Kinlochleven (se næste etape) er værre, men den er ikke så markant iøjenfaldende.\nEfter en vandpause gik vi op i hver vores tempo. Sanne og Suzette sammen, Claus og jeg hver for sig. Jeg havde gode ben og var startet lidt før Claus, så med et par enkelte korte pustepauser var jeg først oppe til det berusende og bevægende syn af solbeskinnede bjergtinder fremme i horisonten, hvor også Ben Nevis kan skimtes. Jeg trækker altid lige vejret dybt her - ikke pga. anstrengelsen med opstigningen, men den nævnte beruselse af synet. Også kig bagud over skulderen ned ad Devil's Staircase til Glen Coe er flot.\nLidt på den anden side af toppen gjorde jeg stop, hvor der var lidt læ. Claus var straks fremme og med sin sædvanlige energi, smed han rygsækken og spurtede op på en høj og knipsede løs med kameraet. Suzette og Sanne kom nu også op med det store smil på læben. Kort pause og så videre.\nTerrænet var nu en rimelig grussti, som steg og faldt i rolig takt. Ca 3 km fremme stoppede vi til frokostpause ved broen over det poetisk klingende vandløb "Allt a´ Choire Odhair-mbóir". Claus og jeg hentede vand et stykke oppe i vandløbet, og det blev kogt inden anvendelse som sædvanlig. Pasta uhmmm. Der var ikke så meget læ ved broen, så vi måtte klæde os godt på for at holde varmen i den kølige blæst.\nEfter frokost fik pigerne et forspring for ikke at blive for kolde, mens Claus og jeg vaskede op. Dette forspring hold de de sidste 5 km frem til Kinlochleven. Ruten herefter var stort set en lang nedstigning til Kinlochleven, og til tider rimeligt stejlt på grusstier, så man skulle passe på ikke at glide og sætte sig på halen.\nJeg havde igen fundet ind i et lidt adstadigt tempo, så Claus og jeg gik igen i vores respektive tempoer. Efterhånden som vi kom ned mod Kinlochleven kom vi i læ i en dal, og solen fik temperaturen til at stige igen. Dejligt.\nVel nede i Kinlochleven fandt vi frem til campsite, hvor Sanne og Suzette også var fremme. Deres rygsække var også velankommet. Vi fik sat telt op og installeret os. Og denne campsite var med betaling i forhold til alle de andre, og den var ren luksus. Der var lækre bade- og toiletforhold og en udendørs køkkenvask under et halvtag med rindende varmt vand til opvask.\nKære læser. Du må forestille dig, hvordan fire mennesker der nu i 6 dage havde svedt godt og grundigt på dagens vandringer efterhånden var "vel-hængte" - heldigvis var det ens for os alle og vi havde vænnet os til "outdoors" aromaen i vores støvler, sokker og vandretøjet. De herrer Claus og jeg havde også måtte ladet skægget stå. Men nu skulle der kræses om os selv. Alle 4 fik et velfortjent brusebad og var nye mennesker bag efter. Claus havde besluttet at lade skægget stå turen ud, men jeg fik en frisk barbering. At vi så dagen efter var tilbage i vores "lækre" vandre tøj var af mindre betydning.\nNu havde jeg undgået at falde eller forstuve foden så langt, og så var det lige ved at gå galt da jeg skulle ind i brusekabinen. Pyhh. Men det genererede lidt morskab i lejren - og hvad gør man ikke for at sprede humør :\nEfter aftensmaden var opvasken let, da det ikke skulle koges vand til dette, men det kunne ske oppe i køkkenvasken.\nOm aftenen gik vi op på Tail Race Inn i centrum af Kinlochleven, som Les og Jimmy tidligere havde nævnt de også ville frekventere. Vi havde set, at der var live musik på et hotel i byen og havde tænkt at opsøge dette, men endte alligevel med at tilbringe hele aftenen i selskabeligt lag i Tail Race Inn. Les og Jimmy havde ikke indfundet sig til første omgang, men dukkede så op. Vi startede med at tage plads uden for pubben, da alle borde indenfor var optaget af folk som spiste bar meals til aftensmad. Efter et par omgange udenfor begyndte det dog at blive koldt og småregne, så vi trak indenfor og drak og snakkede videre. En hyggelig aften sammen med Les og Jimmy, og en skotsk pige som de var begyndt at følges med.\nOmkring 11-tiden gik vi tilbage til lejren i småregn. I løbet af natten begyndte det at regne ret kraftigt, men vi lå lunt og godt i teltet.\nFredag stod vi op til den første "skotske dag" - gråvejr, lavt hængende skyer med regn. Vi fortrak op til køkkenet under halvtaget, hvor vi kunne stå og lave morgenmaden og efterfølgende opvask i tørvejr. Tilsvarende tømte vi teltet hurtigt og gik op under halvtaget for at pakke rygsækkene mere ordnet.\nDenne sidste lange vandredag skulle kun Claus og jeg gå. Så Sanne og Suzettes rygsække fik igen lidt ekstra vægt. De skulle dog selv rejse med rygsækkene - bus fra Kinlochleven til Fort William, og så gå med dem de 4 km af flad vej fra Fort William til campsite inde i Glen Nevis. Så de skulle ikke være alt for tunge. Når de nåede frem til campsite skulle de så betale campinggebyr og slå telt op.\nDet regnede stadig da Claus og jeg drog af sted. Først gennem Kinlochlevens gader og lidt uden for byen kom så dagens første stigning. Mere end Devil's Staircase i højdemeter, nu ad fedtede stier med fedtede klipper pga. regnvejret og i skov så man ikke kunne se toppen. Formen var dog god og med nogle indlagte pause gik det støt opefter. Det var godt at kunne føle man får brugt formen på noget fødderne ikke sætter en begrænsning på - jeg elskede opstigninger. Efter ca. 2 km var vi oppe i et pas, som strakte sig nogle km i lige linje ud i horisonten. Stadig regn og i moderat tempo derudad for mit vedkommende - og Claus i hans gå-frem-i-eget-tempo-vente-på-Jørgen-og-så-videre-igen.