E-kniha: Eugenie – Jana Poncarová | Knihy.ABZ.cz\nE-kniha: Eugenie – Jana Poncarová\nElektronická kniha: Eugenie\nEgertová Janečková, Eugenie\nK elektronické knize "Eugenie" doporučujeme také:\nEugenie – e‑kniha\nP r a ha 2019\nRomán inspirovaný příběhem\nEugenie Egertové Janečkové a hotelu Continental\nVšem, jimž hotel Continental přirostl k srdci\nMám svolení vyprávět? Když jsem si načrtla první po\nznámky o osudu Eugenie Egertové Janečkové, zarazila\njsem se. Věřím, že existují příběhy, které mají a chtějí být\nřečeny, a pak ty, jež si přejí mlčet. Rozhodla jsem se, že\npokud se přede mnou zapomenutá historie hotelu a jeho\npůvabné majitelky začne otevírat, román dopíšu. Ve správ\nný čas se na mém stole navršily dobové dokumenty, foto\ngrafie, filmové záběry, výstřižky z novin nebo vzpomín\nky pamětníků, které pomohly střípky a zdánlivě ztracené\nútržky poskládat do románového vyprávění.\nKniha by nikdy nevznikla bez laskavé pomoci mno\nha lidí. Především děkuju Georgi Janečkovi, že souhlasil,\nabych o jeho mamince napsala román, nikoli životopis\nnou publikaci. Děkuju Earlu Ingramovi, v jehož pohostinné\nkuchyni v Severní Karolíně jsem si příběh poprvé vyslech\nla. Děkuju Markétě Formanové za první historické prame\nny a odkazy. Karlu Foudovi, Miroslavu Eisenhammerovi\na Ivanu Rollingerovi děkuju za informace o bombardová\nní Plzně a o pobytu americké armády. Václavu Němci, jenž\nse v hotelu ve čtyřicátých letech učil, děkuju za autentické\na otevřené vyprávění. Mému muži Lukáši Palečkovi děkuju\nza archivní objevy a časté konzultace, Ivaně Sutnarové za\nEugeniiny dopisy a fotografie, Tamaře Salcmanové za jmé\nna mnoha pamětníků, Natálii Eretové za pomoc s bádáním\nv archivu, majitelům hotelu, Richardu Markovi a Kamilo \nvi Koželuhovi, za vstřícné přijetí, a Markétě Matyášové za\nprohlídku celé stavby, Jiřímu Černému a jeho manželce\nza vzpomínky na Eugenii, Marii Hechtové za vyprávění\no válečné Plzni, Martině Hudečkové za první připomínky\nk románu, nakladatelce Romaně Přidalové a redaktorkám\nSylvii Zbraňkové a Olze Tesařové za rady a konzultace.\n„Jestli jsem si prsten nechala?“ povytáhne obočí a dlouze se usměje, lícní kosti napnou kůži na tváři, která je najednou hebká a jemná. Zamíchá kávu, drží lžičku nad tmavou hladinou a čeká, dokud v ní nezmizí poslední kapka. Až pak ji položí na talířek.\nV očích ji šimrá paprsek světla, tmavohnědá barva se rozzáří, je téměř zlatá. Neuhýbá pohledem. „A záleží na tom?“ zeptá se po chvíli.\nPokrčím rameny. Dívám se, jak si pokládá levou dlaň na srdce. „Uzamkla jsem všechno tady,“ říká. „Veškeré své pocity jsem si roztřídila a potom je nechala být. Jinak bych nežila.“\nPřikyvuju, i když netuším, co tím myslí.\n„Ten příběh se odehrál tak rychle a tak dávno, jako by ani nebyl můj. Ve válce je všechno jiné,“ potřásá hlavou a přemýšlí. „Víte, všeobecně je známý, všeobecně se o něm ví. Kdysi se o něm i mluvilo. Ale každý ho beztak vypráví jinak.“\nPřiloží si okraj šálku k načervenalým rtům, přimhouří oči a napije se. Teprve když palcem setře otisk rtěnky, položí hrnek na podšálek.\n„Opravdu mám vyprávět?“ nakrčí pobaveně čelo.\nZaprosím pohledem a čekám.\nZ galerie ji vyvedly prosklené dveře oddělující dva světy.\nOba ji bavily. Za sebou nechávala klid a rozjímání, vstu\npovala do hluku a spěchu. Odolala pokušení ohlédnout\nse přes rameno a naposledy očima spočinout na obraze,\nz něhož tryskaly barvy. Ta modrá, sytější než letní oblo\nha a tlumenější než vlny oceánu, ji rozkošnicky pohladila\nv místě kolem srdce. Letmo na hrudníku přidržela tep\nlou dlaň a potom už položila černou polobotku s pečlivě\nutaženou tkaničkou na mokrou dlažbu. Nadechla se. Měs\nto nad sebou rozstříklo parfém z deště, výfuků a výpa \nrů. Voněl, neškrábal v krku. Klouzala pohledem po pro\ntější budově, která ustupovala do pozadí ostatní zástavby.\nPatro po patře zvedala oči až ke střechám, nad nimiž se\nrozprostíralo nebe. Zdálo se být výš než jinde na světě.\nSeběhla očima zpátky ke svým nohám. Dveře se už jem\nně zaklaply. Na poslední chvíli se mezi obrazy prohnal\ndech velkoměsta, který brzy rozptýlí klimatizace. Euge\nnie vykročila a srovnala tempo s tepající třídou.\nPo několika krocích odbočila do postranní ulice a pro \nšla kolem pekařství, kavárny a květinářství. Zkrátila si\ncestu, než ji znovu pohltil bulvár. Jemně odhrnula rukáv\nkašmírového kabátu a zadívala se na hodinky. V galerii se\nzdržela. To ten obraz. Vracel ji k sobě. Ona sama by nikdy\ntak modrou barvu nenamíchala, tím si byla jistá. Přesto ji\nznala. Ten odstín se jí zapsal hluboko do nitra. Zapomněla\nna něj. A dnes se znovu vyjevil. Nenápadně. V téhle zapadlé\ngalerii, kde by ho nikdy nečekala. Odtrhávala od něj pohled\na hledala slast i u jiných pláten, ale znovu ji k sobě zavolal.\nVydechla a nasála do plic opět parfém – město bylo nápa\ndité. Každý den vonělo jinak. Dnes ho okořenila vlhkost\nodpařující se z chodníků, listopadový chlad, vůně listí tle\njícího v parku o pár bloků dál, výpary z troubících taxíků,\nkari a usmažená slanina, závan levandule ze saka ženy,\nkterou právě míjela.\nOtočila se za štíhlou vysokou postavou, ale ta rychle\nprokličkovala mezi muži v tmavých kabátech a zahnula\nza roh. Místo dívčího obličeje zahlédla svůj odraz ve výlo\nze s koženými pásky a kabelkami. Pozastavila se sama\nnad sebou a údivem povytáhla obočí. Navenek vypada\nla jinak než ve své mysli. Pětadvacetiletá žena s tmavými\nvlasy lehoučce zvlněnými kolem tváří a shrnutými z če \nla. Stydlivý důlek v levé tváři, když se usmívala. Tmavo\nhnědé oči, které jiskřily, když se do nich opřely sluneční\npaprsky. Štíhlá a pružná postava v jemných hedvábných\nšatech, jejichž látka klouže mezi prsty. Pousmála se na od\nraz, který jí připomněl, že se čas posunul do jiných dimen\nzí. Dotkla se prsty stříbřitého pramene, dřív pátrala po\nšedinách, teď po zbývajících tmavých vlasech, které byly\npřipomínkou toho, jak se skutečně cítila. Dnes jí bylo dob\nře. Uvolnila horní knoflík na kabátě a rozhrnula ho. Hed\nvábná smetanová halenka hřála. Mezi natěsno postave\nnými domy nefoukalo a poslední dešťové kapky dopadly\nna chodníky, když ještě postávala v galerii před obrazem.\nRozhodla se, že na něj s dalším krokem už nebude myslet.\nZnovu do nohou chytila rytmus města, jinak by se tady\npohybovat nemohla. Zajde si na sendvič a kávu. A potom\nse vrátí domů.\nNa přechodu čekala dívka s pletí opálenou do zlatavě hnědé. Vlasy vyčesané nahoru. Eugenie si prohlížela její džíny končící těsně nad kotníky a bílé tenisky. Mladá žena si pohledu všimla a usmála se. Eugenie kývla a stočila zrak k muži s koženou aktovkou. Svíral její madlo tak pevně, až mu zbělaly klouby rukou. Pípnutí, které v pouličním hlu ku téměř zaniklo, a pak společně vykročili. Ráda se mezi lidmi ztrácela. Bylo to osvobozující. Ve chvíli, kdy vzhléd la k blikajícím cedulím, klopýtla. Muž s brašnou ji zachytil za loket a pousmál se.\nNepoděkovala mu. Jejím tělem trhl útržek zprávy, kte rou promítali na světelné ceduli. Vlastně jen jedno slo vo: „Czechoslovakia.“ Pro dnešek toho bylo dost. Napřed ta podivně modrá barva a teď připomínka státu, který pořád nesl stejné jméno jako tehdy, ale ona si ho ani v nejmenším neuměla představit. Zvuk velkoměsta naštěstí ztlumil lid ské hlasy. I ten její, který dozníval někde uvnitř. Dnes se chce jen dívat, procházet se a pozorovat svět bez jakých koli vysilujících myšlenek.\nUsadila se u stolku před rozměrným oknem. Lidé pře cházeli v hloučcích sem a tam. Prsty si ohřívala o velký hrnek s kávou. Odmítla mléko i cukr. „Přineste mi pro sím club sendvič,“ požádala servírku v bílé košili a tma  vých kalhotách. Dívala se před sebe a občas stočila pohled z okna, nenápadně, odtažitě. Na druhé straně ulice provo koval novinový stánek. Obálky pestrých časopisů rozbíjely černobílé výtisky novin. Matně si pamatovala jejich vůni. Když Jiří zemřel, už neobnovila předplatné. Měla po krk všech zpráv, reportáží a článků. Jiří ji naučil číst mezi řád ky. „Byla by z tebe výborná diplomatka,“ škádlil ji. „Jenže diplomat jsi tady ty,“ odpovídala a myslela si své. |\n„Promiňte,“ zvedla k mladé ženě oči, když před ni posta vila talířek se sendvičem. „Máte denní tisk?“\n„Ano. New York Times.“\n„Pochopitelně, jak jinak,“ pousmála se. „Přinesete mi dnešní vydání?“\nŽena mlčky přikývla a za chvíli Eugenii předložila novi ny. Nepodívala se na ně, ale zřetelně je vedle sebe cíti la. Změť černých písmenek na našedivělém papíru. Slova, která budou zítra zastaralá. Napila se kávy a stiskla rty. Potom sklouzla očima na titulní stranu. Hned pod jménem novin, vykrouženým písmem z minulého století, zahlédla slovo Prague. Přivřela víčka. Potom přečetla celý titulek: Clamor in the East. Prague Party Leaders Resign. Pokýva  la hlavou a schovala se za rozevřené noviny. Hlubokými nádechy uklidňovala bušící srdce.\n„Komunističtí představitelé ustoupili masovým protes tům a rezignovali na své posty.“ Zalistovala na druhou stranu a hledala v dlouhém textu záchytné pojmy. Zahléd la Dubčekovo jméno. Opět na scéně, pomyslela si. Několi krát ji do očí uhodilo slovo demokracie. Protesty trvají už několik dní, dozvěděla se. Davy volají po svobodě a někte  ří politici, komunisti, jim sekundují. Novinář, podívala se k titulku, kdo článek psal, představoval Václava Havla.\nOpřela se do křesla a zamyslela se. Havel. Přimhouřila oči. Jiří o něm hovořil. Jednou nebo dvakrát se o něm zmí  nil, pověděl jí, že je disident. Když nesedí za mřížemi, píše hry. Občas se prý i nějaké hrají, ale v zahraničí. Zasmála se. Doma říkali, že nejlepší věci jdou na vývoz. „Stojím před lidmi, kteří znovu pozvedli své hlavy,“ sdělil prý Dubček. Povolila úsměv a odložila noviny. To stačilo. Tyhle protesty ještě nic neznamenají. Natáhla se pro talířek s okorávají cím sendvičem, ale zase ho odstrčila.\nZnovu se vrátila k novinám a listovala jimi. Komunis tický režim už padl v Polsku a v Maďarsku. Zdá se, že se střední Evropou šíří lavina. Může se osvobodit i Českoslo  vensko? Po čtyřiceti letech?\nZkusila potichu, neslyšně vyslovit jméno, které ji svědě lo na jazyku. „Praha.“ Jestli se někde cítila dobře, tak tam. Praha jí dokázala ze zápěstí strhnout neviditelná pouta. Alespoň tenkrát. Utíkala do jejích ulic, když už ji stěny vysoké stavby nedaleko plzeňského náměstí příliš tísnily. Hotel klamal svou vizáží. Zvenku byl majestátní a zdobný. Uvnitř dýchal funkcionalismem. Potřásla hlavou. Tolik se toho změnilo. Pamatovala si interiér tak, jak ho opouštěla. Místy byl ještě ušmudlaný od válečného prachu.\nZaplatila za sendvič, z něhož neukousla, a odstrčila hrnek se studenou kávou. Zvykla si na ni. Chutnala jinak než doma. Ale byla lepší než válečná cikorka ovoněná pár zrnky vyčich lé výběrové kávy, která se v hotelu vařila na konci války.\nZastavila se na okraji chodníku, na obrubníku se ještě držely mokré skvrny po dešti, a zamávala na projíždějící taxík. Nasedla, nadiktovala adresu svého domu a otočila pohled k okénku. Nikdy s řidiči nemluvila, děsila se toho, že po první větě rozpozná jejich středoevropský akcent a potom zjistí, že ji veze emigrant. Nechtěla si připomínat nic z toho, co zůstalo za tmavomodrým oceánem. Stud. Chlad. Odtažitost. To všechno už bylo pryč.\nStiskla mosaznou kliku na dveřích svého tichého domu a pak svižně odkráčela dlouhou prosvětlenou chodbou ke stolku s telefonem. Podívala se na hodinky. George už bude vzhůru, pomyslela si. Byl druhorozený, ale v její mys  li se zjevoval vždy první. Až za ním postával Emanuel se svým podivínským výrazem.\n„Dobré ráno,“ ozval se na druhé straně nakřápnutý rozespalý hlas.\n„Sleduješ, co se děje v Československu?“ zeptala se odhodlaně.\n„Trochu. Dělám teď na nové knize. Probírám se tuna mi fotek a vybírám ty nejlepší a potom musím připravit popisky, jde mi z toho hlava kolem...“\n„Georgi!“ skočila mu do řeči. „Zapni si televizi. Nebo rádio. Něco se děje,“ ztišila hlas a z dálky zaslechla svá slova. „Asi se...,“ neslyšně si odkašlala, „...asi se vrátíme.“\n„Není to předčasné?“\n„Nevím,“ pokrčila rameny a zavěsila.\nRozhlížela se po obývacím pokoji. Těkala očima z kvě  tinových závěsů na obrazy a fotografie. Jiří kdesi v Již  ní Americe na diplomatické misi, ona s dětmi v Thajsku před jedním z buddhistických chrámů, slavnostní recepce, když vysloužilému diplomatovi předávali čestné občan ství města New York. Přešla k bílým rámům a z jednoho prstem setřela našedlá smítka prachu. Přidržela se oběma rukama opěradla semišového ušáku.\nZavřela oči. Ve tmě ševelilo listí. Zaslechla své kroky, jak doznívají na chladných kamenných schodech. Z posled  ního mezipatra jich vedlo devatenáct. V tolika letech ji do hotelu přivedli jako uplakanou nevěstu. Naposledy je sešla před čtyřiačtyřiceti lety. Netuší, jestli se bude vra cet ráda.\n2. Prudce vydechla a na kratičkou chvíli odfoukla záclonu spletenou z jemných smetanových nitek. Prsty se opíra la o široký mramorový parapet, který zůstával studený, i když kamna v rohu pokoje doutnala od rána. Úzkou míst nost zahřívala tři dívčí těla. Eugenie se dlouhým štíhlým ukazováčkem dotkla ledového skla, jež na chvíli zadrželo vlhkost jejího dechu. Bílým měsíčkem nehtu vykresli la srdce a pozorovala ho, dokud teplo nepřepralo chlad a malůvka nezmizela ve ztracenu.\nNad Kutnou Horou se pohupovala šedavá oblaka, kte rá zatím nepropustila ani jednu sněhovou vločku. Bytná, u níž se dívky v září sešly, aby se vmáčkly do jednoho poko jíčku, od rána potřásala hlavou a očekávala další chume lenici. „Až přijdete z vyučování, zalezte si s úkoly ke kam nům. Co nevidět se začne sypat sníh,“ lamentovala. Dívky se na sebe podívaly, tiše se uchechtly a zmizely za tma vozelenými dveřmi. Jarmila se stočila do klubíčka v křes le u kamen a listovala francouzskou mluvnicí, vzdychala přitom a co chvíli přivírala oči. Karla se usadila za psacím stolem a leštila si nehty jelenicí.\nEugenie poslouchala líné šumění, do něhož občas zapras kalo dubové poleno. Vzduch v pokoji byl prosycený škva řící se smolou, mýdlem a vůní bělostné dívčí kůže. O pat  ro výš vrzly dveře. Za chvíli někdo dupavě seběhl schody. Kdyby bylo léto, vyklonily by se zvědavě z okna, aby se | podívaly, jestli je to tmavovlasý Kristián nebo světlovla sý Hubert. Ten první se líbil všem, vyzáblý a trochu piho vatý dlouhán, jemuž Jarmila přezdívala Hubertus, učaro val jen Karle.\n„Už sněží?“ zívla Jarmila.\nKarla si opřela nahrbená záda o přísně rovné opěradlo židle, protáhla se a zapředla jako kočka rozvalující se na prahu, do něhož celý den hřálo slunce.\n„Geňo! Jsi hluchá? Ptala jsem se, jestli sněží,“ připomně la se Jarmila.\nEugenie zdvihla oči od chodníku. Zadívala se k malému parčíku se sochou Karla Havlíčka Borovského, kolem níž na podzim, když se s městem teprve seznamovala, rozkvé taly afrikány a macešky s květy připomínajícími barevná motýlí křídla. Ke Královské stezce, jež vedla kolem trati, nedohlédla. Na podzim tady rozkošnicky voněly stromy, a tak se tu procházela každé volné odpoledne. Většinou se zastavila u tváře vytesané do pískovcové stěny. Prohlížela si rysy Jaroslava Vrchlického a hledala v nich touhu, kterou ten starý muž musel cítit. „Za trochu lásky,“ špitla oknu. Sklo se znovu potáhlo jejím dechem.\n„Co si tam mumláš?“ zabručela Jarmila. „S tebou dnes ka vážně není řeč.“\nEugenie se lehce pousmála. Část jejího obličeje zůstáva la strnulá, ale koutky rtů se jemně zvedly. „Poslechni, já holka nevím, jak to děláš, že se usmíváš a neusmíváš. Už se v tobě moc nevyznám,“ řekl o posledních prázdninách strýček, když jí mával z lokomotivy. I on se proměnil. Knír, vždycky tak pečlivě nakroucený, mu padal ke rtům. Tmavé vlasy pokryla popelavá barva a později připomínaly sníh. Už Eugenii nepohoupal na kolenou a neštípl ji do tváře.\n„Říkala jsem, že nemám ráda, když mě oslovuješ Geňo.\nZní to jako podivné cikánské jméno. A navíc klučičí. Jsem Eugenie.“ Natočila se bokem do místnosti a přejela očima nepořádek. Dveře od skříně byly pootevřené a visely na nich barevné šátky, šály a rukavice. Kolem postelí se pova lovaly odložené učebnice a několik čísel časopisů s posled  ní módou, které měly na rozdíl od sešitů a knih ohmatané rohy. Dívky si je prohlížely pořád dokola.\n„A jé, slečinka musí mít něco extra!“ Jarmila ohrnula horní ret, až se jím na chvilku dotkla nosu, pořád ještě zarudlého z cesty ze školy.\n„Děvčata, nekažte mi tady poslední dny malichernostmi. Pojďte si radši zopakovat časování slovesa avoir,“ navrhla Karla. „Beztak si na nás Pomeranč brousí zuby.“ Všechny tři vzdychly. Pomeranč přezdívaly slečně Moulisové, kte rá pod dlouhou tvídovou sukní nosila silné hrubé punčo chy. Barvou připomínaly citrus, stejně jako většina jejích svetrů, do nichž by se vešla dvakrát.\n„Il ne neige pas,“ odpověděla Eugenie a shrnula záclonu. Rukou se dotkla mosazné kliky, která zastudila tak prudce, že chlad prolétl celým jejím tělem. Sedla si ke svému stol ku a z hnědé aktovky vytáhla sešit s modrými deskami. Opatrně ho rozložila před sebou a rozevřela v místě, kde ukrýval drobnou fotografii, jejíž pravý roh se začínal tře pit. Strýček se na ni laskavě díval. Od víček se mu rozbíha ly silné rýhy. Od pravého oka jen tři, od levého pět. A mezi nimi drobné vrásky, jichž se nikdy nedopočítala. Zdálo se, že jedno obočí má zvednuté výš než druhé, u kořene nosu se vytlačily dvě hluboké čáry. Mírně se usmíval, i když rty zůstávaly pevně semknuté.\nZatoulala se pohledem znovu k oknu a odtud do let ního dne před deseti lety. Nebylo jí víc než šest. Kolena měla otlačená od klečení, oči zarudlé pláčem. Matka se | k ní natáhla, naposledy pleskla rukou na zadek a potom jí konečně dovolila vyběhnout ven. Slunce už se sklánělo k horizontu, do něhož vbíhaly lesknoucí se koleje.\n„Jdi si teď trucovat někam jinam, ať už tě nemám na očích,“ doprovodil ji matčin hlas. Zastavila se na okraji peronu a zvědavě pozorovala dámy v dlouhých sukních, jak přecházely sem a tam, většina z nich se opírala o muže, někteří se na malou holčičku usmívali. Eugenie musela zaklonit hlavu, aby si mohla prohlédnout jejich obličeje s velkými nosy a ztuhlými kníry. Z hostince, kde cinkaly půllitry a odkud se linula vůně horkých párků, zaslechla otcův důrazný hlas napomínající jednoho z těch vyhublých kluků, jimž říkal „pingl“. Ptala se na to jméno strýčka, při padalo jí podivné, ale on jen potřásl hlavou a vysvětloval, že se tak kluci nejmenují, že táta jim tak říká proto, že si jejich skutečná jména nechce zapamatovat. Teď se u ní zasta  vil jeden pár. Krásná paní s plavými vlasy vyčesanými do vysokého drdolu se k ní sklonila. „Taková hezká holčička, a ona plakala?“ Eugenie přikývla a nový vzlyk se natlačil do krku. Spolkla ho společně s neznámým pocitem, který jí do tváře vehnal pohled pána, jenž tu usměvavou ženu doprovázel. V jeho tmavých očích se odrazilo letní nebe. Eugenii zašimralo v bříšku, sklopila před jeho pohledem zrak. A v tu chvíli se to stalo, pán vykročil a smýkl svou čer nou podrážkou o Eugeniin narůžovělý střevíček. Zůstala po něm temná šmouha, která holčičce znovu vehnala slzy do koutků očí, odkud kapaly na ruměné tváře.