Nový Prostor - Články - Téma čísla: Média - Za skly openspaců (Petr Chatrný)\nTéma čísla: MédiaZa skly openspacůPetr Chatrný\nDeníkoví novináři jsou otroci informační doby. Články zpracovávají ze dne na den,\nnemají čas k důkladnému studování situace, a navíc jejich texty vyjdou ve chvíli,\nkdy informace už dávno leží na webu. Pokaždé tak musejí přinést i „něco navíc“.\nVidím ho už zdálky. Sedí v křesílku, do kterého se vecpal navzdory recepčním. Okolo leží několik igelitek, sám je zdaleka cítit.\nA jdu k němu já. Nemám čas, jsou čtyři odpoledne, v redakci vládne nervozita, právě se změnil plánovaný otvírák a nikdo neví, jestli nehodou na dálnici nebudeme muset popsat víc stran. Přesto ten dotyčný, bezdomovec, jak recepčnímu hrdě sdělil, trvá na tom, že za ním někdo ke vchodu do budovy přijde. A ten někdo jsem teď já.\nTu situaci znám. Zažívám ji za ty tři roky asi po desáté. Vždycky se najde někdo, kdo si dá tu práci najít adresu novin a dorazit až na recepci. Bezdomovci, nespokojení zaměstnanci velkých podniků či odboráři, práskači z radnic, kteří vystupují anonymně a divže ne se škraboškou na hlavě. Z devadesáti devíti procent vám hodinu sdělují nepodstatnou skutečnost, ničím nepodloženou, anebo naopak závažnou, o které ale víte, že vás o ní šéfové nenechají psát, protože zjišťování faktů bude velice zdlouhavé a výsledek nejistý. Vy navíc nejste policie ani soudce, ač o tom jsou příchozí často přesvědčeni.\nTak či tak, všech těchto lidí je velice těžké se zbavit. „Myslel jsem, že vás v novinách zajímá, co lidi řeší za problémy,“ podotknou udiveně pokaždé, jakmile se podíváte na hodinky. Velký omyl, vážený, chce se mi pokaždé říci.\nBezdomovec přišel rozzlobený na výsledek jakéhosi průzkumu veřejného mínění, podle kterého mají Češi k lidem bez domova negativní postoj. Pán nabyl celkem oprávněného pocitu, že velkou roli v tom hrají média, a chtěl někomu z novinářů povyprávět svůj příběh. Pokud možno ve zkratce jej vyslechnu a pak ho pošlu o dům dál. Událost tak pro pobavení ostatních kolegů. Petr? Zas tu má bezdomovce, špičkují kolegové, když se z nevítané návštěvy vracím. Sami by na podobné setkání nikdy nešli – nižší střední, co si hraje na vyšší střední, se s bezďáky nebaví.\nÚděl papírových novin\nCynismus? Nepopírám. Pro fungování redakce nezbytná vlastnost, člověk ji nasává s každým nadechnutím v ohromném open spacu. Vzdorovat se dá jen chvíli, pak člověk propadne rutině, aby se z denního provozu nezbláznil. A také cigaretám, na kterých si tvoří závislost tak rychle jako dítě na mateřském mléce.\nBezďák vyhnán, honem zpět k počítači. Editor už zuří – nehoda na dálnici má horší následky, než původně vypadalo. Právě uvažuje – poslat tam i reportéra, kterého ale bude v redakci potřebovat na jiné věci, nebo stačí fotograf? Radí se s vedoucím směny. Doba internetu je zrádná – to, co se na místě stalo, budou mít za hodinu všechny zpravodajské servery v republice. Tištěné noviny o den později ráno musejí přinést něco navíc. A to půjde z místa nehody ne vždy zjistit.\nEditor nakonec rozloží síly. Háelpéčka (tzv. hluboké lidské příběhy) z místa jakékoli tragické nehody na čtenáře zaberou. Stejně tak jako krádež výstavy Marilyn Monroe, love story mezi poslanci, týraná zvířata, kvůli kterým se čtenáři okamžitě začínají ozývat a nabízet pomoc, či každé uprdnutí Jaromíra Jágra. Kolegové z internetového zpravodajství už jsou koneckonců na místě. U nich rozhoduje rychlost – čím dřív budou fotky a první informace z místa nehody na webu, tím víc kliků nakonec inzerent spočítá. A zaplatí.\nPro tištěné noviny ale potřebujeme srdcervoucí storky se zraněnými a příbuznými. Emoce – to je to, co hýbe současným zpravodajstvím a zvyšuje čtenost. Redaktorka od nás z printu tak vyráží s fotografem do terénu, já se pouštím do práce z redakce. Musím najít něco, co i zítra překvapí.\nČísla, statistiky, „begoš“. Mluvím se znalci, volám policajty. Ti ale zatím mlčí jako hrob. Naštvu několik hasičů z okolních sborů, které postupně obvolám. Za profesionály komunikuje jen mluvka a ta nic neřekne. Prý až po zásahu.\nŠtěstí mám jako vždy jen u dobrovolných hasičů. „Ale jo, Jarda tam s klukama vyrazil,“ prozrazuje hasičský starosta z obce nedaleko nehody a pouští se se mnou do vzpomínání na nejhorší katastrofy, u kterých kdy jeho mužstvo zasahovalo. Popíše i techniku, která se k takovýmto případům vysílá. To bychom měli.\nZ Četky dorazí první přehledy podobných nehod v Česku za posledních deset let. Vyberu dvě podobné a vyhledávám si v databázi články kolegů, kteří o nich kdysi psali. Popis místa nehody ale nesouhlasí s tím, které poslala Četka. Jak mám do pytle vědět, co je správně? Koukám se přes internet na mapu, srovnávám obě místa, nejsem z toho moudrý. No bezva.\nJe půl sedmé a teprve nyní je kolegyně na místě nehody. Dálnice je už uzavřená a auto dojelo k nehodě po jakési polňačce. A pak museli kolegové jednoduše pěšky přes pole. Mezitím jsem už naštěstí sehnal kamarády, kteří za mě s manželkou půjdou večer do divadla. Dnes skončíme hodně pozdě. Manželka je naštvaná – kolik takových večerů už zažila. Kolegyně Jana na místě nabírá storky s lidmi, ptá se svědků. A telefonuje. Je jasné, že nic z místa už nenapíše, takže svou reportáž diktuje jinému kolegovi, který mezitím vyzpovídal šéfa dopravní policie. A nestíhá rozhovor přepsat.\nJenže externisté, které jsme donedávna na pomocné práce měli, jsou pryč. Propouští se téměř neustále a lidé jako asistentky, externisté nebo jen trochu méně vytížení redaktoři museli odejít. Jejich absence je citelná právě v těchto chvílích, kdy je potřeba každá ruka, každá noha. Fungujeme na doraz už v běžném provozu, v mimořádných situacích jdeme pod čáru ponoru. Soumrak tištěných médií. Noviny se tak snaží zachránit, jak to jen jde – lákají čtenáře investigativní žurnalistikou a komentáři, které na webu nenajdou.\nTam venku za Prahou\nUzávěrka se blíží každou minutu. Sekáme to tam jak Baťa cvičky. Na přepisování z diktafonu není čas. Texty píšeme, jak si zhruba pamatujeme, co nám dotyční řekli. Bílá místa, odkud před pár minutami zmizely původní články, se rychle plní. Editoři museli celé hotové noviny komplet přelomit. A teď se jen modlí, ať to stihneme.\nKorektory tentokrát přeskakujeme. Chyby nechyby. Prázdné místo v novinách vyjít nemůže a tak důležitou událost prostě nelze nepopsat. Statistiky nehod přebírám z četky a modlím se, ať to mají správně. Párkrát se mi už totiž víra v agenturu nevyplatila. V devět večer posíláme noviny do tisku. Těch dvanáctek, co jsem za poslední týdny a měsíce odsloužil, už je nepočítaně. Tupě sice každý den vyplňujeme formuláře o tom, že jsme v práci osm hodin denně, aby nám nemuseli dávat příplatky. Přesčasy ale skáčou do ohromných čísel. Odbory a zákoník práce? To jsou tu sprostá slova.\nLidé proto přicházejí a odcházejí. Zůstávají jen věrní, pro něž je novinařina opravdovým posláním, nebo ambiciózní, kteří věří, že právě tady dělají největší kariéru svého života. Většina z nich patří do vedení redakce – editoři, zástupci šéfredaktora, vedoucí rubrik. Mají už vyšší platy i hypotéky. Patří k nim ale i běžní redaktoři, kteří se kvůli místu v novinách vzdávají svého osobního života. Mnozí z nich pak nemají funkční partnerské vztahy, bydlí daleko od rodin, večery tráví v novinách nebo v několika přilehlých hospodách. Oslnilo je vědomí, že tím, co píší, ovládají myšlení jiných lidí. Jsou přesvědčeni, že ideově stojí na správné straně a že lidičkám, kteří ji ještě nenašli, je třeba udávat směr. Kvůli stále se zvyšující časové náročnosti svého povolání nemají čas studovat si širší kontexty a doplňovat vzdělání. Anebo jsou pro ně nepodstatné a mají tendenci je vytěsňovat. Když píší o výrobě mobilů, nezmíní se o podmínkách, v nichž na kovy do elektropřístrojů musí v Africe otročit tisíce dětí. Když informují o jomkipurské válce, prohlásí prostě Sýrii a Egypt za agresory, aniž by zmínili složité vztahy v pozadí. Ekonomičtí redaktoři se běžně pletou při překladech z americké angličtiny, takže miliardy dolarů jsou u nás běžně biliony. Americký rozpočet se tak jeví zhruba stonásobkem celosvětového HDP.\nObčas ovšem dostanou dardu – například při prezidentské volbě. Když během několika minut zjistí, že navzdory veškerému objasňování pravdy národ zvolil, koho zvolil, jako by tomu nechtěli ani věřit. Skoro rok dřou, a teď tohle. Za to může chudý a nevzdělaný venkov. Lidé tam daleko, za hranicí Prahy. Brzy se ale oklepou. Boj s nepřítelem se nevzdává.\nPíšu, jako bych mezi ně nepatřil. Jako bych se infiltroval do prostředí, z nějž jen napíšu reportáž, a pak odběhnu do toho správného, kde lidé pracují poctivě, vidí věci v kontextu a neplodí jen nepodložené a zkreslené texty, které se musejí vejít do požadované délky, termínu, ideologie. Ale který svět to vlastně je? Autor působí v médiích.\nSlovníček novinářské češtiny begoš – background přelomit stránky – upravit podobu článků na stránce novin\notvírák – hlavní článek stránky, někdy i novin\nHLP (háelpéčko) – hluboký lidský příběh – dojímavá story o konkrétních lidech, zaručuje čtenost či klikatelnost příspěvku\nmluvka – tiskový mluvčí\nčetka – veřejnoprávní agentura Česká tisková kancelář – odebírání zpráv z „četky“ je nezbytnou součástí zpravodajství\nbenga – policisté\ntento článek vyšel v Novém Prostoru číslo 425všechny články tohoto autora\nArchiv starších čísel:\nTlačenice na ulici\nZvířata bez domova\nLidé vs. počítače\nNásilí bez domova\nŽeny bez domova\nUčili se pracovat\nProdejní místa NP-- vyberte městoPrahaBrnoHradec KrálovéČeské BudějovicePlzeňPardubiceOlomoucDárcovské SMSTričko NPPořiďte si tričkoNového Prostoru!Videa s prodejciShlédněte rozhovory s prodejci Nového Prostoru.Rádio NPTygři v Brně


V ulici Alfonse Muchy přibyly další podzemní kontejnery - www.litomerice.cz\nV ulici Alfonse Muchy přibyly další podzemní kontejnery\nJiž jedenáctá trojice podzemních kontejnerů na separovaný odpad byla v listopadu nainstalována v Litoměřicích. Tentokrát uprostřed ulice Alfonse Muchy na sídlišti v Pokraticích.\nVítanou novinkou je pedálový systém. „Dříve lidé museli sahat na víka, aby si kontejnery otevřeli, což bylo nehygienické. Vyslyšeli jsme jejich připomínky a nyní stačí sešlápnout pedál vespod a víko se otevře. Tento systém jsme doplnili i u sedmi kontejnerů, kde chyběl,“ sdělil Pavel Gryndler, vedoucí Odboru životního prostředí na Městském úřadu v Litoměřicích.\nBudovat ve městě nádoby na odpad zapuštěné do země má hned několik důvodů. „V současné době jsou podzemní nebo polopodzemní kontejnery trendem. Instalujeme je především kvůli jejich objemu, který nezabere místo na chodníku, působí i více esteticky a měly by být odolnější vůči vandalismu. Dalšími výhodami jsou určitě eliminace zápachu nebo zabránění jejich vybírání,“ vyjmenovala Kristýna Slabochová, referentka správy odpadového hospodářství na MěÚ Litoměřice.\nPodzemní kontejnery se bohužel nedají umístit všude, kde by město chtělo. Musí se brát v potaz různé sítě, vodovody, plynovody apod., které komplikují jejich zavedení. Kontejnery na plast a papír, které mají objem pět kubíků, se vyvážejí jednou týdne, na sklo (tři kubíky) jednou za 4 týdny.\nPodzemní kontejnery jsou občany hojně využívány. „Problémem občas je, že do nich někdo nešikovně nastrká například karton, který ucpe vhazovací prostor a dál už tam nikdo nic nedá. Prosíme občany, aby si na to dávali pozor,“ apeluje na veřejnost Kristýna Slabochová.