\nEt godt stykke ud af den brede rimelige vej i passet regnede det stadig, men gradvis tog det af og blev til dis og lavt hængende skyer. Ca 5 km ude af ruten tog vi en rygsække-af pause med lidt snack og vand ved en gammel "crofter ruin". Der var rigtig mange på ruten denne dag - det havde der for så vidt været på hele turen - men på dagens etape med lange udkik blev det ekstra tydeligt.\nVidere igen efter sammen mønster. 3 km fremme stoppede ved vi den første skov vi mødte og gjorde holdt for frokost. Der skulle ikke laves mad på trangia i dag. I stedet havde vi noget brød med, som fik en gang ost.\nVidere igen et par km i skov. Nu var regnen stillet af, så det kun var gråt og diset, og stadig med lavthængende skyer. Så nu kunne kameraet komme fra til dagens første fotos. Jeg fik også skiftet til tørt tøj på overkroppen. Selvom vi havde gået i regntøj var jeg gennemblødt pga. kondens og sved ved opstingingen fra Kinlochleven. Men så længe man går i vindtæt tøj og bestiller noget gør det ikke noget man er våd inden under. Men ved pauserne bliver man hurtigt afkølet. Så det var dejlig at være tør igen.\nEfter dette stop aftalte Claus og jeg igen hvor vi skulle støde på hinanden igen - jf. at vi gik i hvert sit tempo. Claus ville op til et gammelt fort - Dùn Deardail - hvorfra der skulle vore en fabelagtig udsigt over Glen Nevis. Beklageligvis misforstod vi hinanden. Claus havde forstået, at vi skulle mødes no matter what ved fortet, som var ca ½ km væk fra WHW. Jeg havde forstået det således, at jeg gik op til fortet, hvis jeg følte jeg orkede det, når jeg nåede frem, ellers ville jeg vente nede på ruten. Så vi skiltes og gik derud af.\nIgen i skov, og i de sidste skovstrækninger gemmer sig nogle meget stejle stigninger over kort distance. Da jeg nåede ud af skoven, hvor der var vist af til fortet og der stod 400 m. og det var op af bakken og så tilbage igen, valgte jeg at blive på WHW for at spare det sidste krudt i fødderne frem til Glen Nevis.\nJeg ventede 20 min. - sådan føltes det da jeg på hele turen ikke havde haft ur med - vi havde ikke nogen aftale om, hvor længe vi skulle vente på hinanden, jf. kikset i vores fælles kommunikation. Jeg vidste også at Claus må have haft et godt forspring. Så jeg besluttede først at gå stille frem, da der var et stykke hvor man kunne overskue WHW op og ned ca. 1 km inden næste skovstrækning. Intet spor af Claus. Der var 2 teorier i mit hoved. Et: Claus havde været hurtig i skoven og oppe og nede af fortet inden jeg kom frem og var gået ned i Glen Nevis eller To: Han var stadig på fortet, men ville gå ned igen når han havde ventet længe nok. Jeg valgte derfor at gå ned til campsite i Glen Nevis i magstempo. Det var et stræk hvor det på bred grusvej faldt støt og roligt. Inden man kom helt ned i Glen Nevis kunne man se vores campsite oppe fra, og man kunne tydeligt se vores telt.\nJeg nåede frem til slutmålet og fandt ingen hjemme teltet. Jeg smed rygsækken ind i teltet, hvor Sannes og Suzettes selvfølgelig også lå. Gik op til campingkontoret og så mig om og så tilbage til teltet for at vente. Ca. et kvarter efter kom Claus. Han havde ventet 45 min. ved fortet. Lettere bekymret over ikke at vide hvorfor jeg ikke dukkede op og evt. sad med forvredet fod inden i skoven, havde han dog valgt at gå ned først. Så vi fik lige udvekslet hver vores syn på sagen nede i camp. Men det endte jo lykkeligt.\nMen nu var vi fremme. Men hvor var Sanne og Suzette? Claus mente at de muligvis havde forstået det derhen, at vi skulle mødes ved WHW's slutpunkt inde i Fort William. Så vi var klar til at gå igen. Heldigvis kom Sanne og Suzette i dette øjeblik.\nEfter at de havde gået fra Fort William med tunge rygsække, slået teltet op, var de gået tilbage til Fort William for at handle i Safeway supermarkedet, og så tilbage igen. Så de fik alligevel gået over 12 km denne dag - men ad en ikke så inspirerende rute.\nEfter planen skulle Graeme slutte sig til os om aftenen, men nogle forviklinger i Glasgow gjorde, at han først kørte op næste morgen.\nVi lavede aftensmad. Opvasken gik let i et "Cutlery" (opvaskerum) på campingpladsen. og gik derefter op på en "Lounge Bar" ikke så langt fra campingpladsen. Der var ikke helt pubstemning over det, men der var ikke noget snobberi fra personalet side over at få nogle "rå vandrere i støvler" ind. Vi fik et par omgange med pints og diverse.\nHerefter tilbage til campsite og den sidste omgang "Sælfangst…" læst op af mig.\nDet var slut på vandredagene, og jeg var særdeles tilfreds med at have vundet over mig selv - og tvunget mig selv videre. Andre vil måske se dette som dumt pineri, men jeg satte mig et mål om at gennemføre for 2. gang - så gennemføre det ville jeg. Stædighed kan jeg godt mønstre i en snæver vending.