\n„Evženko,“ zavolal chraplavý hlas.\n„Strýčku!“ Rozběhla se k útlé postavě v tmavomodrém saku. Přitiskla se k jeho ruce, která voněla po kouři, jenž za sebou nechávaly uhánějící lokomotivy.\n„Ty jsi zase plakala? Copak trápí ta mandlová očička?“\nUkázala na střevíček. Strýček se rozesmál, přiklekl k Eugenii a čistým kapesníkem drhnul botu, dokud šmou ha nezmizela.\n„A je po starosti,“ rozesmál se.\n„Není,“ zavrtěla hlavou Eugenie.\n„Děvčátko, co ještě?“ Zašimral ji špičkou kníru na tváři, ale tentokrát se nerozesmála.\n„Maminka se zlobí. Nejsem hodná. Hrbila jsem se u stolu, když jsme jedli. Upadla mi vidlička na zem a...,“ rozvzly kala se. Odnesl ji v náruči k lavičce a houpal ji na kolenou, dokud neukápla poslední slza.\nKdyž se s ním na sklonku letošního léta loučila, nauče ným způsobem zadržela slzy v krku. „Ovládej se přece,“ slyšela od matky mnohokrát. „Takhle uřvaná jsi ošklivá. Nechoď ven, dokud bude vidět, že jsi vyváděla. Nikdo na to není zvědavý.“ A tak si navykla vzlyky polykat. Napřed to bylo těžké, knedlík v krku ji dávil, ale postupně se zmen šoval. Teď byl docela maličký.\n„Strýčku,“ řekla tiše a podala mu ruku. Stiskl ji.\n„Jsi slečna, Eugenie. Kdybych tě neznal od malička, už bych před tebou smekl klobouk.“\n„Nechce se mi, strýčku,“ přiznala.\n„Mysli na to, že se naučíš něco nového! Jdeš přece do školy.“\n„Ale do dívčí! Co se tam budu učit? Trochu literatury, trochu francouzštiny, hodně vaření, stolování a takové ty pitomosti.“\n„Evženko,“ pokáral ji, ale koutky ho prozradily. Euge nie si přála, aby se rozesmál a ona s ním. Když byla menší, polechtal ji na bříšku a ona se řehtala radostí.\n„Chtěla bych se učit angličtinu. Zeměpis. A taky umění,“ ztišila hlas. „Občas tátovi tajně nahlížím do novin, kde se píše o malířích. On pořád sní o tom, že si jejich obrazy jed nou pověsí do nové restaurace, až si na ně našetří.“\nStrýček pokýval hlavou. „Každý o něčem sníme.“\n„Já o cestování,“ vyhrkla Eugenie, ale vzápětí se zasty děla. „Musím jít. Otec čeká.“\n„Tumáš,“ vtiskl jí do ruky fotografii. „Abys věděla, až ti bude smutno, že máš strýčka, který na tebe myslí. A třeba tu fotku najdeš, až na mě zapomeneš.“\n„Na tebe, strýčku?“ podivila se Eugenie. Jarmila pořád špitala francouzská slovíčka. Karla odložila časopis a zívala nad náčrty svých vlastních modelů, které úsporně vytvářela v miniaturní velikosti a tužkou, takže pak všem podávala obšírné vysvětlení o barvách, vzorech nebo materiálu. „Hedvábí! Tohle bude z nejlepšího hedvá bí,“ vykřikla zničehonic.\nEugenie se ještě jednou zadívala na fotografii a potom ji otočila. „Nebuď melancholická, Evženko,“ připsal strýček tmavomodrým inkoustem. Když tohle zvláštní slovo četla poprvé, netušila, co znamená. V přízemí dívčí školy (jak to označení nenáviděla) ale byla knihovna. Mezi kuchařkami a příručkami, jak se stát dobrou hospodyní, se schovávalo i pár zajímavých knih – třeba slovník cizích slov. Nalisto vala písmeno M. A poučila se.\n„Aby tě neubylo,“ načepýřila se Jarmila. „A předpoklá dám, že chceš jít sama.“\nEugenie se otočila ve dveřích a jemně nadzvedla pravý koutek pootevřených rtů.\n3. Proběhla kolem parčíku, protáhla se myší dírou, tak s děv  čaty říkaly průchodu ve starých hradbách, a vydala se nahoru ke kolejím a stromům. Mezi mraky prokukovalo modré nebe, mnohem bledší než v létě, a větve šplhající vysoko k oblakům se třpytily námrazou. Kráčela svižně proti proudu říčky Vrchlice. Po pravé straně se tyčil chrám svaté Barbory. Chůze zahřívala tělo a tváře, do nichž ští pal mráz, jí zrudly. Naproti vykračovaly dvě dámy, které se na ni rozněžněle usmály. „Snad nejdete daleko, slečno, brzy se bude stmívat.“ Zavrtěla hlavou a ohlédla se za nimi. Všimla si, že se na ni starší lidé, ženy i muži, často usmí vají. Občas pronesli něco o pěkné tvářičce. Eugenie se při takových poznámkách naučila nečervenat. Přemítala nad tím, proč o ní její matka ještě o prázdninách mluvila jako o holce s nesouměrným obličejem a tuctovými vlasy.\n„Jestli je na tobě něco zajímavého, jsou to oči. Barvu jsi zdědila po otci, dlouhé řasy po mně. Hleď se je naučit používat taky na něco jiného než na to ustavičné bulení,“ říkala. „A nehrb se. Hrbatá se nevdáš. Pamatuj si, že vdát se bude tvoje jediná spása.“\nTomu rozuměla. Než ji poslali na dívčí školu, zmínila se o obchodní akademii, když o gymnáziu už mluvit nesmě la. Otec se na ni úkosem podíval a odfrkl. „A co bys chtě la dělat? Hrbit se nad účetními knihami? Neblázni. Vdáš se. A dobře!“ 28 |\nOtřásla se a přidala do kroku. Ještě patnáct statných stromů a bude u reliéfu básníka, který nepřítomně hledí ke kolejím. Třeba touží po tom ujet, stejně jako ona. Jeho kamenné oči zíraly na Eugenii s němou výčitkou: Ty ješ tě můžeš, jsi mladá a máš svižné tělo. Krátce se zasmála. „To je hloupost. Jsem nadobro spoutaná, stejně jako ty,“ vydechla a její slova rozvířila vzduch. Potom se otočila na podpatku a spěchala zpátky. Kolem chrámu se rozsvěco valy první lampy. Přitáhly její pohled a zrychlily tep jejího srdce. Přece jen tam ještě bude. Vyhlížela ho z okna, ale dnes musel být rychlejší a protáhnout vozík kolem jejich domku o pár minut dřív.\nKdyž procházela úzkou ulicí lemovanou obchůdky, kavárničkami a cukrárnou, zpomalila krok. Nebe tmavlo a vystupovaly na něm první hvězdy, stydlivě zářily jako pokaždé na začátku noci. Znovu a znovu se osmělovaly. Dnes se osmělí i ona. Přesvědčila se, že ji v kapse kabátku studí mince, kterou si sem schovala už včera.\nDláždění znovu odkrylo své kostky. Lidé, kteří spěcha li sem a tam, zbytky sněhu zašlapali do mezírek, takže vznikla zajímavá mozaika. Chrám byl už na dohled. Do uli ce dýchalo teplo kavárny, protože nepozorný host nedovřel dveře. Nad stánkem ověšeným jmelím a smrkovými větve mi visel odér svařeného vína a hřebíčku. Do kamenných stěn starých domů se vpíjelo žlutavé světlo lamp. Zdály se proto teplejší než tmavé kouty. Mráz zalézal za nehty stej ně jako sníh mezi spáry dláždění. Eugenii ale polévalo hor ko. Na duši ji zahřívala blaženost, protože ho viděla.\nPostával v oparu. Od pasu dolů schovaný za vozíkem, z něhož se kouřilo. Kučeravé vlasy se všechny nevešly pod pletenou čepici a škádlily ho na čele. V jedné ruce držel velikou lžíci, která svým tvarem připomínala lopatku na\nuhlí, co chvíli s ní prohrábl kaštany, jimž už popraskala lesklá slupka a odkryly tak svoji měkkost a křehkost. Euge nie se dívala do jeho tváře s vysoko posazenými lícními kostmi. Úzké obočí se klenulo nad modrýma očima. Nos vystupoval od kořene nejdřív rovně, pak se jemně zahýbal. Ten nos ji fascinoval snad ještě víc než ústa. Dolní i horní ret se zdály stejné, ale protože kolem něho procházela už snad posté, věděla, že horní je maličko širší.\nVšiml si, že ho pozoruje. Podíval se jejím směrem, ale oči rychle odtáhl. Usmíval se na zákaznici, která si poručila plný kornout. Vtiskla mu do rukou stříbrný peníz, kaštany podala dítěti zachumlanému do šály, popadla ho za ruku a spěchali pryč.\n„Teď, nebo nikdy,“ pomyslela si Eugenie. Neslyšně si odkašlala, narovnala se a vykročila k němu. Připadalo jí, že se kostky pod jejíma nohama pohupují a že každou chvíli upadne. Koutkem oka se zadívala na chrám. Světlo lamp neobsáhlo jeho velikost, a tak se špičky věží ztráce ly ve tmě.\n„Dobrý večer,“ pozdravil ji a usmál se. „Budete si přát?“\n„Prosím malý kornout.“\nMlčky prohrábl mísu s kaštany, naplnil papír a podával ho Eugenii. Mezitím si stáhla rukavici, tak jak si to před tím naplánovala. Konečky jejích prstů hořely. Natáhla se k němu. V dlani ji zahřál kornout. Ukazováčkem přejela po kůži chlapcovy ruky. Rychle zvedl oči, které klopil ke kaš tanům, k dívce naproti sobě. V modrém světle zahlédla úlek a překvapení. Vytrhla mu kornout a spěšně odcházela.\nPo pár krocích se pootočila. Díval se. Měkký pohled se k ní rozbíhal zmrzlou ulicí, po níž kráčela netečná pro chladlá těla. Nikdo nepostřehl, že se dívka v tmavém kabá tě a červených rukavičkách rozplývá v mladíkově pohledu, zatímco on zkřehlýma rukama obrací poslední várku peče ných kaštanů a choulí se nad nimi ve vlněném svetru, který celou zimu vsakuje kouř nasládlého dřeva. Potom zmizel v oblaku páry. Přiložil. Pomalu se otočila zády k chrámu a ulice ji vedla zpátky do jejího světa.\nPřivoněla si k ukazováčku, jímž se dotkla hřbetu chlap covy ruky. Necítila vůbec nic. Slíbila si ale, že si zapamatu je pohled, který na chvíli rozmrazil led v kutnohorské uli ci. V uších jí v tu chvíli zazvonil matčin hlas. Neslyšela její slova, ale dobře jim porozuměla. Položila kornout s kašta  ny na patník s vysokou sněhovou čepicí. Doufala, že si ho někdo vyzvedne dřív, než tudy hoch potlačí svůj vozík.\n„Hlavně nebuď melancholická,“ připomněla si.\n4. „Il neige,“ špitla Eugenie do prostoru mezi okenicí a kraj  kovou záclonou. Potom uhladila záhyby závěsů z tlumeně červené látky a otočila se k prostřenému stolu. Dnes zapálí novoroční svíčku. Sní polévku a vepřovou pečeni z porce  lánových talířů s nazdobenými okraji. Pozítří pojede zase do Kutné Hory. Pousmála se.\n„Hovoříš francouzsky, Eugenie?“ zvedl otec oči od kni hy a odložil ji na kávový stolek. Všimla si, že ji otevřel na straně vyobrazující římskou nebo řeckou sochu bez ruky. Eugenie nebyla v umění tak zběhlá, aby hádala letopočet, natož autora.\n„Říkala jsem, že sněží,“ vyhnula se odpovědi.\n„Jak se francouzsky řekne, že sněží?“\n„Aha. Tak si dohledej slovíčko v učebnici. S prostřením stolu jsi už hotová?“ stáhl obočí ke kořenu nosu a zahle  děl se k sněhobílému ubrusu. Den byl příliš zamračený na to, aby se oknem protáhlo světlo a odrazilo se od stříbr ných vidliček a lžiček, nad nimiž se matka vždy rozplýva la a nezapomněla dodat, že jsou z její výbavy. Jako kdyby na tom po letech společného soužití záleželo.\nZahleděla se na otcovo svraštělé čelo, které se vyhla dilo jen v jediném okamžiku, když se kochal – tak tomu říkal – uměleckými díly. Miloval obrazy. Jednou za čas se vypravil do Prahy, kde obcházel výstavy, a naposledy vzal | Eugenii s sebou. „Aby ses otrkala, budeš to potřebovat.“ Netušila, co tím myslí, ale výlet ji vytrhl z unylosti nádraž ní restaurace.\nDo okenic uhodil rozladěný akord, který o koleje zahrála brzdící lokomotiva. Neviditelné ledové prsty stiskly Euge niino srdce. Zamrkala, aby zahnala slzy. Jindy by běžela k oknu, jestli z toho velkého hučícího stroje vyhlédnou las kavé oči a mrknou na ni. Udržela své nohy na silném kober ci s velikými rudými květy.\nStrýček už není.\n„Proč jste mi nenapsali?“ vyhrkla, když před několika dny, těsně po jejím příjezdu, matka suše pronesla, že strýč ka už neuvidí. Oči klopila k ledové podlaze, na níž postá vala v tenkých světlých punčochách.\nPokrčila rameny a zúžila oči. „Ve škole se máš soustře dit na učení. Není to zrovna laciné, Eugenie. A ty víš, že je pro otce důležité, abys brzy dostudovala.“\nDívka zavrtěla hlavou. Polykala slzy a v jednu chvíli si myslela, že se zalkne nebo je nechá vytrysknout a pokro  pí jimi matčiny odtažité ruce, které zvedla před hrudník, jako by se před smutkem své dcery chtěla bránit. Místo toho sáhla do kapsy u kabátu a nahmatala útlý svazek bás ní. Pořídila knížečku v knihkupectví v úzké uličce hned naproti klášteru Voršilek. Kdyby přivřela oči, vybavila by si vůni zaprášeného papíru, která se linula z koutku, jenž nahrbený majitel vyčlenil použitým knihám. Nechal ji, aby hodinu postávala před regály a listovala jedním výtiskem za druhým. Tady nakoupila všechny tři vánoční dárky. Publikaci o antickém umění pro otce. Povídky malostranské pro matku, která pořád vzdychala po „staré“ Praze. Vrchlického básně pro strýčka.\n„Nemůžeš za ním jít,“ řekla matka. „Před měsícem umřel.“\nHleděla na svou dceru, jak stojí zutá v tmavé chodbě a ve zkřehlých prstech svírá zavazadlo. Neustoupila.\nEugenie zírala na její strnulou tvář. Chlad nevytápěné předsíně se jí hrnul do celého těla. Nohy ji studily, ale nedo kázala se pohnout z místa. Uteče, napadlo ji. Poběží ke strýčkovu domku a přesvědčí se, že je prázdný.\nVší silou polkla a neslyšně se nadechla. „Dobře. Půjdu se místo toho projít.“\nMatka lehce zdvihla obočí. „Přijď k obědu.“\nAž když vyšla z nádraží a zahnula za roh, kam od nich nebylo vidět, rozběhla se. Utíkala úzkou cestičkou mezi závějemi sněhu. Strýčkův domek se krčil až na konci uli ce. Střechu přikrývala čepice sněhu. Komín studeně vyču hoval a nevypustil ani obláček dýmu. Od vrátek k zápraží nevedly žádné stopy. Opatrně našlapovala v hluboké bílé vrstvě, která ji studila do kotníků. Klika byla ledová a nepovolila. Nahlédla zamženou okenicí dovnitř. V úzké místnosti, kde strýček vždy v neděli odpočíval na kaval ci, bylo šero a prázdno. Na stole zahlédla hrnek a úhledně poskládané noviny. Zabořila dlaně do sněhu na parape tu a zkřehlé prsty jí ohřívaly kapající slzy. Domů se vrá tila nejdelší cestou, obličej vystavovala severáku, který se od polí zatoulal do města. Tváře jí zčervenaly a oči se vysušily, než znovu vstoupila do chladné předsíně. Mat ka nalévala polévku a nikdo už se o strýčkovi nezmínil. Eugenie schovala knížečku mezi prádlo, aby si ji s sebou odvezla zpátky do Kutné Hory. Tam se vypláče a vydech  ne, slíbila si. I teď, o pár dnů později, matka přinášela velkou mísu hově zí polévky. „Doufám, že je prostřeno,“ zahleděla se na stůl. „Arnošte?“ zvedla obočí. |\n„Prostřeno je. Ale špatně!“ vykřikl. „Eugenie! Kam má směřovat ostří nože?“\n„Směrem k talíři.“\n„A proč na našem stole civí od talíře?“\nEugenii se do tváře natlačila červeň. Všimla si matčina pichlavého pohledu. Její namodralé oči přísně těkaly po stole a hledaly další chyby.\n„Zamyslela jsem se a položila je špatně,“ odpověděla Eugenie a opatrně všechny tři nože přetočila na správ nou stranu.\n„Zamyslela?“ Matka z ní nespouštěla oči a při tom poklá dala mísu doprostřed stolu. „Jestli máš čas na přemýšlení, pravděpodobně už sis vyžehlila a vyskládala výbavu do skříně.“ Při slově výbava zatlačila na hlas, kdyby ho psala, zaryla by perem hluboko do papíru, snad by ho i protrhla. Eugenii připadalo, jako kdyby vzala ledové a tupé nože ze stolu a zabodla je do jejího srdce.\nPřipomínka vánočního večera se pořád ještě vznášela ve vzduchu. Eugenie nedokázala zadržet slzy, když z papí ru vymotala vyšívané dečky a několik ručníků. Zatím bez monogramu. „Ten si teprve vyšiješ,“ podívala se matka na otce. Ten se pousmál a přikývl. Eugenie těkala očima z jed noho na druhého, ale nic víc neprozradil ani jejich hlas, ani posunek nebo neuhlídaný výraz v obličeji. Věděla, že i když se zeptá, odpoví jen ticho, v horším případě matčin úšklebek.\nZhluboka se nadechla. „Ano. Ručníky i dečky jsou už na svém místě,“ stála u stolu a podávala otci krabičku zápa lek, aby rozsvítil novoroční svíčku, až si všichni koneč ně sednou za stůl. „Stejně ale nerozumím tomu, proč tak brzy,“ neuhlídala svůj hlas.\n„Brzy?“ Matce rozčilením poskočil hlas. „Holčičko, bude\nti sedmnáct. Čekají tě už jen dva roky školy – snad se za tu dobu aspoň naučíš, jak správně položit příbory – a potom se budeš přece vdávat.“\nPřece vdávat. Tím nožem, který Eugenii uvízl v srdci, někdo neurvale zakroutil. „Vdávat? Ty ses přece taky vdá vala až po dvacítce,“ zamyslela se a zkoušela si vzpome nout na letopočet pod svatební fotografií svých rodičů.\n„Hm,“ stiskla matka rty. „Nalij polévku. A dej si pozor, z jaké strany nás obsloužíš,“ poručila a počkala, až Euge nie vstane a proplete prsty kolem naběračky. „Víš, holčič ko, máš tmavé vlasy. A je obecně známo, že tmavovlásky brzy šediví. Až se ti objeví první bílý vlas, bude už pozdě. Nikdo tě chtít nebude. A to může být docela dobře krátce po dvacítce.“\nPolévku snědli mlčky. U pečeně se otec vrátil ke knize, kterou přinesl Ježíšek. „Jednou bych se jel podívat do Atén,“ zasnil se. „Nebo aspoň do Paříže,“ dodal a utřel si ubrous kem koutky úst, než se s přivřenýma očima napil piva.\n„Eugenie,“ obrátil se k dceři, když odnosila nádobí ze stolu a nalévala kávu z pravé strany, „pozítří odjíždíš. Sed ni si naproti mně. Trochu si tě přezkouším.“\nDívka si jemně opřela záda o vysoké opěradlo židle a dla  ně složila do klína. Hleděla na otce, bradu mírně sklopenou. Pravidelným dechem tlumila údery srdce. Pokud neodpo ví správně, otec se rozčílí. Posledně mu zaskočil lok kávy. Ráda by se teď rozesmála. Tvářil se vážně. Čelo zvrásně né, obočí stažené. Stiskla raději rty, protože na jazyku cíti la otázku: K čemu to všechno bude dobré? Pokud se vdá, stejně otcovu restauraci nepřevezme.\n„Pověz mi, co víš o polévkách.“\nV duchu si rychle prolistovala poznámky, které jim dik tovala boubelatá slečna Zítková, jejíž očka byla překvapivě | bystrá a dokázala ve třídě třiceti dívek pokaždé zaměřit nepravost, jak pojmenovávala všechno zakázané – psaníč  ka zmačkaná do malé kuličky, výstřižek z časopisu nebo jen neslyšné zachichotání.\nNarovnala se a nadechla se. „Polévka je odvar z masa nebo různých zelenin, hub a luštěnin. Dále se vaří z ryb, želv, vajec, piva, vína nebo z některých druhů ovoce. Existují také polévky studené, které se podávají zejmé na v létě,“ přivřela oči, aby se odpoutala od té ponižují cí situace, kdy svému otci zase předříkává látku, on při kyvuje, občas usrkne kávu a v jeho zastřených očích se odehrává příběh, o němž nemá Eugenie ani tušení. „Do polévek se dává přídavek, to je například maso, zelenina, luštěniny nebo brambory. Další možností je zavářka, mezi tu spadají nudle, knedlíčky, krupice či strouhání. Známe také polévky s takzvanou vložkou. Tou se rozumí svítek či dušená rýže.“\n„A dušené kroupy,“ doplnil otec.\nMatka si zakryla ústa rukou. Zívala. Teď odejde, pomys lela si Eugenie a začala monotónně odříkávat další poučky slečny Zítkové. „Dobrá polévka má býti výživná, lehce stra vitelná a chutná.“ Při posledním slově zmizel cíp matčiny sváteční sukně mezi dveřmi a otec pokynul, aby zmlkla.\n„To stačí. Polévky umíš. Kdo vás učí?“\n„Slečna Zítková,“ odpověděla Eugenie a neubránila se nakrčenému čelu.\n„Hm. Dobře,“ otec vstal a poodešel k oknu. Odhrnul zá clonu a do místnosti nakouklo lednové pošmourno. Světlá šeď oblohy splývala se sněhem, jehož bělost zakryly dro boučké saze, které ze svého chřtánu chrlily parní loko motivy.\n„Trápí tě ta výbava?“ zeptal se, aniž by se k dceři otočil.\n„Ano,“ přiznala Eugenie.\n„Nedělej si s tím zatím starosti. A už vůbec neměj strach ze ženicha. Ono to vše dobře dopadne. Teď zavolej Andulu, ať sklidí zbytek ze stolu a umyje nádobí. Jdi si opakovat francouzská slovíčka.“\n„Tati,“ osmělila si Eugenie, když stála mezi dveřmi. „Proč ti tolik záleží na tom, abych mluvila francouzsky?“\n„Má to své důvody. Třetího odjedeme brzy ráno. Mám nějaké vyřizování v Praze.“


