24 hodin v Českém Krumlově - Cestovanie | Top Fashion `\n24 hodin v Českém Krumlově\nCestovanie / 30. júl 2020\nČeský Krumlov bývá označován jako Praha v kapesním provedení, nebo také město snů a kamenných růží. Toto starobylé město má dlouhou, bohatou a někdy záhadnou historii.\nČeský Krumlov bývá označován jako Praha v kapesním provedení, nebo také město snů a kamenných růží. Toto starobylé město má dlouhou, bohatou a někdy záhadnou historii. Není divu, vždyť v Krumlově přebývali i takoví mystici a alchymisté jako John Dee nebo Edward Kelly. Mimo toho, že je zapsán na seznamu světového dědictví UNESCO a najdeme zde druhý nejrozsáhlejší zámecký areál v Česku i mnoho původních, citlivě zrekonstruovaných středověkých domů a památek, má toto staročeské město kosmopolitního ducha a jedinečnou atmosféru uprostřed krásné přírody.\nSkrytý klenot v centru dění. Probuďte se přímo v historickém centru Českého Krumlova, v blízkosti všeho, co město nabízí. Dejte si snídani v rodinném Pensionu Largo, který se nachází v nově zrekonstruovaném domě, jehož kořeny sahají až do 15. století a nalaďte se na objevováni města a jeho památek. Penzion leží pouhých 300 metrů od hradu a zámku.\nFarmářský trh. Před vchodem do starého města neopomeňte v sobotu ráno farmářský minitrh s čerstvým ovocem, zeleninou, sýry, rybami, domácími koláči, medem a řemeslnými výrobky. Najdete zde i fairtrade potraviny a produkty bioobchodu.\nNosíte si z výletu gastrodárky? Jihočeská Niva se v Krumlové vyrábí už více než 70 let a má svou známku originality místa původu.\nRomantika hned po ránu. Hrad a zámek Český Krumlov patří nejen svou rozlohou, ale také architektonickou úrovní a kulturní tradicí, mezi nejvýznamnější památky středoevropské oblasti. Areál českokrumlovského zámku zahrnuje 46 budov a palácových stavení soustředěných kolem pěti zámeckých nádvoří a více než 12 hektarů zámeckých zahrad.\nSelfie v zámecké zahradě. Barokní zahrada založená v 17. století je situována na návrší a svahu. V posledních letech probíhá její postupná památková obnova a restaurování. Najdete v ní staleté duby, balustrádu, monumentální čtyřúrovňovou kaskádovou fontánu, otáčivé hlediště pro divadelní představení ve volné přírodě rokokový letohrádek Bellaria, umělou jeskyni i zámecký rybník a lipovou alej s lavičkami.\nPouhých 200 metrů od brány krumlovského zámku stojí Krumlovská Věž – luxusní a výjimečné ubytování ve více než 500 let staré strážní středověké věži, která je dochována ve svém původním stavu z roku 1505. Po nákladné rekonstrukci s láskou k historii byla věž znovu otevřena v roce 2016. V celé Evropě se nachází pouze dvě podobné věže, ve kterých se lze ubytovat.\nPro milovníky piva. Tradice vaření piva v Českém Krumlově sahá k samým počátkům města. Pivovar Eggenberg v současné době produkuje deset druhů piva pod novou značkou Krumlov. Ochutnat zde můžete nepasterizované pivo, filtrovanou i nefiltrovanou jedenáctku, dvanáctku či tmavý nakuřovaný ležák. K oblíbeným speciálům patří také třináctistupňový, Svatováclavské pivo, Vánoční či Velikonoční ležák, nechybí ani Dia pivo pro diabetiky a nealko pro řidiče. Prohlídka včetně volné degustace v pivovarské restauraci se koná vždy denně od 11. hodiny, v měsících květen až říjen jsou prohlídky možné také ve 14. hodin.\nPokud vám cestou vyhládne, stavte se na tradiční čerstvý trdelník, městečko Krumlov je jich plné! Se zmrzlinou a ovocem, nebo jen tak, jako rychlou svačinku do ruky.\nRybí speciality k obědu. Od roku 2010 se krumlovští hosté mohou ubytovat v jedné z nejvýznamnějších historických budov ze 14. století. Přímo v srdci města se totiž nachází hotel Krčínův Dům s grafitovou fasádou, která byla objevena teprve před 25 lety. Má se za to, že právě v tomto domě kdysi žil rožmberský regent a významný český rybníkář Jakub Krčín z Jelčan. Není tedy náhodou, že si na rybích specialitách můžete pochutnat v restauraci Jakub, jež náleží hotelovému komplexu. V Českém Krumlově patří Krčínův dům mezi unikáty, jelikož je v provozu celoročně. Jeho renesanční interiér doplňuje dobový nábytek, který umístil samotný majitel, vášnivý sběratel starožitností. Budova se nachází v centru.\nArtové odpoledne. Schovejte se před odpoledním vedrem v podzemí. Monumentální třípodlažní sklepení pod IV. nádvořím zámku Český Krumlov je známé jako „Václavské sklepy“ (traduje se, že podvakrát byl v jednom ze sklepů vězněn český král Václav IV.). Pravidelně jsou v nich pořádány mezinárodní výstavy keramické tvorby. Od dubna zde najdete výstavu soch, kreseb a designu „Česko-krumlovská surrealita podzemního města“. V prostorách se rovněž nachází stálá expozice krumlovského sochaře Miroslava Párala. V Egon Schiele Art Centru můžete zase obdivovat stálou expozici akvarelů a kreseb Egona Schieleho a dokumentaci o jeho životě a díle. Centrum dále pořádá také výstavy moderního umění (Gustav Klimt, Salvador Dalí i Pablo Picasso) a nabízí ateliéry pro současné umělce. Je zde i muzejní obchod.\nV Egon Schiele Art Centru se zastavte také na kávu. A to buď uvnitř, v interiéru s klenutými stropy a starým nábytkem, nebo si poseďte na terase pod stromem venku. Tiché místo si ihned zamilujete.\nZhřešte a zajděte si na proslavený štrúdl. Pohádkově krásné město má i svou „štrúdlárnu“. Otevřeli ji v hotelu Latrán a už během pár prvních měsíců si vybudovala dobrou pověst. Café Štrúdl je v jižních Čechách první kavárnou zaměřenou výhradně na výrobu a prodej štrúdlu. Denně si tu můžete vybírat ze široké škály čerstvých slaných i sladkých štrúdlů domácí výroby z vlastního listového těsta.\nPodvečerní relax. Pokud si chcete dopřát chvilku relaxace po náročném dnu a nějakou dobu nechat čas jen tak plynout, můžete navštívit saunu Bellevue Hotelu na Latránu. Pod rukama jejich zkušených masérů se uvolníte a načerpáte síly ke zbytku večera.\nFresh jarní menu. Z wellnessu v Bellevue Hotelu je to jenom na skok na večeři do jejich gourmet restaurace Le Jardin, která je podle cestovatelského portálu Tripadvisor dlouhodobě oceňována, jako číslo jedna v Českém Krumlově a patří mezi TOP 20 restaurací v České republice.\nVečerní procházka městem. Procházka centrem po setmění má své kouzlo, posedět se dá u koktejlu nebo jiného nápoje, navíc město není tak plné turistů jako ve dne. Za nás doporučujeme například Zapa Bar Drinks & Cocktails přímo ve skále pod českokrumlovským zámkem. Svůj drink si můžete vychutnat v 500 let starých prostorech.\nV historickém srdci města na místě, které původně sloužilo jako radnice starého města, sídlila kdysi i zámecká lékárna, kde svého času působil Edward Kelly, dvorní alchymista císaře Rudolfa II. Od toho odvodil Apotheka Cocktail Bar svůj nynější název. Máte-li možnost se zdržet přes noc, pak je vaší povinností zastavit se zde. Bar je sice menší, ale má svou autentickou atmosféru a personál umí míchané drinky z těch nejlepších ingrediencí. Jedno z must-see míst v Krumlově, jen pozor na focení baru, nemají to moc rádi. :)\nNoční život. Ve městě se nachází velké množství různých hospůdek, barů, klubů a diskoték. Najděte si svého šampiona a protancujte celou noc až do rána!\nČas jít na kutě. Chcete-li zažít netypické bydlení přímo ve mlýně, vsaďte svoji kartu na apartmány Krumlovský mlýn. Své jméno dostaly luxusní byty podle místa, kde se nachází, tedy přímo ve starém mlýně. Dřevěné trámy a námořnické motivy jsou přítomny v každém ze dvou apartmánů, které si majitel Marek Šimon postavil vlastními silami. „Design dal sám prostor, protože je starý mlýn velká a prostorná budova. Nejdůležitější pro mě bylo prostor zanechat a ničím jej nezničit,“ líčí důvody, které vedly k dnešním podobám bytů.\nČeský Krumlov a současná móda\nZámecká jízdárna českokrumlovského zámku se vždy v březnu promění na místo, kde se představí současná módní scéna v České republice. Hlavní hvězdou letošních MODA Fashion Day(s) byla například Yvona Leitner.\nZahraniční turisté vyhledávají jako dárky něco ryze českého. Obchody v centru obvykle vlastní cizinci a zde nabízený jantar také není kolikrát z Česka. Pokud chcete něco skutečně autentického, kupte si v muzeu Vltavínů zlaté a stříbrné šperky obsahující české zelené vltavíny anebo ohnivě červené granáty. Na Latránu (který těsně přiléhá k zámeckého areálu) najdete factory store Granát Turnov, producenta s ochrannou známkou český granátový šperk.\nZ vody na sucho\nKolem města se vine řeka Vltava, kterou můžete splavit na kánoi, raftovém člunu anebo na benátské gondole a voru formou vyhlídkové plavby historickým centrem. Pozor na oblečení, některé podniky na břehu zakazují vstup v mokrém.\nMísto vůni a chutí\nGourmet shop Český perník na Latránu je místo plné vůní a chutí. Najdete zde nejen staročeský perník, který je vyráběn podle receptury ze 16. století a ručně vytlačován do dřevěných forem, které se vyřezávaly ze dřeva ovocných stromů. V nabídce mají i pálenky, koření, medy, džemy a mnoho jiných pochutin. Nechte se zlákat na ochutnávku medoviny, slivovice, ořechového nebo višňového likéru a pořiďte nejbližším dárky v podobě speciálních kosmetických výrobků z medu.\npřipravila Sláva Štefancová ve spolupráci s Amazing Places\nfoto: Amazing Places, Pixabay a archiv podniků, @stardustwanderer


XRP je jednou z nejlepších kryptoměn na trhu kryptoměn. Ale už nějakou dobu se mu nedaří. Z tohoto důvodu se Tetheru (USDT) podařilo jej nahradit jako třetí největší kryptoměnu, což se brzy nemusí změnit. Naděje však není ztracena pro XRP, protože využívá způsoby, které jeho fanoušci věří, že se někdy zvýší.\nKryptoměna se používá především v platební síti společnosti Ripple, RippleNet, poskytnout likviditu pro přeshraniční platby. Ripple se chlubí, že má jako klienty stovky finančních institucí. Přestože tato velká zákaznická základna dosud neprokázala žádný vliv na cenu XRP, může se v budoucnu objevit. V tomto článku probereme predikci a analýzu cen XRP, abychom vám pomohli učinit nejlepší rozhodnutí pro vaši investici v říjnu.\n1 Ripple (XRP) – přehled\n2 Predikce ceny zvlnění (XRP): Analýza\n4 Predikce cen XRP: Stanovisko trhu na říjen 2020\n4.0.3 Vládní kapitál\n4.1 XRP Predikce ceny: Verdikt\nRipple (XRP) – přehled\nKromě toho, že je zdrojem likvidity pro Ripple, XRP vydává Ripple sám. Byl oficiálně spuštěn jako XRP v roce 2012 a je jednou z mála kryptoměn, které nejsou postaveny na blockchainu, ale spíše na distribuované účetní knize. To vedlo ke sporům o tom, zda je XRP mincí nebo užitným žetonem, a případ je stále u soudu.\nDnes má XRP tržní strop ve výši 11 548 562 345 USD a cirkulující dodávku ve výši 45 162 407 484 XRP. Existuje celkem 100 miliard XRP, které jsou předem vytěženy, takže není třeba těžit. Za posledních 24 hodin bylo obchodováno s kryptoměnou v hodnotě 2 190 167 211 $ a cena je 0,255712 $.\nPredikce ceny zvlnění (XRP): Analýza\nRipple nebyl v poslední době příliš dobrodružný. Na začátku září se propadl z 0,2977 USD na 24. září a dosáhl pouhých 0,023 USD. Mírně se však vzpamatoval a dosáhl současné ceny 0,25 USD. To je ještě daleko od roční vysoké ceny 0,33 $, které bylo dosaženo 14. února.\nNavzdory skutečnosti, že Q3 obvykle není tak dobrý jako ostatní čtvrtletí pro XRP, podařilo se mu překonat bitcoiny a získat přes 33%. Není jisté, co Q4 platí pro kryptoměna trhu, ale historicky to bylo lepší pro kryptoměny než Q3. Bude XRP lepší? To se teprve uvidí.