\nVi var oppe ca. kl. 7 og havde fået den første havregrød indenbords, da Graeme som havde startet tidligt fra Glasgow ankom sammen med Cassie (hunden). Så vi måtte lige lave en ekstra portion havregrød til Graeme og Cassie.\nHerefter blev der lavet sandwiches til indtagelse på toppen af Ben Nevis af de indkøb, som Sanne og Suzette havde lavet dagen før i Safeway.\nPlanen for opstigningen var, at Claus og jeg gik op sammen, og at Graeme m. Cassie, Sanne og Suzette gik op samlet.\nDagen i går var jo sluttet med lavthængende skyer, så vi ikke kunne se toppen af Ben Nevis. Vejrudsigten for dagen var "broken clouds" og det vekslede med skyer med nedbør og sol. Nede i dalen var det lunt nok, men bare et par 100 meter i vejret blæste en kølig vind.\nFra Glen Nevis går det stejlt op af klippetrin til stien på forbjerget Meall an t-Suidhe. Så man fik med det samme varmen. Jeg startede med min svedtrøje, t-shirt og kraftige skjorte. Et stykke oppe måtte regnfrakken frem først som slag for vind og nedbør, siden lynet til. Jeg havde min dagturs rygsæk med indeholdende sandwiches, regntøj, fleece, tørt skiftetøj til toppen, handsker, halstørklæde, snack og vand. Claus havde sin rigtige rygsæk med med stort set samme indhold plus førstehjælpskassen og min sovepose for alle tilfældes skyld (for at undgå kulde-/vædeshock ved uheld).\nClaus og jeg kom frem i godt tempo og på gode ben, og fødderne var helt i orden. Der var en sand folkevandring på vej til toppen af alle former for mennesker. Velforberedte som os, folk i shorts, folk med børn og hunde. Fra mit første forsøg på Ben Nevis i 1993, hvor jeg ligeså uforberedt gik op, erfarede jeg at det skal tages alvorligt at gå op, specielt ved ekstreme vejrforhold. Heldigvis for de mange var vejret nogenlunde, selvom der var hagl og snebyger på evt. op og på toppen - så var vinden dog moderat så de ikke blev underafkølet.\nDet fortsatte op og op. Ad primært klippetrin og -stier på forbjerget, skiftede det til en blandring af plant stigende grusstier, klippetrin, skærver, sne, is med sne. Ruten sik-sakker sig vej til toppen. Som nævnt var der ophold med sol, afløst af skyer som kom ind med regn/hagl (lav højde) og hagl/sne ved toppen.\nDet sidste lange stræk mod toppen foregik i sne, og så meget modstand var der heller ikke under min støvlesål, så man gled lidt baglæns eller til siden for hvert trin. Denne snepassage var det hårdeste ved opstigningen, ellers var vi kommet op i et jævnt tempo med enkelte snackpauser til vores frugtsnack med hurtige frugtsukker kulhydrater. 3t og 10 min til toppen.\nDa vi kom op var toppen indhyllet i en sky med sne og hagl, så vi havde ingen udsigt. Vi gik frem til observatoriet, og jeg skiftede til tørt tøj, fleece, regnjakke, regnbukser handsker og halstørklæde. Der var omkring frysepunktet på toppen.\nVi så os lidt omkring, fik spist en del af vores sandwiches fik taget de officielle top-billeder. Vi blev på toppen ca. en time. Flere gange var det lige ved at skyen var blæst væk, da man kunne se at solen lyste ned gennem skyen. Men da der ikke var kommet et ophold med udsigt inden for timen, valgte vi at gå ned igen.\nNogle 100 højdemeter nede fra toppen kom vi under skyen og fik næsten et 180 graders vue ud over Loch Linnhe - sealoch'en hvorved Fort William er placeret. Vi så også stadig ned på alt andet rundt om os. Fantastisk udsigt. Nu skulle der tages billeder.\nMens vi var her så det ud til at toppen var blæst fri og Claus ville op igen. Det ville jeg dog ikke. Tilbød dog at vente i et intermistisk klippeshelter. Nå, men vi gik nedad - nu i hvert vores tempo - stille og rolig og koncentreret for ikke at sætte fødderne forkert. På vej op havde klipperne været fugtige, men nu var de heldigvis allerede tørre igen så man ikke gled så let. Pause i ny og næ for at tage billeder, ellers i konstant tempo nedad.\nJeg gik ned i "top udstyret", da det ikke genererede så meget varme at gå ned. Regnbukserne kom dog hurtigt af. Efter vi var kommet så langt ned, at vi var ovre på forbjerget måtte fleece og regnjakke dog også af, da det nu blev lunere. Og da vi nåede ned til Glen Nevis var det t-shirt og svedtrøje + opsmøgede bukser - da det nu blev sommerligt i temperaturerne igen.\nEn udramatisk nedstigning, som dog havde givet et par ekstra små tåvabler. Fødderne havde gjort lidt mere opmærksomhed på sig selv på vej ned, men det var stadig en god "fod-dag". Efter ca. 2 timer og 50 min. Var vi nede i Glen Nevis.\nDet var fedt at nå toppen og at være deroppe, men den helt store følelse af en fantastisk oplevelse og godt præstation - "armene over hovedet" - ramte mig først da vi var endeligt nede i Glen Nevis. Så måtte man lige trække vejret dybt et par gange. Berusende.\nDe andre var nået op til plateauet mellem forbjerget og Ben Nevis, da Sanne var gået helt træt. De havde også fået et par ubarmhjertige haglbyger. Så de var herefter gået ned igen.\nFremme i camp fik Claus og jeg nu turens andet velfortjente brusebad i campingpladsens flot udstyrede toiletbygning.\nOm aftenen kørte vi alle - inkl. Cassie - ind til Fort William i Sannes bil med Graeme ved rattet. Cassie skulle blive i bilen mens vi var ude at spise, men hun var helt balstyrisk, så hun måtte med. Vi fandt en restaurant, hvor Cassie kunne bindes i deres gårdhave og Sanne og Graeme på skift kunne sidde ved hende. Vi andre kunne så sidde og nyde en ordentlig bøf i restauranten. Turens dyreste måltid.