Maloplošná zvláště chráněná území Karvinska - PŘÍRODA.cz\nCharakteristika okresu Karviná\nOkres Karviná se nachází v Moravskoslezském kraji, jeho sídlem je město Karviná. Pyšní se rozlohou 356,24 km² a 276 660 obyvateli, čímž se stal 15. nejvíce zalidněným městem České Republiky. Na severozápadě sousedí s okresem Opava, na západě s okresem Ostrava – město a na jihu s okresem Frýdek - Místek, všechny v Moravskoslezském kraji. Z východu a ze severu je okres vymezen státní hranicí s Polskem. Do okresu Karviná patří 7 měst - Karviná, Havířov, Bohumín, Český Těšín, Orlová, Petřvald, Rychvald a 9 obcí - Albrechtice, Dětmarovice, Dolní Lutyně, Doubrava, Horní Suchá, Chotěbuz, Petrovice u Karviné, Stonava a Těrlicko.\nOblast leží na přechodu mezi atlantským a vnitrozemským podnebím. Je otevřena k severovýchodu a proto do ní snadno pronikají chladné větry. Průměrná teplota v zimních měsících se pohybuje mezi -2 - -4 C, letní průměrné teploty dosahují 17 . 20 C, počet letních dnů se pohybuje mezi 40 - 70, počet dnů se sněhovou pokrývkou bývá 50 – 70.\nZemský povrch je spíše plochý až mírně zvlněný. Nejvyšší bod území Karvinska je ve výšce 427 m (kopec Šachty u Koňákova), nejníže položeným místem je soutok Odry a Olše u Kopytova (193 m). Průměrná nadmořská výška činí 230 m.\nKarvinsko spadá do provincie západní Karpaty a jeho převážná část náleží ke geomorfologickému celku Ostravská pánev. Reliéf Ostravské pánve má charakter ploché pahorkatiny s oblými hřbety. V širokých nivách řek převládají rovinné úseky lemované strmými, nepříliš vysokými terasami s četnými prameništi. Odlišný charakter mají severní a jižní části území. Pro Ostravskou pánev jsou charakteristická silná antropogenní narušení vlivem hustého osídlení a těžkého průmyslu. Jižní část území zasahuje do geomorfologického celku Podbeskydská pahorkatina, který je charakteristický vlhkou pahorkatinou na měkkých sedimentech, z níž vystupují kopce z pískovcového flyše.\nŘeka Stonávka, která pramení v Moravskoslezských Beskydách na východním úbočí vrcholku Čupel ( 872 m.n.m.) Její přítoky jsou : Černý potok, Mlýnka, Sušovský potok či Křivý potok. Ústí do řeky Olše.\nLučina : pramení na severním úbočí vrcholku Prašivá ( 843 m.n.m.) a v nadmořské výšce 600 metrů. Jižně od Havířova je na toku řeky Lučiny vybudovaná přehradní nádrž Žermanice. Na území Slezské Ostravy pod Slezským hradem ústí Lučina do Ostravice.\nOlše : Řeka Olše pramení v oblasti Slezských Beskyd na západním úbočí vrcholku Ganczorka ( 909 m.n.m.). Jejími přítoky jsou řeky Lomná, Ropičanka a Stonávka.\nMaloplošná zvláště chráněná území na Karvinsku\nDatum vzniku : 6.9.2006\nÚplný název : Hraniční meandry Odry\nVydal : Krajský výbor Moravskoslezského kraje\nVydáno : 06.09.2006\nDatum účinnosti : 01.11.2006\nSchválil Krajský úřad Moravskoslezského kraje Ostrava\nDatum schválení : 3.3.2007\nPlatnost : 01.01.2006 - 31.12.2017\nKód ZCHÚ : 3369\nBohumínské meandry Odry tvoří osm kilometrů dlouhé území od hraničního přechodu Bohumín-Chalupki až po soutok Odry s Olší. V tomto území, kde probíhají přirozené korytotvorné pochody, žije 20 druhů savců, hnízdí na 60 druhů ptáků. Příklad vyskytujících se druhů : škeble rybničná (Anodonta cygnea ), jelec jeseň ( Leuciscus idus ), užovka podplamatá ( Natrix tesellata ), starček bahenní (tephroseris crispa) nebo brslen evropský ( Eunymus europaeus ).\nPředmět ochrany : Předmětem ochrany přírodní památky je úsek meandrujícího toku řeky Odry na česko-polské hranici od soutoku s Olší po Starý Bohumín, lužní porosty navazující na vodní tok a stálé i periodické vodní plochy a evropsky významná lokalita Meandry Dolní Odry. Území je součástí soustavy Natura 2000 jako evropsky významná lokalita. Vyhlášení meandrů zvláště chráněným územím navrhli vědci ze Světového fondu na ochranu přírody, kteří mapovali povodí Odry před deseti lety.\nDatum vzniku : 1.1.1992\nVyhlašovací dokument :\nÚplný název : Vyhláška, kterou se určuje chráněný přírodní výtvor „meandry Lučiny“\nVydal : Okresní úřad Karviná\nVydáno dne 25.11. 1991\nDatum účinnosti : 1.1. 1992\nDatum schválení : 6.6.2007\nPlatnost : od 1.1.2008 – 31.12 2017\nKód ZCHÚ : 1364\nMeandry Lučiny je přírodní památka na území města Havířova o rozloze 40.7 ha. Je tvořena přirozeným neregulovaným tokem řeky Lučiny který se vine v délce cca 2,5 km říčními Meandry v několikametrových hliněných naplaveninách, a na něj navazujícími mokřady, lužním porostem a většími druhotnými loukami.\nKorytotvorná činnost řeky neustále mění polohu a tvar meandrů a podílí se na vzniku řečiště s velkou rozmanitostí rostlinných a živočišných druhů, které jsou na jednotlivé niky řečiště vázány. Jsou to zejména : lednáček říční ( Alcedo athhis ), střízlík obecný ( Troglodytes troglodytes ), kulík říční (Charadrius dubios ), skorec vodní (Cinclus cinclus ), rak říční. (Astacus astacus ), střevle potoční (Phoxinus phoxinus), mihule potoční (Lampetra planeri ),vážka bělořitná (Orthetrum albistylum).\nPředmět ochrany :\nNiva s meandrujícím tokem a zachovalými břehovými porosty\nHlavním před mětem ochrany je neregulovaný tok řeky Lučiny, který po mnohá desetiletí vytváří četné říční zákruty (meandry) v několikametrových naplaveninách a na něj navazující mokřady či drobné rybníčky.\nDíky tomu, že lidských zásahů je tady opravdu málo,můžeme zde najít široké spektrum druhů, ať už rostlinných nebo živočišných jako například konipas horský ( Motacilla cinerea ), sasanka pryskyřníkovitá (Anemone ranunculoides), křivatec žlutý (Gagea lutea), zapalice žluťuchovitá (Isopyrum thalictroides) a prvosenka vyšší (Primula elatior) a pižmovka mošusová (Adoxa moschatelina).\nNa mokřadech se vyskytují i ropuchy zelené (Bufo viridis), ropuchy obecné (Bufo bufo) a skokana zeleného (Rana esculenta ), dále čolek obecný (Triturus vulgaris), šidélko znamenané (Erythromma viridulum) a vážka bělořitná (Orthetrum albistylum).\nVelmi mě překvapuje, že i obyvatelům Havířova a okolí není osud Lučiny a jejích meandrů lhostejný a každým rokem organizují různá čištění řeky, v minulých deseti letech dokonce i hloubili mokřady v místech, kde se původně vyskytovaly s cílem opět obnovit původní faunu a flóru.\nDatum vzniku : 25.4. 1989\nÚplný název : Přírodní památka Věřňovice\nVydal : Okresní národní výbor Karviná\nDatum účinnosti : 15.5. 1989\nDatum schválení : 30.4.200\nPlatnosti : 01.01.2008 - 31.12.2017\nKód ZCHU : 1227\nNachází se v blízkosti obce Věřňovice mezi tokem řeky Olše a hranicí s Polskem. Má rozlohu 4,59 ha. Přírodní památku Věřňovice tvoří přirozený lužní les, který roste na říční terase. V oblasti se daří řadě chráněným druhům rostlin a živočichů, kupříkladu sněženka podsněžník ( Galanthus nivalis ), bledule jarní ( Leucojum vernum ), trnka obecná (Prunus spinosa), psík mývalovitý (Nyctereutes procyonoides ) nebo jezeves lesní ( Meles meles ).\nV případě narušení (vykácení) lužního lesu dochází k rychlé invazi křídlatek a netýkavek žláznatých. Tvrdý luh je v typické podobě zastoupen jako liniová společenstva podél cest, na hrázích bývalých rybníků nebo jako okrajové lemy lužních lesů na hraně bývalých břehů Olše. Zachovaly se zde přirození jedinci dubů letních (Quercus robur), jasanů ztepilých (Fraxinus excelsior), místy jilmů vaz (Ulmus laevis), lip srdčitých (Tilia cordata), javorů babyka (Acer campestre).\nKuňka žlutobřichá (Bombina variegata) a páchník hnědý (Osmoderma eremita). V případě protnutí dálnice D47 dojde k úbytku přirozených stanovišť pro tyto druhy, je proto nutné, aby došlo k umělému zavodnění a vytvoření tůní, které vytvoří potřebné podmínky k přežití. Také musí dojít k vytvoření migračního přechodu, nejlépe pod vozovkou, aby nedocházelo k úhynu jedinců během doby páření.\nDatum vzniku : 20.10. 1969\nAutor : Kneblová Ivona, Czernik Adrián\nSchválil : Krajský úřad Moravskoslezského kraje Ostrava\nDatum schválení : 16.4.2008\nKód ZCHÚ : 395\nSkučák se nachází v blízkosti města Rychvald, má rozlohu 30,08 ha a je v nadmořské výšce 215m.n.m.\nJedná se o území tvořené vodní plochou rybníka, rákosinami a podmáčenými loukami, součást rybniční soustavy ostravsko-karvinské pánve.\nPřestože se rybník nachází v blízkosti města, nachází se zde mnoho i silně ohrožených živočichů. Kupříkladu: čolek obecný, rosnička zelená ( Hyla arborea ),skokan zelený ( Rana esculenta ), skokan ostronosý (Rana arvalis ), potápka roháč ( Podiceps cristatus ), čírka obecná ( Anas creca ), čírka modrá (Anas querquedula), lžičák pestrý ( Anas clypeata ), moták pochop ( Circus aeruginosus ), chřástal polní ( Crex crex ), lasice hranostaj ( Mustela eminea ), tchoř tmavý ( Mustela putorius ), plavín leknínovitý (Nymphoides peltata )\nRybník se vzácnou květenou (plavín leknínovitý) a bohatou avifaunou.\nV době vyhlášení byla vodní hladina pokryta chráněnými druhy plavínem štítnatým (Nymphoides peltata) a nepukalkou vzplývající (Salvinia natans). V důsledku zavedení intenzivního chovu ryb, včetně býložravých, bohužel tyto druhy vymizely. Ochrana přírody usiluje o revitalizaci rybníka, odbahnění, snížení obsádky ryb a reintrodukci plavínu štítnatého.(Nymphoides peltata ). Domnívám se, že vzhledem k tomu, že je velmi blízko města a jsou k němu vytvořené i cyklostezky a podobně, měl by se omezit vstup lidí do této rezervace. Určitě bych nechala určitou část území pro veřejnost, ovšem většinu rezervace bych veřejnosti znepřístupnila, kvůli ochraně výše uvedených druhů, mezi kterými jsou i silně ohrožené druhy, jako například plavín leknínovitý a čírka modrá či chřástal polní.\nDatum vzniku : 15.3. 1990 ( Okresním národním výborem Frýdek – Místek )\nÚplný název : Vyhláška, kterou se určuje chráněný přírodní výtvor „Velké Doly“ .\nVyhlašovací dokumentaci vydal : Ministerstvo životního prostředí ČR\nDatum vydání : 11.6. 1992\nDatum účinnosti : 13.8.1992\nČíslo vyhlášky : 395/1992 Sb.\nAutor : Kvita Dalibor, Žárník Milan\nDatum schválení : 23.7.2007\nKód ZCHÚ : 1338\nVelké doly je přírodní rezervace, která se rozkládá v prostoru mezi městy Český Těšín a Třinec. Nachází se v nadmořské výšce 282 až 356 metrů a má rozlohu 30,5 ha.\nRezervaci Velké doly tvoří přirozený smíšený lesní porost v Těšínské pahorkatině s lipovými habřinami a řadou chráněných druhů rostlin. Přírodní rezervace se rozprostírá v nivě řeky Olše a na západním svahu protáhlého kopce, který tvoří těšínský vápenec. Během těžby vápence byly dubové bučiny káceny a nahrazovány habrem obecným ( Carpinus betulus) , lípou malolistou (Tilia cordata ) a velkolistou (Tilia platyphyllos ) , javorem babykou ( Acer campestre ) a javorem klenem (Acer pseudoplatanus ) . Dále zde můžeme najít lísku obecnou (Corylus avellana ) , svídu krvavou (Cornus sanguinea ) , hloh jednosemenný (Crataegus monogyna ) a bez černý ( Sambucus nigra )\nZ bylinek se zde nachází okrotice bílá (Cephalanthera damasonium) , lilie zlatohlávek (Lilium martagon ) , jaterník podléška ( Hepatica nobilis ) , áron karpatský (Arum cylindraceum ) , lýkovec jedovatý (Daphne mezereum ) , česnek medvědí ( Allium ursinum ) , dymnivka dutá (Corydalis cava) a hvězdnatec zubatý(Hacquetia epipactis) , nazývaný též Těšínský kvítek. V lesních porostech byly pozorovány více než čtyři desítky druhů ptáků. Hnízdí tu mimo jiné lejsek šedý (Muscicapa striata) a sluka lesní (Scolopax rusticola).\nCo se týče měkkýšů, Z hlediska ekologického členění (LISICKÝ 1991) je pro malakofaunu celého území PR Velké Doly charakteristická převaha lesních druhů (66 %) s dominancí mezohygrofilních lesních druhů (44 %). Přísně lesní druhy se uplatňují 22 %. Z náročnějších přísně lesních druhů byl zjištěn Discus perspectivus.\nVzhledem k ohroženosti jednotlivých druhů byl nalezen 1 druh z kategorie zranitelný Discus perspectivus. Dále bylo nalezeno 5 druhů náležejících do kategorie téměř ohrožený :Ena montana, Macrogastra ventricosa, Oxychilus glaber, Petasina unidentata a Deroceras praecox.\nZbytky přirozených porostů , hlavně dubohabřin významných pro drobné živočišstvo. Třinecko a Těšínsko je opravdu krajina hodně poznamenaná antropogenními vlivy, hlavně díky těžkému průmyslu. Velké Doly jsou oblastí, která také trpí těmito vlivy a proto si myslím, že by se měla více chránit. Jenže… Byla už hodně poškozena těžbou vápence, zmizely původní porosty a byly nahrazeny jinými, už ovšem umělými. Na bylinné potro to sice vliv nemělo, ovšem zmizely původní druhy dřevin, které se zde už nevrátí.\nVzhledem k tomu, že přirozené porosty, které jsou stanovištěm pro mnoho drobých živočichů, ubývají, měli bychom se snažit je více chránit. Většinu oblasti bych znepřístupnila veřejnosti,pouze malou část bych věnovala na rekreační účely, jako je například výstavba cyklostezek.