Smart Russell Square Hostel (Británie Londýn) - Booking.com\nLondýn – hotely 8 135 možností ubytování\nCamden 632 možností ubytování\nNabídky v ubytování Smart Russell Square Hostel, Londýn (Británie)\nInformace a cena pokoje Vybavení Poznamenejte si Nepřehlédněte Hodnocení od hostů (6 720)\nTato čtvrť je skvělou volbou pro hosty se zájmem o divadlo, nakupování a památky – Podívejte se na mapu 71-72 Guilford Street, Camden, Londýn, WC1N 1DF, Velká Británie – Tato čtvrť je skvělou volbou pro hosty se zájmem o divadlo, nakupování a památky – Podívejte se na mapu Skvělá lokalita – ukázat mapu – Blízko stanice metra\nRussell Square – méně než minutu pěšky! (83 m)\nBritské muzeum s hodnocením 8.8: jen 6 minut chůze! (447 m)\nGreat Ormond Street Hospital – jen 3 minuty pěšky! (235 m)\nPrůměrné hodnocení 6,8 6 720 hodnocení\nPoměr cena a kvalita Ok. Místo super. Špunty do uší k dispozici. Fajn společenská místnost.\nVýborné umístění v centru Londýna, přímo i stanice metra. Přátelský personál dobré světlo v pokoji funkční wi-fi v pokoji čistota\nHotel se nachází blízko stanice metra, i poměrně blízko nádraží King's Cross a centru. Za tuto cenu je to slušné ubytování pro low-cost cestovatele. V ceně zahrnuta snídaně.\nKateřina, Velká Británie\nHostel byl čistý a celkem tichý, na to jaký provoz tam všude panoval... Možnost zatáhnout si závěsy, když chci spát nebo mít jen soukromí... Na to, že tam spalo 7 mužských a jen my 2 ženy, to bylo bez problémů... asi jsem měla kliku :)\nEverything was good.Breakfast was good for this price.Bathroom was clean,same like room. Hostel place is fantastic.Everything is near. Vše čisté,na hostel celkem klid.Společenský část, dále od ubytovací části.Snídaně vzhledem k ceně dostačující.Všude kousek. Rád se zde někdy vrátím\nVe společenské místnosti bylo pěkně živo a mají na půjčení nějaké deskové hry.\nDostupnost hostelu byla výborná, personál v celku vstřícný, snídaně bohatá. Výhodou bylo, že jsme měli koupelnu přímo v pokoji a tak jsme ji nemuseli s nikým sdílet. Doporučuji hospůdku hned za rohem :)\nAdafr, Česká republika\nCena, Lokalita, dostupnost, vše na dosah ruky (obchod, restaurace atd.), v takovém počtu hostů celkem čistota, kuchyň, snídaně v ceně.\nLukas_cze, Česká republika\nSkvělá lokalita, pro krátkodobé ubytování vyhovující.\nStrategicke umisteni-vsude jsme dosli pesky.Ochotny a usmevavy personal.\nZdenka4, Česká republika\nSmart Hostel Russell Square poskytuje postele ve smíšených společných pokojích, kde je k dispozici ložní prádlo a bezpečnostní uzamykatelné skříňky. Podle typu pokoje můžete využívat sdílenou nebo vlastní koupelnu.\nRecepce je otevřená 24 hodin denně. Hostel nemá vyhrazené hodiny pro noční klid a vstup je stále odemčený. Personál recepce vám poskytne turistické informace a může zprostředkovat zlevněné vstupenky do hlavních londýnských památek.\nSoučástí hostelu je lounge s velkou TV, společná kuchyň a sdílená prádelna. Každé ráno se za příplatek podává kontinentální snídaně.\nSmart Hostel Russell Square je ve vzdálenosti 230 metrů od stanice metra Russell Square a do 10 minut se pěšky dostanete k muzeu Foundling, farmářskému trhu ve čtvrti Islington a k Univerzitě College London.\nSmart Russell Square Hostel poskytuje hostům ubytování na Booking.com již od 21. října 2010\nSmart Russell Square Hostel – kdy chcete přicestovat?\nSamostatná postel ve smíšeném společném pokoji pro 15 osob s vlastní koupelnou\nTento pokoj má palandy a vlastní koupelnu.\nTento pokoj má 1 palandu a vlastní koupelnu.\nSamostatná postel v 9lůžkovém smíšeném společném pokoji s vlastní koupelnou\nPostel v 10lůžkovém společném ženském pokoji s vlastní koupelnou\nSamostatná postel ve společném 18lůžkovém smíšeném pokoji\nSoučástí pokoje je sdílená koupelna a toaleta.\nVezměte prosím na vědomí, že v pokoji jsou třílůžkové palandy.\nPokoj s palandami a vlastní koupelnou.\nSamostatná postel v 6lůžkovém smíšeném společném pokoji s vlastní koupelnou\nK tomuto pokoji patří společná koupelna a WC.\nPrávě rezervováno v Londýně: Na naší stránce bylo právě rezervováno 61 ubytování jako je Smart Russell Square Hostel\nCarluccios Restaurace 0,3 km\nNandos Restaurace 0,3 km\nStarbucks Kavárna/bar 1,1 km\nLetiště Londýn Heathrow 23,5 km\n„odbavení i ve 2 ráno, lokace (ke všem památkám max 30 min.pěšky), snídaně zdarma, na přespání dostačující“\n„Zásuvka u každé postele. Snídaně v ceně. Docházela jsem do BM, takže jsem to měla prakticky za rohem :)“\n„Až na malý noční extempore jakýchsi francouzů, co nepochopili pravidla hostelu bylo ubytování skvělé. Personál byl i v krizových situacích velice nápomocný.“\n4 důvody proč si vybrat Smart Russell Square Hostel\nVybavení – Smart Russell Square Hostel\nJe dobré vědět Smart Russell Square Hostel může vyhovět Vašim požadavkům, napište je v příštím kroku.\nPři rezervaci více než 20 pokojů mohou být stanoveny jiné podmínky a další dodatky.\nSmart Russell Square Hostel přijímá platbu těmito kartami a vyhrazuje si právo na dočasné zadržení příslušné částky před vaším příjezdem.\nZa pozdní check-out se účtuje příplatek ve výši 10 GBP.\nUpozorňujeme, že při příjezdu je nutno v hotovosti uhradit zálohu ve výši 10 GBP, Tato se vrací při odjezdu po kontrole stavu ubytování.\nZa kontinentální snídaně se účtuje příplatek ve výši 2 GBP na osobu. Podává s od 7:30 do 10:00 ve společné místnosti.\nPři předčasném check-inu můžete zdarma využít úschovu zavazadel.\nZa uzamykatelnou skříňku se účtuje příplatek ve výši 1,50 GBP za noc, který je nutno uhradit v hotovosti.\nHostel umožňuje vstup 24 hodin denně.\nDěti do 12 let lze ubytovat pouze v soukromých pokojích a musí být vždy v doprovodu dospělé osoby. Děti ve věku 13 až 16 let musí být v doprovodu dospělé osoby, mohou se však ubytovat i ve společných pokojích.\nNa všechny skupinové rezervace 20 nebo více osob se vztahují odlišné podmínky a celá částka musí být uhrazena 6 týdnů před datem příjezdu.\nV případě nevratných rezervací musí být při check-inu přítomna osoba, která provedla rezervaci a předložit kreditní/debitní kartu, kterou k tomu použila.\n6,8 Průměrné hodnocení 6 720 hodnocení\nZobrazit hodnocení, která napsali: Všichni hodnotící Rodiny (274) Páry (886) Skupiny přátel (1939) Jednotlivci (3621) Hosté na služební cestě (652) Zobrazit hodnocení, která napsali: Všechna hodnocení Fantastické: 9+ (720) Dobré: 7 – 9 (2832) Obstojné: 5 – 7 (2243) Špatné: 3 – 5 (725) Velmi špatné: 1 – 3 (193)\n6,9 Průměrné hodnocení 6 003 hodnocení\n7,1 Dobré 3 419 hodnocení\n6,8 Průměrné hodnocení 1 804 hodnocení\n3 hvězdiček 7,7 Dobré 4 764 hodnocení\n921 lidí právě teď hledá ubytování v Londýně\nNašli jsme pro Vás podobná ubytování, jako je Smart Russell Square Hostel, která se ostatním hostům líbila.\nSmart Hyde Park Inn je hostel situovaný v Londýně, jen 150 metrů od stanice metra Bayswater a Hyde Parku. Nabízí levné společné i soukromé pokoje a v celém objektu zdarma Wi-Fi.\nTento hostel stojí jen 100 metrů od Hyde Parku a 5 minut pěšky od stanice metra Queensway. Nabízí prostorné pokoje s koupelnou a bezplatné Wi-Fi připojení v celém hostelu.\nSmart Camden Inn se nachází v Camdenu, čtvrti známé svými hospodami a kluby, necelých 500 metrů od místní tržnice.\n7,7 Dobré 4 764 hodnocení\nStále hledáte? Podívejte se na další podobné hotely, jako je Smart Russell Square Hostel\nPodívejte se na všechna hodnocení pro Smart Russell Square Hostel\nNejnovější hodnocení pro Smart Russell Square Hostel\n눉postele jsou dost malé a to jak úzké tak i krátké..\n눇Super místo, blízko metra\n• Samostatná postel ve společném 18lůžkovém smíšeném pokoji\n눉Myš nám nakousala zabalenou a připravenou snídani.\n눇Poměr cena a kvalita Ok. Místo super. Špunty do uší k dispozici. Fajn společenská místnost.\n• Samostatná postel v 6lůžkovém smíšeném společném pokoji s vlastní koupelnou\n눉Ve sprše tekla buď jen studená nebo vařicí voda\n눇Milý personál ,pohodlná postel\n„Za takovéto ubytování je 102 Liber nepřiměřeně vysoká cena! Nedoporučuji!“\n눉Miniaturní pokoj 2 x 1,5 metru. 2 postele nad sebou - palanda, žádná židle, nebylo si kam sednout, žádný stolek, žádná skříň, žádné ramínko nebo věšák na šaty v koupelně žádná sklenička\n눇Výborné umístění v centru Londýna, přímo i stanice metra. Přátelský personál dobré světlo v pokoji funkční wi-fi v pokoji čistota\n• Samostatná postel ve společném 15lůžkovém smíšeném pokoji\n„Skvělý poměr cena:kvalita“\n눉Snídaně by mohla být různorodější.\n눇Skvělý poměr cena:kvalita. Vše proběhlo bez problému, postel pohodlná, sociální zařízení v pohodě, personál ochotný.\n• Samostatná postel ve smíšeném společném pokoji pro 15 osob s vlastní koupelnou\n눉Pokoj ve třetím patře bez výtahu. Koncem května bylo v pokoji vedro jak v sauně, malý větrák nebyl řešení, nedalo se tam spát. Z toho důvodu jsem druhý den odjela, vrátili mi 80% ze zaplacených a nevyužitých dnů pobytu.\n„Low-cost hostel in the city centre“\n• Postel v 10lůžkovém společném ženském pokoji s vlastní koupelnou\n눉Ostatní hosté nebyli moc ohleduplní, což samozřejmě není chyba hotelu a u shared rooms pro 10lidí se to dá očekávat.\n눇Hotel se nachází blízko stanice metra, i poměrně blízko nádraží King's Cross a centru. Za tuto cenu je to slušné ubytování pro low-cost cestovatele. V ceně zahrnuta snídaně.\nHodnocení napsáno: 22. dubna 2017\n„JanaM - Jičín“\n눉Výtah by se šikl.\n눇Hostel byl čistý a celkem tichý, na to jaký provoz tam všude panoval... Možnost zatáhnout si závěsy, když chci spát nebo mít jen soukromí... Na to, že tam spalo 7 mužských a jen my 2 ženy, to bylo bez problémů... asi jsem měla kliku :)\nHodnocení napsáno: 3. dubna 2017\n„Ke snídani by to chtělo i něco slaného (šunka, sýr, vejce).“\n눉Myši. Trvale zavřené některé sprchy.\n눇Everything was good.Breakfast was good for this price.Bathroom was clean,same like room. Hostel place is fantastic.Everything is near. Vše čisté,na hostel celkem klid.Společenský část, dále od ubytovací části.Snídaně vzhledem k ceně dostačující.Všude kousek. Rád se zde někdy vrátím\n• Samostatná postel v 8lůžkovém smíšeném společném pokoji s vlastní koupelnou\n눉-vrzajcí postel -málo místa v koupelně\n눇dobrá poloha hostelu, blízko stanice metra\n눇Ve společenské místnosti bylo pěkně živo a mají na půjčení nějaké deskové hry.\n„Klidné, čisté ubytování“\n눉Z nám neznámých důvodů se několikrát stalo, že nám personál vlezl do pokoje (třeba v 1.15 am!) aniž by zaklepali nebo vysvětlili, co se děje! Většinou jsme již spali a tak nás vzbudili :(\n눇Dostupnost hostelu byla výborná, personál v celku vstřícný, snídaně bohatá. Výhodou bylo, že jsme měli koupelnu přímo v pokoji a tak jsme ji nemuseli s nikým sdílet. Doporučuji hospůdku hned za rohem :)