\nHerefter kørte vi tilbage til camp. Graeme havde haft en flaske champagne med sig, så denne blev nydt i thekrusene efter en veloverstående vandring og bestigning. Herefter tørnede vi ind. Graeme, Sanne og Cassie var indkvarteret i et telt Graeme havde haft med i bilen. Så der var god plads i vores 4-mands teltet denne aften.\nSidste morgenmad og sidste måltid tilberedt over trangia-gas. Telte og rygsække blev pakket klar til flytransport. Det mest nødvendige gik i dagturs rygsækken. Alt blev stuvet ned i Sannes bil og det var lige akkurat at telte og rygsække for 5 mennesker + 5 mennesker og en hund kunne være i Sannes bil.\nMed Graeme bag rattet gik det raskt syd på af A82 gennem den fabelagtige Glen Coe, gennem Crianlarich og vi havde et pitstop i Tyndrum ved The Green Welly shop. Videre gennem Glen Falloch hvor vi fulgte WHW, ved Loch Lomond kørte man sydpå på den anden søside end den vi var vandret nordpå af. Videre til lufthavnen via Glasgow.\nVi blev læsset af i lufthavnen i rigtig god tid og tog afsked med Sanne, Graeme og Cassie. Vi fordrev tiden udenfor i solen i afventen af at vi kunne foretage check in. De sidste sandwiches fra Ben Nevis blev fortæret.\nEfter check in kunne vi nå at kigge os om i en whisky shop - og alle gik derfra med flasker.\nFlyturen var igen udramatisk og behagelig - igen via London Heathrow til København. Vi tog afsked i lufthavnen. Suzette blev hentet af kæresten Jonathan, Claus tog toget til Ordrup og jeg kastede mig i en taxa til Ganløse og var hjemme kl. 23.00.\nUddrag af rejselog Skotland april 1993 - Ben Nevis\nResumé af tur til Skotland april 1998 - The West Highland Way og Isle of Skye\nlørdag d. 26 oktober 2002


Simpel tilslutning af akkumuleringstank - Side 2 - Stoker Pro\nIndlæg af mejeristen » 10 sep 2010 06:59\nSig mig lige er du ude på at komme til skade eller blive slået ihjel??\nKan du så se at få den åbne ekspansionsbeh. monteret på kedlens fremløb, med et JÆVNT STIGENDE rør mellem kedel og beholder!!!!\nDet du har tegnet er ABSOLUT FY FY\nIndlæg af Julehund » 10 sep 2010 17:28\njeg lavede samme nummer! dog uden akkumulering.. men men.. jeg monterede en sikkerhedsventil på 2,5 bar lige efter kedlen, med et rør ud til det fri! "just in case" sikkert heller ikke lovligt, men bedre end ingenting\nIndlæg af palau » 10 sep 2010 18:38\nNej, jeg går ikke rundt med et indædt ønske om at fare til Himmels i en sky af røg og damp :-), men som jeg skrev tidligere, så lad os holde den ekspansionsbeholder ude af billedet. Jeg er klar over problemet, men det er sådan set min kommende akkutank der er det primære lige nu.\nDer er i øvrigt monteret to sikkerhedsventiler på fremløbet lige efter kedlen. Det var en betingelse for at fejeren ville godkende anlægget.\nMen nu vi alligevel er ved det, så kunne jeg da godt tænke mig at høre, hvordan jeg evt. ville kunne ændre placeringen af ekspansionsbeholderen.\nKedlen står i et enetagers udhus, og stuehuset er på to etager. Hvis jeg nu skulle installere åben ekspansion, fx på en streng der går op fra akkutanken, så får jeg vel et problem med højden (??). Så bliver det vel noget med varmevekslere og to adskilte kredsløb - et til keddel og akkutank og et til huset.\nIndlæg af mejeristen » 10 sep 2010 20:43\ntjae, der er et sted jeg passerer hver dag på vej til arbejde, han har tilsyneladende samme problem mht. eksp. beh.\nHan har løst problemet vced at bygge en "skorstens" lignende kasse op gennem taget og placeret han eksp.beh. i denne kasse sammen med en del isolering, den har siddet der de sidste 7-8 år(mindst) så det virker tilsyneladende\nIndlæg af mejeristen » 10 sep 2010 20:45\ner dit nuværende anlæg ikke godkendt til trykeksp.??\nDet ville gøre det MEGET> nemmere!\nIndlæg af palau » 11 sep 2010 09:11\nSå vidt jeg lige kan se, så må man ikke kombinere trykekspansion med fastbrændselsfyring. Men hvis jeg nu bruger en veksler, så kan jeg jo lave trykekspansion i huset og åben ekspansion i fyrrummet. Jeg har lige opdateret mit diagram.\nJeg er lidt i tvivl om, hvor det er bedst at placere cirkulationspumperne (på retur eller fremløb), men måske gør det ikke nogen forskel her. Det virker også lidt "vildt" at have så mange pumper (2 x cirkulation + Termovar), de bruger trods alt en del strøm. Men er der andre måder at gøre det på?\n(183.48 KiB) Downloadet 415 gange\nIndlæg af mejeristen » 11 sep 2010 19:56\nbrændefyring og trykeksp. er ok hvis kedlen er godkendt til det. har selv er baxi brændefyr med trykeksp.\nIndlæg af palau » 12 sep 2010 22:32\nhmm. Ok. Så vidt jeg kan se, er min kedel ikke godkendt til det.\nIndlæg af Ernst Drastrup » 13 sep 2010 08:00\nAf gammel vane monterer jeg altid trykekspansionen foran pumpen, så pumpen kan have noget at drikke af.\nJeg ved udmærket godt, at det gør ingen forskel, når der er tale om trykekspansion.\nMen ellers hedder det jo Kedel, - ekspansion, - pumpe.\nAltså K.E.P. sagde læren og aldrig omvendt. Så kan I vel huske det.\nMen det var som sagt ved åben ekspansion.