Domů Styl Strana 2\nTrápí vás dnešní výmysly s tím, že musíme snížit emise, které produkují dieselová auta? V posledních měsících můžeme čím dál více číst o tom, že je třeba chránit naše ovzduší. Nejvíce...\nZabezpečte si své auto proti zlodějům\nMezi námi se určitě najdou tací, kterým se někdy stalo, to že mu ukradli auto. V podstatě jde o velmi nepříjemnou záležitost, která, i když se snažíte, nedopadne dobře. Může...\nSoučást moderních naftových automobilů, která dělá mnoha lidem vrásky na čele. Tak si lze charakterizovat filtr pevných částic. Pokud se podíváme na to, co je DPF filtr a k čemu...\nSeznamování je zcela přirozenou součástí našich životů. Musíme však říci, že se možnosti a cesty postupem času mění. A to celkem zajímavým směrem. Jaký je nový způsob seznamování a...\nKurzové sázení je dnes velmi populární aktivitou mnohých dospělých lidí. Jak pro zajímavé riziko, tak třeba i pro radost z výhry. Ta se ale nemusí vždy dostavit. Zvýšit celkové šance...


WPC dlaždice - kvalitní podlaha pro váš balkon | Dům a zahrada - bydlení je hra\nPlastový rošt o rozměru 30x30 cm je opatřený unikátním zaklapávacím “click” systémem, který umožňuje jednotlivé části libovolně spojovat ze všech stran. Na tomto roštu jsou pevně usazena WPC prkna, která jsou po celém povrchu hran kvalitně opracována. Výška kompletní dlaždice včetně roštu je 2,5 cm.\nDlaždice jsou vyrobené z dřevoplastového kompozitu - 60 % dřeva, 35 % HDPE, 5 % aditiv, která zajišťují stálobarevnost, odolnost proti stárnutí a dřevokazným houbám. Plastový rošt je z vysokohustotního polyethylenu, který zajišťuje velice dlouhou životnost, pevnost, stabilitu a odolnost vůči UV záření.\nWPC dlaždice Nextwood zakoupíte na www.nextwood.cz.