\nRaný investor do XRP, Crypto BitLord, má odhaleno jak viděl hodnotu v XRP, i když to všichni nazývali podvodem. BitLord koupil XRP za 0,008 USD, což ve srovnání se současnou cenou ukazuje enormní návratnost investic. V době, kdy XRP dosáhlo své nejvyšší ceny všech dob, vzrostla o 50 000%. Podle něj existují podvody v každém odvětví, ale vyžaduje to schopnost vědět, co dělat.\n“Ale věc je taková, že někdy ty věci vyměníš.” Tak to je, pokud se chcete živit obchodováním s těmito věcmi. Podívejte se na akciový trh, jsou tam podvody. Jde o to, že musíte vědět, jak na to. To je krypto, hodně věcí jsou podvody. Někteří lidé tvrdí, že XRP je podvod, “řekl.\nNa nejnovějším vývoji má také nově založená XRP Ledger Foundation (XRPLF) zamítnuto obvinění, že Ripple se chystá opustit XRP. Mluvčí nadace Bharath Chari, který hovořil s Forbesem, uvedl, že společnost Ripple je i nadále odhodlána podporovat rozvoj knihy XRP. V komunitě XRP se objevily pověsti, že společnost Ripple nechává vývoj knihy XRP na nově vytvořenou nadaci, což je vývoj, který komunitě nesedí..\n“XRPLF vidí Ripple v pokračující roli klíčového vývojáře jak po technické, tak po obchodní stránce XRPL,” uvedl Chari.\nPredikce cen XRP: Stanovisko trhu na říjen 2020\nNíže jsou názory hlavních prediktorů kryptotrhů na to, co pro XRP platí měsíc říjen. To by vám mělo pomoci činit nejlepší rozhodnutí.\nLongforcast stanoví, že XRP otevře měsíc říjen se současnou cenou 0,24 USD a uzavře se mírně výše na 0,25 USD poté, co se bude pohybovat mezi 0,21 až 0,27 USD.\nTradingbeasts je o něco býčí s predikcí ceny XRP. Předpovídají, že XRP otevře měsíc říjen na 0,3020864 USD a uzavře na 0,3012653 USD, s maximální a minimální cenou 0,3765816 USD a 0,2560755 USD.\nVládní kapitál je také docela býčí na XRP za říjen, i když připouští, že kryptoměně se nedaří dobře. Vyvolávací cena je 0,259 USD, zatímco závěrečná cena měsíce je 0,246 USD, téměř zpět k aktuální ceně. Níže je predikce ceny na další 2 týdny:\nXRP Predikce ceny: Verdikt\nNa základě cenových prognóz pro XRP v říjnu se zdá, že cenoví analytici jsou docela pozitivní; bude to lepší. Pokud se tento sentiment naplní, XRP může přinést docela dobrou návratnost investic za rok.\nDoporučený obrázek: blockchain.news\nRobinhood verstehen, Cryptocurrency Exchange ohne Gebühr\nSignály Forexu Stručný přehled zasedání USA, 2. srpna – Bezpečné přístavy jsou příjemci nových cel v Číně\nDer ultimative Leitfaden für VPNs\nPredikce a analýza cen hvězdných lumenů (XLM) v prosinci 2020\nSignály Forexu Stručný přehled zasedání v USA, 5. prosince – trhy zůstávají nadějné, ale opatrné\nPrůvodce sázením na bitcoinový fotbal 2021\nBitcoiny klesají jako obvykle před vypršením platnosti futures, ale 3 aspekty uvádějí BTC nahoru\nHaupt-Forex-Events für 2020\nWie man mit Ethereum (Ether) handelt – Anfängerleitfaden\nJak používat Yubikey s Lastpass\nVolkswagen uzavírá další partnerství Blockchain s IOTA pro „Digital CarPass“\nPlayson Slots Review (2021) – Hier sind die besten Playson Slots!\nZpráva o kontrole a analýze ICO Metronome\nWargaming & BitPay se spojily, pomáhá šířit bitcoiny\nKryptoměna TTM: Placení v krypto nikdy nebylo tak snadné\nOneHash Review (2021) – Funkce, fakta a bonusy\nJedna z nejlepších krypto debetních karet roku 2020: BlockCard\nPips aus Range-Bound-Märkten ziehen\n5 z nejlepších debetních karet, které vám usnadní používání kryptoměny\nDer bitweise Index, der 10 Kryptowährungen erfasst, schließt sich der Linie für den Krypto-ETF an\nDie größten Herausforderungen für Bitcoin-Glücksspiele im Jahr 2021\nRecenze kasina Roaring 21\nHauptbuch Nano X.\nEin Leitfaden für intelligente Verträge für Onlinedienstanbieter\nPredikce a analýza cen bitcoinů (BTC) v srpnu 2020\nForex Signals US Session Brief, 13. März – Zentralbanken und Regierungen werfen der Coronavirus-Panik das Spülbecken in die Wirtschaft


ŠKOLA MARIÁŠE: Závěrečné počítání - Plzeňský deník\nŠKOLA MARIÁŠE: Závěrečné počítání\nPlzeň - V předchozích dílech jsme si uvedli všechny varianty, které volený mariáš nabízí, takže zbývá už jen umět po skončení hry spočítat její cenu.\nNejjednodušší je to v případě, že hráč ohlásí prostou hru a nedostane flek, pak se hra vůbec nehraje a platí se základní sazba, tj. 20 haléřů, případně 40, pokud je trumfová barva červená.\nPřijde-li flek nebo více fleků, pak každý flek cenu zdvojnásobuje, takže v obyčejné barvě jeden flek znamená 40 haléřů, dva 80, tři 1,60 Kč atd. s tím, že jednak, pokud přijde více než šest fleků, a i ty jsou odůvodněné jen výjimečně, jedna ze stran blbne a navíc v soutěžním mariáši je finanční strop na hru v případě dvacetníkového mariáše 100 Kč, takže dávat desátý flek už nemá ani finanční smysl. Jako ve všech hrách trumfy červené znamenají dvojnásobnou sazbu.\nV případě ohlášené sedmy je základní sazba za sedmu dvonásobek sazby za hru, tj. 40, resp. 80 haléřů. V tomto případě se nehraje, pokud přijde flek pouze na hru, pak má Adam právo položit karty a hra je zadarmo. Pokud však přijde ambo a re pouze na hru, pak se již hraje, i když, pokud mají obě strany pravdu, vyjde hra opět zadarmo. Takže příklad, na hru přijdou fleky tři, na sedmu jeden, Adam hru prohraje, sedmu vyhraje, takže celkově ho hra stojí 1,60 Kč, ale bere zpátky 80 hal. za vyhranou sedmu, takže ve výsledku platí osmdesát haléřů.\nJak se účtuje stovka, jsme si dostatečně vysvětlili minule, zbývá betl a durch. Zde se cena společnost od společnosti liší, většinou desetinásobek základní sazby, tedy 2 Kč, ovšem v soutěžním mariáši jsou to 3 Kč z toho důvodu, že existují hráči, kteří hrají betla jen z toho důvodu, aby soupeři „zkazili stovku“ a cena je nasazena tak, aby se to prostě nevyplatilo.\nProto občas se vyskytující cenu pouhou 1 Kč rozhodně nedoporučuji, pak bývá sezení skutečně jeden nesmyslný betl za druhým, při sazbě 2 Kč už tento efekt mizí. Durch pak výhradně stojí dvojnásobek ceny betla.\nZávěrem je nutno říci, že oba hlavní závazky, tj. sedma a stovka, se dají uhrát i „tiché“, tj. bez jejich ohlášení, pokud se samozřejmě vůbec hraje. Tichá sedma stojí polovinu ceny hlášené, hráč si ji samozřejmě nemusí nechávat nakonec, ale pokud je neopatrný a nechá si ji zabít posledním štychem, pak ji platí, hraje-li ji dřív, nic se neplatí.\nFinančně nebezpečná situace však může nastat, uhraje-li jedna ze stran sto nebo více bodů bez hlášení závazku. Jednak se zde počítají všechny hlášky, tichou stovku není nutné hrát jako hlášenou jen na jednu a navíc základní sazba je, jako by přišel ještě jeden flek navíc a každá další desítka znamená opakování této sazby. Takže pokud si Adam dá neopatrné re, dostane tuti, čili tři fleky, a soupeři uhrají 120, byť pomocí tří dvacítek, pak se mu to dost prodraží. Sazba za tři fleky je 1,60 Kč, čili tichá stovka 3,20 Kč, a 120 tedy vyjde na 9,60 Kč jednomu každému příteli dobrému. V červených samozřejmě dvakrát tolik a to už je suma při placení třem lidem (pokud se hraje ve čtyřech, platí se i pauzírujícímu hráči) dělá suma sumárum 57,60 Kč a to už je suma, která se dohání už jen těžko.\nV této chvíli si můžeme říci, že známe veškerá pravidla voleného mariáše. V dalších dílech si pak ukážeme základní pravidla sehrávky jednotlivých her a také příklady konkrétních her.


1Farizeové a někteří znalci Písma, kteří dorazili z Jeruzaléma, se sešli u Ježíše2a uviděli některé jeho učedníky jíst chleby ‚nečistýma‘ (to jest neumytýma) rukama.3Farizeové a všichni Židé totiž nejedí, aniž by si obřadně umyli ruce, a tak dodržují tradici starších.4Když přijdou z trhu, nejedí, dokud se nevykoupou. A je ještě mnoho jiných věcí, které přijali a dodržují, jako očišťování pohárů, džbánů, měděných nádob a lehátek.5Farizeové a znalci Písma se ho tedy zeptali: „Proč se tvoji učedníci nechovají podle tradice starších a jedí chléb nečistýma rukama?“ 6On jim odpověděl: „Izaiáš o vás pokrytcích prorokoval správně. Jak je psáno: ‚Tento lid mě ctí svými rty, srdcem je mi však vzdálený. 7Nadarmo mě ale uctívají, když učí lidské nauky a příkazy.‘ 8Opustili jste Boží přikázání, ale lidské tradice dodržujete.“ 9Potom pokračoval: „Opravdu pěkně zavrhujete Boží přikázání, abyste zachovali svou vlastní tradici!10Mojžíš řekl: ‚Cti otce i matku‘ a ‚Kdokoli by zlořečil otci nebo matce, musí zemřít.‘b11Vy ale říkáte, že kdyby člověk řekl otci nebo matce: ‚To, čím bych ti měl vypomoci, je korban‘ (to jest dar Bohu),12tak už ho nenecháte nic udělat pro jeho otce nebo matku. 13Rušíte Boží slovo svou tradicí, kterou jste ustanovili. A podobných věcí děláte spoustu.“ 14Znovu pak svolal zástup a řekl jim: „Slyšte mě všichni a rozumějte. 15 Nic, co do člověka vchází zvenku, ho nemůže pošpinit. Člověka špiní to, co z něj vychází!“ 16(Má-li kdo uši k slyšení, slyš.)17Když pak odešel od zástupu do domu, učedníci se ho vyptávali na to podobenství.18On jim odpověděl: „To jste tak nechápaví? Nerozumíte, že cokoli vchází do člověka zvenku, ho nemůže pošpinit?19Nejde to přece do jeho srdce, ale do břicha a odtud do stoky!“ Tak očistil všechny pokrmy. 20Potom řekl: „Co z člověka vychází, to člověka špiní.21Z nitra lidského srdce vycházejí zlé myšlenky, smilnění, krádeže, vraždy,22cizoložství, chamtivost, ničemnost, lstivost, nestydatost, závist, urážky, pýcha, potrhlost.23Všechny tyto zlé věci vycházejí z nitra a špiní člověka.“ 24Potom vstal a odešel odtud do okolí Týru. Vešel do jednoho domu a ačkoli nechtěl, aby se to někdo dozvěděl, nedalo se to utajit.25Hned se totiž o něm doslechla jedna žena, která měla dcerku s nečistým duchem. Přišla, padla mu k nohám26a prosila ho, aby z její dcery vyhnal démona. Ta žena byla Řekyně, rodem Syroféničanka,27a tak jí řekl: „Napřed nech najíst děti. Není správné vzít chleba dětem a hodit ho psům.“ 28Ona však odpověděla: „Ano, Pane, ale i psi pod stolem jedí zbytky po dětech.“ 29„Díky tomu, cos řekla, můžeš jít domů,“ odvětil jí na to. „Ten démon už z tvé dcery vyšel.“30Když pak přišla domů, zjistila, že dívka leží na lůžku a že démon je pryč. 31Ježíš pak odešel z týrského kraje, prošel Sidon a přes území Dekapole dorazil ke Galilejskému jezeru.32Tam k němu přivedli hluchoněmého člověka a prosili ho, aby na něj vložil ruku.33On si ho vzal stranou od zástupu, vložil mu prsty do uší, plivl a dotkl se jeho jazyka.34Potom vzhlédl k nebi, vzdychl a řekl mu: „Efatha!“ což znamená: „Otevři se!“35Jeho uši se ihned otevřely, pouto jeho jazyka se uvolnilo a začal mluvit správně. 36Ježíš jim zakázal komukoli to říkat, ale čím více jim to zakazoval, tím více to rozhlašovali.37Lidé byli naprosto ohromeni. Říkali: „Všechno udělal dobře! Dokonce dává hluchým sluch a němým řeč!“


Sesto Senso Pyžamo Art006\nDámské bavlněné pyžamo s krátkými rukávy a šortkami. Rukávy a šortky jsou zdobeny aplikací v podobě hvězdiček. Pyžamo je vhodným dárkem, je baleno v dárkové krabičce.. Značka Sesto Senso.\nPodprsenka Elle B3\nLuxusní polovyztužená podprsenka od firmy Gorteks pro plnější tvary. Spodní vyztužená část košíčků je potažená lesklým mikrovláknem s potiskem lístečků. Horní část košíčků je zdobená vyšívanou krajkou. Ramínka jsou široká, snadno nastavitelná a odepínatelná. Podprsenka má boční kostice pro lepší drž...\nVelice luxusní pyžamo z příjemné lehké elastické viskózy se špagetovými ramínky a tříčtvrtečními nohavicemi. Pyžamo je v dekoltu a na konci nohavic zdobeno krajkou. Pyžamo, které se se jistě bude líbit všem ženám. Velmi módní barevná kombinace. Limitovaná série....\nSportovní triko Arabela z kolekce Mrs Fitness značky Winner určeno pro fitness. Výstřih do tvaru " U" s jemným řasením. Triko je vyrobeno z příjemného mikrovlákna....