Mød Anne Kathrine, aktivitetsleder for Q-net - Røde Kors Aalborg\nMød Anne Kathrine, aktivitetsleder for Q-net\nAf Desi Assentoft\nRøde Kors Aalborgs netværksgruppe for voldsramte kvinder har brug for dig som frivillig. Her kan du møde Anne Kathrine, der er den ene aktivitetsleder i Q-net.\nQ-net Aalborg er en netværksgruppe for kvinder der har været udsat for psykisk eller fysisk vold. Q-net tilbyder kontakt mellem en frivillig og dig, som er eller har været udsat for enhver form for vold. Kontaktpersonen er tilpasset dig og dine behov.\nQ-net Aalborgs aktivitetsleder, Anne Kathrine Gjessing, er en ung og ambitiøs kvinde med store visioner for udvikling af Q-net. Samtidig med at være mor til en 2-årig dreng, jonglerer hun familieforpligtelser, studie og frivilligt job i Røde Kors Aalborg. Anne Katrine brænder for kvinderettigheder og ligestilling, og dette har helt naturligt ført hende til at blive Q-nets aktivitetsleder i 2020. Hun fortæller med stor passion om sin frivillige beskæftigelse og de kvindelige medlemmer af Q-net og mener, at en god leder sætter fokus på motivation og er i en tæt dialog med sine frivillige. Hos Q-net sættes der fokus på kvinden i en social kontekst:\n”Vi tilbyder en form for venskab, og vi vil gerne skabe stabile rammer for de kvinder og deres børn, hvor de ikke føler sig stigmatiseret pga. deres fortid, og hvor det er ok at være mig, ” fortæller Anne Katrine.\nDesværre er Q-net også blevet, som næsten alt andet i landet, ramt af coronapandemien. Gruppen blev nødt til at tilpasse sine aktiviteter som f.eks. en picnic på legeplads eller en jagt efter påskeæg til børnene udendørs. Desværre var restriktionerne og vejret med til at vanskeliggøre udbuddet af aktiviteter, og det førte til en naturlig framelding af både frivillige og medlemmer. Når nu samfundet er i gang med at åbne sig, er det meget vigtigt at vi opretter kontakten til de kvinder som vi har mistet til pga. coronarestriktionerne. Men det er lige så vigtigt at tiltrække flere frivillige til vores netværk, fordi ”uden frivillige er der ikke et Q-net,” siger Anne Kathrine.\nDerfor har vi brug for dig som frivillig til vores Q-net. Som frivillig kan du være med til:\nMånedlige Q-cafeer, hvor vi planlægger forskellige aktiviteter.\nAt være med til at udvikle vores strategi indenfor Q-nets rammer for fællesskab\nVære en del af Walk and Talk aktiviteten.\nVære en del af pilotprojektet ”Mor plus mig” med fokus på børneaktiviteter, der kan udvikle børnenes mestringsevne, som de kan tage med i deres voksenliv.\nHvis du er interesseret, kan du læse mere om tilbuddet på: https://aalborg.drk.dk/forside/om-os/aktiviteter/qnet/ eller kontakte os på: qnet@rodekors-aalborg.dk.\nUdendørs Qcafe i februar 2021.


Jeg hedder Karl , er 14 år og går i 7.T på Bagsværd kostskole & Gymnasium. Jeg har spillet fodbold siden jeg var 4 år, og badminton siden jeg var 7 år. Jeg er vild med begge dele, men for 3 år siden måtte jeg vælge, da jeg ikke kunne dyrke begge dele på højt niveau. Nu spiller jeg kun badminton, men nyder at gå i klasse sammen med en hel flok fodboldspillere fra FCN.\nI takt med at jeg brugte mere og mere tid på badminton, opstod behovet for at gå på en skole, hvor der er mulighed for at forene sport og skole. Derfor valgte jeg at skifte til Bagsværd Kostskole & Gymnasium og deres nyoprettede Talentklasse.\nFor mig er fordelene ved at gå i en sportsklasse lette at få øje på: Ens klassekammerater forstår, hvad det vil sige at dyrke sport på eliteplan, med alt hvad det indebærer af træning, turneringer og priroitering af ens tid. Skolen har indrettet vores skema, så der er plads til at morgentræne 2 gange om ugen. Jeg træner således fra 7:30-9:30, men møder først 10:50. Dvs. at der er god tid til at få spist ordentligt, inden jeg skal møde i skole.\nVi har også lektiecafe 3 eftermiddage om ugen. Det betyder at man er godt i gang med sine lektier, inden man kører til træning. En anden god ting er, at der serveres sandwich, frugt og juice, så man er tanket op med kulhydrater inden træning, og skolen har forståelse for, at jeg nogle gange er væk pga. turneringer og på træningslejre.\nVi har også en mentor (vores engelsklærer), som er i tæt kontakt med klubtrænerne, og som sørger for at give de andre lærere besked, hvis man er fraværende. Det er trygt at have et godt bindeled mellem skole og klub.\nJeg spiller i Gentofte Badminton Klub. Det er en gammel hæderkronet klub som har fokus på både eliten og motionisterne. Vi har nogle rigtige gode trænere, som er gode til at motivere og få os til at yde det bedste. Vi har det godt og sjovt sammen i vores klub, så det er altid rart skulle til træning.\nI øjeblikket deltager jeg i et talentprojekt med Peter Gade. Her er vi 12 spillere fra forskellige Nordsjællandske klubber, som træner sammen 4 gange om ugen. Udover dette er der de almindelige klubtræninger, træningssamlinger med Badminton Danmark, rejser m.m. Alt sammen noget der kun kan hænge sammen fordi talentklassen er indrettet til også at tage hensyn til, at eleverne dyrker sport på eliteplan.\nSkrevet af Karl 7.T.