Armádní „hlídač“ se opozdí – Kosmonautix.cz\nArmádní „hlídač“ se opozdí\nVypuštění malého armádního satelitu z Floridy se odkládá z poloviny července na polovinu září. Odklad družice, která měla po startu z floridského Mysu Canaveral sledovat objekty na geostacionární dráze, potvrdilo tiskové oddělení amerického letectva, které je pod družicí podepsáno. Armáda však neupřesnila důvod, proč k odkladu – navíc poměrně výraznému – vlastně dochází, neznáme ani náhradní termín startu družice SensorSat. Pracuje se jen s volným termínem od konce srpna do poloviny září. V dnešním článku se podíváme nejen na účel této družice, ale i na nosnou raketu i na netradiční dráhu, po které bude SensorSat obíhat.\nSensorSat má být vynesen raketou Minotaur 4 a řadí se mezi takzvané mikrosatelity, přičemž tato kategorie bývá nejčastěji charakterizována hmotnostním rozpětím 10 až 100 kg. Úkolem této družice bude zaměřovat jiné satelity, případně jejich úlomky a trosky v okolí geostacionární dráhy. Tato oblast ležící nad rovníkem ve výšce zhruba 36 000 kilometrů je domovem stovek družic – od komerčních telekomunikačních přes meteorologické až po armádní – ať už jde o systémy včasného varování, nebo o průzkumné družice. SensorSat by měl tyto družice umět lokalizovat a také sledovat jejich pohyb.\nTeoretická podoba družice SensorSat\nStart byl původně plánován na 15. července z floridské odpalovací rampy číslo 46 na Cape Canaveral Air Force Station – tato rampa ležela mnoho let ladem – naposledy se z ní startovalo v roce 1999. Start zajišťuje společnost Space Florida, což je organizace pevně spojená se státem Florida, která má za úkol přitáhnout sem komerční vesmírné podnikání.\nFinancování družice SensorSat zajišťuje kancelář amerického letectva pro citlivé operační vesmírné záležitosti ORS (Operationally Responsive Space). Program vznikl už v roce 2007 a jeho cílem bylo prozkoumat nové možnosti kontraktování a vývojových metod, jejichž cílem je snížení finančních a hlavně časových nákladů pro stavbu nových družic. Kancelář sídlící na základně Kirtland Air Force Base v Novém Mexiku se spojila s Lincoln Laboratory při Massachusetts Institute of Technology a výsledkem byl návrh SensorSatu i jeho stavba.\nRaketa Minotaur IV\nNosná raketa Minotaur 4 pochází od firmy Orbital ATK a vzniká z raketových stupňů vyřazených armádních střel Peacekeeper. V roce 2015 získala Orbital ATK kontrakt na vynesení SensorSatu za 23,6 milionu dolarů – viz náš dva roky starý článek. Zatím jsme o této družici mluvili pouze jako o SensorSatu, ale můžete se setkat i s označením ORS-5, což je zkratka, kterou používá především americké letectvo ve svých dokumentech. Číslo na konci ukazuje, o kolikátý projekt z vývojové řady se jedná. Dřívější mise ORS testovaly třeba nové snímkovací metody bojového území, kosmickou anténu pro přenos dat od vojáků v terénu, nebo autonomní systém destrukce rakety, tedy něco podobného, co letos zavedla do provozu SpaceX.\nMise ORS-5 bude prvním startem nosiče z rodiny Minotaur z Mysu Canaveral. Všech dosavadních 25 startů těchto raket sestavených ze střel Peacekeeper a Minutemen, létalo od roku 2000 na suborbitální i orbitální mise z různých ramp – z Aljašky, Kalifornie, nebo Virginie. Minotaur 4 umístí družici SensorSat na nízkou oběžnou dráhu do výšky zhruba 600 kilometrů s minimálním sklonem vůči rovníku, což je velmi neobvyklá dráha, která je při startu z Floridy hodně energeticky náročná.\nTestování neletových subsystémů pro misi ORS-5\nMinotaur 4 běžně létá ve čtyřstupňové konfiguraci – první tři stupně jsou ze střel Peacekeeper a horní stupeň tvoří komerčně dostupný stupeň Orion 38, který pošle náklad na požadovanou dráhu. Pro misi ORS-5 se ale použije pětistupňová varianta, kdy bude nad stupněm Orion 38 umístěno jeho dvojče. Zážeh pátého stupně se použije především k minimalizaci sklonu oběžné dráhy. Základy nebeské mechaniky říkají, že v čím nižší výšce se mění sklon dráhy, tím energeticky náročnější takový manévr je. Ve výšce 600 kilometrů proto snížení sklonu o více než 20 stupňů spolkne mnoho paliva.\nO samotné družici SensorSat se toho mnoho neví, ale často se hovoří o tom, že se má jednat o projekt, který dočasně vyplní mezeru a zajistí sledování objektů na geostacionární dráze poté, co se systém SBSS (Space Based Space Surveillance) vypuštěný v roce 2010 pomalu blíží ke konci plánované životnosti. Důvěryhodné odhady hovoří o hmotnosti zhruba 80 -110 kilogramů a o schopnosti snímkovat objekty ve viditelném spektru. SensorSat by neměl sloužit příliš dlouho – na začátku 20. let by totiž měl být vypuštěný nový plnohodnotný satelit, který převezme tyto úkoly.\nPrvní floridský Minotaur Armáda posadí družici na Minotaura Kosmotýdeník 231 (12.2. – 19.2.) Falcon Heavy poletí v létě a na podzim\nRubrika Aktuální dění, Budoucnost Štítky: armáda, Minotaur IV, Northrop Grumman Innovation Systems (dříve Orbital ATK), SensorSat\n« JWST ve vakuové komoře\n„Naše“ družice komunikují! »\n2 komentářů ke článku “Armádní „hlídač“ se opozdí”\nPetr Vičar napsal:\n18. 10. 2017 (9:19)\nDobrý den , je to pár dnů co jsem slyšel a viděl jakýsi hlídač raket někde vysoko nad horizontem , dokonce tam padly i rozměry v desítkách metrů. Snad jsem neměl jen sen , ale viděl jsem to v TV. Asi jde teprve jen o přípravu. Myslel jsem , že USA už jakýsi hlídač mají .Můžete mi poslat i nějaký jiný odkaz z webu , nebo i Váš poznatek ? Děkuji.\n18. 10. 2017 (10:08)\nHezký den, bohužel Vašemu komentáři vůbec nerozumím a nechápu otázku.


kozlíček jedlový | prirodavysociny.cz\nAcanthocinus reticulatus Razoumovsky, 1789 - kozlíček jedlový v Kraji Vysočina\nKozlíček jedlový (Acanthocinus reticulatus), foto Václav Křivan\nVysočina: Druh je kriticky ohrožený a bezprostředně ohrožený vymřením.\nMonofág na jedli bělokoré. Vývoj probíhá v čerstvě odumřelých nebo silně oslabených stromech v dolních částech kmene stojících stromů.\nČR: Výskyt je velmi lokální a omezený na oblasti s přirozeným zastoupením jedle spíše v pahorkatinách. V minulosti zřejmě mnohem častější, recentně však velmi vzácný a lokální druh, který pravděpodobně vymírá.\nVysočina: Přímo v Kraji Vysočina byl druh zjištěn pouze v minulosti v údolí Jihlavy u Vladislavi. Recentně je znám z několika lokalit v těsné blízkosti hranic kraje na Svratecku a v údolí Svitavy severně od Brna. Výskyt ve sledované oblasti je proto stále možný.\nKřivan V. [ed.], 2017: Acanthocinus reticulatus Razoumovsky, 1789 - kozlíček jedlový v Kraji Vysočina. – Pobočka ČSO na Vysočině, online: www.prirodavysociny.cz (7. 5. 2021).


Bývalý skinhead vydal knihu Hitlerových obrazů - Jihlavský deník\nRadomír Fiksa ze Žďáru nad Sázavou vlastní tetovací a piercingové studio. K této podnikatelské činnosti ještě vlastní nakladatelství. | Foto: DENÍK/Jana Ševčíková\nDeník ale zjistil, že to tak docela není pravda a před několika lety byl dokonce několikrát stíhán a souzen za propagaci fašismu a další trestné činy s tím spojené.\n„Je to už deset let a už jsem na to zapomněl. Ani už pořádně nevím, o co šlo, asi jsem něco vyřvával v opilosti na ulici,“ přiznal Deníku svou minulost Fiksa.\nFiksa si například ještě s dalším mladíkem ze Žďáru nad Sázavou s iniciály V. T založili na poště v Novém Městě na Moravě P.O. BOX schránku, kterou využívali pro rozesílání a šíření propagačních materiálů hnutí skinheads včetně zvukových nosičů, nálepek, nášivek, plakátů a triček.\n„To bylo v době, kdy jsem byl skinhead, ale tenkrát to bylo ještě něco jiného než dnešní neonacismus. Nebyli jsme tak radikální. Dneska už mám jiné starosti a s neonacismem nemám nic společného,“ řekl Fiksa, který si uvědomuje, že někdo může jeho minulost spojovat s vydáváním knih o Hitlerovi.\nFiksa si také vzpomněl, že si pro něj tenkrát policisté přišli týden před maturitou.\nRadomír Fiksa vlastní i tetovací a piercingové studio a na jeho internetových stránkách najdete odkaz například i na obchod s oblečením značky Thor Steinar. Tato značka patří mezi nejoblíbenější oděvní značky neonacistů. Podle některých zdrojů jdou peníze z prodeje oblečení na aktivity neonacistů.\nProblematický je i název jeho nakladatelství Sowulo Press. Sowulo je šestnáctým znakem germánské runové abecedy a znamená slunce.\nZa druhé světové války si nacisté runu Sowulo přivlastnili ve zdvojeném provedení jako symbol jednotek SS. „Samotné vydávání knih Hitlerových akvarelů podle mého názoru není závadné, pokud není spjato s úmyslem propagovat nacistickou ideologii,“ okomentoval vydání knihy politolog Miroslav Mareš. O okolnosti vydání knihy se podle informací Deníku již zajímají kriminalisté ze Žďáru nad Sázavou.\nFiksa chystá v nejbližších dnech vydání další knihy s názvem Svastika, která pojednává o hákovém kříži. Podle Fiksy jde o silně antinacistickou knihu, která Hitlera označuje za ďábla.