Křupavé palačinky - víc nebo míň mouky? | Poradte.cz\nKřupavé palačinky - víc nebo míň mouky?\nOd: pavelstz Datum: 09.03.14 20:42 odpovědí: 16 změna: 15.03.14 19:46\npodařili se mi v poslední době párkát palačinky, které byli tvrdé. Ne že by byli připečené, ale prostě vyšli suché, lámajícíse při stočení.\nVčera jsem zkoušel dělat dle receptu z internetu 500ml mléka, 2 vajíčka, 220g hladké mouky, špetka soli. Nechal jsem směs odstát 30min a pak začal smažit na oleji.\nUvažuji jestli té mouky ubrat nebo přidat aby ty palačinky byli ok.\nDatum: 09.03.14 20:45\ndoporučil bych: 2 hrníčky polohrubé, 1 vejce, špetku soli, trošku cukru, 1/4 hrníčku oleje a vody podle konzistence.\nZ toho co píšete máte dobrý recept, ale problém je v tom, že těsto je buď moc tuhé nebo ho děláte dlouho. Jakmile palačinka změní z jedné strany barvu, hned otočit, po dalších 20 sec (?) sundat. I kdyby byla bílá Někdy jsou jakoby křupavé, ale stačí je nechat pár vteřin odpočinout a jsou měkké.\ndoplněno 09.03.14 20:47:\nmouky neubírat, ta tvoří většinu spíše mléka... za mě vody, nelze poznat rozdíl a profíci je dělají z vody... možná Polreich by umřel, ale jen kvůli hře jak je to úžasně domácí https://www.poradte.cz/recepty/palacinky/\nmožná té mouky dát trochu mín ale naopak více mléka já dělám tyto\nDatum: 09.03.14 20:47\njá je dělám od oka ,ale přidávám lžíci oleje do těsta dobře promíchám a pak jsou jedna báseň\ntěsto nesmí být husté ,musí se pěkně po pánvi rozlít ...jen pak jsou jemné a krásně se stáčí\nJá na pánev naleju olej projedu s ním všechny kouty a pak vyleju do talíře vedle. Když pak na takovou pánev naleješ těsto tak se ti udělá tenká málem průhledná palačinka žádná sušenka. Zatímco když to budeš nalivat do vysoké vrstvy oleje uděláš svítek který musíš smažit dýl a tím pádem ho lehko dokážeš přesušit.\nDobrý večer Mám stejný recept v hlavě již léta a palačinky jsou vynikající Nevím,kde byste mohl dělat chybu...Snad jen,já to těsto vyšlehám el.šlehačem.\nDatum: 09.03.14 21:14\nDobrý večer. Od té doby co jsem dostala recept na palačinky z kefíru, tak doma jiné nechtějí. Jsou měkounké, jemné.\nPosílám recept, kdyby jste chtěl vyzkoušet. Jinak Váš recept je dobrý, taky jsem je tak dělala.\n1 kefír (500 g)\n25 dkg polohr. mouky\nDatum: 10.03.14 08:00\nDo stejneho mnozstvi davam jen jedno vajicko. Do testa pridavam cca dve lzice oleje. Prvni palacinku pecu na trosce oleje, pod ostatni uz olej nedavam vubec. Pecu je dost zprudka, zadne dlouhe valeni po panvi, jakmile jsou za spodni strany lehce ruzove tak otocit a za chvilku ven z panve. Jsou pak takove mechove nebo jak to nzvat.\nDatum: 10.03.14 09:51\nPalačinky u nás dělá manžel a za dobu co se snaží, má svůj recept- 1/4 l mléka, 3 lžíce hladké mouky, 1 lžíce polohrubé mouky ,1 vejce, špetka soli, čajová lžička mletého cukru. V misce metlou rozšlehá, pokud se mu to zdá husté, přileje mléko nebo vodu. Rozpálí pánev co je pouze na palačinky, když je rozpálená, vytře ji olejem a pak malou naběračkou naleje těsto a pohybem pánve ho nechá rozlít po celé ploše pánve, palačinky otáčí vyhozením, množství je 5-6 velmi tenkých palačinek.\ndoplněno 10.03.14 10:49:\nPřiznám se bez mučení, já to neumím. Když vidím jak to má řídké, říkam si, že z toho přece nemůže být palačinka. Manžel a vnučka je mají rádi s jahodovou marmeládou, já s opraženými ořechy a zakysanou smetanou.\nDatum: 10.03.14 10:38\nLiduš, už jednou jste tenhle recept psala a já jsem ho vyzkoušela. Palačínky jsou skvělé. Ponorákem rozmixuji ve velkém půllitrovém hrnku a nechám klidně 2 hoďky postát, aby vyšly bublinky a těsto bylo hladké. Smažím na pánvi s vločkou másla, jen pro vůni. Dobrá pánev je k nezaplacení a zmažení naprosto bez omastku je nejlepší. Palačínka by něměla mít ani zlatou, ne tak hnědou barvu. Pak je tvrdá.\nDatum: 10.03.14 22:51\nPaní lidus téměř jako bych je dělal já. Jen já to mám jen z hladké mouky a místo mletého cukru dávám vanilkovy cukr a mléka neumím říct... jen nejdřív dám mléka míň ať je těsto tužší pořádně rozvedlat a pak dolivat do hladoucka. Nevznikají pak hrudky. A dcerka si je tak zamilovala že už je umí v 10 letech si udělat sama. Ale smaží pod dozorem a jen s obraceckou. Ale jednou zkusím dát tu polohrubou.\nDatum: 10.03.14 23:02\nKdyž dělám palačinky, tak rozšlehám žloutky s trochou cukru, přidám trochu mouky, mlíko, (sůl, muškátovej oříšek, vanilku...) a sníh z bílků. Palačinky potom jsou nádherně nadýchané. Náplň dělám tak, že smíchám tvaroh s moučkovým cukrem a přidám tam hroznové víno a broskve nakrájené na kostičky. Dám náplň na půlku palačinky a překlopím druhou půlkou. Potom stačí posypat trochou moučkového cukru.\ndoplněno 11.03.14 07:48:\nAle ta práce s tím se vyplatí. Taky jsou dost syté, takže stačí dvě a máte plný břicho :D\ndoplněno 11.03.14 08:10:\nTady celý recept, kdyby se někomu chtělo, koukám, že to dělám krapet jinak, ale to nevadí. Je to od babičky, ta to má z nějakého časopisu.\n4 žloutky smícháme se 150 ml mléka, přidáme 4 lžíce mouky (polohrubé), vanilkový cukr a sůl (+citronovou kůrou podle chuti). Bílky rozšleháme s 1 lžící cukru (krupicového) a uděláme sníh, který vmícháme do těsta. Pánev musí být hodně horká, tyhle palačinky mají být nadýchané (ne tenoučké).\nTvaroh (1 vanička) promícháme s vanilkovým cukrem a trochou smetany nebo mléka (podle chuti), popř. moučkovým cukrem (prostě podle toho, jak to chcete sladké a řídké, já tam dávám asi půl kelímku smetany a nějaké 2 lžíce cukru). A přidáme nakrájené ovoce (my děláme broskve a hroznové víno).\nDatum: 11.03.14 07:09\nKolikokoli, ty vaše palačinky, to už nelze nazvat bleskovým hlavním jídlem. To je mimořádný smažený dezert pro náročné.\ndoplněno 14.03.14 10:31:\nNikdy jsem do těsta na palačinky nedávala cukr. Ale včera jsem to udělala a byly strašně rychle tmavé. Budu se držet své zkušenosti a pocukruju až hotové, sbalené.\nDatum: 11.03.14 07:55\nClovek se tu vzdy neco priuci, nekdy to vyzkousim. Ja smicham od oka mouku, curk, mleho a vajicko ci dve podle mnozsti a hura na smazeni. "Tekutost" mam jiz v oku tak, aby se rozlili po cele plose a zaroven se netrhaly. Hadam, ze tazatel je smazi moc dlouho. Ja otacim hned jak vidim, ze mam horni cast pevnou, ne tekutou.\nDatum: 14.03.14 09:15\na droždí nic?\nDatum: 14.03.14 10:27\n"dary" palačinky nejsou lívance nebo beleše (u nás se tak říká kynutému těstu, osmažené na plotýnce, maže se povidlím a sype mákem).\nDatum: 15.03.14 19:46\nJak už se zde psalo, dávám pod každou malilinký kousíček másla. Kdo okusil, nechce jinak.Vůni másla nic nenahradí!