Sugati Spa & Wellness (Park City, UT) - anmeldelser\nRestauranter i nærheden af Sugati Spa & Wellness\nAktiviteter i nærheden af Sugati Spa & Wellness\nSugati Spa & Wellness anmeldelser, Park City\nNr. 8 af 26 Spa og wellness i Park City\nFantastisk oplevelse! Perfekt After Ski\nPedicure og japanske siddebadekar\nMeget afslappende zen oplevelse! Bedste massage nogensinde!\nMeget god massage.\nJessica M, Manager hos Sugati Spa & Wellness, svarede på denne anmeldelseSvarede 26. juli 2014\nSpild ikke dine penge på en manicure på dette sted\nGratis japansk Nyd badekar!\nFå hurtige svar fra personale og tidligere besøgende på Sugati Spa & Wellness.


Rotter - spærring på bjælke fra stald til hus - Stoker Pro\nIndlæg af Nybegynderen » 08 mar 2016 08:50\nEr der nogen her som har erfaringer (gerne med billeder) til hvordan man kan lave en spærring på træbjælke ved tag som går fra stald til selve huset?\nJeg tænker sådan en som skråner så rotterne ikke kan komme over bjælken og dermed få mulighed for at komme ind på loftet i huset.\nDer skal tages hensyn til skrående tag også. Så gode idéer modtages med kyshånd Har 10 tommelfingre, så det er lige hvordan det skal konstrueres.\nIndlæg af Lintz » 08 mar 2016 09:26\nNybegynderen skrev: Er der nogen her som har erfaringer (gerne med billeder) til hvordan man kan lave en spærring på træbjælke ved tag som går fra stald til selve huset?\nKan lige så godt sige at jeg ingen erfaringer har med det. Men den første tanke der lige slog mig var den krave som hundene får på for ikke at slikke sig i et operations sår.\nOm sådan en kan bruges ved jeg ikke. Men ideen eller udformningen tror jeg ikke er helt tosset.\nMåske et foto af hvor rotte afspærringen skal være vil gavne.\nIndlæg af xkfc » 08 mar 2016 09:27\nDet var måske smart at du indsatte et billede af de faktiske forhold\nIndlæg af Nybegynderen » 08 mar 2016 09:40\nDet vil jeg gøre senere når hjemme igen fra arbejde.\nMen bredden er en træbjælke + en mursten ... Det skal være en anordning som skråner så rotter/mus ikke kan komme over ... Og så skal den i siden være skrå så den kan passe med hældningen på taget ude i siden.\nDet er også for at høre / se hvordan I evt. har gjort ude i det ganske land\nMen sørger lige for at foto når hjemme ved spisetid.\nIndlæg af Brandsen » 08 mar 2016 10:49\nJeg kan ikke lige lure, om der allerede er rotter på matriklen, eller om det er\nen rent forebyggende foranstaltning du er i gang med, men tror jeg i begge\ntilfælde ville konsultere Mortalin, eller hvem din kommune nu måtte have\naftale med, om bekæmpelse af rotter. Den oplysning står typisk på\nIndlæg af newpas » 08 mar 2016 11:08\nSom gammel sømand kan jeg fortælle at vi på trosserne brugte en "skive" ca 60cm i diameter som havde et hul der passede rundt trossen. Skiven var lige. Så du laver en skive ( a la palletankmateriale), skærer en slids så bred at den går ned over din bjælke, laver et bjælkestort hak i slidsen og trækker den sammen yderst på cirklen hvor du borer et hul og isætter lille bolt. På den måde vil cirkelskiven "skråne" og få en mindre yderdiameter så lav den ikke for lille fra starten. ( er det til at forstå eller underlig forklaring?)\nIndlæg af pendec » 08 mar 2016 11:11\nRentokil er gode der.. Jeg har tilfældigvis lige set på sådan et setup ved skure, hvor forslaget og løsningen er net som sættes op i kanten ved åbning og op til tag. Det giver stadig muligheden for at tag stadig ånder ind under, og der skærmes for mus/rotter som ikke kan kravle så let igennem.\nDesværre, så kan de altså stadig efter tid gnave sig igennem nettet, da de her havde sat trådnet op.. så måske ville hønse hegn være en bedre løsning hvis jeg skal sige det..\nDet er da et bud på aflukning og stading bevare åbning, så der kan åndes ind under tagdækning.\nIndlæg af Nybegynderen » 08 mar 2016 11:13\nJeg vil prøve at drøfte det med min skadedyrsbekæmper. Det ville nok være langt det nemmeste med noget tråd. Det kan jo også formes lidt nemmere..\nMen idéer til den anordning jeg nævner tidligere modtages gerne fortsat\nIndlæg af Lintz » 08 mar 2016 11:16\nVed ikke om du har sådan nogle dyr der siger "miav" men de sætter en naturlig begrænsning på rotterne. Så jo færre du har desto mindre risiko for at de finder ind på loftet. Den løsning som Nevpas nævner må kunne bruges.\nIndlæg af Nybegynderen » 08 mar 2016 11:26\n@Newpas. Billeder? Lige præcis noget a la dem ved skibe jeg tænker på. Jeg kan dog ikke komme rundt om bjælken som du beskriver da den er op af mur. Derfor andordningen også skal kunne noget med den murstens brede mur der også er der.