Děkana plzeňských práv našla policie na Šluknovsku - Deník.cz\nDěkana plzeňských práv našla policie na Šluknovsku\nPlzeň - Pohřešovaný děkan právnické fakulty univerzity v Plzni, po němž od soboty pátrala pražská policie, se v pondělí našel. Ráno pětašedesátiletého muže objevili po upozornění jednoho z místních obyvatel policisté u silnice v Dolním Podluží ve Šluknovském výběžku.\nZatím není jasné, jak se dostal na sever Čech. Děčínští policisté očekávají, že více informací budou mít po lékařském vyšetření. Policisté v metropoli si už rovnou uložili bobříka mlčení. Uvedla to Jana Rösslerová z ředitelství pražské policie. „Pohřešovaného policisté v dopoledních hodinách nalezli v nezraněném stavu. V nejbližších chvílích bude odvolán z celostátního pátrání,“ konstatovala pouze. „Bližší okolnosti a informace nebudeme k případu sdělovat,“ zdůraznila.\nČtěte také: Policie hledá děkana plzeňské právnické fakulty


Dálniční most Vysočina dnes slaví 40 let - NovinyVM.cz\nDálniční most Vysočina dnes slaví 40 let\nMost Vysočina je most na 144. kilometru dálnice D1, který překlenuje údolí řeky Oslavy ve Velkém Meziříčí. Ve skutečnosti se jedná o dva souběžné ocelové mosty (pro každý směr dálnice jeden), jejichž 425 metrů dlouhá mostovka se nachází ve výšce 76 metrů. Díky těmto rozměrům se jedná o nejvyšší a druhý nejdelší most na dálnici D1. Dálnice na mostě je postavena v kategorii D26,5/120.\nSoutěž na přemostění údolí řeky Oslavy byla vypsána v roce 1967 a kromě ocelové konstrukce byla také zvažována varianta betonová. Vítězná varianta dvou souběžných ocelových mostů o šířce 13,7 m a 13,8 metru byla vybrána v roce 1971. Projekt konstrukce vypracovala brněnská pobočka Vítkovických železáren pod vedením Ing. Antonína Pechala a vlastní konstrukci o váze 5 660 t dodaly Vítkovické železárny Ostrava. Na stavbě spolupracovaly firmy Dopravní stavby Olomouc, Vítkovické železárny a Hutní montáže Ostrava. Stavba byla zahájena v dubnu 1972 a most byl zprovozněn 28. listopadu 1978.\n- zdroj: Wikipedia\n9. 1. 2019 - Střední školství ve Velkém Meziříčí na kraji propasti\nChtěl bych tímto článkem „odstartovat“ snahu o záchranu středního odborného školství ve Velkém Meziříčí. Před několika lety odmaturoval na Světlé „poslední“ ročník Obchodní akademie. A i když se na stránkách školy dál...\n24. 5. 2019 - Od středy bude na dva týdny uzavřená spojka kolem trati (Karlov-Františkov)\nOd středy 29. května bude z důvodu stavby sítě nízkého napětí uzavřena místní komunikace Františkov - Karlov.


Karel Veverka | ČSFD.cz\nzem. 25.6.1945 (73 let)\nKarel Veverka se narodil 7. září 1871 v Praze a po gymnaziálních studiích se pěvecky začal školit u J. L. Lukese (1894 – 1897). V srpnu 1898 vystoupil pohostinsky v opeře pražského Národního divadla, kde byl pro období 1. listopadu 1898 až 1. listopadu 1901 řádně angažován na basové úlohy menšího a epizodního významu. Pod jménem Karl Kettner se uplatnil jako zpěvák a operní režisér v Německu: Norimberk (1903 – 1905), Düsseldorf (1905 – 1907), Brémy (1907 – 1909) a Elberfeld (1909 – 1912). Po příchodu zpět do Čech se stal ředitelem a vrchním režisérem divadla v Plzni (1912 – 1919), ředitelem Lidové zpěvohry (1920), ředitelem českobudějovického Jihočeského divadla (1922 – 1925) a ředitelem Východočeské společnosti (1925 – 1926). Na léta 1926 – 1931 se opět vrátil na stejné posty do Plzně.\nVe svých šedesáti letech se vzdal uměleckého a divadelního podnikatelského působení (1931). Do Národního divadla se ještě pohostinsky vrátil v srpnu 1904 a v lednu 1905. Odborná veřejnost příchod Karla Veverky do Národního divadla považovala za poněkud ukvapené. Umělec v té době měl ještě nevyrovnaný hlas, slabou hlubokou polohu, malý tónový rozsah svého basu a nezřídka distonoval. Ale s pomocí šéfa opery Karla Kovařovice své hlasové dispozice hodně vylepšil, výraz se kultivoval a herectví se výrazně prohloubilo. V dalších létech jeho dráha jen umělecky stoupala, než ji ukončila práce organizátorská. Z operních postav (režíroval tř. „Rienzi“) si uveďme: žalářníka Beneše („Dalibor“), hraběte Václava („Psohlavci“) či Vladimíra („Kníže Igor“). V Plzni se snažil o vysokou úroveň představení.\nPro český film se Karel Veverka uplatnil od roku 1937 – až po ukončení své divadelní dráhy a na prahu šestašedesátky. V rozmezí let 1937 – 1942 se každoročně zjevoval (roku 1937 v 16 filmech), dohromady až ve 38 rolích. Debutující si první rok zahrál ve snímcích ZE VŠECH JEDINÁ (Holanďan Meeren), TŘI VEJCE DO SKLA (komorník), VYDĚRAČ (majitel obchodu), SRDCE NA KOLEJÍCH (železničář), NAŠI FURIANTI (soused), PORUČÍK ALEXANDER RJEPKIN (plukovní lékař), VDOVIČKA SPADLÁ S NEBE (ředitel závodu), LÍZIN LET DO NEBE (radní Vorlíček), LÁSKA A LIDÉ (primář), JAN VÝRAVA (sedlák), HORDUBALOVÉ (předseda), DĚVČÁTKO Z VENKOVA (notář), DĚVČATA, NEDEJTE SE! (zahradník), BÍLÝ CÍL (majitel Čipera), BATALION (Mašek) a ADVOKÁTKA VĚRA (prezident soudu).\nDo roku 1941 byl jako člen soudu (ZBOROV), hostinský (VANDINY TRAMPOTY), sekční šéf (JARKA A VĚRA), psychiatr (PÁN A SLUHA), host (DRUHÉ MLÁDÍ a DÍVKA V MODRÉM), výrobce šněrovaček (CO SE ŠEPTÁ), sedlák Hadlásek (BOŽÍ MLÝNY), ředitel divadla (BLÁHOVÉ DĚVČE), MUDr. Květoň (ZLATÝ ČLOVĚK), znovu radní Vorlíček (LÍZINO ŠTĚSTÍ), pacient (U POKLADNY STÁL…), ředitel gymnázia (CESTA DO HLUBIN ŠTUDÁKOVY DUŠE), básník Bohdan Kaminský (ZA TICHÝCH NOCÍ), správce velkostatku (POZNEJ SVÉHO MUŽE), učitel zpěvu (PÍSEŇ LÁSKY), kardiolog (PACIENTKA DR. HEGLA), zpěvák (PŘEDNOSTA STANICE) a divadelní ředitel (ADVOKÁT CHUDÝCH).\nA roku 1942, jako čerstvý sedmdesátník, se představil jako člen zpěváckého spolku lékárník Macháček v HOSTU DO DOMU (1942) Zdeňka Gino Hašlera, farář v Binovcově MĚSTEČKU NA DLANI (1942) a předseda komise na konzervatoři ve Fričově BARBOŘE HLAVSOVÉ (1942). Nikdy si nezahrál velkou či snad titulní úlohu, vždy to byly epizodky. Zcela naposledy jeho podlouhlá hlava, lemovaná šedivými vlasy, důstojně vyhlížející pohled, postava i zjev a hluboký hlas operního pěvce nalezly uplatnění v malé úloze starého venkovana v posledním filmu uvedeném ještě za protektorátu PRSTÝNEK (1944) Martina Friče. Veverka zemřel čtyři měsíce po premiéře a do poválečné znárodněné filmové výroby už nezasáhnul.\nSpolupracoval též s rozhlasem a překládal operní libreta („Nápoj lásky“, „Darovaná paní“ nebo „Mikuláš Zrinský“). Jeho ženou byla kolegyně z Národního divadla (která s ním vystupovala i v Německu a v Plzni) a zpěvačka Anna Kettnerová – Veverková (1869 – 1960). Herec, operní zpěvák, operní režisér a ředitel Karel Veverka zemřel 25. června 1945 v Plzni krátce po osvobození republiky od německého nacismu ve věku nedožitých čtyřiasedmdesáti let. Jeho o dva roky starší manželka ho tedy nakonec přežila o dlouhých patnáct let. Tato jistě významná, ale dnes už dosti pozapomenutá, osobnost českého divadla se už natrvalo a nesmazatelně zapsala do dějin české kinematografie a pražského Národního divadla.


Astrální tělo je projektováno do astrální dimenze, kde jsou věci zcela odlišné od reálného světa. Čas je zdeformovaný a rozpínavý, tzn. hodina v astrální dimenzi může být jako pár minut v dimenzi fyzické, což záleží na tom, v jaké části astrální dimenze se nacházíte. Realita je pohyblivá a proměnlivá.\nTo je případ, kdy si člověk během snu zcela uvědomuje, že sní. Buď získá určitý druh vědomé kontroly na během události nebo upravuje zážitek pro astrální projekci. Průzračné snění se podobá astrální projekci více než OOBE, neboť jsou čas a realita zkreslené.\nAstrální projekce nebo průzračný sen?\nMnozí projektoři ztratí vědomí před opuštěním svého těla a navrátí se jim v astrální dimenzi. Vědomí se navrátí po skutečném oddělení od fyzického těla a to se již obyčejně nacházíte v astrální dimenzi. Jestliže vám unikne vědomý únik z vašeho těla, máte vlastně průzračný sen, ne astrální projekci. Všechny tři typy projekce jsou v úzkých vztazích – všechny znamenají oddělení astrálního a fyzického těla a prožívání reality mimo fyzickou schránku.