Symfonik barev a symbolů - Vladimír Kiseljov | Luxus.cz\nSymfonik barev a symbolů - Vladimír Kiseljov\nKiseljov dobrodružně zhmotňuje a propojuje ve svém díle hudbu, barvy, filosofický význam, pohyb, prostor a čas. Jeho obrazy a scénické realizace v divákovy propojují a oživují všechny smysly - zkrátka jeho tvorba je prožitá, autentická přímá vnitřní cesta, přetvořená do uměleckého díla.\nVystudoval Kunstuniversität Graz a JAMU v Brně, uspořádal dosud přes 90 samostatných výstav svých maleb. Patří mezi ně i účast na Mezinárodním Bienále současného umění ve Florencii v roce 2009, výstavy obrazů v Berlíně, Bayreuthu, Edinburghu, Vídni, Kodani, Lipsku aj. Realizoval 10 rozměrných nástěnných maleb, z nichž největší vznikla v roce 2015 v podchodu vlakového nádraží v Tišnově na ploše 600 m2 (je největší nástěnnou malbou ve střední Evropě) a je provázená neustále znějící hudbou. Další jsou v Edinburghu, Casablance, Florencii aj.\nV roce 2015 se svou tvorbou zúčastnil i oficiálního programu Pražského Quadriennale. V červenci roku 2018 účinkoval na mezinárodním divadelním festivale v Casablance v Maroku s malířskou performance s projekcí, získána cena za interakci. V srpnu 2018 byla na divadelním festivale Theatrum Kuks uvedena opera Bábel skladatelky Zuzany Michlerové, jejíž námět a libretto Kiseljov napsal - a při této premiéře provedl také živou malířskou performance. Jako režisér a scénograf uvedl v ND Brno operu Richarda Wagnera Parsifal, je Presidentem Spolku Richarda Wagnera Brno a v letošním roce získal za svou tvorbu mezinárodní kulturní vyznamenání "Goldene W", které nosí pouze 5 lidí na světě.\nPředtím, než se pustíme do samotného výkladu obrazu Oliviera Messiaena (pozn.red.: první obraz v galerii pod článkem), podíváme se na základy vaší tvorby, abychom mohli obraz lépe pochopit. Začátky vaší tvorby jsou spojovány se sérií obrazů inspirovaných klasickou hudbou...\nZačal jsem hodně kreslit a malovat už od narození – mé první kresby vždy vyprávěly příběh, odehrávající se často mezi velrybami v moři – nebo ve vesmíru. Od čtrnácti let jsem začal víc malovat - a ty malby většinou zachycovaly prvotní světlo při stvoření světa, kde moře je zároveň vesmír i les – a takové poloabstraktní krajiny. Mé obrazy byly a jsou obrazem vnitřního světa – zároveň ale od dětství velmi často poslouchám klasickou hudbu, kterou vnímám barevně, synesteticky, takže se to vše hodně prolíná v mém vnitřním vesmíru, plném mytologických příběhů a symboliky. Smyslem mé tvorby je předání energie lásky a harmonie, se kterou jsem se narodil – a souznění s některými mistry světového umění, s jejichž dílem cítím silnou obsahovou rezonanci a spřízněnost. Jedná se o vzájemnou podporu a Jednotu – oni podporují mě – a já v části svého díla jejich dílo znovu křísím a rozvíjím ho dalšími svými osobními zkušenostmi. Lidstvo pracuje pouze na jednom společném díle v průběhu věků – a já do něj jen přispívám podle svých možností. Snažím se stavět dál na tom, co je pevné a trvalé – a přidávat to nejlepší ze sebe, to nové a originální ze sebe k společnému užitku. Staří mistři si toto uvědomovali, ať byli jakkoliv novátorští a originální - že pokračují na ramenou obrů před sebou – a snažili se o to, předat ze sebe hlavně to nejlepší, co může doufat v univerzálnost a trvalost pro celé lidstvo. Respekt, úcta, čerpání z kořenů – ale i odvážný výhled vzhůru pro další růst a spolupráci – to jsou mé zásady. Svým dílem hledám vnitřní tmel, který drží svět zevnitř pohromadě – a postupně ho také nacházím. Když maluji rozkvétající přírodu, nemaluji povrch krajiny – ale zviditelňuji tu sílu, která dává stromům a květům růst. Umění je vzpomínka na Ráj – a já ten Ráj při tvoření prožívám. Prožívám stvoření světa při malbě každého obrazu.\nNamaloval jste výrazné světové osobnosti, mimo jiné i osobnosti české kultury jako Leoš Janáček nebo Jan Amos Komenský. Chcete dále zabrousit do české historie?\nCyklus portrétů osobností, s jejichž dílem duchovně souzním, jsem začal v roce 2007. Většina zobrazených jsou hudební skladatelé, jako Johann Sebastian Bach, Carl Maria von Weber, Ludwig van Beethoven, Wolfgang Amadeus Mozart, Richard Wagner, Leoš Janáček a další, jejichž životopisy a dílo podrobně studuji od svých patnácti let. Ucítil jsem ale potřebu namalovat i několik spisovatelů – všichni z nich shodou okolností působili v Čechách. Jedná se o Jana Amose Komenského, Karla Hynka Máchu a Gustava Meyrinka. K jejich dílu se také pravidelně vracím a inspiruje mě. Portrétů těchto významných osobností jsem už namaloval už kolem 24.\nMám v plánu další osobnosti české historie, které namaluji letos v rámci 100 let výročí založení naší republiky – takže svůj cyklus obohatím o Karla IV., Antonína Dvořáka, Bedřicha Smetanu, Tomáše Garriqua Masaryka a další osobnosti, které mě inspirují svým humanismem, duchem a vizí. Po důkladném studiu díla a nitra každé osobnosti maluji každý portrét se snahou propojit fyzickou podobu osobnosti se zviditelněním jeho duše - a současně obklopené dějem díla, které nejlépe vystihuje podstatu a poselství svého tvůrce.\nPři malbě hudebních skladatelů jste poslouchal jejich skladby. Inspiruje vás také jiný druh umění, například próza nebo poezie?\nNejsilnější inspirací k tvorbě je hlas mé vlastní duše, uvnitř mě – jako další inspirační zdroje můžu označit úplně vše, viditelné i neviditelné. Často k doprovodu určitého svého pocitu, tématu, děje použiji jako další rozvinutí tématu určitou skladbu nebo báseň, která ji částečně inspirovala – a částečně zase já posouvám její význam dál. Obohatí tedy ona mě – a já současně já ji také, protože stará mistrovská díla potřebují ke svému znovurozeznění současné reflexe – a také se dají táto díla ještě posunout na další, vyšší rovinu – díky novému osobnímu poznání a souvislostem. Velmi rád a často také vyrážím na výlety na posvátná místa v přírodě, která jsou často spojena s některou stavbou, která tomu místu a krajině vévodí. Mluvím například o Karlštejnu a okolí Svatého Jana pod Skalou, nebo Zelené hoře u Žďáru nad Sázavou či Křtinám u Brna. Na posledních dvou jmenovaných místech stavěl své chrámy geniální barokní architekt Jan Blažej Santini – a přiznám se, že cestování po všech stavbách, které postavil – a jejich okolní krajině, to prostě miluji.\nProtože hodně čtu, inspiruje mě dílo Johanna Wolfganga Goetha – oba díly Fausta, Nauka o barvách, paměti, cestopisy a knihy o minerálech a geologii. Od dětství jsem četl rád hrdinské eposy – Epos o Gilgamešovi, Parzivala od Wolframa von Eschenbach, Eddu, Píseň o Nibelunzích a další, které mě svou symbolikou a příběhy okouzlují dodnes. Pohádky jsou také jedním z mých nejsilnějších zdrojů – baví mě jejich geniální jednoduchost a přímočarost hrdinské cesty – a jejich kořeny v psychologických archetypech a mýtech.\nPodívejme se nyní na obraz Oliviera Messiaena. Jaký máte k tomuto skladateli vztah?\nMessiaenovo dílo je mi neuvěřitelně blízké. Celý život totiž strávil cestováním na nejodlehlejší místa na světě, kde zapisoval do notového zápisu zpěv ptáků - a využíval potom tyto své zápisky jako hudební motivy svých velkých skladeb. Velmi ho také inspirovala orientální posvátná i světská hudba a jejich odlišná tónika a nezvyklá rytmika, naprosto odlišné od té západní. Jeho hudba je nadpozemská – a já se v ní cítím jako doma :)\nPoslouchal jste při malbě tohoto obrazu nějakou konkrétní Messiaenovu skladbu?\nTento portrét zachycuje Messiaena jako Františka z Assisi, s jehož dílem a osobností se vnitřně ztotožňoval. Svatý František totiž mluvil s ptáky – stejně jako Mesiaen – a i jejich mystické pojetí křesťanství si je velmi blízké. František z Assisi je poslední Messiaenova opera – a tu jsem při malbě tohoto obrazu také poslouchal, nejvíce zachycuje esenci a poselství svého tvůrce.\nVaše obrazy vyjadřují komplexní synestetické vnímání světa. Můžete nám jedinečný styl Synestetismus krátce přiblížit?\nVnímám hudbu a všechny vjemy barevně a svými obrazy tedy propojuji všechny smysly diváka - barvy, filosofický význam, hudbu, pohyb, prostor a čas. Má tvorba je každodenně velmi hluboce promýšlená a prožitá autentická přímá vnitřní cesta, přetvořená do uměleckého díla, které je silné a vyzařuje pozitivní energii - a můj vhled do mechanizmů fungování světa.\nPropojuji jednotným duchem všechny smysly a vjemy do jediného proudu, který nekompromisně směřuji do nitra diváka, jehož vnímání, cítění a vědomí se snažím probudit a rozšířit.\nV názvu spojuji výraz Synestesie – tedy sjednocující propojení všech smyslů, barevné vnímání hudby (z řeckého syn = spojení a aesthesis = cítění, vjem) – a Estetismus, tedy potřebu vnášení pravdivé a duchovní krásy, citu do světa.\nSvou tvorbou tvořím harmonii sfér, všejednotu, soulad a lásku.\nFilosofické, slovní, hudební, prostorové, pohybové a barevné významy ladím a spojuji do jednoho proudu – kterým tvořím jejich jednotu a soulad, nikoli rozpor a oddělenost, v jakých se ve vnějším světě pro lidi často nacházejí. Přirozeně svou tvorbou propojuji lidmi oddělené obory, protože je dlouhodobě studuji a fyzicky i duševně prožívám jejich souvislosti a jednotu.\nSvou tvorbou pomocí malby obrazů, nástěnných maleb, malířských performancí, divadelních představení, libret oper a jejich režií a scénografií – se snažím tento proud, který ze mě prýští, předat lidem.\nTato témata své tvorby rozvíjím a žiji doslova od svého narození, odkdy takto vnímám. Své náčrtky a témata si píšu každý den, rozpracovávám je, propojuji a ztvárňuji ve výsledných obrazech. Často mnoho témat maluji opakovaně a pokaždé v jiné souvislosti, v rozšířenějším širokém kontextu - nebo naopak někdy ve zcela samostatně a v co nejjednodušší, ryzí podobě.\nJedná se o mou vlastní formu naplnění ideálu souborného uměleckého díla – Gesamtkustwerku.\nTato díla tvořím akrylovými barvami buď v horizontální podobě na zemi, litím barev – nebo ve vertikální podobě malbou štětcem na plátno – nebo i jejich postupnou kombinací, někdy za použití flitrů, zrcadlové fólie atd.\nVždy na vernisáži komunikuji s publikem, poskytuji výklad svých obrazů, čímž osvětluji poutavé příběhy, symboly a vše propojující souvislosti, které jsou v nich obsaženy.\nUvádíte, že vnímáte hudbu a všechny vjemy barevně. Podívejme se tedy nejprve na barevnou stránku obrazu. Při prvním pohledu na obraz je možné si všimnout, že je položen na černém pozadí s bílými body, což může evokovat vesmír, nebo noc. Má toto pozadí hlubší smysl?\nPoslední čtyři roky tvořím skoro všechny své obrazy na černé podmalbě, kterou si nejdříve na plátno vytvořím. Tuto černou vždy maluji od středu plátna v kruzích k okraji, takže tam úmyslně zůstávají i plastické stopy tahů štětce a vytvářejí určitý tunel – a velmi hluboké tiché hučení, které připomíná prazvuk z nitra země, nebo ještě více stav před stvořením vesmíru. Každý obraz maluji jako znovustvoření celého vesmíru – z ničeho. Také s tím, že vždy od obrazu uslyším, ucítím, když už je hotový. Zdá se to možná zvláštní – ale nejdůležitější je umět zastavit a přestat - poznat, když už je obraz hotový. Nepromeškat okamžik, do kterého se obraz ještě stále zlepšuje a zpřesňuje – a od kterého už se jen strhává, překombinovává a kazí. S tím má problém hodně malířů – já naštěstí ne :) Na počátku před začátkem malby vždy cítím harmonii a příjemný pocit plnosti ze sebe – a prázdnoty z plátna. Tento stejný pocit zažívám na konci přesně opačně – u sebe spokojenost z prázdnoty – a u obrazu plnost, kterou jsem do něj obtiskl. A to je právě ten pocit, který ucítím – a vím, že už je obraz dokončený. Poslední dva roky maluji obrazy stále přesnější, zdánlivě jednodušší, s méně objekty – ale o to výstižnějšími. Zaměřuji se více na přímé, ryzí sdělení, které nenechám zahltit vnějškovým a líbivým překombinováváním. Nechávám obraz více dýchat, dávám více prostoru každému tématu na svém obraze, většinou dávám každému tématu vlastní plátno. Mám ve své tvorbě několik období, kdy jsem postupoval opačně – na každém plátně jsem zobrazil množství zdánlivě nesourodých, ale vnitřně propojených příběhů. Desítky postav a pohybů. Teď se zaměřuji více na srozumitelnost a to, že každé téma namaluji na jeden obraz – a ten slouží jako meditační pomůcka, pro seberozvoj tohoto jednoho tématu, které v sobě posilujeme. U těch předchozích obrazů se jednalo spíše o ponor diváku do obrovské synchronicity a plnosti vesmíru, kde ale trvá dost dlouho, než se divák ve významech zorientuje :) Obě cesty mají pro mě do budoucna své výhody – a možnost v nich dál pokračovat a rozvíjet je.\nKromě kontrastních barev se zde objevují také pestré barvy. Barevné světlo proniká přes rozetu, barevné světlo vychází z nitra skladatele, barevně jsou zbarveni ptáci. Co přesně jste chtěl těmito barvami vyjádřit?\nRozeta v katedrále představuje Mystickou růži, v níž se zrcadlí celý vesmír se všemi barvami – a pomocí světla přes ni procházející je poslán mezi lidi a přijat.\nAbych ještě vysvětlil barevnost své malby, je důležité si uvědomit, že takto vidím a cítím. Není to nijak vykonstruované, ale přirozené zhmotnění jednoty, ve které barva s filozofickým, psychologickým a hudebním významem JSOU. Když vnímáte podstatu a jádro věcí, spojí se vám význam po osobní zkušenosti s konkrétním prožitkem, pocitem, barvou, tvarem, tóninou, vůní. A potom můžete tuto věc opět zobrazit právě v tomto širokém, ale vzájemně se podporujícím spektru.\nŽádná barva neexistuje a nezní na obraze jen sama o sobě – vždy záleží na sousedících barvách a tónech. Ty jí dodávají souvislost, vyznění a melodii – buď tím přidávám kontrast a tedy drama, napětí a kumulaci energie, když jsou kontrastní a protikladné – nebo obraz zmírním a ztiším do harmonie, když dám k sobě spřízněnější barvy. Smyslem některých mých obrazů je probuzení a rozpoutání energie k činu – a jiné mé obrazy ve vás zase mají otevřít jen vaše srdce a naplnit vás konkrétním pocitem harmonie, poznání, klidu, které chci předat. Vytvářím barvami hudbu, jsem vlastně dirigent :)\nJak jsme již zmínili, dle Synestetismu se snažíte propojovat všechny smysly diváka. Jaké další prvky synestetismu zde může člověk kromě barev spatřit? (hudba, pohyb, prostor, čas)\nEnergie, význam, tón, barva – to vše jsou vibrace, které mají svou vlnovou délku v čase – a ty si odpovídají. Já to pouze vnímám – a dokážu skrze své řemeslo zhmotnit v uměleckém díle. Ať už se jedná o divadlo, obraz nebo nástěnnou malbu – vždy pracuji s tímto spojením, ve kterém je také velmi důležitý prvek času. Vytvářím totiž často svá díla přímo před diváky, např. na koncertě nebo performanci - v reálném toku času, během kterého diváci přímo vnímají a prožívají tuto výše uvedenou Jednotu. A zároveň na ně přenáším svůj prožitek, který cítím při tvorbě – a to, že v těchto okamžicích čas neexistuje, zastavuje se a nastává právě prožitek věčného okamžiku, extáze, Jednoty, Harmonie.\nNa obraze jsou výrazným prvkem rozmanití ptáci. Jakou zde hrají roli? Co symbolizují?\nV Bibli i dalších posvátných textech z celého světa je popsán ráj a nebe jako místo, které je naplněné harmonickým zpěvem ptactva. O ptácích Fratntišek z Assisi často mluvil jako o ideálu a vzoru pro lidi v souvislosti s askezí a spojení s Bohem – protože kromě každodenní potravy nic nehromadí – a přesto jsou okřídlení, svobodní a šťastní Bohu nejblíže. To bylo i Františkovo pojetí jeho vlastního života – i řádu. Holubice je symbolem Ducha, další ptáci na obraze jsou konkrétní ptáci, jejichž hlasy Messiaen zapsal a použil jako hudební motivy v této opeře. Mezi nimi je i Messiaenův a Františkův oblíbený ptáček s černou čepičkou, který žije v okolí Assisi. Tento ptáček zpívá Messiaenovy doslova ze srdce, které představuje Slunce spojené s lunou - a září všemi barvami. Další pták s ocasem ve tvaru lyry představuje i fyzicky spojení s hudbou a hudebním nástrojem- a i jeho hlas je jedním z motivů opery. Výr představuje tajemství a moudrost, které jsou zatím ukryty v noci nevědomí, aby mohly se svítáním vyjít na světlo. Opět je zde pro vyvážení protikladů do rovnováhy.\nSám Messiaen jednou rukou píše - nebo kreslí obraz svatby Slunce a Luny - a druhá ruka se mu už proměnila v ptačí křídlo. Dále zde prolétá ledňáček, který představuje přímost a rozhodnost při ponoru, kterým se noří do temnot, aby z nich vylovil rybku a zase se vznesl vzhůru. Přímo z hlavy a ramen Messiaena vyrůstají varhany, protože na ně celý život hrál – a byl od roku 1931 vrchním varhaníkem v kostele Svaté Trojice v Paříži – až do své smrti v roce 1992.\nKromě samotné postavy Olivera Messiaena si lze na obraze všimnout i milujícího se páru s korunou. Jaký mají na obraze význam?\nPředstavují alchymickou svatbu, spojení protikladů - kdy se společně miluje muž jako slunce a král se ženou jako lunou a královnou. Vzniká tak opět kosmická Jednota a harmonie sfér. Messiaenova opera František z Assisi končí sborovým zpěvem, oslavujícím sjednocení slunce a luny.\nMá obraz i filozofický podtext?\nKdyž mluvím o obraze, popisuji jen filosofii a ideje, které si našly v obraze svou formu. Umění se zrodilo z rituálu jako součást modlitby, bylo od počátku prostředkem, kterým lidé prožívali posvátno a duchovní svět. Toto je linie, kterou se ubírá od počátku má tvorba – snažím se vytvořit pro své současníky a budoucí generace záznam o přesahu našeho života, obtisknout svou prožitou zkušenost a hledání smyslu života. V dnešním světě vznikajícím umění převládá nihilismus, údajně záměrná rezignace tvůrců na obsah a poselství svého díla. Nemyslím si, že mnoho z dnešního umění zůstane vysoko hodnocené i v budoucnosti – právě pro svůj cynizmus, zábavně blyštivou banalitu a zahlcování diváka chaosem, špínou a problémy svého tvůrce a jeho doby. To, co přetrvá, je vždy duch – umění, které vzniká z okamžiku risku o zjevení čistoty nitra svého tvůrce a toho, co ho vzhůru přesahuje. Proto vytvářím umění, které má v sobě magické myšlení, rozvíjející intuici, imaginaci a sebepoznání diváků. To bylo a bude smyslem umění – a čistou pramenitou vodou, po které bude vždy žíznit divák, vyprahlý po duchu a přesycený hojností materializmu. Jsem přesvědčen, že láska a duchovní krása spasí svět. Protože pokud by to nedokázaly ony, tak už by to nedokázalo nic. Mé obrazy fungují jako zrcadla – každý v nich vidí sebe, ty aspekty, které ho zrovna zaměstnávají. Zároveň dávají ukazatele na směřování, jak pokročit na individuální cestě sebepoznání a rozvoje své duše a ducha. Stále mám chuť pomalovat celý svět – a proměnit ho k lepšímu. Tvořit svobodně – a tvořit svobodu.\nLuxus pro mě znamená žít život takový, jaký jsem- a tak, jak chci :)