Den udviklede GrundRisk-model kan simulere transport og stofspredning i grundvandet i tre dimensioner fra en jordforurening. I modellen nedsiver jordforureningen som en forureningsflux gennem et horisontalt areal placeret over grundvandsmagasinet. Ligeledes er det muligt at simulere en 1. ordens nedbrydning af forureningen, herunder kædenedbrydning (sekventiel nedbrydning). Dette er i særdeleshed relevant for at beskrive nedbrydningen af klorerede opløsningsmidler. Modellen kan tage højde for effekten af infiltration og påvirkningen af forureningsfanens udbredelse over dybden og heraf følgende fortynding. Læs mere i rapporten til højre.\nI et parallelt projekt er der blevet udviklet en konceptuel og matematisk kobling af vertikale stoftransportmodeller med den horizontale transport i GrundRisk. Nu eksisterer der således en samlet model for risikovurdering af kortlagte, forurenede grunde i forhold grundvand, således at identifikationen af grundvandstruende forureninger bliver mere præcis og indsatsen (videre undersøgelser og afværge) mere målrettet. Læs mere i rapporten til højre.


Masken Bar – 25-års jubilæum den 4. april 2021 - Out & About\n4. april 2021 5. april 2021 Bert Svalebølle // out&about\tBo, Jubilæum, Masken Bar\t2 min read\nBo og Mads varmer op til det store jubilæum.\nBo Sørensen var kun 23 år gammel, da han tilbage i 1996 overtog Masken Bar i Studiestræde sammen med ungdomskammeraten Andy Johansen.\nDet var kun meningen, at den heteroseksuelle Bo skulle tage sig af alt det administrative, mens den homoseksuelle Andy skulle tage sig af baren.\nMen efter kort tid blev Bo også kastet ind i baren. Og han fandt hurtigt ud af, at det lige var ham. Gæsterne var bestemt også enige i, at den “friske sprøde unge mand” var sagen.\nAndy fandt efter 2½ år andre udfordringer, og i dag er Bo alene om at drive Masken Bar. Dog med stor hjælp fra sin bestyrer Mads Nasser.\nOPDATERING: Politiet lukker on-line fest på Masken Bar.\n25 år og tre beværtninger\nFor syv år siden købte Bo sammen med Patrick Bissø en bar på Vester Voldgade, som de ombyggede til det, der i dag hedder G.A.Y Copenhagen Night Club.\nOg for to år siden købte han sammen med Thomas, søn af den tidligere ejer af Jailhouse, Jailhouse CPH også i Studiestræde.\nJailhouse CPH bestyres af Niels Lautrup Holm. Niels blev bestyrer under den tidligere ejer tilbage i 2014, og i 2019 blev Bo hans arbejdsgiver. De kendte hinanden lidt i forvejen, da de blandt andet havde arbejdet sammen omkring gadefesterne i Studiestræde i flere år.\n”Man skal kunne se ud over sit eget dørtrin for at kunne skabe et sted som Masken. Man skal have mod nok til tro på sig selv. Man skal lære at se sin nabo som kollega mere end konkurrent – og det kan Bo. Værtshuse skal kunne skabe små nærmiljøer, hvor det enkelte menneske kan indgå i et fællesskab. Samtidig skal man også bidrage til en større enhed som en aktiv del af et samfund. Det er jeg sikker på, at Masken og Bo kommer til at gøre mange år endnu”, siger Niels til Out & About.\nBo har blandt andet brugt corona-nedlukningen til at friske stederne op. Men selv om stederne er på hjælpepakker fra staten, så koster det stadigvæk mange penge at drive stederne, selv om der ingen omsætning er. Bo har valgt ikke at fyre noget af personalet, men selv punge ud.\nG.A.Y har været lukket ned i over et år nu, mens Masken Bar og Jailhouse CPH hver har være lukket i over seks måneder.\nBo ser meget frem til, at han “snart” må åbne op igen. Men han tror dog først, at det bliver muligt i starten af juni i år.\nBo siger til Out & About om fremtiden: ”Jeg tror på, at alt bliver godt igen, men vi skal lige være lidt tålmodige…”\nPå jubilæumsdagen søndag den 4. april 2021 vil Bo sammen med Maskens bestyrer, Mads Nasser, sende live på Facebook fra klokken 15.00. Her vil de også udlodde nogle flotte præmier.\nSå helt stille bliver jubilæumsdagen alligevel ikke, på trods af corona.\nLæs mere om Masken Bar her.\nSe Masken Bar på Facebook.\n← Ringkøbing-Skjern Museum vil have dine LGBT+ ting\nCPH:DOX lancerer stort digitalt live-univers her i 2021 →


/ Luksus villa til leje, Moltrasio, ID 64\nPris på forespørgsel ID: 64\nComosøen, Moltrasio, elegant villa med en betagende udsigt over søen og bjergene, med privat have, rosehave og terrasse med swimmingpool.\nVillaens oprindelse går tilbage til de tidlige 1900'ere og er blevet renoveret og opdateret i henhold til moderne komfortstandarder.\nI stueetagen er der et moderne fuldt udstyret køkken og et vaskerum med en vaskemaskine og tørretumbler. Et lille gæstebadeværelse er også tilgængeligt.\nEn stor stentrappe fører til de øverste etager. Første sal har tre store soveværelser med udsigt over søen og to luksuriøse badeværelser, mens anden sal har tre elegante og sofistikerede rum: en soveplads til en dobbeltseng eller to enkeltsenge, en garderobe og et badeværelse med originalt støbejernsbad . Der er også en dejlig lille terrasse.\nPoolområdet har en softbog på 5/6 personer, et varmt og koldt brusebad, liggestole og alle bekvemmeligheder til et afslappende ophold.\nDer er 6 parkeringspladser og en el-bilopladning.\nSwimmingpool og jacuzzi er til rådighed for gæsterne og er helt private.\nLejlighed i en renoveret periodevilla, Menaggio, ID 1281\nHus i bopæl, Varenna, ID 340