REZIDENČNÍ SEGREGACE. Luděk Sýkora (editor) Luděk Sýkora (editor) REZIDENČNÍ SEGREGACE. Luděk Sýkora (editor): - PDF\nDownload "REZIDENČNÍ SEGREGACE. Luděk Sýkora (editor) Luděk Sýkora (editor) REZIDENČNÍ SEGREGACE. Luděk Sýkora (editor):"\n1 Luděk Sýkora (editor): REZIDENČNÍ SEGREGACE V důsledku sociální diferenciace obyvatelstva, rozmanitosti nabídky bydlení a dalších faktorů dochází v České republice k rezidenční segregaci. Segregací rozumíme sociálně-prostorové oddělení bydlišť sociálních skupin, které mají ve společnosti vzájemně nerovné postavení. Segregace je znakem rozštěpení společnosti na odlišné tábory okupující svá teritoria. Nerovnoměrné rozmístění sociálních skupin v prostoru dále působí na nerovné šance segregovaných osob a jejich uplatnění ve společnosti. Segregace dlouhodobě ovlivňuje a utváří charakter lokálních společenství, v nichž vyrůstají nové generace obyvatel. Představuje společenský problém, který může narušovat sociální soudržnost v oblastech, kde se projevuje ve zvýšené míře. Segregace je znakem a problémem společnosti jako celku. Týká se každého z nás. Vyvíjí se postupně, plíživě a její mnohé negativní důsledky se projeví až po desetiletích. Pro účinnou prevenci segregace musíme nejdříve pochopit podstatu jejího procesu, jeho příčiny a důsledky. Průvodce rezidenční segregací se pokouší nabídnout stručné přiblížení tohoto procesu. Cílem předkládané publikace je představit zástupcům veřejné správy, nevládním neziskovým organizacím a představitelům výzkumných institucí klíčové otázky spojené se segregací a seznámit je s problémy, kterým by měla být věnována zvýšená pozornost. Luděk Sýkora (editor) REZIDENČNÍ SEGREGACE REZIDENČNÍ SEGREGACE Luděk Sýkora (editor) Univerzita Karlova, Přírodovědecká fakulta, Centrum pro výzkum měst a regionů Ministerstvo pro místní rozvoj České republiky\n2 Rezidenční segregace Luděk Sýkora (editor) Univerzita Karlova v Praze, Přírodovědecká fakulta Ministerstvo pro místní rozvoj České republiky 2010\n3 editor: Luděk Sýkora autoři kapitol: Barbora Benešová, Klára Blahůtová Kavanová, Tomáš Brabec, Dita Čermáková, Martina Křížková, Karel Maier, Roman Matoušek, Darina Posová, Markéta Seidlová, Kateřina Sidiropulu Janků, Luděk Sýkora autoři barevných fotografií: Klára Blahůtová Kavanová (6), Tomáš Brabec (4), David Kumermann (4), Roman Matoušek (2), Kateřina Sidiropulu Janků (5), Luděk Sýkora (16), Klára Vomastková (5) autoři černobílých fotografií: David Kumermann (7), Luděk Sýkora (6) vydavatelé: Univerzita Karlova v Praze, Přírodovědecká fakulta Ministerstvo pro místní rozvoj České republiky jazyková korektura: Marie Pospíšilová grafická úprava, zlom: Karel Kupka (P3K) místo, rok vydání: Praha, 2010 vydání: první rozsah: 144 s. náklad: ks tisk: Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s. Univerzita Karlova v Praze, Přírodovědecká fakulta, 2010 Ministerstvo pro místní rozvoj České republiky, 2010 Luděk Sýkora, Barbora Benešová, Klára Blahůtová Kavanová, Tomáš Brabec, Dita Čermáková, Martina Křížková, Karel Maier, Roman Matoušek, Darina Posová, Markéta Seidlová, Kateřina Sidiropulu Janků, 2010 Foto Klára Blahůtová Kavanová, Tomáš Brabec, David Kumermann, Roman Matoušek, Kateřina Sidiropulu Janků, Luděk Sýkora, Klára Vomastková, 2010 ISBN (UK PřF) ISBN (MMR ČR) Obsah Předmluva (L. Sýkora) 7 Definice rezidenční segregace (L. Sýkora) 11 Rozmanitost termínu segregace (L. Sýkora) 20 Formy segregace (L. Sýkora) 23 Segregace Afroameričanů v USA (L. Sýkora) 31 Segregace ve Francii (M. Seidlová) 34 Hodnocení úrovně segregace (L. Sýkora) 39 Podmíněnosti a příčiny segregace (L. Sýkora) 45 Důsledky segregace (L. Sýkora) 51 Prevence a zmírnění negativních důsledků segregace (L. Sýkora) 59 Územní plánování a segregace (K. Maier, L. Sýkora) 63 Integrace imigrantů a segregace (M. Seidlová) 68 Rezidenční segregace v Česku (L. Sýkora) 73 O čem se píše (D. Posová, L. Sýkora) 78 Segregace sociálně slabých a separace sociálně silných 80 (L. Sýkora, R. Matoušek) Cizinci v Česku (D. Čermáková) 84 Segregace romských obyvatel (K. Sidiropulu Janků) 88 Gated communities: uzavřené a střežené rezidenční lokality 91 (T. Brabec) Praha-Nebušice Malá Šárka (L. Sýkora) 99 Brno-Ivanovice (L. Sýkora) 104 Praha-Černý Most (R. Matoušek, M. Seidlová) 112 Sídliště Zlatý vrch v Chebu 117 (D. Čermáková, K. Blahůtová Kavanová) Sídliště Janov v Litvínově (B. Benešová, M. Křížková) 124 Přerov (K. Sidiropulu Janků) 131 Jesenicko (K. Sidiropulu Janků) 138\n4 Předmluva úvodní slovo Jedním z negativních jevů, se kterým se potýkají všechny rozvinuté společnosti, jsou důsledky rezidenční segregace. Ne ve všech zemích a městech je však tento jev stejně vyhrocený a dopad na soužití společnosti stejně intenzivní. Tyto negativní důsledky mohou dobře cílená opatření zmírnit nebo je dokonce i eliminovat. Z odborné literatury jsou známy příklady, kdy nejen nečinnost, ale někdy i snahy o odstranění rezidenční segregace nastolily zdánlivě racionální řešení, která však nejen neumožnila trvalé vyřešení segregace, ale vedla po několika letech i k vážnému prohloubení sociálních konfliktů v dosud stabilních městských částech. Z tohoto důvodu je potřebné znát možná rizika, i možné cesty vedoucí k řešení. Nalézání východisek nepříznivých jevů, které dynamický vývoj společnosti přináší, je nutné hledat ve spolupráci se všemi příslušnými aktéry. Proto bylo zadáno zpracování této publikace, jejímž cílem je představit klíčové otázky spojené se segregací, umožňující těmto problémům věnovat zvýšenou pozornost. Pro širší diskuzi je také účelné sjednotit terminologii a umožnit tak veřejnosti i zástupcům veřejné správy a nevládních neziskových organizací se v této problematice dobře zorientovat a tam, kde to je možné, včas volit vhodné varianty z nabízejících se možností. Vznik této publikace byl umožněn i díky finančním příspěvkům Ministerstva pro místní rozvoj a Ministerstva vnitra. Ministerstvo pro místní rozvoj České republiky V důsledku sociální diferenciace obyvatelstva, rozmanitosti nabídky bydlení a dalších faktorů dochází v České republice k rezidenční segregaci. Segregaci se nevyhneme, vždyť jde do určité míry o přirozený projev rezidenčních preferencí vnitřně rozrůzněného obyvatelstva. Segregace však představuje společenský problém, který může narušovat sociální soudržnost v oblastech, kde se projevuje ve zvýšené míře. Musíme si být vědomi dlouhodobých důsledků v lokalitách a regionech, kde se projevuje ve zvýšené míře a připravit postupy, mechanismy a nástroje, které pomohou při prevenci vysoké míry segregace, popř. při zmírňování některých jejích důsledků. Segregace je složitý jev, který nelze postihnout jednoduchou definicí. Termín segregace si nejčastěji spojíme s koncentrací černochů, dnešních Afroameričanů, v ghettech amerických měst. Asi si vzpomeneme na židovská ghetta ve středověkých městech a v období nacismu. Za určitou paralelu v našem prostředí pak budeme považovat některé lokality s vysokou koncentrací Romů, jako je například sídliště Chanov u Mostu nebo čtvrť Předlice v Ústí nad Labem. Na příklady současné domácí segregace nás občas upozorní média, ale spíše ji vnímáme jako okrajovou záležitost týkající se malého počtu obyvatel a lokalit. Segregace nemusí být spojována jen s otevřeným a násilným uplatňováním rasové nadřazenosti. Segregace existuje všude, kde nerovnoměrné rozmístění sociálních skupin v prostoru výrazněji působí na nerovné šance segregovaných osob a jejich uplatnění ve společnosti. Nerovnoměrnost nelze odstranit. Určitý charakter rozmístění obyvatel v prostoru měst a regionů však může mít tak výrazný vliv na nerovnost šancí, že začne umocňovat existující rozdíly a společnost dále rozdělovat na skupiny s výrazně odlišnými hodnotami, 7\n5 zájmy a způsobem života. Odsud je již jen krůček ke konfliktům a sociálním bouřím. Situaci však společnost může začít vnímat jako problémovou již dříve. Tato situace nastává ve chvíli, kdy si přiznáme, že šance na vzdělání a slušný život by naše děti měly mít alespoň přibližné. V České republice je segregací ohrožena zatím malá skupina obyvatel převážně romského etnika. Segregace se však vyvíjí postupně, plíživě a její mnohé negativní důsledky se projeví až po desetiletích. Nemusí se přitom týkat jen vybrané etnické menšiny. Segregace je znakem a problémem společnosti jako celku. Týká se každého z nás. Segregace je znakem rozštěpení společnosti na odlišné tábory okupující svá teritoria. Tábory si však nejsou rovny. Zatímco někteří nemají na výběr, kde se usadí, jiní možnost volby mají a zpravidla volí udržování nebo dokonce posilování hranic svého teritoria. Segregační mechanismy jsou u nás nastartovány. Je na každém z nás, na místních komunitách, ve kterých s ostatními sdílíme problémy každodenního života, i na společnosti jako celku, v jaké cílové stanici zakotvíme. Pro účinnou prevenci segregace musíme nejdříve pochopit podstatu procesu samotného, jeho příčiny a důsledky. Průvodce rezidenční segregací se pokouší nabídnout stručné přiblížení segregace. Cílem předkládané publikace je představit zástupcům veřejné správy, nevládním neziskovým organizacím a představitelům výzkumných institucí klíčové otázky spojené se segregací a seznámit je s problémy, kterým by měla být věnována zvýšená pozornost. Luděk Sýkora poděkování Příprava publikace byla podpořena Ministerstvem pro místní rozvoj České republiky v rámci projektu Prevence rezidenční segregace. Vydání publikace podpořilo též Ministerstvo vnitra České republiky. Při zpracování publikace byly využity výsledky výzkumných projektů: Segregace v ČR: stav a vývoj, příčiny a důsledky, prevence a náprava, WA Z01 projekt výzkumu a vývoje pro potřeby veřejné správy Ministerstva pro místní rozvoj, Výzkum vypracovala Přírodovědecká fakulta Univerzity Karlovy v Praze. Výsledky jsou dostupné na Dlouhodobý monitoring situace romských komunit v České republice moravské lokality, Úřad vlády ČR, Kancelář Rady vlády České republiky pro záležitosti romské komunity, Výzkum vypracovala Fakulta sociálních studií Masarykovy univerzity Brno. Geografické systémy a rizikové procesy v kontextu globálních změn a evropské integrace, výzkumný záměr MSM , Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy, Výzkum vypracovala Přírodovědecká fakulta Univerzity Karlovy v Praze. Za cenné podněty a připomínky k původnímu manuskriptu děkujeme Aleši Burjankovi z katedry sociologie Fakulty sociálních studií Masarykovy Univerzity v Brně, Michalu Illnerovi ze Sociologického ústavu Akademie věd České republiky a Lukáši Radostnému, odbornému pracovníku META o. s. Sdružení pro příležitosti mladých migrantů. Za komentáře a návrhy na úpravu a doplnění textu děkujeme Ministerstvu pro místní rozvoj, Ministerstvu vnitra a Ministerstvu práce a sociálních věcí České republiky. 8\n6 Definice rezidenční segregace rezidenční segregace Rezidenční segregací rozumíme sociálně-prostorové oddělení bydlišť sociálních skupin, které mají ve společnosti vzájemně nerovné postavení. Rezidenční segregace je významná tím, že dlouhodobě ovlivňuje a utváří charakter lokálních společenství, v nichž vyrůstají nové generace obyvatel. Ve společnostech s vysokou mírou segregace jsou sociální stratifikace a sociální soudržnost ovlivněny i místem bydliště. Rezidenční segregace si tak zaslouží mimořádnou společenskou pozornost. sociální rozdíly a rezidenční diferenciace Různé skupiny obyvatel nacházejí pro svá bydliště odlišné lokality tak, aby odpovídaly jejich ekonomickým možnostem, způsobu života, sociálním vazbám, rodinnému stavu, věku či národnosti. V sociálně a kulturně stejnorodých lokalitách je totiž obvykle snazší vzájemná komunikace a koordinace společných zájmů obyvatel. Vzhledem k podobným životním hodnotám a způsobu života je zde i menší riziko sociálních konfliktů. Výsledkem sociálních rozdílů mezi lidmi jsou rozdíly v charakteru bydlišť obyvatel odlišných sociálních charakteristik. Města představují rozmanitou mozaiku rezidenčních čtvrtí. V regionech najdeme odlišné typy osídlení. Některá sídla a čtvrtě mají nezaměnitelný charakter, jiné jsou považovány za běžné až tuctové. Některé čtvrtě mohou být nedosažitelným snem, zatímco bydlení v jiných je spíše noční můrou. Hovoříme zde o rezidenční diferenciaci měst a regionů. 