Nový rok na Sibiři: nezapomenutelná dovolená - 2017 - Časopis Módní Dámské 2017\nČasopis Módní Dámské ⇒ 2017 ⇒ Nový rok na Sibiři: nezapomenutelná dovolená\nSibiřská města Ruska jsou známá svou pohostinností. Hosté jsou milovaní tady. Lidé jsou ochotni pomoci a zjistit, zda jsou nějaké otázky. Budete nejen výzva, jak se dostat na správnou ulici, ale třeba upozornit, například několik zajímavých atrakcí k návštěvě. Je to krajina krásné přírody, čistého vzduchu a prudkého podnebí. V létě je na Sibiři velmi horko a v zimě je velmi chladno. Ale ve velkých městech je to téměř nepostřehnutelné, tady nenajdete obrovské zasněžování. Ale budete okamžitě vidět, že hodně sněhu sem, dělat dlouhé vzdálenosti výlet do regionu, nebo jít do jakékoliv krajiny atrakcí. V mnoha městech je pro Nový rok zvykem vyřezávat sochy z ledu a zdobit město s nimi. Dokonce i největší města proměnil v pohádce, tak ledových soch, osvětlené pouliční lampy, měnící svůj vzhled. V noci, obzvláště když sněží padne a měsíc svítí, je tato podívaná prostě fascinující.\nNa Sibiři, starobylé budovy XVII-XVIII století, bok po boku s nejnovějšími nákupních center, a mohou žít spolu bok po boku. Na náměstích ve městech jsou velké a načechrané vánoční stromky nastaveny a krásně oblečené. Často přímo ve městě se staví některé ledové skluzavky, kde děti mají zábavu, ale dospělí taky, neváhejte proklouznout několikrát s mými dětmi.\nMůžete navštívit zajímavá průmyslových objektů, jako jsou vodní elektrárny Krasnojarsk, když jdete do Krasnojarsku. K dispozici je také jedinečná přírodní památka: krasnojarské pilíře. To jsou skály, které milují horolezci celé země, kteří sem přijdou na výcvik. V jiných městech je také mnoho zajímavých věcí. Každé město má své vlastní regionální národopisné muzeum, který obsahuje zajímavou sbírku vyprávění o tradic národů Sibiře. To vše přichází v době, kdy je půda aktivně rozvíjet a domorodé národy Severu přizpůsobil kulturních tradic, které jsou typické pro centrální Rusko, zatímco často opouštět své vlastní.\nMnoho měst Sibiře je velmi krásné. A pokud chcete být sám s přírodou, můžete jít ven z města, v sanatoriu nebo odpočívat doma, chodit podle sibiřského lesa. Na Sibiři existují lyžařské střediska, nikoliv horší než jejich vybavení a kvalita tras evropských. V každém městě je nutně zaplněn kluziště, nebo dokonce jen málo.\nSibiř čeká na hosty a ti, kteří se tam na Nový rok setkávají, to nelituj!\nPředchozí Článek Co filmaři vydělávají z nás v Rusku, když si nic nevyberou?\nNásledující Článek Jak naplánovat svůj čas\nPoznámka pro ženy v domácnosti: užitečné poradenství v oblasti chovu


7 věcí, které Vás korporát nenaučí | Pracující Dívka\nVe spletitém korporátním světě už se nějakou dobu pohybuji a naučil mě mnoho věcí. Jak ovlivňovat rozhodnutí druhých, o cílech veřejných i o těch skrytých, o tom, že logika, věcné argumenty a fakta někdy nehrají ani roli vedlejší. Korporát Vám dá mnoho příležitostí růst a vzdělávat se, nové zkušenosti prověřit prakticky a přesto mám slovy klasika pocit, že vím jen to, že nic nevím. Tady je tedy můj malý seznam věcí, které mě korporát nenaučil.\n1.Co lidé skutečně kupují\nKorporát mě naučil hodně o marketingu, jak nabízet a lákat zákazníka a uživatele na služby, které nabízím. Co by fungovat mělo a čemu je nezbytné se vyhnout. Tahle myšlenka je však od samého počátku špatně. Lidé kašlou na to, co jim nabízíte, na všechny ty přeanalyzované servisy a komodity, pokud se jim nelíbíte vy, který je nabízí. Lidé kupují Vás. Platí za možnost spolupracovat s někým, kdo je oslovil a inspiroval, jehož vášeň pro práci se jim líbí a jehož ideje rezonují s jejich vlastním myšlenkovým světem. Autentičnost, zápal a věrohodnost je to, co prodává.\n2.Myslet sám za sebe\nV korporátu Vám většinu někdo řekne, co máte dělat. Jste-li na vážkách, vždycky se najde někdo, kdo pro Vás má připravenou odpověď nebo plán. Nemusíte o ničem dlouze přemýšlet, vy jste tu od toho mít všechno hotovo. Přemýšlení může být v moha ohledech dokonce na škodu věci.\nJak zacházet efektivně se svým časem je jedno z prvních školení, snad krome BOZP, které v korporátu absolvujete. A přesto je alespoň ten můj korporát expertem na plýtvání časem mým i mých kolegů. Na místo pětiminutového telefonátu, který Vám radí Váš selský rozum, tu je nekonečné emailové vlákno, do kterého přibývají noví a noví účastníci s názorem. Na místo stručné schůzky máme mnohahodinové online meetingy a workshopy plné lidí, kteří v lepším případě netuší, proč tam jsou pozváni, v tom horším tuší a nezajímá je to. Meetigy jsou tragickou přehlídkou neefektivity a nabubřelých eg. Namísto aktivní činosti přinášející firmě očekávanou hodnotu se stále s někým na něčem slaďujete a domlouváte a na skutečnou práci času nezbývá.\n4. Dělat to, co je důležité a ne to, co je průměrné\nV korporátu se toho většinou děje mnoho. Všechno má nálepku urgentní, důležité. Každé vaše rozhodnutí, každá reakce a každé prodlení může ohrozit nebo naopak podpořit Vaši kariéru. Každá chyba může vyvolat drama. Na této scéně proto kraluje průměrnost. Není těžké tu strávit den náročnou prací bez toho, že byste měli tušení, jakou tím přinášíte komukoliv hodnotu a co by se vlastně stalo, kdybyste tu dnes nebyli. Odpracujete si svých osm hodin, zaplatíte složenky a tak nějak žijete. To, co by dodalo Vaší práci smysl, uvěřitelná a následovatelná vize, v tomto světě často chybí.\n5.Jak správně meetingovat\nIdeální je nemít meetingy vůbec a využít možností, které nám nabízí běžná komunikace. To však ve světě korporátu, kde nelze stavět na vzájemné důvěře a slovu druhého člověka, není možné. Korporátní meeting se odehrává pokaždé podle stejných pravidel. Pozvěte hodně lidí a vzájemně je představte. Nechce je si uvědomit, že většina z nich tam vlastně ani nemusí být. Předstírejte, že meeting má jasně stanovenou agendu a můžete se vsadit, že do pěti minut už budete probírat něco, co na agendě rozhodně nebylo. Ujišťujte se navzájem, že problém vyřešíte tím, že na příští meeting pozvete mnohem více lidí. Nechte každého ať se k problému vyjádří a společnými silami ignorujte každé potenciální řešení problému. Sepište a adresujte úkoly, které budou všichni ignorovat. Pošlete zápisky z meetingu, které budou v lepším případě ignorovány, v tom horším se Vám do nich lidé budou snažit vecpat rozhodnutí, která na meetingu opravdu nezazněla, nicméně oni si je tak pamatují.\n6.Jak udělat dobrou prezentaci\nJeden by řekl, že prezentace je nástroj, který korporátu vládne. Ano, to je pravda. Ale nutno je dodat, že špatná prezentace vládne korporátu. Vše začíná u marketingem scválených korporátních templatů, které by příčetný člověk nikdy dobrovolně nepoužil. Tyto templaty se následně vyplňují hutnými odstavci textu plného zkratek, velkolepých prázdných slov a přislíbených akcí. Platí zde přímá úměra, čím více korporátních prezentací stvoříte, tím horší jsou. Bez powerpointu nelze řešit žádnou korporátní situaci. Powerpoint je věčný. Powerpoint je smrt. Smrt myšlenky, snů, pozornosti a motivace.\n7.Jak se chovat k lidem\nVším, co korporát představuje, Vás učí se chovat k lidem dobře podle toho, co pro Vás mohou udělat. Pokud pro Vás nemohou nic udělat, proč byste je vůbec měli znát, ne? Možná to dává smysl logicky, ale v den, kdy se k lidem začnete chovat jako k nástrojům, ve vás umřelo něco hodně důležitého. Vaše morálka. Stále věřím tomu, co mě naučila moje maminka. K lidem se musím chovat tak, jak bych si přála, aby se chovali oni ke mě. Možná mi to nepřinese velkou kariéru v korporátu, ale budu si moci vážit sama sebe.\nAbych nebyla nefér. Každé prostředí má své problémy. Ve startupu určite nebude tráva zelenější. A abych byla opravdu fér, musím uznat, že korporát mě i mnoho věcí naučil. Facilitaci, základy leadershipu, techniky rozhodování, techniky ovlivňování a vyjednávání a mnoho dalšího.