Slavia v Plzni nabrousila ostří a vyrovnala stav semifinále na 2:2 - Deník.cz\nSlavia v Plzni nabrousila ostří a vyrovnala stav semifinále na 2:2\nPlzeň - Hokejisté Slavie vyhráli čtvrtý duel semifinále play off extraligy na ledě Plzně 3:2 a vyrovnali tak stav série na 2:2. Rozhodující branku zaznamenal v 51. minutě při přesilovce útočník David Skokan.\nSlavia v dramatickém boji porazila Plzeň a vyrovnala stav semifinále na 2:2.Foto: ČTK/Eret Petr\nS přeskládanou sestavou a daleko důrazněji vyrukovali slávisté na svého soka. První třetina byla ale vyrovnaná a také skončila 1:1.\nUž ve 3. minutě si před plzeňskou branku najel slávista Sklenář, ale gólmana Mazance nepřekonal.\nPotulující se puk před hostující svatyní po střele Vampoly nedorazil za Furcha zase Pletka. K šanci se v domácí přesilovce po rychlé kombinaci dostal Vlasák, ale střílel jen do připraveného gólmana.\nSlávisté byli ale důraznější a v 16. minutě otevřeli skóre. Tomica si dojel Holubovo nahození do útočného pásma, vybojoval puk a z pravého kruhu zamířil mezi nohy Mazance – 0:1.\nO dvě minuty později se ale Indiáni v přesilovce utábořili u Furchovy branky. Kovář poslal přihrávku napříč kluzištěm a Kratěna se trefil z úhlu parádně – 1:1.\nZ druhé třetiny uteklo jen 21 vteřin a domácí slavili podruhé.\nTo Kovář nachytal Furcha z rohu kluziště, takřka z brankové čáry. Puk gólmanovi prolétl pod rukou a odrazem o jeho kalhoty zapadl do sítě. Pražané ve snaze dorovnat manko zvýšili úsilí a domácí v těch momentech několikrát podržel gólman Mazanec.\nJenže poté se Plzeňští vinou nekázně ocitli na minutu a půl ve třech. A když už se zdálo, že nepříjemné oslabení ubrání, hosté se štěstím srovnali. Kadlecovu střelu z dálky si do vlastní branky srazil obránce Slovák – 2:2.\nPřibývalo vypjatých soubojů, padaly tvrdé rány. Zvlášť domácí tvůrce Kovář se stával cílem slávistických ataků.\nV 36. minutě, zrovna když na moment sklonil hlavu, trefil útočníka ramenem rozjetý Koma, ale za svůj faul inkasoval jen dvouminutový trest.\nNa přelomu druhé a třetí části si přesily o dva muže v poli užili také domácí, ale bez gólového efektu.\nZato hosté byli v úvodu 51. minuty v přesilovce úspěšní.\nZa plzeňskou brankou se k puku prodral Hertl, poslal ho před Mazance a dojíždějící Skokan skóroval – 2:3.\nVe zbývajících minutách se Škodovka hnaná poprvé v play-off zcela vyprodanou arénou, přesně 8236 diváky, tlačila za vyrovnáním.\nPo přihrávce Kováře se za gólem hnal Straka, ale slávistický brankář senzačním zákrokem střelu vyrazil.\nA po nepovedené přesilovce to byl znovu Straka, který měl dvě obrovské šance.\nPoprvé střílel nad lapačku Furcha, ale přestřelil. Opakovanou ránu zblokoval Kolařík.\nV závěru si ještě Kovář položil Furcha, ale obránce Kadlec stihl jeho zakončení odklonit mimo tyče a srovnat se Plzni nepovedlo ani v závěrečné power-play.\n„Slavia využila dvě přesilovky, my jen jednu. Série je znovu vyrovnaná. Před dalším zápasem v Praze si musíme dobře odpočinout a srovnat si v hlavě pár věcí," řekl po boji Kovář.\nPlzeň - Slavia 2:3 (1:1, 1:1, 0:1)


třes, psychiatrická medikace | uLékaře.cz\nuLékaře.cz Poradna lékaře třes, psychiatrická medikace\nMozek a nervy Bohumila 12.7.2017\nChtěla bych se zeptat a poradit ohledně třesu celého těla a hlavně rukou. Dříve to byli jen ruce teď už je to všude. Všímají si toho všichni kolem mě a stále mě upozorňují. Vzhledem k tomu že studuji zdravotní školu a v budoucnu bych chtěla být zdravotní sestrou je to pro mě velký problém hlavně při braní krve. Snažím se úplně uklidnit uvolnit. . I když jsem naprosto klidná stejně se třes dostaví je to prakticky pořád. Když sedím a chci si něco podat tak je to prakticky nemožné bez toho abych se neklepala jako blázen. Na neurologii jsem byla paní doktorka mi slíbila že mě vyšetří na konci psychiatrické hospitalizace zda to všechno není stresem ale už si mě v rámci neobjednala. Byla jsem na neurologii mimo hospitalizaci to to ještě nebylo tak hrozné pan doktor to pouze napsal do papírů. Nevím co mám dělat na jaké vyšetření by mě měly poslat na co se mám připravit? A dá se toho vůbec zbavit? Brala jsem medorisper který mi vysadily právě kvůli tomu ale moc se to nezlepšilo. Jinak užívám antidepresiva a antipsychotika ( Ketilept Lamotrigin Olwexya prothazin ) Předem Děkuji za odpověď\nDobrý den, slečno Bohumilo. Třes je ve Vašem případě nejspíš tzv. esenciální, nebo dán nežádoucími účinky léků, čistě psychická příčina třesu je také možná, ale spíše je třeba jí zvažovat až jako poslední v řadě. Co dělat? Předně spolu s ošetřujícím psychiatrem vysledovat, nakolik objevení třesu souvisí s nasazením léků nebo úpravami medikace a jít na kontrolu na neurologii - nejlépe k tomu ambulantnímu lékaři, který Vás již pro tento problém vyšetřil. Zda a jak by bylo možno třes zmírnit nemohu takto na dálku bez znalosti detailů přesně posoudit, na tom se domluvíte s ošetřujícími lékaři.\nDobrý den Bohumilo.\nDíval jsem se, že dr Ducháček Vám již odpověděl velmi přesně. Také bych dle popisovaných příznaků\npředpokládal právě tzv esenciální třes. Je to nejčastější typ třesu, který by měl každý neurolog schopen diagnostikovat a rozepsat léčbu. Ta nemá s psychiatrickými léky nic společného. Nevím, proč berete uváděné léky, zda se jedná o nějakou těžkou depresi, ale pokud by to mělo být kvůli třesu, tak to pokládám za dosti nevhodné. Na esenciální třes nejvíce pomáhá primidon /tč v preparátu Liskantin/ ev tzv neselektivní betablokátory, které se jinak používají na rychlý tep a vysoký tlak- typ Vasocardin, Coryol apod- pozor ty modernější- tzv selektivní na třes nepomáhají. Léky je potřeba ale nasazovat postupně a tzv titrovat. Ev rozlišení některých podstatně vzácnějších původů třesu zase opět provede Váš neurolog.


Kontrola kvality a zjišťování vad – RMT Lasery\nPrůmyslová měření a Regulace\nAutomatizace a Logistika\nPrůmyslová měření & Regulace\nZařízení pro měření tloušťky a profilu konusů z flowform stroje\nKompaktní měřicí přístroj pro měření tloušťky ocelových kol má vzhled svislého obdélníkového stolu. Uprostřed tohoto stolu jsou umístěny na kuželovité upínací čelisti se třemi výměnnými vložkami vyrobenými dle technické dokumentace flowformingového stroje. Tyto úchytné vložky při změně rozměru a typu ráfku je nutno nechat vyrobit znovu, součástí dodávky je jedna sada.\nPo vložení konusu do měřícího stroje bude měřený kus vždy stejně napolohován vzhledem k referenční rovině. Následně z vnitřku vyjede měřící vidlice s vzájemně přesně umístěnými lasery, s krokem 0,05 mm. S ohledem na požadovanou přesnost měření a vnitřní části měřícího stroje může být prohnutí konusu maximálně 100 mm. Přístroj provede měření. Rychlost měření od uchycení konusu, až po jeho změření a vyhodnocení je jedna minuta.\nPopis činnosti měření\nMěření „běžné“ (denní): Obsluha položí očištěný měřený konus, na plocho do upínacích čelistí ve stejném směru jako byl na výrobním pásu. Měření započne spuštěním měřícího cyklu z dotykové obrazovky. Dále probíhá automaticky. Následně laserem naváděná měřící vidlice vykoná posuv nahoru a dolu. Výsledkem měření je 2D obraz, čili řez měřeného kola. Dále následuje matematický přepočet vzdáleností mezi lasery na tloušťku materiálu v profilu kola.\nPřímý kontakt na obchodní zástupce:\n+420 603 434 578\n+420 558 640 228\n+420 603 537 992\n+421 918 421 368\nHydraulický vozík pro montáž, demontáž a přepravu nárazníků\nMěřící stůl pro komplexní měření podvozků lokomotiv\nZkušební stroj pro měření charakteristiky vinutých pružin podvozku\nCopyright © 2021 RMT Lasery, s.r.o. - Automatizace v průmyslu - Všechna práva vyhrazena. Vyrobila společnost AstrumQ interactive, s.r.o.


areál v obci Žalhostice (bývalá Rybena) !!!Dražba odročená na 18.3.2016 !!!\nČíslo dražby 121 EX 3036/07-347\nNejnižší podání 866.667 Kč\nAreál bývalé Rybeny nacházející se v obci Žalhostice. Celý areál je již delší dobu opuštěn a odpojen od inženýrských sítí. Důvodem odročení dražby je zahájení insolvenčního řízení vedeného u…\nDražba podílu id. 1/5 pozemku v obci Rozstání, okr. Svitavy\nČíslo dražby 139 EX 06828/11-091\nNejnižší podání 34.670 Kč\nJedná se o dražbu ideálního spoluvlastnického podílu ve výši 1/5 pozemku p.č. 192/1 - zahrada, v k.ú. Rozstání u Moravské Třebové, obec Rozstání, okres Svitavy, který je situován v okrajové,…\nRodinný dům v obci Konice - Podán insolvenční návrh\nČíslo dražby 189 EX 15219/15-27\nNejnižší podání 1.866.667 Kč\nJedná se o rodinný dům čp. 112 na pozemku parcelní číslo st. 270 v katastrálním území Čunín, obci Konice, okrese Prostějov.\nDražba čerpací stanice Nádražní 1178. Miroslav\nČíslo dražby 032EX385/14-140\nNejnižší podání 933.334 Kč\nPředmětem dražby je jednopodlažní nebytová jednotka sestávající celkem ze 13 místností, umístěných v 1.NP budovy. Jednotka je určena jako obslužný objekt, jenž je součástí čerpací stanice pohonných…\nRodinný dům v obci Olovnice, č.p. 67\nČíslo dražby 099 EX 2848/06-133\n- parcela St. 104 o výměře 191 m2 - zastavěná plocha a nádvoří, Součástí je stavba: Olovnice, č.p. 67, bydlení Stavba stojí na pozemku p. č. : St. 104 vše zapsáno v katastru nemovitostí vedeném…\n17. 5. 2022 23:33:56


Poslední den ministra Drábka\nStředa 31. října je posledním dnem, kdy ve funkci ministra práce a sociálních věcí úřaduje Jaromír Drábek z TOP 09. Na začátku října oznámil demisi kvůli zatčení svého prvního náměstka Vladimíra Šišky, obviněného z korupce. Co plánuje Drábek na další dny? Jak vidí snahu ombudsmana nebo ODS o revizi jím prosazených novinek jako sKarta, kontroly […]\nStřídání v čele MPSV Václav MORAVEC, moderátor:Deseti výměnami si už prošel kabinet premiéra Petra Nečase. Poslední střídání se odehrává na ministerstvu práce a sociálních věcí. Jaromíra Drábka podle všeho už v příštím týdnu nahradí bývalá poslankyně a senátorka Ludmila Müllerová. Jako první se z vlády Petra Nečase poroučel v prosinci roku 2010 ministr životního prostředí za ODS Pavel Drobil. Rezignoval […]\nMPSV postupuje podle platné legislativy, která byla přijata již v loňském roce, a to za podpory všech koaličních stran. Pokud by ministerstvo jednalo jinak, porušovalo by tím zákon. Z toho důvodu MPSV i nadále pokračuje v distribuci sKaret v nastaveném režimu. Pro úplnost uvádíme přesnou citaci zákona, který prošel řádným legislativním procesem a je platný […]\nDůchodci sKartu potřebovat nebudou\nReakce Ministerstva práce a sociálních věcí na dnešní článek v MF Dnes „Drábkův slib neplatí, sKartu budou muset využívat i důchodci.“ Autorka článku svým textem vzbuzuje dojem, že sKarty jsou určeny také pro příjemce starobních důchodů. Zcela přitom opomíjí fakt (ať už záměrně, či neúmyslně), že k takovému kroku by byla nutná legislativní úprava, která […]\nVážení čtenáři,nový školní rok je již v plném proudu, prázdniny skončily už i vysokoškolákům. Ze studie Národního ústavu odborného vzdělávání vyplývá, že zaměstnavatelé nemívají zájem o čerstvé absolventy středního či vyššího vzdělávání. A to hned z několika důvodů, nejčastěji však kvůli chybějící praxi. Mladí lidé, kteří nestihli získat potřebné pracovní zkušenosti během studia, ať už […]\nMinistr práce a sociálních věcí Jaromír Drábek byl hostem v pořadu Ranní interview na Radiožurnálu, kde diskutoval o hlavních aktuálních tématech nadcházejícího jednání tripartity, kterého se zúčastní naposledy ve funkci ministra. Jedním z témat je například chystaná vládní prorůstová opatření, která by měla pomoci k ekonomickému oživení českého hospodářství.Radiožurnál, 16. 10. 2012 Jiří CHUM, moderátor: […]\nJaromír Drábek minulý týden vzal odpovědnost na sebe. Kvůli zatčení náměstka Vladimíra Šišky a jeho uvržení do vazby k 31. říjnu odstoupí z postu ministra práce a sociálních věcí. Přesto stále nevěří, že by se jeho náměstek mohl dopustit nějaké nepravosti. „S Vladimírem Šiškou jsem spolupracoval devět let a té spolupráce se nebudu zříkat ani […]\nVěděl jsem, že Šiška jednal s OKsystem\nJeště v pondělí jste mluvil o tom, že si neumíte představit, jak by mohl podplácet váš první náměstek Šiška, kterého si odvedla a obvinila policie. O den později se ukázalo, že může, že podle policie nabízel stomilionovou zakázku firmě OKsystem, když stáhne stížnost na ministerstvo u antimonopolního úřadu. Byl právě tohle důvod, proč jste se […]\nPod koberec nic nezametu\nOdcházející ministr Jaromír Drábek přiznává, že nikdo není neomylný, ale odmítá, že by hodlal uklízet stopy po svém bývalém náměstkovi. Na ministerstvo práce a sociálních věcí přicházel jako reformátor, za pár týdnů ho Jaromír Drábek opustí s cejchem muže, který dal příliš volnou ruku svému náměstkovi, jenž podle policie nabídl úplatek firmě OKsystem. Co si […]\nPlním slib. Rezignuji