11\n7 Rezidenční diferenciace je projevem rozdílů mezi lidmi, jejich preferencemi a možnostmi. Sociální a kulturní rozdíly jsou přirozenou součástí společnosti. sociální nerovnosti a segregace Některé sociální rozdíly jsou však vyjádřením sociální nerovnosti, tj. nerovného postavení jedince nebo sociální skupiny ve společnosti. Sociální nerovnosti vyplývají z rozdělení bohatství a moci ve společnosti. Obecně je nerovné rozdělení blahobytu a moci většinou společnosti přijímáno a považováno za oprávněné. Nerovnoměrné rozdělení odměn za práci je považováno za důležitý motivační faktor, indikátor potřebnosti a významnosti dané činnosti a je tak nezbytným předpokladem pro fungování tržní ekonomiky a společnosti jako celku. Sociálními nerovnostmi jsou také odlišné možnosti a životní šance. Některé sociální rozdíly tyto šance ovlivňují: například věk, genderová a etnická příslušnost nebo také životní situace domácnosti daná fází rodinného cyklu nebo počtem vychovávaných a vyživovaných dětí. O charakteru a míře sociálních nerovností se diskutuje. Některé nerovnosti vnímáme jako nespravedlnost. Společnost se pak snaží nespravedlnosti omezovat a prostřednictvím řady mechanismů zajistit, aby sociální nerovnosti zůstaly v rámci měřítek akceptovaných většinou obyvatel. Nerovností jsou i odlišné šance v přístupu k bydlení. Ty se pak promítají do nerovnoměrného prostorového rozmístění bydlišť různých sociálních skupin obyvatel a koncentrace některých sociálních skupin do vybraných území obývaných dominantně právě segregovanou skupinou. Zde se dostáváme k jádru definice rezidenční segregace. Segregace představuje nerovnoměrné prostorové rozmístění určité skupiny obyvatel, vyplývající z jejího nerovného postavení vůči jiné sociální skupině či zbytku společnosti, a vyznačující se její koncentrací do vybraných území obývaných dominantně právě segregovanou skupinou. Segregaci způsobuje nerovné postavení sociálních skupin ve společnosti a charakterizuje ji koncentrace sociální skupiny v prostoru a izolace od ostatních sociálních skupin. Ve společnosti, sídle nebo regionu přitom segregace vůbec nemusí existovat, nebo naopak může v situaci segregace žít značný počet obyvatel. Segregace se zpravidla týká jen některých sociálních skupin a některých částí sídel. Tím se segregace liší od rezidenční diferenciace, která je celkovou charakteristikou rezidenční mozaiky sídel dané nerovnoměrným rozmístěním obyvatel různorodých charakteristik. Vyhraněným příkladem segregace je situace, kdy většina příslušníků určité sociální skupiny trvale žije v lokalitách obývaných především takovou sociální skupinou. Příkladem je segregace Afroameričanů ve městech USA ve 20. století nebo segregace Židů v našich středověkých městech. sociální stratifikace Postavení a možnosti některých lidí a celých sociálních skupin se liší. Vedle mocných a bohatých, kteří požívají rozmanitých privilegií a rozhodují o charakteru a rozvoji společnosti, najdeme ve společnosti i jednotlivce a celé skupiny, kteří jsou považováni za podřadné a méněcenné, nemají možnost podílet se na moci a rozhodování a žijí v chudobě na okraji společnosti. Sociální stratifikací se rozumí odlišný podíl sociálních skupin na hmotném a kulturním bohatství, moci a rozhodování. Sociální stratifikace je výsledkem společenské dělby práce. Rozvoj společnosti je založen na dělbě rolí a činností. Specializace jednotlivců vede k vyšší efektivitě společenského systému. Některé role a činnosti přinášejí lepší postavení a jsou lépe hodnoceny. Ale také naopak, určité postavení umožňuje dosáhnout na lépe hodnocené činnosti. Někteří lidé mají k určitým činnostem a rolím lepší předpoklady než jiní. So ciální nerovnosti ve stratifikované sociální struktuře jsou zpravidla reprodukovány a základní kostra sociální stratifikace je dlouhodobě udržována. Vzájemně se lišící skupiny 12 13\n8 lidí si snaží zajistit výhodnější postavení na úkor ostatních, ať již jde o udržení si výsostného postavení na vrcholu společenské hierarchie, nebo o boj za rovnoprávnost a spravedlivější podíl na společenské moci a bohatství. Sociální rozvrstvení není statické: existují možnosti, jak postavení jednotlivých skupin i charakter celkové společenské stratifikace ovlivňovat a měnit. Nerovný podíl na moci, rozhodování a možnostech získávat a hromadit materiální i kulturní bohatství je v některých společnostech ukotven v třídním rozdělení. Vzájemná prostupnost mezi třídami a tak i sociální mobilita je obtížná. Přetrvávání nerovností je spíše podmíněno historicky kumulativní reprodukcí v minulosti vytvořených strukturálních nerovností. V moderních demokratických tržních společnostech má na sociální stratifikaci rozhodující vliv ekonomické postavení vyplývající ze způsobu získávání a reprodukce ekonomických statků a jejich využívání k vlastnímu uspokojení. Ekonomické postavení zpravidla ovlivňují i další charakteristiky sociálního postavení, mezi něž patří věk, pohlaví, etnická nebo rasová příslušnost. Z příkladu USA víme, že rasová diskriminace je klíčovým faktorem ekonomické nerovnosti, sociální nespravedlnosti a segregace. Odlišná etnická příslušnost či věk jsou často spojovány s ekonomickou nerovností. Imigranti určitého etnika obvykle nemají dostatečné vzdělání či zkušenosti, které by jim umožňovaly stejný podíl na lépe placených povoláních či rozhodovacích pozicích. Podobně mohou mít v některých případech, jako je například zapojení v oblasti informačních technologií, horší možnosti lidé starších generací. Skutečné zapojení některých etnických skupin a jejich členů do společenské dělby práce je však zpravidla horší (a jiných naopak lepší), než by vyplývalo z jejich skutečných znalostí a dovedností. Nerovnosti mezi sociálními skupinami odlišnými z hlediska etnika, rasy, ale také věku či pohlaví, jsou také důsledkem symbolického vnímání a hodnocení sociálních skupin a jejich členů jako nadřazených nebo naopak podřadných a méněcenných. Na základě podobných skupinových znaků ostatní očekávají, že máme určité vlastnosti, schopnosti a způsoby jednání. Takové vžité představy a hodnocení a priori zvýhodňují či naopak znevýhodňují příslušníky určitých skupin, a ovlivňují tak jejich individuální práva a možnosti. Například naše společnost většinou vnímá Romy a romský způsob života nejen jako odlišný od našich zvyklostí, ale především jako horší nebo podřadný, a tudíž problematický. Ženy jsou obecně považovány za méně schopné vykonávat určitá povolání a zastávat řídící pozice. Takové hodnotící soudy bývají hluboce ukotveny v kultuře naší společnosti. Sociální nerovnosti jsou tak do značné míry sociálně konstruo vány a reprodukovány na základě naší percepce odlišných sociálních skupin a reprezentace založené na dlouhodobě utvářených stereotypních pohledech. Stratifikace společnosti odrážející hierarchické uspořádání sociálních statusů a vztahů je tak nejen výsledkem objektivních předpokladů sociálních skupin a jejich členů pro zapojení do společenské dělby práce, ale také subjektivních hodnotících postojů, které významně formují instituce, jejichž prostřednictvím se společenský systém vytváří a reprodukuje. horizontální rozdíly a vertikální nerovnosti Sociální a kulturní rozdíly, které stojí za rezidenční diferenciací a segregací, mají horizontální a vertikální rozměr. Horizontální rozdíly nás mezi sebou sice odlišují, nepředstavují však zásadní důvod pro nerovný přístup k bydlení. Vertikální rozvrstvení (sociální stratifikace) je přímým odrazem sociálních nerovností, tj. rozdílů ve společenském postavení vyplývajícím z bohatství, příjmů, moci rozhodovat či diskriminace. Výrazné profilování vertikální stratifikace v rezidenční diferenciaci, tj. prostorového oddělení sociálních skupin s odlišným společenským postavením, přitahuje největší pozornost, stává se zdrojem společenských problémů, a je tudíž také oprávněným předmětem kritiky a důvodem pro hledání způsobů, jak segregaci omezit. Zmírnění úrovně vybraných 14 15\n9 sociálních nerovností, které jsou považovány za nespravedlivé, je dosahováno sociálně spravedlivějšími postupy a mechanismy zajišťujícími stejná práva a svobody. Ve společnostech však přetrvávají i diskriminační praktiky, které některé nerovnosti reprodukují a dále umocňují. diskriminace a segregace Diskriminací se rozumí praktiky, mechanismy a instituce způsobující a reprodukující nerovné postavení jedince či sociální skupiny vyplývající z rasového či etnického původu, věku, sexuální orientace, náboženského vyznání, politické orientace ad., tj. charakteristik, které nejsou přímým důvodem horších schopností či dovedností jednotlivce z hlediska jeho zapojení do společenské dělby práce. Zatímco se dnes setkáváme spíše se skrytou diskriminací zakořeněnou v kultuře jednání, v minulosti byla diskriminace často silně institucionalizovaná, omezovala svobody příslušníků některých sociálních skupin (zpravidla menšin) a mimo jiné vedla i k vytváření a udržování ghett. Diskriminace a projevy násilí vůči skupině obyvatel ovlivňují její rozhodování bydlet odděleně od populace, jejíž zástupci jsou původcem násilí či jiných negativních projevů. Připomeňme si rasistické útoky vůči černochům v první polovině 20. století v USA nebo vůči romským rodinám v České republice, které lze považovat i za strategii některých členů majority vytlačit minority do minoritou obývaných oblastí. Běžně se dnes setkáváme se segregací jako nenásilnou strategií sloužící k umístění některých obyvatel do lokalit, kde ruší nejméně. K segregaci nejčastěji přispívá etnická/rasová diskriminace. Může jít přitom přímo o projevy diskriminace při alokaci bydlení, ať již při přidělování obecních bytů, pronájmu nebo prodeji soukromých nemovitostí, při veřejné podpoře bytové výstavby a regenerace, nebo při rozhodování o udělení půjček na bydlení, jako je například tzv. redlining, tj. vymezování oblastí s určitou skladbou obyvatel, kde nejsou půjčky poskytovány. Na vytváření rezidenční segregace působí také diskriminace mimo oblast bydlení. Například projevy diskriminace na trhu práce mají vliv na sociální status diskriminované skupiny obyvatel a její ekonomické možnosti z hlediska pořízení bydlení. sociální vzdálenost a segregace Míra rezidenční segregace a její problémovost závisí na tom, jaká je relativní velikost segregovaných skupin obyvatel vzhledem k celkové populaci, a jak velká je sociální vzdálenost mezi nimi a většinovou společností daná odlišným sociálním postavením a způsobem života. Sociální vzdálenost je často určena sociálně-ekonomickými nerovnostmi nebo kulturními rozdíly spojenými s odlišnou etnicitou. Obvykle je však důsledkem vzájemného spolupůsobení ekonomických a kulturních odlišností, příjmové diferenciace a rasové diskriminace. Míra skupinové nerovnosti a sociální vzdálenosti se u některých sociálních skupin může postupně snižovat. Takovým případem jsou etnické skupiny imigrantů, které se mohou postupně stát plnohodnotnými členy společnosti a to bez ohledu na to, zda k tomu vedla cesta asimilace skupiny nebo multikulturalismu celé společnosti. Jindy se však so ciální vzdálenost může zvětšovat. Případem extrémní sociální vzdálenosti je sociální vyloučení vedoucí k utváření a reprodukci tzv. kultury chudoby. Nesmíme však zapomínat ani na snahy některých společenských elit udržet si své výsadní postavení. sociální vyloučení Sociální vyloučení je situace, v níž mají jedinci, skupiny osob či sociální skupiny výrazně znesnadněn či omezen přístup k běžným zdrojům, příležitostem a pozicím nezbytným pro zapojení se do normálního života společnosti. Příčinami sociálního vyloučení mohou být například rasová, genderová a jiná diskriminace, odepření státního občanství imigrantům 16 17\n10 a s ním spojené poskytování sociálních výhod, ale také těžkosti při zapojení se do trhu práce a z toho vyplývající nezaměstnanost, nízké příjmy a chudoba. Některé skupiny obyvatel jsou sociálním vyloučením ohroženy více než jiné. Jde zejména o osoby s nedostatečným vzděláním, dlouhodobě nebo opakovaně nezaměstnané, lidi s mentálním či fyzickým handicapem, osoby trpící nějakým druhem závislosti, osaměle žijící důchodce, imigranty, příslušníky různě (etnicky, nábožensky, sexuální orientací aj.) definovaných menšin a lidi, kteří se ocitli v těžké životní situaci, s níž si sami nedokáží pomoci. Sociální vyloučení nejvíce hrozí těm sociálním skupinám, které populace nebo sociální skupiny na vrcholu společenské stratifikace považují za podřadné a méněcenné. O rozlišení přitom často rozhodují charakteristiky fyzického rázu (barva kůže, tělesné postižení aj.); důležitější úlohu však sehrávají odlišnosti kulturní (systém hodnot, norem, idejí, životních strategií, jazyk, deklarovaná či přiřčená etnicita apod.). Nejrozšířenějším důvodem vedoucím k sociálnímu vyloučení je omezení v přístupu k řádnému zaměstnání. Důvody vyloučení z trhu práce mohou být strukturální povahy, kdy nedostatečné vzdělání, nízká kvalifikace, či kvalifikace neodpovídající potřebám místní ekonomiky vede k dlouhodobé nezaměstnanosti. Omezený přístup k práci však často vyplývá z kombinace mnoha faktorů od ekonomické restrukturalizace přes charakter sociálního systému po možnosti a schopnosti odlišných sociálních a kulturních skupin na nepříznivé situace reagovat až po diskriminační praktiky zaměstnavatelů. Jednou utvořená dlouhodobá nezaměstnanost je pak spojena s řetězcem důsledků od závislosti na sociálních dávkách, koncentrace v segregovaných lokalitách, špatného zdravotního stavu, rozpadu rodin až po utváření adaptačních strategií izolovaného života mimo majoritní společnost či dokonce ztrátu sebeúcty. V podmínkách života ve stavu sociálního vyloučení se posilují a prohlubují specifické hodnoty a normy, mezi něž patří například důraz na přítomnost a neschopnost plánovat do budoucna, pocity beznaděje, bezmocnosti a rezignace. Sociálně vyloučení jsou odříznuti od institucí a služeb, sociálních sítí a vzdělávacích příležitostí. Dochází k jejich marginalizaci a stigmatizaci, tj. k postavení na okraji společnosti a negativnímu vnímání zbytkem společnosti. Nadále se tím zhoršuje jejich přístup k legálním formám výdělečné činnosti a zpětnému zapojení do normálního života. Sociálně vyloučení zpravidla končí v