NAŠI PRVŇÁCI z Libáně a Vysokého Veselí - Jičínský deník\nNAŠI PRVŇÁCI z Libáně a Vysokého Veselí\nŽáci I. třídy ZŠ a MŠ Libáň.\nPrvní školní den byl pro třicet letošních prvňáčků slavnostní. Do třídy je doprovodila paní učitelka spolu s jejich kamarády z deváté třídy. Třídní učitelkou je Ivana Kaňáková.\nŽáci I. třídy ZŠ a MŠ Vysoké Veselí.\nSpolečně s žáky deváté třídy zde v září přivítali 18 prvňáčků. Třídní učitelkou je Eva Pšeničková.\nPříště představíme prvňáčky z 1. ZŠ Stará Paka a ZŠ Valdice..


Nemocných školáků už je méně - Příbramský deník\nNemocných školáků už je méně\nPříbram - Jestli se v těchto dnech někde šušká o uzavírání příbramských základních škol kvůli chřipkové epidemii, tak jde nejspíš jen o toužebná přání školáků. Zatímco v minulém týdnu počet dětí v jedné třídě často klesl až na méně než polovinu, tento týden už je podle našich informací situace poněkud lepší.\nZavřená je jen jediná základní škola v Příbrami, a to v Jiráskových sadech. Ředitelé základních škol se shodují, že po posledním víkendu se děti začaly vracet zpět do lavic.\n„U nás chybělo tak do pěti žáků ve třídě. Nejhorší to bylo v polovině měsíce. Nyní se počet nemocných opět snižuje,“ řekl ředitel Waldorfské školy v Příbrami Rostislav Riško.\nPodobná je také situace v Základní škole Pod Svatou Horou v Příbrami. „V minulém týdnu jsme měli patnáct procent žáků nemocných. Nemocnost v pondělí klesla na třináct procent, zavřít školu tedy nehodláme,“ informoval Deník zástupce ředitele školy Roman Behún.\nPřes třicet procent nemocných žáků na konci minulého týdne zaznamenala Základní škola Jiráskovy sady v Příbrami. Rozhodla se proto školu do pátku preventivně zavřít.\nTotéž hrozilo i Základní škole ve Školní ulici v Příbrami, ale počet nemocných dětí začal klesat. Škola zůstává otevřená, ale pokračuje ve zkráceném rozvrhu hodin. „Tento režim potrvá až do pátku,“ uvedla ředitelka školy Dana Křápková.\nObavy z chřipkové nákazy donutily některá školní zařízení odložit plánované akce. „Základní umělecká škola Antonína Dvořáka v Příbrami odkládá žákovský koncert a koncert pro školy. Nikdo jiný nám zatím nové změny nenahlásil,“ sdělila nám v pondělí příbramská epidemioložka Marie Skalošová.\nV tomto týdnu je uzavřená mateřská škola a základní škola v Rosovicích a Alternativní mateřská škola v Příbrami.


Výlet minivanem do Constanty z Bukurešti | OutdoorTrip\nNejvětší rumunská mešita\nTuristické letovisko Mamaia\nV regionu Dobrudža se zastavíme ve městě Constanta, oficiální řecké osadě a jednom z nejstarších a nejdůležitějších přístavů u Černého moře. Užijeme si tu procházku s průvodcem v centru města, během které uvidíme kasino, katedrálu sv. Petra a Pavla, největší rumunskou mešitu a Ovidiův trh s nejdůležitějším muzeem ve městě. Budete okouzleni rumunskou mozaikou, troskami starověkého města Tomis a archeologického muzea, které ukrývá poklady města.\nPoté, co se dozvíme spoustu nových věcí, zamíříme k letovisku Mamaia, známé rumunské lokalitě u Černého moře. Letovisko bylo založeno během královských časů a dodnes zůstává oblíbených místem pro luxusní dovolenou. Budeme mít čas, abychom si užili zlatý, měkký písek a osvěžující třpytivou vodu krásného moře.\nPobřeží je pravděpodobně nejnavštěvovanějším místem v zemi. Tisíce rumunů si každoročně plánuje letní dovolenou právě tady. Pokud se budete chtít porozhlédnout po letoviscích, je to určitě lepší v létě, protože v zimě jsou některá zavřená.\nPo dni plném průzkumu zamíříme zpátky do hlavního města. Výlet zakončíme v Bukurešti, kde vás odvezeme do vašeho hotelu.\nKlimatizované auto nebo minivan\nPrůvodce na všech památkách v ceně\nNa místo setkání se prosím dostavte alespoň 10 minut před odjezdem.\nDoporučujeme si vzít pohodlné boty bez podpatku a láhev vody.\nVyzvedneme vás ve vašem místě ubytování v Bukurešti\nDejte nám prosím vědět na email: info@authentic-romania.com, kde budete chtít vyzvednout.


Co mi vadí na současných médiích? | Jiří Rostecký\nCo mi vadí na současných médiích?\nK médiím mám vztah už od dětství. Na základní škole jsem vytvořil svůj první online magazín, na střední škole vedl školní časopis a dnes naplno buduji Mladého podnikatele. Média byla vždycky moje vášeň, ale také na nich vidím věci, které mi vadí.\nAčkoliv ročně napíši desítky článků, natočím desítky videí a nahraji desítky podcastů s rozhovory, urazil bych novináře, kdybych řekl, že se za jednoho z nich považuji.\nNikdy jsem nestudoval žurnalistiku, nepracoval v novinách a kolem velkých mediálních domů jsem vždy jen procházel. Realitu skutečné novinařiny a svět médií tak znám jen zprostředkovaně a z pozice diváka.\nPrávě jako divák ale vidím jednu věc, která mě přivádí k zásadní otázce. K čemu vlastně jsou současná média?\nJá jsem vlastně hlupák. Když jsem nastoupil na základní školu, naučili mě číst a psát. S počty už to bylo horší. Učil jsem se o dějinách jiných států, ale jen málo jsem se naučil o době, ve které žili moji rodiče a prarodiče. Učil jsem o horách, řekách a pouštích na různých světadílech, ale jen velmi málo jsem se učil o Evropě, ve které žijeme.\nUčitelé po mně chtěli povrchní informace o tom, co vlastně nebylo důležité. Když jsem potom přišel na střední školu, nikdo mi v tom nepomohl. Opět jsem se o historii naší země, o nejzásadnějších momentech světových dějin a o největších hrozbách současnosti dozvídal jen samostudiem.\nNa vysokou školu jsem už nešel, což ze mě toho hlupáka rozhodně nedělá. Přesto se tak cítím.\nProtože, když se mluví o migrační krizi, netuším, proč vznikla, jaké to může mít následky a co to ve skutečnosti znamená.\nProtože, když Británie v referendu rozhodla o Brexitu, nedokázal jsem sám najít rozumnou odpověď na to, proč by v Evropské unii měla být Česká republika.\nProtože nerozumím většině tématům, které na nás křičí politici z billboardů, mluví o nich v rozhovorech a základají na nich svoje volební sliby. Jak mám potom někoho jít volit?\nA protože nerozumím většině zprávám, které čtu na iDnesu, Aktuálně, Novinkách, v Hospodářských novinách, na Lidovkách, prostě všude. Snažím se jim rozumět. Ale protože jsem nestál na počátku problémů, o kterých mluví, a protože mi je nikdo nikdy nevysvětlil, nerozumím jim do důsledku. Můžu se jen domnívat a možná si udělám nějaký názor. Ale je správný? Mám skutečně pravdu?\nObdivuji ty, kteří dnes a denně píší svoje rádoby politologické názory na sociální sítě. Dostávají lajky, srdíčka, smajlíky a spoustu komentářů. Když ten názor přečtěte někomu v daném tématu kvalifikovanému, většinou vám řekne, že je to blábol. Že to autor vidí velmi zjednodušeně a že to prostě není pravda.\nJá svoje názory nepíši. Protože o nich sám nejsem přesvědčen a nevím, zda jsou správné.\nA právě to je podle mě odpověď na otázku, co by podle mě měla dělat dnešní média. Vzdělávat. [clickandtweet handle=““ hashtag=““ related=““ layout=““ position=““]Média by neměla jen informovat o nových událostech. Měla by i vzdělávat.[/clickandtweet]\nMěla by hlupákům, jako jsem já, vysvětlovat, co se to vlastně děje. Proč máme problémy, které máme. Co znamenají. Jaké mají důsledky. Měla by informace uvádět do širšího kontextu tak, aby je pochopil i neznalý. Měla by umět zjednodušovat. Tak, aby to pochopil každý.\nJá nevím, zda je to možné. Jenom vím, že české školství je zastaralé, že mladí dnes čtou stále méně a že informací je na nás strašně moc. A myslím si, že média nedělají nic jiného, než produkují další a další informace, kterým většina z nás nerozumí. Skutečně nerozumí.\nJděte na ulici a komukoliv položte otázku, proč vznikla migrační krize. Proč chce Británie odejít z Evropské unie. Nebo se zeptejte na jakýkoliv problém, který v posledních měsících ani ten, kdo média vůbec nesleduje, nemohl přehlédnout.\nZeptejte se, proč lidé volí tak, jak volí. Proč se chovají tak, jak se chovají. Proč mají názory takové, jaké mají. A jaké jsou nejčastější důvody, proč nečtou noviny.\nPřed nedávnem mi několik médií řeklo, že o Brexitu hlasovali především hloupí Britové. Já říkám, že hlasovali lidé. Lidé, kterým jste to vy nevysvětlili.\nMoc bych si přál, aby dnes existoval zdroj, který mi bude přehledně a laicky vysvětlovat kontext. Moderátoři rozhovorů nebudou ukazovat svoje znalosti a stavět se tak za svoje znalé publikum, ale budou myslet i na ty neznalé. A pro ně budou získávat odpovědi. Články nebudou jen dlouhé odstavce textu, ale přehledné zdroje informací, ve kterých se snadno zorientuji a najdu vysvětlení toho, co nechápu.\nPřeji si, aby hlavní večerní televizní zprávy v téhle zemi nebyly pro smích. Abychom se na ně třeba i těšili, protože nám shrnou to nejdůležitější a pomohou nám pochopit to skutečně zásadní. Ochrání nás před volebními sliby, kterým nerozumíme, před populistickými názory, které se možná snadno poslouchají, a před přehnanými či lživými tvrzeními, které nás mají zastrašit. Oddělí bezvýznamné od významného.\nMédia mají obrovskou moc, ale nevyužívaji ji. Jedině ona z nás můžou udělat chytřejší národ, než jsme. Možná to není jejich smysl. Mně by se ale strašně líbilo, kdyby byl.\nZdroj fotky: Fotolia.com | Autor: IvicaNS\n12. 8. 2016 (5.18)\nMyslím, že jste narazil na jádro problému – Státní školství a neschopnost s ním něco dělat. Nedávno jsem o tom četl poměrně výstižný článek.\n12. 8. 2016 (16.48)\nme slova. ovsem hlupaci jsou ti, kteri na zaklade povrchnich informaci z TV hovna si delaji radikalni nazory nikoliv ti kteri si pokladaji otazky.\n12. 8. 2016 (16.51)\ndovolim si poukazat na me sepsani akce brexit. prave tito neifnromovani lide rozhodli kteri nevidim kontext http://www.forum1.cz/stranka/382663-brexit-aneb-kdyz-das-vidlakum-pravo-rozhodnout/\nJan Ptacek napsal:\n12. 8. 2016 (17.59)\nDiky za tenhle clanek. Ja noviny (ani ty internetove) nectu a televizi nemam.A jsem za to rad.Je to akorat ztrata casu.Vetsinu veci,ktera se v mediich probiraji stejne neovlivnim a vetsina veci neovlivni ani muj zivot.Myslim,ze si pojmenoval nejdulezitejsi problem nasi republiky a to zastaraly skolni system,ktery deti neuci udelat si kriticky obraz toho co je mu predkladano v mediich.Diky tomu jsou snadno ovlivnitelni.A tady si zase dovolim nesouhlasit.Media maji obrovskou moc a bohuzel ji vyuzivaji,ale ne ve prospech statu ci jeho obyvatel,ale ve prospech majitele daneho media ci na objednavku politika.A vetsina obyvatel jim to zere i s navijakem a jeste jim za to vesele plati. Napad na vytvoreni nezavysleho media,ktere bude vzdelavat je krasna a uplne me nadchla.Jen si nejsem jist jestli v nadi republice uskutecnitelna.\n2. 9. 2016 (14.05)\nJá jsem si v médiích všiml například toho, že se neustále ve velkém propírají neúspěchy, ale o úspěších se skoro nemluví. O tom, že se SpaceX podařilo podruhé přistát s raketou na plošině jsem se dočetl zcela náhodou někde naprosto pod čarou. Jakmile jim ale včera raketa vybouchla na rampě, hned to bylo po celém internetu.\nÚspěchy zřejmě netáhnou tolik jako katastrofy – tomu rozumím. Média by ale měla informovat i o nich.