CITROËN C5 X – Transport Journal\nJiří Krupička | 29. 10. 2021 29. 10. 2021 | Aktuality\nC5 X je důstojným nástupcem velkých silničních vozů Citroën a koncentruje v sobě veškeré zkušenosti značky, aby řidičům a cestujícím nabídl zcela pohodovou jízdu. Velmi příjemné odpružení a pohodlná sedadla poskytují potěšení z lehké a pružné jízdy, která je pro Citroën tak důležitá, a zároveň zaručují dobrou oporu. Útulná, elegantní, prostorná a komfortní atmosféra v kabině okamžitě navozuje pocit pohody a vybízí k cestování.\nJAKO V OBÝVACÍM POKOJI\nDesignéři vozu C5 X se zaměřili především na prostornost. Vpředu vytváří elegantní, horizontální palubní deska velký a ničím nerušený životní prostor. Velkorysý a příjemný prostor vzadu vybízí k odpočinku a relaxaci. Díky prostoru pro kolena XXL, širokému rozvoru a výjimečnému prostoru pro hlavu se cestující na zadních sedadlech pohodlně usadí a mohou si užívat cestu. Zvláštní pozornost byla věnována pohodlí cestujícího na zadním sedadle vpravo, který má na boku opěradla předního sedadla snadno dostupné ovladače pro podélné nastavení a sklápění sedadla spolujezdce.\nC5 X je součástí programu Citroën Advanced Comfort® a nabízí vpředu i vzadu sedadla Advanced Comfort. Ty tvoří tkanina s vysokou hustotou a 15 mm silná vrchní pěna. Sedadla Citroën Advanced Comfort® nabízejí jedinečný vizuální komfort díky specifickému čalounění, komfort při dosednutí díky příjemné pěně, která okamžitě po usednutí nabízí oporu podobnou jako matrace, dynamický komfort díky kombinaci strukturované pěny na povrchu a elastické látky a konečně komfort z hlediska držení těla díky řadě možností elektrického nastavení sedadel řidiče i spolujezdce (podélné, výškové, bederní, sklon sedáku a opěradla). Sedadlo řidiče se při nastupování do vozu automaticky posune dozadu, aby se usnadnilo nastupování, a poté se vrátí do polohy uložené v paměti. Přední sedadla jsou pro větší pohodlí vybavena výškově a hloubkově nastavitelnými opěrkami hlavy. Sedadla jsou rovněž vyhřívaná, větraná a vybavená masážní funkcí. Sedadla Advanced Comfort tak poskytují pocit pohody cestujícím, ať už sedí ve voze kdekoliv.\nVnitřní prostor nabízí také velké množství pečlivě navržených odkládacích přihrádek na všechny drobné předměty každodenní potřeby. Patří k nim velká hluboká schránka před sedadlem spolujezdce, odkládací schránka pod přední středovou loketní opěrkou s křídlovým otevíráním, odkládací schránka pod středovou konzolou krytá posuvnou roletkou, ve které je především umístěn systém bezdrátového nabíjení telefonů, otevřená odkládací schránka před středovou loketní opěrkou, držáky nápojů zabudované do středové konzoly a do loketní opěrky zadních sedadel, rozměrné kapsy ve dveřích s protiskluzovými povrchem nebo kapsy na zadní straně předních sedadel. Celkem jde o 13 praktických a důmyslných úložných přihrádek o celkovém objemu 29 litrů, které usnadňují cestujícím život na palubě.\n(AKTIVNÍ) ODPRUŽENÍ CITROËN ADVANCED COMFORT: ODFILTROVÁNÍ NEROVNOSTÍ VOZOVKY\nVůz C5 X je standardně vybaven odpružením Citroën Advanced Comfort, což je exkluzivní inovace značky Citroën, která filtruje překážky, výmoly, žlábky, retardéry a další nerovnosti na vozovce a zajišťuje tak hladkou jízdu a pocit jízdy jako na létajícím koberci. Tento efekt, který je pro Citroën tak důležitý, vytváří jednoduchá a účinná technologie tlumičů s dvojitými hydraulickými dorazy.\nPlug-in hybridní verze vozu C5 X posouvá komfort ještě dále díky aktivnímu odpružení Citroën Advanced Comfort®, které zajišťuje nepřetržitou aktivní regulaci odpružení. Díky senzorům snímajícím stav vozovky a počítači, který určuje tuhost nastavení odpružení pro každé kolo zvlášť, nabízí C5 X svým cestujícím maximální komfort za všech jízdních podmínek. Systém aktivního řízení odpružení tak zvyšuje účinnost progresivních hydraulických dorazů®, neboť při jízdě více uvolňuje odpružení, aby vůz doslova letěl nad vozovkou, zároveň snižuje naklánění karoserie a zaručuje oporu karoserie při větším zatížení. Tato technologie tak poskytuje pocit měkkosti a zároveň komfort na palubě.\nSVĚTLÁ KABINA, KTERÁ JE IZOLOVANÁ OD VNĚJŠÍHO HLUKU\nNa palubě vozu C5 X je dostatek světla díky 360° zaskleným plochám kolem celého vozu včetně oken u zadních sloupků a také díky velkému střešnímu oknu. Interiér umocňuje bílé ambientní osvětlení s nastavitelnou intenzitou, které podtrhuje „vznášející se“ elegantní vzhled výbavy. Osvětlená je také přihrádka před sedadlem spolujezdce, zavazadlový prostor, prostor pod středovou konzolou, ovladače otevírání dveří či prostor pro nohy. Lehkost pohodového interiéru ještě více umocňuje světlé obložení.\nPro další zvýšení komfortu na palubě a co nejpříjemnější cestování ve voze C5 X byla zvláštní pozornost věnována akustice, zejména vrstveným akustickým oknům předních a zadních dveří, která zajišťují výjimečnou izolaci od vnějších rušivých vlivů. C5 X tak nabízí nejlepší akustický komfort ve své třídě. Plug-in hybridní verze jde ještě dál a umožňuje cestujícím vychutnat si potěšení z rozjezdu a tiché jízdy ve 100% elektrickém režimu. C5 X Hybrid nabízí možnost absolvovat většinu každodenních cest (až 55 km) v elektrickém režimu a využívat komfortu tiché a plynulé jízdy v elektrickém režimu.\nINTUITIVNÍ A ERGONOMICKÉ MÍSTO ŘIDIČE\nRozhraní, která slouží řidiči vozu C5 X, jsou jednoduchá, intuitivní a ergonomická, aby se snížila jeho duševní zátěž a umožnila se mu bezpečná jízda. Ve střední části palubní desky je umístěn velký 12palcový dotykový displej, který nabízí výjimečný uživatelský zážitek: čitelnost obrazovky s vysokým rozlišením, ergonomii a snadné ovládání. Řidič má kromě 7palcového digitálního přístrojového panelu k dispozici rozšířený Head Up displej, který promítá potřebné informace o jízdě před čelní sklo, takže nemusí spouštět oči ze silnice. Pocit bezpečí umocňuje také komunikační a zábavní systém s rozpoznáváním přirozeného hlasu, který umožňuje řidiči přirozeně, snadno a s jistotou komunikovat s vozem.\nSpolečnost HYVIA představuje prototyp Renault Master Van H2-TECH


HVĚZDNÁ CHVÍLE PŘED RUSKOU AMBASÁDOU - Czech Free Press\nČeské nezávislé zpravodajství » Ze světa » Rusko » HVĚZDNÁ CHVÍLE PŘED RUSKOU AMBASÁDOU\nOkrašlovací spolek Kaputin se dlouhodobě zabývá problematikou domácí a zahraniční politiky. Prostřednictvím akčních výstupů a výtvarných děl oslovuje tápající veřejnost a nekompromisně nastavuje zrcadlo zástupcům lidu. V hledáčku spolku se ocitají i světoví politici.\nV pátek (16. 4. 2021) Kaputin prezentoval aktuální výsledky své nezištné osvětové tvorby přímo u plotu Velvyslanectví RF. Zatímco několik členů spolku instalovalo před hlavní bránu piedestal pro zlatě natřenou atrapu záchodu a sedící sochu prezidenta RF s červenými trenýrkami shrnutými u kotníků, další jedinci chvatně zavěšovali na plot ambasády čistící štětky (též se zlatým nátěrem). Dvě tyto čistící pomůcky umístili i k emblému velvyslanectví.\nJeště před příchodem policejní ostrahy stihli Kaputíni ukázat projíždějícím řidičům cedule s naléhavými hesly: Nechceme Putina v Dukovanech, Putine, ruce pryč od Ukrajiny, Nechte si neschválený Sputnik V a Free Navalny! Na požádání policistů se ochotně legitimovali, a protože měli řádně nasazené roušky, které nesňali ani pro větší slávu v médiích, nebylo jim bráněno v osvětové akci pokračovat.\nPo skončení si odvezli zmíněnou sochu i další příslušenství (včetně velkého transparentu s nápisem ZABIJÁK ZLODĚJ DIKTÁTOR) zpátky do klubovny k dalšímu použití. Možná své dílo v květnových dnech nainstalují v Dejvicích, kde už je téměř rok volné místo po odstraněném (bronzovém) maršálu Koněvovi.\nSvoboda slova a správného názoru opět triumfovala a objektivy pozvaných novinářů to zdokumentovaly. V průběhu několika minut se fotografie dne objevila na internetu a posléze na televizních obrazovkách. Satelity letící vysoko nejen nad Velvyslanectvím RF ale i nad spřátelenými ambasádami jistě svou kořist rozeslaly do daleka.\nA tak povzbuzení z Prahy "dolétlo" raketovou rychlostí jak k udatným ukrajinským vojákům, kteří už tak dlouho střeží mír civilistů na Donbasu, tak i k srdnatým jednotkám vojsk NATO (v Pobaltí, v Rumunsku, v Bulharsku, v Polsku a jinde), které znepokojeně sledují, jak agresor shromažďuje armádu podél svých hranic.


Karolína Plíšková si poprvé zahraje Turnaj mistryň — Tenis — ČT sport — Česká televize\nKarolína Plíšková si poprvé zahraje Turnaj mistryň\n4. 10. 2016 16:35, autor: ČT sport aktualizováno 4. 10. 2016 16:49\nPeking - Karolína Plíšková se poprvé kvalifikovala na Turnaj mistryň. Její start na finále sezony v Singapuru potvrdila ženská tenisová asociace WTA. Hrát se bude od 23. do 30. října.\nautor: Yoshio Tsunoda, zdroj: ČTK/AFLO/\nČtyřiadvacetiletá Plíšková se postupu na Turnaj mistrů výrazně přiblížila především svou finálovou účastí na grandslamovém US Open. O jejím startu v Singapuru se rozhodlo na základě výsledků dalších hráček v úterý na turnaji v Pekingu, kdy se česká fedcupová šampionka kvůli dešti nedostala na kurt.\nPlíšková letos naplno prorazila do nejužší světové špičky. Vyhrála turnaje v Nottinghamu a Cincinnati, k tomu byla ve finále v Eastbourne a v New Yorku. V žebříčku pro nasazování do turnajů jí patří šesté místo.\n"Zatím to byl úžasný rok a to nejlepší je zajistit si účast na finále WTA. Doufám, že v Singapuru uvidím hodně fanoušků a že mnoho dalších bude po světě sledovat mé zápasy. Držte mi palce - jsem nadšená, že tam poprvé v životě pojedu," uvedla Plíšková.\nKarolína Plíšková vyřadila Šafářovou, dál jde i Strýcová, 3. 10. 2016\nKvitová je v Pekingu v osmifinále, v Tokiu nezaváhali Veselý ani Štěpánek, 4. 10. 2016\nVedle Plíškové má jistý start v Singapuru také Lucie Šafářová, která se mezi osm nejlepších párů kvalifikovala po boku Američanky Bethanie Mattekové-Sandsové ve čtyřhře. Velkou šanci na účast v deblovém finále WTA Tour mají Andrea Hlaváčková s Lucií Hradeckou i právě Plíšková, jež je spolu s Němkou Julií Görgesovou v průběžném žebříčku osmá.\nO možnost doplnit Plíškovou ve dvouhře bojuje i vítězka Turnaje mistryň z roku 2011 Petra Kvitová, která se po víkendovém triumfu ve Wu-chanu posunula v pořadí sezony na dvanácté místo.\nÚčast v Singapuru mají jistou světová jednička Angelique Kerberová z Německa, její předchůdkyně na trůnu Serena Williamsová z USA, Rumunka Simona Halepová a spolu s Plíškovou se dnes kvalifikovala také obhájkyně titulu Agnieszka Radwaňská z Polska. Ve hře zbývají poslední tři volná místa.


Rýmařovsko - Technické památky\nV těsné blízkosti zámku v Janovicích - části Rýmařova - se nachází bývalý vrchnostenský pivovar janovického panství. Budova pivovaru byla zakreslena na katastrální mapě z r. 1834, (dříve se pivo vařilo v kednom z křídel vlastního zámku). Pivovar byl zrušen v letech 1945-46 a od té doby sloužil objekt jiným účelům. V současné době je bez využití a nepřístupný. Byl navržen jako technická památka, status památky však nezískal.\nDolní Moravice – barokní silniční most\nKamenný dvouobloukový most překlenující řeku Moravici dnes na pouhé polní cestě v Dolní Moravici, asi 50 metrů od křižovatky silnic Horní Moravice - Malá Morávka - Malá Štáhle. Oba oblouky jsou sklenuty z neopracovaného lomového kamene a most má horní stoupající mostovku bez zábradlí. Pochází pravděpodobně z 18. století. Svědčí pro to i barokní socha sv. Jana Nepomuckého, stojící u mostu, která je datována do roku 1751.\nPovrchové stopy dolování stříbra u Stříbrných Hor\ncelý článek včetně názvu zrušit\nAsi 4,5 km západně od Rýmařova, jižně od cesty ze Stříbrných Hor do zaniklé obce Ferdinandov, asi 800 m SSV od Dobřečovské hory (809 m n.m) se nacházejí dva lesíky orientované od severu k jihu, šířky asi 15 m a délky 40 m, vzdálené od sebe 60 m s pozůstatky po dolování stříbra z 12. - 16. století. Nejvýznamnější pozůstatky dobývek představují mělké příkopy a dílčí propadliny šachtic hloubky asi 5 m. Dolování na tomto místě dokumentováno výrokem jihlavského horního soudu asi z roku 1348. Listina uvádí tři fáze dolování a poprvé písemně dokládá svislou jámu na území ČR.