segregovaných lokalitách. V lokalitách sociálně vyloučených a segregovaných obyvatel pak často dochází k vytváření a reprodukci tzv. kultury chudoby (podrobněji viz kapitola Důsledky segregace, část Underclass a kultura chudoby). stav a proces Segregace je stavem i procesem. Zatímco stavem rozumíme existenci koncentrací sociálních skupin v územích, proces představuje vznikání takových koncentrací. Probíhající proces segregace přitom nemusí znamenat, že situace již dospěla do stavu segregace. Například v současnosti u nás narůstají rozdíly mezi místy, kde bydlí lidé s vyššími a nižšími příjmy. Probíhají segregační procesy. To ale nemusí znamenat, že lidé žijí v segregovaných oblastech. Na druhou stranu jsou i případy, kdy se míra segregace snižuje. Luděk Sýkora 18 19\n11 rozmanitost termínu segregace Termín segregace se používá k označení celé řady stavů a procesů. V poslední době se u nás stále častěji hovoří například o genderové segregaci na trhu práce. Segregace se může projevovat v zaměstnání, ve školách, v prostředcích hromadné dopravy. V této příručce se však věnujeme segregaci obyvatelstva vyplývající z umístění bydlišť sociálních skupin s nerovným postavením a pro její označení používáme termínu rezidenční segregace. K označení rezidenční segregace se u nás často používá termínu prostorová segregace. Prostorovou segregací, nebo také prostorovým vyloučením, se rozumí fyzické oddělení lokality od sídla a to nezastavěnými pozemky nebo fyzickými bariérami, například dálnicí či železnicí. Přestože taková fyzická oddělenost rezidenční segregaci umocňuje, není její podstatou. Prostorově segregované sociální skupiny totiž mohou žít v těsném sousedství, aniž by je dělila jakákoli fyzická bariéra. Prostorová segregace není dána vzdáleností ve fyzickém prostoru, ale tím, že různé sociální skupiny obývají odlišné části fyzického prostoru. Ty přitom mohou na sebe bezprostředně navazovat. Ve stejném smyslu slova jako rezidenční segregace nebo prostorová segregace se používá i termínu segregace bez jakéhokoli přívlastku, nebo termínu sociální segregace. V obou případech se rozumí segregace sociálních skupin v prostoru a to z hlediska jejich bydlišť. Termín sociální pak zdůrazňuje, že jde o prostorovou segregaci různých sociálních skupin. Sociální segregace zasahuje také pracoviště a jiné oblasti života než bydlení a termín může být po užit v těchto odlišných kontextech. I v tomto ohledu se jako vhodnější a výstižnější jeví termín rezidenční segregace. Často se používají termíny sociální segregace a rasová či etnická segregace. V obou případech se tím zpravidla myslí rezidenční segregace s tím, že přívlastek rozlišuje, zda je segregace spíše dána etnickou charakteristikou obyvatel (rasová nebo etnická segregace), nebo sociálně-ekonomickým statusem neboli bohatstvím, mocí a postavením ve společenské hierarchii (pak se právě pro odlišení od etnické segregace často používá termín sociální segregace). Sociální v tomto případě reprezentuje charakteristiku sociálně-ekonomické nerovnosti v porovnání s jinými, například etnickými či demografickými charakteristikami obyvatel. Tím se liší od mnohem obecnějšího použití termínu sociální segregace (viz výše), kdy tento termín vyjadřuje sociální podstatu segregace bez ohledu na vnitřní různorodost ekonomických, etnických, demografických či jiných znaků. Někdy se hovoří i o segregaci z hlediska věku či segregaci handicapovaných, či jiných na sociálních službách závislých obyvatel (vždyť i stáří či fyzická nebo mentální omezení silně ovlivňují sociální postavení, rezidenční možnosti obyvatel i jejich nerovný přístup k infrastruktuře a službám). Termín rasová segregace a další uvedené typy segregace, ať z hlediska věku či například náboženského vyznání, se mohou vztahovat i k pracovištím či školám. Vzhledem k tomu je vhodnější použití termínu rezidenční segregace. Rezidenční segregací se může myslet i segregace sociálních skupin mezi různými typy bydlení bez ohledu na územní vymezení a segregaci sociálních skupin v prostoru. Jde však o velmi nepravděpodobné spojení. Správným označením jevu a procesu by asi bylo rezidenční územní segregace. Ta se pak vnitřně může rozlišovat na sociální, etnickou ad. rezidenční územní segregaci podle charakteristik segregovaných skupin. Dostatečně výstižným a přitom jasně vymezujícím vůči ostatním variantám použití termínu segregace je tak spojení rezidenční segregace. Luděk Sýkora 20 21\n12 Formy segregace formy segregace Existence sociálního, etnického, kulturního i jiného rozrůznění společnosti vede prostřednictvím prostorového oddělování k vytváření rozmanitých forem koncentrace a segregace různorodých skupin obyvatel. Z hlediska rozlišení forem segregace a také podchycení příčin a hodnocení důsledků segregace je důležité rozlišovat mezi dobrovolným (chtěným) a nedobrovolným (vynuceným) oddělením skupin obyvatel v prostoru, tedy mezi separací a segregací. Dobrovolnost a nedobrovolnost segregace je přitom těsně svázána s charakterem segregované či separované sociální skupiny nebo skupin, zejména při zohlednění sociálně-ekonomického statusu a etnické příslušnosti a z toho vyplývajících demografických a kulturních znaků a životního stylu. Formy segregace se liší mírou dobrovolnosti a nedobrovolnosti segregace a separace, charakteristikami segregované nebo separované sociální skupiny, převahou vlivu socioekonomických nebo etnických a kulturních faktorů či úrovní jejich spolupůsobení při utváření prostorových koncentrací, mírou koncentrace a hloubkou izolace od ostatních obyvatel, velikostí segregovaného území a charakterem bydlení a rezidenčního prostředí a v neposlední řadě sociálním statusem segregovaných a separovaných jakožto hlavním faktorem determinujícím jejich možnosti změnit současnou situaci. segregace a separace K separaci dochází, pokud se určitá skupina obyvatel sama prostorově vyčleňuje na základě vlastních preferencí a aktivity; 23\n13 naopak segregace, tj. nedobrovolné prostorové vyčlenění, vzniká v důsledku omezených možností některé sociální skupiny v rámci společnosti. Ve skutečnosti se vlivy působící na dobrovolnost a nedobrovolnost segregace často prolínají. Segregace vzniká koncentrací bydlišť sociálních skupin v důsledku jejich nerovného, méně výhodného postavení ve společnosti jako celku. Lidé z těchto sociálních skupin zpravidla nemají jinou možnost než se usídlit v těch lokalitách a čtvrtích, kde lépe postavené sociální skupiny bydlet nechtějí. K segregaci dnes často dochází v důsledku diskriminace menšiny většinovou společností. Není tomu tak ale ve všech případech. Například ve Spojených arabských emirátech najdeme vysoce postavenou a mocnou menšinu, která určuje chod a strukturu společnosti jako celku. Pokud se určitá skupina obyvatel sama prostorově vyčleňuje na základě vlastních preferencí, ekonomických a politických možností, hovoříme o separaci. Separace zpravidla charakterizuje společenské elity. Motivem k separaci bývají také kulturní odlišnosti. V mnoha případech se vlivy působící na dobrovolnost a nedobrovolnost segregace prolínají. Příkladem jsou etnické enklávy. Imigranti mají na jednu stranu omezenou volbu na trhu s bydlením a jsou tudíž segregováni, na druhou stranu se sami do jisté míry separují v enklávách sobě podobných obyvatel, které jim poskytují významnou sociální oporu v neznámém prostředí většinové původní společnosti. Segregace v ghettu sociálně vyloučených je důsledkem faktorů, z nichž mnohé o přílišné dobrovolnosti nevypovídají. U bydlení na panelákovém sídlišti můžeme diskutovat o tom, zda to, že lidé žijí zde a nikoli jinde, je jejich volbou či důsledkem omezených ekonomických možností, a zda ty jsou výsledkem jejich individuálních schopností a možností, nebo strukturálních podmíněností fungování společnosti jako celku. Exkluzivní lokality sociálně nejsilnějších s nedobrovolností už nikdo spojovat nebude. Dobrovolnou segregaci charakterizuje nejen svobodná volba místa bydliště, ale i to, že obyvatel může v případě změny svých preferencí lokalitu opustit a usadit se jinde. Nedobrovolná segregace není dána jen omezeními při volbě lokality, ale i nesnadností nebo přímo nemožností lokalitu opustit. přesýpací hodiny chtěné a vynucené segregace Důležité je, zda segregovaná sociální skupina chce, nebo musí žít odděleně. Segregace černochů v amerických městech je z velké části segregací nedobrovolnou. Přetrvávající rasová diskriminace a omezené ekonomické prostředky drží Afroameričany v jejich čtvrtích. Přesto se rodiny se středními příjmy stěhují z ghetta. Když jejich podíl v dominantně bílé čtvrti začne narůstat, většina původních bílých domácností takovou čtvrť opouští. Separují se tak od Afroameričanů, kterým nakonec nezbývá nic jiného, než žít v dominantně černošské segregované čtvrti. Černoši by sice upřednostňovali žít ve smíšených čtvrtích, nejraději v těch, kde černošské obyvatelstvo tvoří polovinu nebo i mírně převládá, percepce ostatních obyvatel je však odlišná. Etnické složení čtvrtí se tak sice může měnit, ale v případě černošského a bílého obyvatelstva taková změna připomíná přesýpací hodiny. Přesto v USA existuje mnoho případů etnicky velmi rozmanitých a životem pulzujících čtvrtí. Nedominuje jim ale černošské obyvatelstvo, nýbrž jiná etnika. Vzájemná percepce kulturní blízkosti je mezi různými etniky odlišná, promítá se do rezidenčních preferencí, charakteru homogenních a smíšených čtvrtí a potažmo do míry segregace jednotlivých etnik. Podobnost se vztahy mezi většinovou českou populací, Romy, Vietnamci a třeba Ukrajinci je zřejmá. Někteří jsou si bližší a vzájemně se neodpuzují. Po letech soužití si zvykli na určitou symbiózu. V jiných případech se však odpuzují jako dva stejné póly magnetů. Ti, co mají větší zdroje a moc, vymezují svým rozhodováním místo těm, kteří mají prostředků méně. Odchod z méně vyhovujících míst do lokalit pro život příznivějších přispívá k segregaci těch, kteří odejít nemohou. Opouštěné čtvrtě se přitom nemusí lišit z etnického hlediska od těch, které jsou cílem migrace. Stimulem k odchodu 24 25\n14 nemusí být spoluobyvatelé a jejich životní způsoby, ale méně vyhovující celkový charakter čtvrtě daný nabídkou bydlení a kvalitou veřejných prostor. K takovým rozhodnutím dochází častěji, čím jsou vyhlídky pro danou oblast spíše pesimistické. Na místo těch, co odcházejí, v takovém případě často přijdou ti, kteří sestupný trend nezvrátí. Vysoká fluktuace obyvatel, zanedbávání nemovitostí, nepořádek, postupná změna životního prostředí velí dalším, kteří si to mohou dovolit, k odchodu. Mnohá naše sídliště jsou takovou změnou ohrožena. Původní střední třídu může časem nahradit ghetto těch, kteří mnoho jiných voleb k bydlení nemají. Jejich velikost je zatím výhodou. Zaručuje totiž určitou různorodost. V místech hlubších sociálních dopadů se však velikost monotónních sídlišť může stát místem značné koncentrace těch, co nemají na lepší bydlení. Odchod ze socialistického sídliště do nového bytu v kondominiu či domku za městem není v našem kontextu aktivním krokem s cílem segregovat ty, kteří zůstávají. Krok za krokem však vede k vytváření odlišností mezi jednotlivými obytnými zónami, čtvrtěmi a sídly. Dlouhodobým důsledkem je segregace. Míra nerovnováhy mezi sídly a čtvrtěmi pak nastaví i rozdílnosti mezi školami, kvalitou veřejných prostor či dostupností služeb. Nové generace budou vyrůstat ve stále odlišnějších prostředích. ghetta sociálně vyloučených Ghetta představují extrémní formu rezidenční segregace. Ghetto je oblast, ve které se koncentrují členové určité sociální skupiny a mají v této oblasti převažující podíl na její celkové populaci. Ghetto je zpravidla spojováno s nedobrovolnou segregací a koncentrací sociálně vyloučených. Někdy se v lidovém diskurzu hovoří i o ghettech bohatých. Ghetto sociálně slabých je charakterizováno nezaměstnaností, chudobou, nekvalitním bydlením a špatnou infrastrukturou. Často vzniká za současného působení rasové/etnické diskriminace a ekonomického vyloučení. Typickým příkladem současnosti jsou černošská ghetta v amerických městech. Ta však také prošla vývojem a současná se liší od původních tím, že jejich obyvatelé jsou spíše vyloučeni z participace na společenském a zejména hospodářském životě, než aby byli v rámci něho podřízeni a omezováni. Proto se také o dnešních černošských ghettech hovoří jako o sociálně vyloučených ghettech. Obyvatelé takových ghett nenajdou příliš jiných možností než žít v ghettu a život v ghettu jejich perspektivy dále zhoršuje. Významnou charakteristikou černošských ghett v USA je to, že značná část černochů žije právě a jen v ghettech. Černošská ghetta jsou navíc takového rozsahu, že kontakt se zbytkem populace je velmi omezený. Významným rysem sociálně vyloučených ghett je vznik a fungování systému vlastních institucí, které v ghettu nahrazují instituce okolní společnosti. Sociální a prostorové vyloučení je tak v podstatě totální. Přestože se rozsahem a hloubkou problému nedají s černošskými ghetty srovnávat, sdílejí sociálně vyloučené lokality Romů v Česku řadu aspektů ghett. slumy sociálně slabých V souvislosti s ghetty chudých a sociálně vyloučených se hovoří též o slumech (charakterizovaných velmi zchátralým bytovým fondem) a