Zdeněk Gothard 20. června 2020\nDospěl jsem k závěru, že je jedno kolik knih tohoto žánru už jsem přečetl, stejně ještě spoustu dobrých a zajímavých autorů a titulů neznám. Důkazem je právě zástupce francouzského krimi thrilleru Frank Thilliez s jeho sérií knih, ve kterých vystupuje komisař Sharko. Do této série patří Krvavý anděl, Gataca (tento díl u nás zatím bohužel nevyšel), Syndrom E, Smrtící DNA, Atomka a Strach. A právě poslední jmenované dílo se mi dostalo do spárů.\nFranck Thilliez je francouzským spisovatelem, který se k tomuto povolání dostal v roce 2003. Pro absolventa informatiky to není úplně běžné uplatnění, ale i takovéto věci se stávají. Některé jeho romány už byly i zfilmovány a sám autor už za ně získal několik cen. Kniha s názvem Strach je již šestým pokračováním úspěšné série s komisařem Sharkem.\nFranck Sharko (ano, má stejné křestní jméno jako autor) je tedy logicky i v tomto příběhu jednou z hlavních postav. Další hlavní postavou je Franckova žena a matka jeho dětí Lucie Henebelleová. Oba dva jsou policisté a pracují na stejném oddělení. Dělají zrovna na záhadném případu unesených žen, který náhodou odstartoval nález jedné ženy v bunkru pod vyvráceným stromem. Zdánlivě nezávisle na tomto případu se odvíjí druhá dějová linie s četnicí ze severu Francie, Camille. Ta mívá po prodělané transplantaci srdce zvláštní sny, ve kterých vidí uvězněnou křičící dívku. Vydává se nalézt jejího dárce orgánu, aby zvláštním vidinám přišla na kloub, a přitom se nechtěně zaplete do stejného případu jako Franck s Lucií. Před strážci zákona se začne rozplétat síť velice zvrácených a morbidních zločinů, kterou nebude vůbec jednoduché rozplést.\nStrach je hodně temný a propracovaný krimi román. Jsou v něm sympatické hlavní postavy, kterým není těžké po celou dobu četby fandit. Silnou stránkou románu je detailní vykreslení zla a zvrácenosti. Jako každý správný thriller vás bude Strach držet neustále napnuté jako struny a nedostanete ani chvíli na oddech. Autor si zároveň velice umě zahrává s prvkem náhody a pravděpodobnosti, což není vůbec jednoduché, protože mnohdy se stane, že se to přežene a děj se stává příliš nepravděpodobným a těžce uvěřitelným. To však není tento případ. Franck Thilliez to zvládl na výbornou.\nTrochu mě mrzí, že se tato série ke mně dostala až šestým dílem, ale na požitku ze čtení to nijak neubralo. Pokud jsou však předchozí díly stejně dobré jako tento (a recenze říkají, že jsou), tak sérii určitě časem zkompletuji. A všem příznivcům kvalitních krimi thrillerů doporučuji totéž. Jestli jste stále ještě na vážkách, zda si máte knihu přečíst nebo ne, pak pro vás mám ještě čtyři ochutnávkové bonusy, které by vás mohly přesvědčit:\nUž jste někdy slyšeli o pojmu „buněčná paměť“? Tak bacha na to, čí orgán při transplantaci dostanete.\nJedna z hlavních postav by vás mohla inspirovat s hodně netradičním jménem pro kočku (nápověda: je to část stromu).\nNikdo nepochybuje o tom, že jste hodní a slušní, ale pokud byste chtěli své blízké překvapit znalostí perverzností na úplně jiném levelu, můžete směle čerpat.\nChcete mít strach? Kupte si Strach.\n100% Zdeněk Gothard 19. června 2020\nPolicistku ze severu Francie pronásledují noční můry. Vypukly krátce poté, co podstoupila transplantaci srdce – vidí cizí ženu...\nRECENZE: Převorství u pomerančovníku RECENZE: Osvětimský proces


„Slacklining je balancování fyzické i psychické, “ říká Anna Kuchařová · Společnost · Zet.cz\n22. 02. 2016\t· Michaela Hofmanová\t· Společnost · Myšlení první ligy\t· Pořady\t· Hlavní zprávy z byznysu\t· Jan Mühlfeit\t· slackline\t· Zet téma\nJedna z nejlepších světových slacklinerek Anna Kuchařová je absolventkou oboru architektura na pražské ČVUT a do nedávna pracovala pro prestižní architektonickou firmu. Tu ale opustila, aby se naplno mohla věnovat své vášni pro slacklining (moderní provazochodectví). O tom, co chození „na lajně“ obnáší, mluvila v pořadu Myšlení první ligy s mentorem, koučem a bývalým prezidentem společnosti Microsoft pro Evropu Janem Mühlfeitem. Podle Kuchařové člověk při slackliningu nejlépe pozná sám sebe.\nMůžete vysvětlit, co to vůbec slacklining je?\nSlacklining je takové moderní provazochodectví. Nechodí se po provaze, ale po popruhu. Těch disciplín je několik, ale ta, která mě nejvíc zajímá je highlining - chození ve výškách. Rozdíl oproti tomu provazochodectví je ten, že chodím s jištěním, bez tyče a napětí v těch lajnách je výrazně menší než v lanech. Když chodí provazochodci například přes Grand Canyon, tak tam mají napětí kolem deseti tun. My míváme maximální napětí tunu, takže se to mnohem víc hýbe. Je to úplně jiný sport.\nJak jste se k takovému sportu vůbec dostala a jak dlouho to děláte?\nDělám to od léta 2010 a dostala jsem se k tomu hrozně romanticky, protože jsem se zamilovala do kluka, který to dělal. Ne, že bych ho chtěla ohromit svými výkony, ale bylo mi jasný, že pokud mě to nezačne bavit, tak bude těžké se někde setkávat. Tím, že jsem měla tu velkou motivaci v té zamilovanosti, tak jsem dokázala překonat počáteční obtíže, co ten slacklining přináší. Tam se totiž už od začátku člověk potýká s nějakým svým egem, s motivací a s tím uvolnit se, ale zároveň zůstat v pohybu. Je to takové balancování fyzické, ale i psychické.\nJak moc musí člověk, který je na té lajně, rozumět sám sobě?\nHodně se tam člověk sám se sebou potkává. Jak na té lajně, tak v extrémním měřítku je to na té highline. Tam i když jsem jištěná, tak náš mozek není uzpůsobený na to, abychom se pohybovali ve volném prostoru a ještě se pohybovali tak, že jediná pevná věc, která nás v tom prostoru drží je klepající popruh pod nohama. Při paraglidingu pořád pod něčím visím, nebo když lezu, tak se něčeho držím. U toho slackliningu najednou na něčem stojím, co ještě není pevný. Tam se člověk hodně potká sám se sebou.\nJak do toho zapadá ta architektura? Pokud vím, tak to není tak, že by vás to nebavilo. Dokonce jste měla velice dobré výsledky. Opustila jste to tedy úplně, nebo se chcete k tomu někdy vrátit?\nMyslím si, že se k architektuře ještě někdy vrátím. Pravděpodobně se k ní ale nevrátím tak, že bych něco navrhovala. Na navrhování a práci architekta, jak jsou na to lidi zvyklí, je potřeba se tomu plně odevzdat. Já se tak vůbec necítím, ale to neznamená, že se nemůžu do toho architektonického pole vrátit.\nČlánek obsahuje pouze část rozhovoru s Annou Kuchařovou. Celý rozhovor si můžete poslechnout v playeru výše.\nFoto: Anna KUCHAŘOVÁ; Zdroj: slacklinerka.com


Dřevěné hlavolamy – Hlavolamy pro děti – KOBRA,KOSTKA–velká-zelená–český výrobek | České dřevěné dárky a hračky\nKatalogové číslo: KO12 Kategorií: DIDAKTICKÉ HRAČKY, HLAVOLAMY pro DĚTI, MOTORICKÉ HRAČKY, HLAVOLAMY pro DĚTI, HRY A HLAVOLAMY, HLAVOLAMY pro DĚTI\nSuper hlavolam nejen pro děti – Barva zelená – obtížnost středně těžká\nHlavolam Velká kobra patří mezi nejoblíbenější novodobé hlavolamy. Základní krychli tvoří 27 kusů dřevěných krychliček navlečených na gumové šňůrce. Na začátku hry hráč krychli rozloží, čímž snadno vytvoří hada. Řešení hlavolamu však spočívá ve zpětném složení Kobry do tvaru krychle.\nDidaktické puzzle – PTÁCI z ASIE – vkládačky, skládačky – Pedagogické hračky


Kosmetická sada pro muže na vlasy pro každý den EVERYDAY\nDomů / PRODUKTY / KOSMETICKÉ SADY / Kosmetická sada pro muže na vlasy EVERYDAY\nKosmetická sada pro muže na vlasy EVERYDAY\nKosmetická sada pro muže obsahuje jemný šampon Everyday na každodenní použití a nejoblíbenější pastu na vlasy PepeNero, nemastí, nezatěžuje a nevysušuje.\n1 325 Kč / sada 663 Kč / 1 ks\nČištění, Definice a textura, Hydratace\nšampon na časté mytí vlasů Everyday Wash\nŠampon se zvláště čistícím, ale zároveň jemným účinkem má uvnitř rafinované povrchově aktivní látky rostlinného původu, které umožňují časté používání a respektují hydrolipidický film vlasů i na pokožce hlavy.\nPhilip Martin's Everyday Wash je ideální pro každodenní použití,\nobsahuje heřmánek, helichysum a vilín lékařský, které se spojí do jediné vůně, opijí smysly a přenášejí mysl na místa čisté poezie.\nModelovací pasta na vlasy PEPENERO\nSilná tvarovací a fixační pasta. Bohatá struktura, silná vůně. Matný efekt zaručen. Dlouhodobě nezanechává žádné zbytky a nemastí.\nTato pasta má mimořádné schopnosti jak pro krátké tak i dlouhé vlasy. Obsahuje povrchově aktivní látky rostlinného původu.\nBIO HĚŘMÁNEK MODRÝ\nBIO SMIL ITALSKÝ\nRestrukturalizace s protizánětlivými a adstringentními vlastnostmi. Znovu aktivovuje mikrocirkulaci, zklidní a uvolní podrážděnou a zanícenou pokožku.\nBojuje s křehkostí kapilár, čistí a reaktivuje mikrocirkulaci a podporuje výživu a okysličování kořenů s následným účinkem proti vypadávání vlasů.\nTento olej se používá ve vlasových produktech, protože má schopnost vyvolat světelný efekt, který se odráží na povrchu vlasů a vytváří tenkou lipidovou vrstvu. Vlasy zpevní a zachovají si normální hydrataci.\nSměs vosků, které dodávají strukturu a vytvářejí na vlasech nelepivý a nemastný ochranný film.\n75 ml pasta na vlasy\n250 ml šampon na vlasy\nVšechny druhy vlasů


Prodej skladovacích prostor Pravlov - sklady na prodej | Eurobydleni.cz\nProdej skladovacích prostor Pravlov - sklady na prodej\nV nabídce Eurobydleni.cz najdete sklady na prodej Pravlov. Prodej skladovacích prostor Pravlov vám vyřeší vaše problémy s nedostatkem místa.\nProdej skladovacích prostor Pravlov (610+)\nPřemýšlíte nad investicí do svého podnikání, ale nevíte, co přesně by přicházelo v úvahu? V naší nabídce najdete i sklady na prodej Pravlov, které vám vyřeší vaše problémy s nedostatkem místa. Proč neustále řešit malé prostory, když díky nabídce Eurobydleni.cz můžete najít přesně takové sklady Pravlov prodej, které vám budou plně vyhovovat. Pokud provozujete v místě Pravlov kupříkladu internetový obchod, je přeci jen lepší, když máte alespoň část svého zboží skladem, neboť konkurence je obrovská a vše objednávat až v tu chvíli, kdy máte jistotu odběru, není nejvýhodnější.\nNa Eurobydleni.cz najdete prodej skladovacích prostor Pravlov či jakémkoliv jiném městě velice snadno a především rychle. Nemusíte tak procházet spoustu realitních portálů. Lepší variantou je přeci jen naše obrovská nabídka, proto i prodej skladů Pravlov je u nás mnohem lepší volbou. Vše na jednom místě a především přehledně. Skladovací prostory Pravlov prodej z naší nabídky vám budou plně vyhovovat a zcela nepochybně přispějí k rozvoji vašeho podnikání.\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii sklady na prodej Pravlov, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující sklady Pravlov, a to sklady na prodej Pravlov, pronájem skladu pronájmy skladů Pravlov, Skladovací prostory Pravlov na dražba.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii sklady k prodeji Pravlov nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích komerční nemovitosti Pravlov, komerční nemovitosti k prodeji Pravlov, komerční nemovitosti k pronájmu Pravlov, Komerční nemovitosti Pravlov na dražba.\nDalší lokality v okolí sklady na prodej Pravlov\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii sklady na prodej Pravlov, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr sklady na prodej Pravlov. Určitě lépe naleznete sklady na prodej Pravlov, který hledáte.