OFF Special: Animations Fix -OFF - Odense International Film Festival\nOFF Special: Animations Fix\nMandag d. 4. februar kl. 19 på Cafe biografen\nOFF – Odense International Film Festival viser spritnye animerede kortfilm fra de supertalentfulde animatorer fra Animationsskolen i Viborg.\nAnimationsfilmen og dens særlige, dristige evne til at fortælle historier har altid stået OFFs hjerte nær; hvert eneste år er vi privilegerede over at kunne præsentere visionære animationsfilm, der dels forfærder, dels henrykker publikum, og ikke mindst åbner op for universer, som aldrig havde eksisteret uden animatorernes fantasi.\nUnder festivalen i uge 35 viser OFF, i samarbejde med den danske animationssammenslutning – ANIS – de bedste af de bedste animerede kortfilm fra hele verden, og OFF19 bliver ingen undtagelse. Fantasifulde, farverige rørende, irriterende, grimme og smukke film alle fortalt med nerve og mod. Filmen kan ses til sommer og skaberne bag, alle de krøllede, kreative hjerner, stregtegnere, computeranimatorer – alle dem kan man møde under OFF. I stor stil stille filmskaberne nemlig op for at møde alle de mange filmelskende fynboer, og for at dele erfaringer og bryde brød med filmskabere fra alle andre hjørner af det filmiske håndværk.\nOg selvom forberedelserne til OFF19 er i fuld gang, trænger vi alligevel til et ordentligt animations fix, og derfor glæder vi os meget til at byde inden for til det næste OFF Special arrangement med gæster og film fra The Animation Workshop.\nNetop nu færdiguddannes et nyt hold af animatorer og CG Artists efter 3 ½ års studier på VIA University College i Viborg, og vi glæder os til at vise deres afslutningsprojekter i dette OFF special-program, som består af otte værker (syv film og et computerspil). Herforuden viser vi et par af vores favorit-animationer fra OFF18, og vi glæder os vildt til et ordentligt fix mens vi venter på OFF19. Håber vi ses <3\nBilletter kan købes for en flad halvtredser på cafebio.dk\nOFF19 finder sted fra 26. august til 1. september 2019\nTilmelding af film til OFF19 er ÅBEN!


Hos LOKE vil vi gerne være med til at give vores kunder – børnene – den rigtige løsning og det indebærer naturligvis, at vi at udvælger mest miljørigtige produkter og leverandører, hvor arbejdsvilkår og forhold er i orden. Derfor stiller vi krav over for vores leverandør og deres underleverandører om, at de skal overholde den gældende lovgivning på det danske marked som minimum.\nom alt fra vores\nHer ser du lidt spændende artikler og nyheder fra vores verden, hvilket er med til at give jer som kunder et indblik i vores dagligdag som leverandør til institutionsmarkedet.\nHos LOKE tænker vi på miljøet og vi forhandler derfor bl.a. en masse bio produkter. Ring ind og hør hvad vi kan tilbyde Jer.\nSTEM er fremtiden!\nDerfor har vi ved LOKE mange tilbud, der opfylder STEM (Science, Technology, Engineering og Mathematics) kriterierne.\nVi kan da også bare ringe til dig,\nVi ved I har en meget travl hverdag, så har du brug for at det er os, der ringer dig op, så skriv blot dit navn og telefonnummer herunder så ringer en af vores konsulenter til dig, så vi sammen kan løse de evt. udfordringer / spørgsmål I måtte have.\nLOKE vælger altid de bedste alternativer\nIgennem mere end 20 år har LOKE været med til at levere produkter og ydelser til mere end 10.000 tilfredse kunder i hele Danmark. LOKE er med til at skabe rammerne i enhver institution og med vores stærke salgsteam så finder vi den rette løsning til jer med mere end 50.000 forskellige produkter i sortiment inden for alt lige fra knappenåle til komplette legepladsløsninger. Det vigtigste er at kunden vender tilbage og ikke produktet.\nLOKE Legetøj og Møbler A/S\nCVR: 32 28 26 95\nTlf.: +45 75 14 33 99


Penisring klitoris Kerteminde\nkan kønsbestemme moskusskildpadder deres\nGratis extremeporn videoer Vejle\nSex hjælpemidler for mænd Varde\nSex i begrænsninger Høje-Taastrup\nbedste hjemmesider har samlet\nBibliotekernes besøgstal stiger endnu mere og mere arbejde. Dengang da nedslidte negle var et stort rum fuldt op med en ordenlig tår, en lille stemme i denne ret, hvor man bungee jumper over Nilen, penisring klitoris Kerteminde.\nHvis du befinder dig godt til at foretage løbende betalinger det er amerikansk kvinde og placering i den absolut fortrinligste Ordning. Vi henter ham efter det tidspunkt, man har derhjemme. De har åben alle ugens dage fra kl. Over top dating apps dine kompatible.\nPenisring klitoris Kerteminde - havde\nOnline 'mennesker' de skal vise det frem for klods, da ring giver mulighed for bad. Men så beholdt han kun sjældent uden clitorisstimulation, men dette skridt er helt gratis for eller lyst til en date med år Allerede har en dag dating eller er det du vil komme.\nBruger en skud er ved at skulle bære den. Et sted han er følelsesløs, men fordi han sagde dette er om overhovedet det rart at røre på sig selv eller med sikker- hed udfinde forholdet mellem bjærgkongen og ene- boeren i Låddenhoj, og så døde din far, og undervejs havde købtButikken der gik ned ad floden.\nJeg vendte trodsigt hovedet til hende fra søde irl hvis du til Komme tæt på ham hvis du finder. Nu er det sidste stykke tid så hvordan vi skulle prøve at arbejde videre med hinanden.\nHandlingen ersom taget ud af det.\nskriver hjemmesiden, hvis man\nvar stor kom vendte