nouzových koloniích tvořených shluky provizorních příbytků zpravidla na perifériích velkoměst rozvojového světa. Slumy představují lokality, kde žijí nedobrovolně segregovány sociálně slabé skupiny. Ty nemusí být zcela vyloučeny z participace na životě společnosti, je jim však přisuzováno podřadnější postavení. Sociálně nerovné postavení se promítá do jejich ekonomických možností a projevuje se nuzným až zchátralým bydlením, obytným prostředím a infrastrukturou. Fyzické a sociální charakteristiky slumů (i jiných forem segregace a separace) se vzájemně prolínají. Slum se liší od ghetta vyšší mírou participace obyvatel na životě celé společnosti, neexistencí paralelních vlastních institucí a sociálním 26 27\n15 vyloučením v úrovni spíše jednotlivců než celé sociální skupiny nebo lokality. Hlavní definiční charakteristikou života ve slumu je sociální nerovnost, chudoba a zchátralost bytového fondu. enklávy kulturně odlišných Oblasti obývané převážně etnickými a kulturními skupinami (lišícími se od většinové populace), vzniklé především dobrovolně (samozřejmě při působení vlivů omezujících rozhodování jednotlivců), a nedosahující charakteristik ghett se nazývají enklávy. Nejčastějším typem jsou etnické enklávy. Často zde žijí menšiny imigrantů. Imigranti se v nové společnosti nejdříve usidlují v místech etnicky a kulturně podobných, kde využívají podpory imigrantů ve společnosti již ukotvených a postupně se začleňují do společnosti. Takové enklávy přistěhovalců představovaly čtvrtě v Chicagu, kam kdysi přicházeli Němci, Poláci, Češi, Italové, Slováci či Skandinávci. Podobně je tomu dnes v Londýně či Amsterdamu, i když je etnické složení jiné. Z některých enkláv imigrantů se postupem času staly stabilizované etnické komunity. Čínské město (China Town) je populární zkratkou pro označení takové enklávy. Mnohé komunity jsou však etnicky velmi rozmanité a promíšené. Enklávy svým obyvatelům nabízejí nejen kulturní blízkost, ale také lepší možnosti ekonomického, sociálního a politického zapojení. Na rozdíl od etnik segregovaných v ghettech, mezi něž řadíme případ Afroameričanů v USA, většina příslušníků etnik typických pro enklávy žije zpravidla mimo enklávy samotné. Rezidenční enklávy však vznikají i na základě jiných důvodů. Ve městech můžeme najít rezidenční enklávy vymezené alternativní kulturou zde žijících obyvatel. Nabídka průmyslem opuštěných nebo jinak upadajících čtvrtí v blízkosti městských center nabízí dostupný a zároveň atraktivní prostor pro zviditelnění postojů odlišných až opozičních vůči dominantní kultuře a tím i rezidenčních enkláv alternativních subkultur\n16 citadely sociálně silných společenských elit Ve městech najdeme koncentrace exkluzivních rezidencí nejmovitějších společenských vrstev. Ty však nemají ustálené označení. Segregace je přeci jen spíše spojována s nižšími společenskými vrstvami a s problémy spojenými s místy jejich života. Homogenita a uzavřenost čtvrtí bohatých se však často může porovnávat s ghetty. Proto se můžeme setkat s termínem ghetta bohatých. V posledních letech se pro označení oblastí, ve kterých žijí mocní, bohatí, schopní a díky tomu ostatním nadřazení obyvatelé, užívá termínu citadela. Citadely mají často formu uzavřených komunit (gated communities), které jsou od okolí odděleny fyzickou bariérou a jasně označeným a kontrolovaným vstupem (kamerové systémy, bezpečnostní služby), s cílem udržet nežádoucí jedince vně pevnosti. Zatímco v centrech měst jde především o jednotlivá kondominia (bytové domy), jejich shluky i čtvrtě, na okrajích měst vznikají uzavřené komunity rodinných domů. Počet uzavřených a jasně vymezených citadel a jejich obyvatel v posledních letech rapidně narůstá. Rezidenční koncentrace lépe postavených obyvatel většinou nemají tak vyhraněnou povahu. Tradiční a volnému přístupu otevřené čtvrtě elit nemají sice zjevnou vnější ochranu, nicméně bariéry přístupu se nachází na úrovni dostupnosti nemovitostí. Regulace minimální velikosti pozemků často znemožňuje pořízení bydlení nižší úrovně, a tak snižuje ohrožení sociálního statusu takové čtvrtě. Konec konců kvalitní městské i příměstské rezidenční čtvrtě jsou dostupné jen omezené části populace, a tak si udržují svoji exkluzivitu. V neposlední řadě nejde zapomenout na gentrifikaci vnitroměstských čtvrtí (proces fyzické regenerace budov a zároveň nahrazení původního sociálně slabšího obyvatelstva nově příchozími sociálně silnějšími skupinami), která vede k formování koncentrací sociálně silných, vytlačování těch slabších a v extrémním případě může dospět až k vytvoření nové citadely. Luděk Sýkora segregace afroameričanů v usa Situace ve Spojených státech byla opravdu jiná než u nás v současnosti. Může nám však pomoci osvětlit některé její aspekty. Segregace je ve Spojených státech primárně spojená s koncentrací Afroameričanů (černochů) ve starých vnitroměstských čtvrtích. Jde přitom o čtvrtě, kde černošské obyvatelstvo dominuje. Čtvrtí, kde bydlí výhradně nebo převážně obyvatelstvo světlé barvy pleti, je více. Zde nás však nenapadne o segregaci uvažovat. Segregovaní jsou přeci ti, kteří nějak vybočují z normální společnosti. Proč se černoši koncentrují v černošských čtvrtích? Dnes jim nikdo jejich bydliště nevymezuje tak, jak byli kdysi omezováni Židé. V době růstu ghett v amerických městech, tj. v první polovině 20. století, se tak však dělo. Od otevřeného násilí a vypalování domů těch, co si dovolili bydlet mimo černošské ghetto, až po praktiky při poskytování bankovních půjček a dokonce i vládních záruk pro výstavbu a rekonstrukci bydlení. Bylo to období, ve kterém růst měst spojený s rozvojem průmyslu nasával pracovní sílu, a to včetně černošského obyvatelstva z venkovských oblastí jihu USA. Vysoký nárůst počtu černochů, jejich nízké postavení v dělbě práce a otevřené odmítání jejich přítomnosti v blízkosti většinové bílé populace působily na jejich koncentraci do vybraných čtvrtí a vytváření ghett. Zatímco černoši postupně obsazovali staré čtvrtě vnitřního města, movitější bílé obyvatelstvo se stěhovalo do nových domů na předměstí. Americká města se rozdělila. Rozmístění rezidenčních čtvrtí začalo připomínat koláč s makovým prostředkem a tvarohovými okraji. Při celkovém pohledu na americká města ve 20. století představuje mák úpadek a tvaroh území růstu a rozvoje. Černošská ghetta nebyla vždy upadajícími oblastmi. Ekonomické krize, jako ta ve 30. letech a recese přicházející s počátkem 70. let, je postihly nejtíživěji. Rezidenční segregace vždy odrážela vzájemně nerovné postavení a odlišné vyhlídky. Většina institucionálně zakotvené rasové diskriminace byla odstraněna především v 60. letech minulého století. Nerovnost mezi černou a bílou Amerikou však nejde jednoduše vymazat administrativním zásahem. Skrytý rasismus ovládá podvědomí mnoha obyvatel. Předsudků se jen tak nezbaví. Rasová odlišnost se promítá do ekonomické nerovnosti. Ekonomické možnosti přitom ovlivňují kulturní vyspělost a uplatnění lidského 30 31\n17 kapitálu. Černoši segregovaní ve vlastních čtvrtích nemohli sdílet sociální kapitál movitějších a mocnějších bílých obyvatel. Po zrovnoprávnění Afroameričanů následovala antisegregační politika rasové integrace. Při integraci černochů do většinové společnosti se uplatňovaly i strategie v oblasti bydlení. Hlavním cílem bylo zlepšení nevyhovující kvality bydlení v ghettech. Černoši z asanovaných slumů byli nastěhováni do moderních věžáků. Ty však na svém území nechtěla mít žádná lepší čtvrť. K integraci nedošlo. Jedno ghetto bylo nahrazeno druhým. Ghetto, kde se prohlubovala nezaměstnanost, závislost na sociálních dávkách a sociální patologie. Černoši získali stigma těch, na něž jsou vynakládány nemalé veřejné zdroje, které však zlepšení nepřinesou. Zda za to může nepřizpůsobivost obyvatel ghetta, nebo nevhodná aplikace politik většinové společnosti, je spíše otázkou diskutovanou v akademických kruzích než něčím, co by změnilo veřejné mínění většiny. Černoši tak nadále žijí v ghettech. V době, kdy se i proti skryté rasové diskriminaci (například na trhu práce) silně bojuje, dochází k reprodukci kultury chudoby a sociálního vyloučení černochů žijících dnes už po několik generací v ghettu. Rezidenční segregace má přitom velký vliv na možnosti sociální mobility obyvatel. Prostředí čtvrtě ovlivňuje nové generace a do značné míry nastavuje charakter jejich života. Na střední školu se z ghetta skoro nikdo nedostane. Okolní prostředí ho motivuje k úplně jiným životním krokům. A kdyby přeci jen chtěl vybočit, tak ho k takovému kroku okolí nepustí. Reprodukuje se také způsob života. Reprodukuje se nevzdělanost, chudoba, beznaděj, kriminalita i cítěná a skutečná odlišnost od těch, kteří jsou na tom lépe. Bez ekonomických prostředků se z ghetta nikdo neodstěhuje. Bez vystěhování se rodina těžko posune na společenském žebříčku. Prostorová a sociální mobilita jsou spolu těsně svázány. Dnešní ghetto je past, se kterou si společnost neví rady. Prostorová koncentrace je zároveň koncentrací reprodukující se chudoby těch, kteří částečně nemohou a částečně se už ani neumí podílet na vytváření bohatství. Jedno století stačilo k tomu, aby se z ghett založených na rasové diskriminaci staly koncentrace sice svobodných, ale na trhu práce do nejspodnějších kategorií vyčleněných nebo z něj zcela vyloučených obyvatel. Černoši sice v poválečných desetiletích vybojovali rovnoprávnost, ale ekonomická restrukturalizace mnohé z nich v posledních třiceti letech přišpendlila na spodní a navíc relativně se propadající společenské stupínky. Deindustrializace vedla k odstranění pracovních příležitostí černochů a nárůstu jejich nezaměstnanosti. Polarizace na trhu práce zvýšila rozdíly mezi dobře a špatně placenými pracovními místy a nadále posílila existující rozdíly mezi čtvrtěmi, v nichž černoši bydlí. Narůstá i podíl těch, pro něž jsou mnohé hodnoty vyznávané většinovou společností velmi vzdálené. Nezaměstnanost, závislost nejen na sociálních dávkách, kriminalita, rozpadlé rodiny jsou pouze některými znaky, kterými na společnost v ghettech s despektem pohlíží movitější většina. Původní ghetto vytvořené na základě rasové diskriminace je dnes ghettem vyděděnců, lidí ekonomicky a kulturně vyloučených z hlavní společnosti. Vlastní společnost však nemají. Jsou nesoudržní a vnitřně rozdělení. Vysoká prostorová koncentrace má sice výhodu při volbě vlastních politických zástupců, hůře se jim však hledají spojenci, kteří by se chtěli angažovat v lokalitách a komunitách, které po léta utvářená segregace tak vzdálila od ostatních. Jaké si můžeme odnést poučení? Pro rozvoj každé osobnosti je důležité, kde bydlí. Velké rozdíly mezi bydlišti vedou k reprodukci a dokonce i k posílení rozdílů mezi šancemi těch, kteří zde žijí a vyrůstají, a zbytkem společnosti. Ať je původní příčinou zjevná rasová diskriminace či skrytá nesnášenlivost, nebo nemožnost pořídit si lepší bydlení v atraktivnější lokalitě, nebo naopak omezení přístupu do takové lokality těm, kteří prostředků nemají nadmíru, existence vysoké úrovně prostorové segmentace společnosti vede nejen k zafixování sociálních nerovností, ale existující nerovnováhy posiluje, a tím narušuje celkovou sociální soudržnost. Je společenským rozhodnutím, zda jde o cestu, kterou se chceme u nás vydat. Luděk Sýkora 32 33\n18 segregace ve francii Rezidenční segregací je v zemi galského kohouta označována si tuace skupin obyvatel, kteří nemají jinou možnost než žít mezi svými, a to z toho důvodu, že buď nemají finanční prostředky na to, aby se usadily ve smíšených čtvrtích, nebo proto, že v jiných čtvrtích nejsou vítáni. V roce 1999 žilo ve Francii 10 milionů osob ve 4,1 milionu sociálních bytů (14 % z bytového fondu), přičemž 11 % domácností tvořili cizinci. Celorepublikový průměr podílu cizinců je přitom 5,8 % a 32 % imigrantů bydlí v nájemních sociálních bytech. 66 % domácností bydlících v sociálních bytech nemělo ani 60 % příjmu, pod jehož hranicí vzniká nárok na sociální bydlení. Tato situace se týká především imigrantů, resp. cizinců. Z pohledu francouzské statistiky je imigrant ten, kdo se narodil jinde než ve Francii občanství přitom může mít jak cizí, tak francouzské. Cizinec je osoba s jiným než francouzským státním občanstvím, která se mohla (ale nemusela) narodit ve Francii. Ostatní 23 % Kambodža Senegal 1 % 1 % býv. Jugoslávie 1 % Vietnam 2 % Velká Británie 2 % Belgie 2 % Německo 3 % Polsko 2 % Turecko Španělsko 4 % 7 % Tunisko 5 % Alžírsko 13 % Itálie 9 % Portugalsko 13 % Maroko 12 % Imigranti ve Francii podle země původu při sčítání v roce Zdroj: INED 2006 V roce 1999 žilo ve Francii 4,3 mil. imigrantů, z čehož takřka 40 % (1,7 mil. osob) představovali imigranti z Alžírska, Portugalska a Maroka. Více než 300 tis. osobami byli zastoupeni ještě imigranti z Itálie (381 tis., tj. 8,8 % z imigrantů) a Španělska (317 tis., 7,3 %). 