SCR: Gathering Storm, Marine Mania, Hearts of Iron - iDNES.cz\nSCR: Gathering Storm, Marine Mania, Hearts of Iron\n5. října 2002 6:30, aktualizováno 6:32\nHeroes of Might & Magic 4: The Gathering Storm - již delší dobu se v našich CD-ROM mechanikách ohřívá první datadisk k vynikající fantasy tahovce HOMM 4: The Gathering Storm. V úterý příštího týdne se můžete těšit na recenzi, zatím vám nabízíme update obrázkové galerie, kde naleznete mimojiné obrázky i z poslední kampaně hry (která se zpřístupní až po dohrání předchozích pěti) či screenshoty s novými nestvůrami. Nechybí ani vtipný obrázek s městem, které autoři nazvali Trenčín (kdo ví, třeba mají příbuzné na Slovensku). Pro podrobné informace o nových kampaních, hrdinech, artefaktech či nestvůrách můžete zavítat do obsáhlé novinky, zmiňované screenshoty se nacházejí v této galerii.\nHearts of Iron - srdce z oceli (a nikoliv tedy z Ironu, jak tvrdí ironický :o) titulek naší první novinky o této hře) - tak zní název realtimové historické strategie, která je v přípravě u švédského týmu Paradox Entertainment. Ten má na svědomí krom simulátoru Airfix Dogfighter a strategie Legion také dva díly Europy Universalis, které budou Hearts of Iron asi nejpodobnější. Zájemce o podrobnější informace o tomto titulu odkážeme na naše Profi preview (na naše otázky nám odpovídal šéf vývojářského týmu Fredrik Malmberg). Nezapomínáme ale ani na neplatící čtenáře, pro které dnes máme čtyři nové screenshoty, které přibyly do již tak poměrně obsáhlé galerie (uvidíte na nich americkou armádu v Pacifiku, Japonsko i s jeho vlastními vojenskými silami, či Mannerheima vedoucího finskou obranu).\nZoo Tycoon: Marine Mania - spolu s povzbudivou zprávou, že je tento v pořadí již druhý datadisk ke hře Zoo Tycoon GOLD vám přinášíme i devět nových screenshotů, které vám zblízka předvedou nové vodní nádrže s takovými zvířaty, jako žraloci, kosatky, tuleni či jiná vodní havěť. Tu budete moci nejen ukazovat návštěvníkům, ale budete ji moci zneužívat i k bohulibým - a hlavně návtěvníkůmlibým - vodním show. Bližší podrobnosti ke hře hledejte v této naší novince (obsahuje i stručný profil autorského týmu Blue Fang Games), screenshoty pak v této galerii.\nTémata: Might & Magic, simulátor, Zoo


Hrajte o luxusní wellness večer se zážitkovou večeří v hotelu HEJTMANSKÝ DVŮR - PR Deník\nHotel Hejtmanský dvůr, hotelové wellness | Foto: Hejtmanský dvůr spol. s r.o.\nZavítejte do našeho rodinného hotelu HEJTMANSKÝ DVŮR. Již 20. rokem se k nám hosté vrací nejen za profesionálními službami, úžasnou gastronomií a neopakovatelnou atmosférou našeho Relax centra, ale především za naším osobním přístupem ke každému hostovi.\nZdroj: Hejtmanský dvůr spol. s r.o.Přijeďte k nám i Vy odpočívat, zapomenout na strasti všedních dní a pochutnat si na vymazleném menu našich kuchařů.\nNajdete nás v historickém centru královského města Slaný, jen 17 km od Prahy.\nZÁŽITKOVÁ MENU, CÍL VAŠICH GASTRONOMICKÝCH TOULEK\nRodinná péče majitelů je patrná v poctivé gastronomii, která staví na tradičních recepturách, čerstvosti surovin a moderním pojetí servírování. „Přejeme si, aby naše jídlo okouzlilo všechny vaše smysly a odcházeli jste nejen spokojeni a najedeni, ale i překvapeni.“ Ať už jen zaháníte hlad, obědváte s obchodním partnerem, pozvete svoji lásku na večeři, či slavíte, u nás jste na správné adrese.\nNabídku stálého jídelního lístku půvabné restaurace ATRIUM, pyšnící se pohledem až do nebe, pravidelně zpestřují pokrmy daného období, tématické nabídky a v létě grilování kuchařů na zahrádce přímo před hotelem.\nA přestože nás při natáčení pořadu ANO, ŠÉFE od této myšlenky šéf odrazoval, vyhlášení jsme nejvíce našimi zážitkovými menu, připravovanými s vášní pro zajímavé kombinace chutí a kreativní servírování. Zážitkové menu lze darovat i jako dárkový poukaz.\nPŘIJEĎTE NA VÍKEND NEBO JEN TAK V TÝDNU\nVyberte si ze široké nabídky našich pobytových balíčků. Kolorit města, jeho historie, kulturní akce, procházky po okolí i úžasná gastronomie láká na jednodenní turistiku i víkendové pobyty. Pro děti máme dětský koutek i postýlky a vřele přivítáme i Vaše pejsky. Přijeďte si užít sladké nicnedělání do Slaného.\nVětšina z 38 klimatizovaných pokojů má úchvatný výhled na náměstí, kašnu a radnici. Standardem je prodloužené lůžko s kvalitní vysokou matrací, koupelna, velkoplošnou smart TV/SAT s NETFLIXem, WIFI, plný minibar a další vybavení. Hotelový hosté mají zvýhodněné ceny služeb i vstup do wellness RELAX CENTRUM.\nNEJROMANTIČTĚJŠÍM WELLNESS ŠIROKO DALEKO\nPro okamžiky, kdy potřebujete vypnout a načerpat síly je tu naše Relax centra. Nechte se masírovat podvodními masážními tryskami, užijte si půvab gotického prostoru nebo moderní Wellness Spa. Rozjímejte při sklence vína a dobrotách z naší kuchyně, nebo si dopřejte prohřátí ve finské sauně. Oba prostory jsou privátní, při regeneraci sil Vás nebude nikdo rušit.\nVÁNOCE JSOU ZA DVEŘMI! ČÍM LETOS POTĚŠÍTE SVÉ MILÉ?\nVyberte si z naší bohaté nabídky dárkových poukazů. Platné jsou 12 měsíců, k dispozici jsou na recepci hotelu nebo je lze objednat online na našem e-shopu. Darujte relaxaci, masáž, večeři nebo kombinaci v podobě Wellness večera či Romantické noci. Na takový dárek se nezapomíná.\nA PRÁVĚ TAKOVÝ DÁRKOVÝ POUKAZ MŮŽETE VYHRÁT.\nZdroj: Hejtmanský dvůr spol. s r.o.Ze všech správných odpovědí náhodně vybereme 3 výherce, kteří vyhrávají následující ceny:\n1. vylosovaný: EXKLUZIVNÍ RELAXACE S GURMÁNSKOU VEČEŘÍ pro 2 osoby v hodnotě 2.990 Kč\n2. vylosovaný: SLAVNOSTNÍ GURMÁNSKÉ 6-CHODOVÉ MENU pro 2 osoby v hodnotě 1.250 Kč\n3. vylosovaný: HODINA VE WHIRLPOOLU & SAUNĚ pro 2 osoby v hodnotě 850 Kč\nZdroj: Hejtmanský dvůr spol. s r.o.\nWellness, hotel, večeře, Hejtmanský dvůr, Slaný, Praha, Vánoce, Netflix


Cestou necestou – Blog Zelený grunt\n29. 7. 2019 Autor: Jiří Erlebach Žádné komentáře\n…polem nepolem, jedu za tebou, velkým malotraktorem – zpívá se v jedné písničce. Malotraktorem nejezdíme, na rodinné výlety teď používáme horská kola a objevujeme nové cyklotrasy ve svém okolí. Dnešní mobilní aplikace nám usnadňují vyhledávání vhodných tras a zaznamenávají spoustu dat o najetých kilometrech, nastoupaných výškových metrech, dosažených rychlostech atd. Samé motivující veličiny 🙂\nJezdit přírodou je radost.\nV minulosti jsme s manželkou jezdívali do přírody na koních. Příprava na každý výlet nám trvala minimálně hodinu, koně musíte před vyjížďkou vyčistit, načesat a postrojit – nasedlat a nauzdit. Zejména v horkém letním počasí znamená tato činnost pro každého jezdce značné úsilí, protože koně se během svého pobytu venku ve výběhu velmi rádi válí – nejlépe v prachu nebo blátě, aby se ochránili před dotěrným hmyzem. Po vyčištění svého koně může začít se svou očistou jezdec, pokud si nechce vyjet na vyjížďku špinavý a zpocený jako prase. Vyjížďky na koních mají ale své kouzlo, zejména když máte kolem stájí vhodné terény, ideálně lesní a polní cesty. Sedláci na svých polích vidí jezdce na koních velmi neradi, protože jim s výjimkou krátkého období bezprostředně po žních dupou po úrodě.\nProtože jsme se před pár lety na statku všech koní zbavili, abychom se po všech těch letech strávených s vlastními koňmi mohli také někam podívat a nesedět pořád doma na zadku, začali jsme přemýšlet, jakou pohybovou aktivitou koně nahradit. Vyhrála to nakonec kola, po nesmělých začátcích dokonce horská kola. Jízda na dnešních silnicích v dnešním provozu a s dnešními “ohleduplnými” řidiči není pro cyklistu žádný med. Jízda v přírodě po lesních a polních cestách je pro naše rodinné výlety to pravé, co máme tak rádi. Přepravovat kola autem na nosičích také nepředstavuje žádný velký problém, můžeme vyrážet i do vzdálenější přírody a objevovat neokoukané terény.\nS dcerou na tyči.\nNaše první horská kola jsme si koupili jako (tehdy) úplní laici v jednom nejmenovaném řetězci. Kola vypadala na první pohled krásně, vybavená byla spoustou převodových koleček, diskovými brzdami a měla odpruženou kromě přední vidice i sedlovku. Kola po slevě (kupovali jsem rovnou dvě) stála dohromady 24 tisíc Kč a my odcházeli z prodejny s dobrým pocitem, jak výborně jsme nakoupili. Kola nám sloužila celkem dobře, i když manželku z jízdy stabilně bolela záda a mě na mém kole zase neustále zlobil přesmykač (pro necyklisty přední přehazovačka).\nTato kola nám sloužila asi dva roky, než jsme navštívili jednu klasickou cykloprodejnu, abychom koupili nějaké dětské kolo pro naši malou dceru. V prodejně měli horských kol opravdu hodně, ale jen od dvou značek. Nejlevnější kola začínala na cenách, které byly o dost vyšší, než to co jsme za svá kola zaplatili my, což ve mně probudilo zvědavost. Pán, který se nás v prodejně ochotně ujal nám vysvětlil, že dobré kolo nám při jízdě poskytne mnohem lepší zážitek, než kolo na kterém se člověk nadře. Myslel jsem si v té chvíli něco o provizích z prodeje, už ani přesně nevím, ale zaujalo mě, že mi prodavač nabídl možnost si dvě tři kola vyzkoušet – jen pro ten pocit. Prý každý rám kola má svou geometrii, která mi může nebo nemusí vyhovovat. Proč tedy ne? Za to nic nedám.\nProdavač ale dobře věděl, co dělá. Nakonec jsem vyzkoušel jen kola dvě, každé od jiné značky. Stejně tak moje žena. Ten rozdíl mezi našimi stávajícími koly z řetezce a koly řekněme značkovými byl propastný. Oba dva jsme se s Terezkou shodli na tom, že kolo Cannondale Trail je kolo, které si k našemu účelu můžeme a chceme oba dovolit. Když už chceme na kolech trávit tolik času, tak ať si to také opravdu užijeme. Jízda na kolech této třídy je v přírodě vskutku osvěžující. Všem vřele doporučuji…