Věda v Hongkongu má větší drive. Studenti ale často netuší, proč věci dělají, říká výzkumník Petr Dvořák - Téma – Zprávy z VUT\nVolna si místní studenti a vědci moc neužijí. Na výlety se dostanou pouze během neděle | Autor: archiv Petra Dvořáka\nZaměřit se víc na cíl a dělat vědu, která má takzvaně drive, tedy větší tah na bránu. To jsou některé z dovedností, které by si chtěl Petr Dvořák přivézt ze svého pobytu v Hongkongu. Odborný asistent Ústavu fyzikálního inženýrství FSI VUT a člen výzkumné skupiny Příprava a charakterizace nanostruktur na CEITEC VUT nyní pobývá šest měsíců v Asii. Na zdejší univerzitu jel se záměrem měřit vzorky na přístroji, který nikdo z hongkongských kolegů neuměl obsluhovat. Během měření si však všiml zajímavého efektu, díky kterému získal vlastní projekt. Že by ale na hongkongské univerzitě zůstal dlouhodobě, si nyní zcela představit neumí.\nDíky projektu ministerstva školství se mohou čeští doktorští studenti i postdoci podívat na zahraniční univerzity, získat nedocenitelné zkušenosti a prohloubit vzájemné vztahy na poli vědy. Díky stejnému projektu se Petr Dvořák z FSI VUT dostal na univerzitu v Hongkongu, kde nyní pobývá už čtvrtý měsíc. „Z našeho ústavu jsme vyjeli čtyři. Zbývající tři kolegové jsou v Austrálii, Izraeli a Kalifornii. Vybírali jsme univerzity, se kterými už máme navázanou nějakou dřívější spolupráci a mohli jsme tak na ni navázat,“ upřesnil Petr Dvořák z Ústavu fyzikálního inženýrství FSI VUT. V Hongkongu už před ním pobývali další dva čeští doktorští studenti. Ve spolupráci s místními vědci navíc vyšly odborníkům z VUT tři zahraniční články. „Na této univerzitě se zabývají fotovoltaikou, což je i můj záměr,“ dodal Dvořák.\nPůvodně měl Petr Dvořák strávit většinu ze šesti měsíců měřením vzorků. „Na univerzitě mají přístroj, který neumí obsluhovat. Já jsem na podobném zařízení dělal už v Česku, takže jsme se domluvili, že v rámci svého pobytu budu na daném přístroji měřit vzorky, které mi chystal hongkongský kolega fyzikální chemik. To se povedlo a vzorky už máme v podstatě všechny změřené. Navíc jsem si ale během měření všiml zajímavého fyzikálního jevu, který jsem následně odprezentoval panu profesorovi, pod jehož dohledem tu působím. Toho zjištění naprosto nadchlo a dostal jsem svůj vlastní projekt,“ uvedl Petr Dvořák.\nPetr Dvořák původně přijel do Hongkongu měřit vzorky. Nakonec získal vlastní projekt | Autor: archiv Petra Dvořáka\nPřiznává, že na místní poměry to není zcela tradiční postup. „Zde je to profesor, kdo má jasnou představu, kam výzkum směřuje. Řada studentů tak dostává pouze dílčí úkoly v rámci projektů a často vůbec netuší, proč danou věc dělají. Mladí studenti ale mnohdy dohled a jasné vedení potřebují. Nemají totiž ještě takový přesah, neznají okolnosti a neumí dohlédnout, kam by celé snažení mělo směřovat,“ podotkl Dvořák. Podle něj je věda v Hongkongu mnohem více řízená projektově. „V Česku většina doktorandů a mnohdy i postdoků dělá plno věcí zaráz. Učí, do toho mají sami zkoušky, dělají vědu, podílí se na různých projektech. Tady má každý svůj projekt a nic jiného ho nezajímá. Díky tomu to má takzvaně větší drive, tedy určitou svižnost. Místní vědci mají od začátku jasně vytyčený cíl a jdou si přímo za ním. Ačkoliv se obvykle řada uliček ukáže slepých, umí věci rychle přehodnotit a pokračovat. U nás je věda pomalejší a přemýšlivější. U řady projektů je to tak, že si řekneme: „Zkusíme se na to podívat, třeba něco objevíme.“ Ten větší náboj a jasnější zaměření na konkrétní cíl je něco, co bych si chtěl odsud odvézt jako inspiraci,“ popsal Petr Dvořák.\nAreál univerzity nabízí řadu odpočinkových míst. I proto tam podle Dvořáka studenti rádi tráví svůj volný čas | Autor: archiv Petra Dvořáka\nVnímá, že jako na cizince, na něj nejsou nároky natolik vysoké. Místní studenti a začínající vědci to ale nemají vůbec lehké. „Asiaté si Evropanů velmi váží, takže si na mě jako na cizince tolik nedovolí, pokud to takto můžu říct. Navíc jsem tu vnímaný jako host. Nechávají mi tedy i v práci větší volnost. Nicméně i ode mě se očekává určité dodržování pravidel. Třeba to, že pracovat začínáme okolo desáté, ale končíme až po jedenácté večer. Navíc se pracuje šest dní v týdnu a jediný volný den je neděle. Mně to ale nevadí, i v Česku bývám v laboratoři třeba čtrnáct hodin. Občas tak chodím do práce i v neděli a stejně tam většina lidí je. Na místní kolegy je ale profesor velmi tvrdý. Většinou zírám, jak moc je kritizuje. Ačkoliv je jeho kritika často oprávněná, jeho způsob mi bývá až nepříjemný,“ přiblížil Dvořák.\nČeských vědců si místní odborníci váží. Oceňují německou přesnost a pečlivost. „Anglická a německá věda je v Hongkongu velmi uznávaná. Tím, že sousedíme s Německem, mají pocit, že máme podobný přístup. Líbí se jim, že i v české vědě panuje pořádek a máme dané jasné postupy. Jsme v práci pečliví, soběstační a systematičtí. Díky tomu nepotřebujeme čekat na profesora, aby nám řekl, co dál. Víme předem, jaké kroky chceme podniknout a proč,“ objasnil Petr Dvořák.\nČeský vědec naopak oceňuje pracovitost a spořádanost Asiatů, co se týče každodenních povinností. Kvůli množství lidí i na univerzitě si například musí všichni poctivě rezervovat čas v laboratořích. Zároveň jsou zvyklí trpělivě si vystát fronty na oběd, výtah a většinu služeb. „Člověk si zvykne, že pořád někde stojí ve frontách. Ani osobního prostoru tady moc není,“ dodal se smíchem Dvořák.\nAčkoliv si nedokáže zcela představit, že by v Hongkongu dlouhodobě zůstal, s místními kolegy chce rozhodně spolupracovat dál. „Určitě chci zůstat v komunikaci. Navíc budu na konci svého pobytu zaučovat hongkongského studenta, který pak možná i přijede na nějakou dobu do Česka. Asi bych si tady zvykl, ale je to psychicky velmi náročné. Člověk v podstatě nemá žádné soukromí a prostor. Nesmírně si pak začne vážit vlastní země. Navíc čekáme rodinu, takže už se domů velmi těším,“ uzavřel Petr Dvořák.\nzaměstnanci CEITEC VUT Fakulta strojního inženýrství zahraničí


Proti americkým dluhopisům působí výsledková sezóna… a další zprávy z trhů dluhopisů - Patria.cz\nProti americkým dluhopisům působí výsledková sezóna… a další zprávy z trhů dluhopisů\nAmerická výnosová křivka ve čtvrtek zestrměla, na kratším konci ještě ztratila 1,5 bps, na delším konci ale vzrostla o necelé 3 bps. Statistická čísla byla přitom smíšená, rozladil především růst nových žádostí o podporu v nezaměstnanosti, zlepšil se ale index předstihových ukazatelů. Proti dluhopisům ale působila výsledková sezóna podporující akcie a oznámení o rekordním plánů nových emisí, v příštím týdnu to bude za 123 mld. $.\nDnešní prodej existujících domů by podle odhadů měl potvrdit lepšící se situaci, včera oznámený pokles cen nemovitostí federální agenturou to však trochu zpochybňuje. Pokračuje také výsledková sezóna, dnes to bude např. Microsoft a Honeywell. Ranní asijské obchodování pak již dluhopisům nesvědčí, rostou naopak akciové futures. Pokud tedy výsledky firem nezklamou, budou dnes dluhopisy zřejmě ztrácet.\nEvropské dluhopisy včera posílily, výnosová křivka klesla po celé délce a zestrměla, když na kratším konci ztratila přes 2,5 bps. Dluhopisům tentokrát pomohly oslabující trhy a konečně i korekce relativně silného středečního poklesu cen.\nHlavní dnešní událostí bude německý index Ifo. Očekává se mírný růst, index tak již posiluje od dubna. Protože také akciové opening calls jsou kladné, měly by dnes dluhopisy ztrácet a výnosová křivka poněkud zestrmět.\nČeská výnosová křivka ve čtvrtek při nadprůměrných objemech obchodů zestrměla. Její změny ale byly celkově málo významné. Při absenci domácích důležitých událostí lze tak pohyb vysvětlit nejspíše úpravou pozic po středeční aukci dluhopisů.\nTaké dnešek je bez důležitých událostí. Schválení rozpočtu se zřejmě před koncem obchodování nestihne, a tak bude vývoj trhu ovlivněn pohyby koruny a trhy eurozóny.


Ze starého nové originální proměny – Betonove poklop na studnu\nPosted on June 22, 2020 by Jakub\nV zajímavé věci můžete proměnit například nefunkční televizi, starou vanu nebo už nepotřebnou dětskou postýlku. A ušetříte tak nejenom svou.\nDnes objednáte, zítra vyzvednete… a můžete začít číst. Autor: Lucie Dvořáková. Podtitul: originální proměny.\nAuthor, Lucie Dvořáková. Třeba od předělání starých dveří na knihovnu až po vytvoření dětské kuchyňky ze. Toužíte po krásné kuchyni, ale nechcete za ni utrácet?\nVdechněte té staré nový život. Zkoušela jste někdy přetvořit staré oblečení na nové módní kousky? Dokument zatím nebyl ohodnocen. Například se můžete pustit do nákupu starého, ale levného nábytku, který si následně sami nebo s.\nInspirujte se proměnou našeho bytu: zkušená designérka vám vysvětlí, proč v. Podívejte se, jak jsme ze starých křesel na odpis udělali nové hvězdy pokoje. Zlatá proměna : Pokud najdete takový kufr na půdě, zvažte, jestli ho.\nAvšak někteří podnikavci jsou schopni ze starých vagónů postavit. Nová kuchyňská linka je zajímavou kombinací palisandrového dřeva a. Proměna “ (v originále „Metamorphosis“) je druhý díl druhé řady seriálu Star Trek, později známého jako Star Trek: The Original Series. Nově vznikly pouhé tři místnosti: původní předsíň prosvětlená ze dvou stran.\nZajímavým prvkem bytu jsou originální barevné lustry, které nechala. NÁPAD: originálních tipů, jak proměnit starou koupelnu. Bude vypadat jako nová ! Staré harampádí na vyhození? Odpověď nabízí originální projekt pětačtyřicetiletého fotografa Keitha Jonese.\nVelká kniha originálních nápadů. Rozbitý nábytek, staré nádobí, nefunkční kuchyňské spotřebiče. Popis: Kouzelné proměny.\nPan Václav Víšek dělá velezáslužnou práci. Podle dobových fotografií snímá stejná místa, jak. Nátěrem staré poličky, skříně vykouzlíte originální kousky nábytku např. Krok druhý: i koupelna lze oživit textilem např.\nJejí doménou je renovace, recyklace, kdy starým věcem dává nový rozměr. Originální proměny starých věcí na nové – spousta tipů, nápadů, inspirací.\nPalivové dřevo nové město na moravě\nCo ze starého chleba\n← Previous Previous post: Marocký štuk cena\nNext → Next post: Řezání zrcadla


Špatná zpráva pro fanoušky: Mandrage se už asi nikdy nevrátí! | stars24.cz\nŠpatná zpráva pro fanoušky: Mandrage se už asi nikdy nevrátí!\n21:00, 20. února 2021 0 komentářů přidejte názor\nUž rok uplynul od doby, kdy naposledy vystoupila kapela Mandrage. Posledního koncertu se už nezúčastnil zpěvák kapely Víťa Starý, který odešel kvůli osobním problémům. I když od té doby kapela vydala album svých největších hitů, zdá se, že nových songů se už fanoušci nedočkají!\nKapela Mandrage už na konci roku 2019 oznámila, že si dává pauzu na dobu neurčitou. Důvodem byly problémy zpěváka Víta Starého, který se potýkal s jistými vnitřními démony a také závislostí na drogách. Jeho matka potvrdila, že zpěvák absolvoval léčení, zároveň ale dodala, že je to celé běh na dlouhou trať.\nPodle kytaristy a autora většiny hitů skupiny Pepy Bolana se už Mandrage na hudební scénu zřejmě nikdy nevrátí. „Chvíli mi trvalo, než jsem to pochopil,“ přiznal v rozhovoru pro Novinky. „Musely by se stát naprosto zásadní změny. Ty se bohužel nestaly a předpokládám, že ani nestanou,“ posteskl si.\nJaromír Jágr slaví 49. narozeniny: Fenomén stále válí na ledě!\nSkupina sice byla dlouhou dobu neodmyslitelnou součástí jeho života, teď se ale snaží věci nebrat tak sentimentálně. Dokonce ani neskládá písně do šuplíku. Čas teď věnuje úplně jiným aktivitám. „Než kapela definitivně skončila, tak už jsem se nějakou dobu věnoval svému tetovacímu salonu, který jsem si udělal pro radost, abych měl nějaký ventil,“ řekl.\nA i když v tomto směru dostal nějaké nabídky, psaní písní je podle něj práce hodně nevděčná. „Zabere spoustu času, který tomu musíte věnovat, a výsledek je vždy nejistý. Musíte se trefovat do nálady, doby i duše umělce, který je přesvědčen o své vlastní genialitě. Takže psát sám pro sebe je mnohem komfortnější,“ přiznal Bolan.\nPřesto hudbu úplně neopustil, spolupracuje například na projektech se společností Universal Music. Vypomáhá i některým kolegům z branže. „Strávil jsem chvíli ve studiu s kapelou Slza a určitý nezávazný songwriting řeším i se Sebastianem. Ale jde spíš o kamarádskou výpomoc se psaním písní, předávání zkušeností, názorů, a pokud z toho něco vznikne, pak mi bude ctí,“ dodal kytarista.\nskupina Mandrage | stars24.cz\nMandrage se probouzejí k životu: Fanoušky…\nVít Starý z Mandrage: Nejnovější informace o…\nJak je na tom Víťa Starý z Mandrage? Mrazivá…\nJak je na tom Vít Starý z Mandrage? Mlčení je u…


Nemovitosti Jemnice na pronájem | TISCALI, s.r.o.\nNemovitosti Jemnice na pronájem\nAktuální nabídka Reality Jemnice na pronájem denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si Reality Jemnice na pronájem než Vás někdo předběhne.\nKategorie Reality Jemnice na pronájem se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele Reality Jemnice na pronájem neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je Reality Jemnice na pronájem právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné Reality Jemnice na pronájem\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii Reality Jemnice na pronájem, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující Reality Jemnice, a to Reality Jemnice na prodej, Reality Jemnice na pronájem, Reality Jemnice na dražba.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii Reality Jemnice na pronájem nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích Reality Jemnice, Reality Jemnice na prodej, Reality Jemnice na pronájem, Reality Jemnice na dražba.\nReality Jemnice na pronájem upřesnění typu nemovitosti\nDocela široké hledání v kategorii Reality Jemnice na pronájem, vůbec nevíme co přesně hledáte za druh nemovitosti. Vyberte si z kategorie Reality Jemnice na pronájem vhodný druh/typ nemovitosti, který odpovídá Vaši představám.\nDomy na pronájem Jemnice\nPronájmy rekreačních objektů Jemnice\nPronájmy komerčních nemovitostí Jemnice\nPronájmy pozemků Jemnice\nPronájmy různých nemovitostí Jemnice\nDalší lokality v okolí Reality Jemnice na pronájem\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii Reality Jemnice na pronájem, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr Reality Jemnice na pronájem. Určitě lépe naleznete Reality Jemnice na pronájem, který hledáte.