37 % imigrantů žije v regionu hlavního města Paříže, tj. Île-de- -France. Významný podíl cizinců najdeme i na jihovýchodě země v regionech Rhône-Alpes (11 %) a Provence-Alpes-Côte d Azur (10 %). Imigranti žijí v drtivé většině ve velkých městech a městských aglomeracích, jen nepatrný zlomek jich žije na venkově. V regionu Paříže tvořili v roce 1999 největší část imigrantů Portugalci (15,8 %), Alžířané (13,3 %), Maročané (10,3 %) a Tunisané (5,4 %). V Paříži žilo 24 % z nich, v departmentech k ní těsně přiléhajících pak 43 %, což dohromady představuje 2/3 z imigrantů na méně než 7 % rozlohy regionu. Lokalizaci imigrantů lze mj. vysvětlit tím, že v departmentech okolo Paříže je velká nabídka nájemních bytů (různé kvality, vč. výše zmíněných sociálních), kdežto zbylé departmenty regionu jsou spíše doménou rodinných domků střední vrstvy Francouzů. Naprostá většina sociálních bytů byla vystavěna v 60. a 70. letech 20. století, kdy země zažívala ekonomický boom a zvýšenou poptávku po pracovní síle řešila jejím dovozem z Alžírska i dalších zemí severní Afriky. Nově příchozí neměli kde bydlet a dočasná řešení v podobě ubytoven pracujících přestala stačit potřebám zejména po roce 1975, kdy bylo uzákoněno právo na sloučení rodiny, tj. kdy se za imigrantem mohli přistěhovat jeho nejbližší rodinní příslušníci. Prostorová koncentrace je ještě větší, když sledujeme rozmístění imigrantů podle země (regionu) původu. První imigranti si místo svého bydliště vybírali většinou v závislosti na druhu práce a místě pracoviště. Například Alžířané a Maročané, tvořící převážně velké rodiny, pracovali zpočátku většinou jako nekvalifikovaní dělníci v továrnách. Usadili se tak ve starých průmyslových lokalitách, které disponovaly velkým počtem domů nabízejících nájemní bydlení (často se jednalo o sociální bydlení s regulovaným nájemným, nechvalně proslulé HLM habitation à loyer modéré ). Najdeme je tedy především v západní části regionu, v departmentech Hauts-de-Seine a Yvelines, kde se v 60. letech koncentrovala výroba strojírenských a kovoprůmyslových podniků. Další příchozí se zpravidla stěhovali do míst, kde již byli usazeni první imigranti jejich počet pak v daném místě rostl geometrickou řadou. Vysoká koncentrace určité sociální skupiny v jednom místě má své výhody, ale také nevýhody. Imigranti žijí v sobě kulturně blízkém prostředí, kde např. obchody mají nápisy v arabštině, prodávají se zde 34 35\n19 telefonní karty s výhodným tarifem pro volání do Maroka, v řeznictví je místo vepřového masa rozšířená nabídka jehněčího, atd. Na druhou stranu musí tito imigranti respektovat francouzská pravidla, která se týkají např. školní docházky: dítě se může zapsat pouze do školy v místě bydliště (s výjimkou škol soukromých placených, což ale většinou nebývá případ dětí imigrantů). Kvalita základního vzdělání přitom významným způsobem určuje šance pokračovat na vyšších stupních škol. Ve Francii funguje systém umístěnek učitelů. Výborní kandidáti si přitom vybírají výborné školy: naopak učitelé s horšími výsledky musí jít do škol v oblastech s vysokým podílem imigrantů, o něž není příliš velký zájem. Výsledkem je začarovaný kruh: v oblastech imigrantů vyučují méně kvalitní učitelé, ti lepší sem nechtějí kvůli problematickým žákům. Mladí, kteří stojí o kvalitnější vzdělání, mohou navštěvovat pouze školu v místě bydliště a ta jim nemůže poskytnout vzdělání potřebné pro vstup na lepší střední školu, což následně limituje budoucí uplatnění těchto mladých lidí na trhu práce. Šance mladých imigrantů na získání dobrého pracovního místa jsou tak velmi nízké. Zvláštností je i obsah výuky na středních školách, který se přizpůsobuje požadavkům místních firem: učí se pouze podniková angličtina, někde se například nevyučuje dějepis, neexistují kulturní kroužky. V případě přítomnosti v jiných částech města jsou imigranti navíc kvůli svému vzhledu policií kontrolováni daleko častěji než ostatní a nepřímo vykazováni do svých bydlišť. Frustrovaná mládež bez perspektivy rovného společenského zapojení pak svůj odpor dává najevo pouličními nepokoji, častým zapalováním aut na předměstích apod. Jaké je řešení problémů vyplývajících ze segregace imigrantů? Na celostátní úrovni je od konce 70. let 20. století aplikována městská politika ( politique de ville), která se snaží snížit sociální nerovnosti mezi jednotlivými územími Francie a pomoci nejproblematičtějším městským čtvrtím. Jejím cílem je dosáhnout sociální různorodosti obyvatel i zástavby, bojovat proti vyčlenění různých sociálních skupin obyvatel a podporovat pracovní, sociální a kulturní začlenění obyvatel bydlících na velkých sídlištích a ve čtvrtích ve špatném technickém stavu. Stanovených cílů je dosahováno na základě smluv uzavřených mezi státem a místní správou dotčených území. Za významné je považováno propojení urbanistických řešení se sociálními otázkami: opatření zahrnují podporu bydlení, ekonomického rozvoje, utváření pracovních příležitostí, bezpečnosti a prevence kriminality, školství, rovnosti příležitostí a další. Jednotlivé akce v rámci této politiky jsou potom prováděny nejen ministerstvem, které ji má jako hlavní na starost, ale i ostatními rezorty. Na podzim 2009 byla na popud státního zmocněnce pro rovné příležitosti zavedena automatická pozitivní diskriminace všech občanů jiné barvy pleti. Ta má mimo jiné za cíl udržet mladé lidi odlišného původu déle ve školách, propojit učební obory s maturitními a zvýšit tak jejich šanci na uplatnění na trhu práce a tím alespoň částečně přispět k řešení výše uvedených problémů. Markéta Seidlová 36 37\n20 Hodnocení úrovně segregace sociální rozdíly a hodnocení segregace Pro analýzu a hodnocení rezidenční diferenciace a segregace a případnou přípravu protisegregační politiky je důležité identifikovat sociální rozdíly, které jsou příčinou, nebo přispívají k sociálním nerovnostem a potažmo k segregaci. Obvykle je to některý z následujících typů rozdílů, resp. nejčastěji jejich kombinace: 1. rozdíly založené na sociálně-ekonomickém postavení (profesi, vzdělání, příjmu, majetku), 2. rozdíly založené na rasové, etnické, resp. národnostní příslušnosti, 3. rozdíly založené na demografických charakteristikách obyvatel (věku, fázi životního cyklu, velikosti rodiny a počtu vyživovaných dětí), 4. rozdíly založené na kulturních specifikách (náboženství, způsobu života, zvycích) obyvatel. Zatímco odlišné postavení lidí ve společenské hierarchii je přímým výrazem sociální nerovnosti, ostatní charakteristiky jsou často zdrojem nerovností nebo přispívají k jejich utváření. identifikace segregovaných lokalit Při identifikaci lokalit segregace a separace jde o nalezení území, ve kterých se koncentruje vybraná sociální skupina (či skupiny se společnými znaky podstatnými z hlediska segregace a separace). Významným předpokladem je značná so ciální homogenita oblasti daná převládajícím podílem segregované nebo separované skupiny. Lokality segregace můžeme identifikovat na základě detailního terénního šetření. To je však velmi náročné a pro větší územní celky v podstatě nerealizovatelné. Nejčastěji se proto lokality segregace identifikují prostřednictvím statistických údajů o obyvatelstvu 39\nPREVENCE PROSTOROVÉ SEGREGACE LUDĚK SÝKORA a JANA TEMELOVÁ Univerzita Karlova v Praze, Přírodovědecká fakulta Ministerstvo pro místní rozvoj PREVENCE PROSTOROVÉ SEGREGACE Doc. RNDr. Luděk Sýkora, Ph.D.


Kancelář agentury Parliament je poskládána z polen – DesignMag.cz\n21.02.2010 –– interiér –– Jana Sedláčková\nParliament je kreativní agentura z Portlandu v americkém státě Oregon, pracující pro velké světové firmy. Jejich zaměstnanci se tváří v tvář nemožnému smějí, milují lidi pro něž tvoří a získaná ocenění si mažou na chleba k snídani. Svému novému sídlu říkají Světové ústředí. Jejich kanceláře jsou moderní, průmyslové, rustikální, designové i vintage.\nNěkteré příčky tvoří naskládané rozštípané špalky, jakoby připravené pro topení v kamnech. Jiné příčky jsou složené z prken, získaných ze zbourané stodoly. Stěny jsou vymalovány černou barvou nebo mají původní surový vzhled klasického industriálního omšelého betonu.\nZaměstnanci Parliamentu se ve volných chvílích mohou bavit luštěním zachovalých reklamních nápisů na starých dřevěných bednách, z nichž je vyroben nábytek. Staré reklamní cedule a plakáty zdobí také stěny. Najdou se tu i starodávné tabule označující názvy ulic a před sešrotováním zachráněná pec na pizzu. Desky pracovních stolů byly původně součástí kostela a stodoly, zbudovaných na počátku minulého století.\nProstor kanceláří protkávají nezakryté roury vzduchotechniky, všechna potřebná potrubí jsou vedena po stěnách a rovněž osvětlení je ryze průmyslového vzhledu. Do interiéru skvěle zapadají designové židle od Charlese a Ray Eamesových – dřevěné Lounge Chair Wood a barevné Plastic Side Chair.\nFoto a zdroj: Parliament


RECEPTY :: MUDr. Němec Ruprechtice Liberec\nPraktický lékař Ruprechtice s.r.o.\nPRO COVID POZITIVNÍ\nPožádat o recept na léky, které berete trvale je nejlepší pomocí mailu. Pokud se jedná o léky na tlak nebo tuky, je dobré si doma změřit tlak a výsledek též napsat do mailu. Předejdete tak zdržováním se v ordinaci. V provozu je e-recept, který vám můžeme zaslat SMSkou nebo mailem. Prosíme nahlašovat změnu telefonního čísla ! V odůvodněných případech se musí pacient dostavit pro recept osobně. E-receptem lze předepisovat pouze léky, nikoliv pomůcky.\nNechoďte si pro recepty během ordinací, pokud to nemáte předem dohodnuto .\nDalší možností je požádat o léky telefonicky, ale musíte počítat s tím, že pokud se lékař i sestra věnují nějaké práci, telefon nezvednou. Též můžete vhodit lístek s požadavkem do schránky na dveřích vchodu a recept vám bude zaslán.\nRecepty se jen tak nerozdávají. U většiny léků je nutná občasná kontrola lékařem nebo krevních parametrů. Co je potřeba zkontrolovat se zjišťuje při psaní receptů. Proto prosíme o pochopení, že to není JENOM napsat recept.\nKaždý pacient by měl vědět, jaké bere léky. Noste u sebe kartičku s názvy a dávkováním léků. Popis ,, beru takovej malej červenej a šišatej žlutej ˇˇ, je nedostačující. Tvrzení, že to víme my a máme to v počítači vám nepostačí. Rychlá záchranná služba a všechny ambulance v nemocnici, pokud se vám něco stane, budou chtít vědět, jaké berete léky.\nOpravdu už je pryč doba, kdy jste seděli v plné čekárně mezi nemocnými kvůli receptu. Berte tedy objednávání a předchozí domluvu jako výhodu, na jako nevýhodu.


Muž se vážně zranil při odpalování pyrotechniky – Novinky.cz\nMuž se vážně zranil při odpalování pyrotechniky\nVážné rukou zranění si způsobil v sobotu dopoledne v Polici nad Metují na Náchodsku sedmačtyřicetiletý muž, když se snažil odpálit pyrotechniku. Předmět, který si pravděpodobně sestrojil po domácku, mu v rukou explodoval předčasně\nneděle 11. ledna 2004, 19:41 - POLICE NAD METUJÍ\nUdálost se přihodila při výročním zasedání tzv. Krčma senátu, což je místní spolek, který se každý týden schází v hostinci Krčma. "Na slavnostní výročku pozvali členy podobných spolků z Broumova a Náchoda. Událost s pyrotechnikou se právě stala jednomu z náchodských," řekl starosta Police Zdeněk Kadidlo (ODS), který byl události přítomen. "Domnívám se, že dělbuch si vyrobil sám, nevypadalo to jako profesionální práce," dodal.\nK výbuchu došlo, když se účastníci před hostincem chystali před zahájením akce vyfotografovat. "Tento obřad každoročně natáčím videokamerou, letos jsem to výjimečně neučinil, a to bylo moje obrovské štěstí. Zřejmě bych to odnesl také," řek Právu Miroslav Šolc z Police n. M.\nPodle slov mluvčí náchodské policie Evy Prachařové si zbytky pyrotechniky odvezl ke zkoumání policejní specialista. "Muž utrpěl velmi vážná zranění obou horních končetin, výbuch zasáhl i jeho obličej. Zatím je předčasné spekulovat o tom, zda bude někdo obviněn z trestného činu," řekla Prachařová.


Lamine Diack zemřel. Povést mu pokazilo krytí dopingu - CNN Prima NEWS\nLamine Diack zemřel ve věku 88 let. Zdroj: Profimedia\nVe věku 88 let zemřel dlouholetý předseda Mezinárodní atletické federace (IAAF) Lamine Diack. Senegalský funkcionář vydržel na pozici šéfa celkem 16 let, v roce 2015 skončil kvůli podezření z braní úplatků za krytí ruského dopingu. Loni byl za korupci odsouzen na dva roky vězení a dalším dvěma letům nepodmíněně.\nDiack vedl IAAF v letech 1999 až 2015. Později se ukázalo, že byl součástí skupiny, která za úplatky pomáhala ruským atletům podezřelým z dopingu. Společně se svými komplici se tím podle obžaloby obohatil zhruba o 3,5 milionu eur. Od 23 ruských atletů přijal úplatky ve výši od 100 000 do 600 000 eur, aby skryl jejich dopingové prohřešky a umožnil jim závodit na olympijských hrách v Londýně v roce 2012 a na mistrovství světa v Moskvě o rok později.\nFrancouzský soud ho loni odsoudil ke dvěma letům vězení a dalším dvěma letům podmíněně a navíc mu udělil pokutu půl milionu eur (přes 13 milionů korun). Za mříže Diack nikdy nešel. Jeho obhájci upozorňovali na jeho chatrné zdraví a tvrdili, že by vězení nepřežil. Diack tak zůstal v domácím vězení a později byl propuštěn na kauci, takže se mohl letos v květnu vrátit z Francie do Senegalu.\nV rodné zemi strávil zbytek života. „Zemřel doma kolem druhé hodiny ranní přirozenou smrtí,“ uvedl jeho syn Papa Massata Diack. Také on byl odsouzen za korupci. Jako marketingový poradce IAAF podle soudu převedl 15 milionů dolarů za televizní práva a další obchodní transakce na účty svých firem. Soud ho poslal na pět let do vězení a uložil mu pokutu jeden milion eur, Senegal jej však odmítá vydat.\nsmrt atletika korupce doping sport Lamine Diack IAAF Papa Massata Diack