Recenze | Overkill – White Devil Armory | Sicmaggot\n4.9.2014 Kaša\tKomentáře: 2\n12. The Fight Song [bonus]\n13. Miss Misery [bonus]\nDůvodů, proč se “White Devil Armory” amerických harcovníků Overkill stalo hned po svém ohlášení jedním z nejočekávanějších letošních alb na poli thrash metalu, je hned několik, ale jako nejdůraznější se zdají být dva. “Ironbound” a “The Electric Age”. Při vyřknutí těchto dvou titulů musí být všem jasno, o čem je řeč. Po vydání prvně jmenovaného opusu v roce 2010 jsou Overkill v laufu a vypadá to, že na co sáhnou, to se jim pod rukama mění ve zlato, protože aby se kapela, která ještě několik let zpět paběrkovala s nikterak výraznými deskami, vzedmula k takové formě, to je vskutku nevídaná věc. Následující “The Electric Age” svého času potvrdilo velmi silnou formu, v níž se Overkill v této dekádě nacházejí, takže od “White Devil Armory” jsem nečekal nic menšího, než parádní thrash metalovou desku hodnou jména, které se nese nad roztaženými křídly netopýra, jenž v opět lehce zeleném nádechu vítá posluchače do pořádného uragánu.\nSamozřejmě se hned od přečtení titulku recenze nabízí otázka, jestli se novince “White Devil Armory” podařilo vyrovnat kvalitám svých dvou předchůdců. Sám za sebe říkám, že tentokrát se to Overkill nepovedlo a nemyslím si, že by za tím stály pouze mé vysoké očekávání, jež jsem do alba od začátku vkládal. Materiál je to samozřejmě kvalitní, o tom netřeba diskutovat a Overkill dokazují, že úspěchy let nedávných nejsou čistě náhodné, jen už to není taková šleha, jako byla dvojice předchozích opusů, které budu zmiňovat možná až nezdravě často, ale po takových deskách se tomu lze jen těžko vyhnout. Zvlášť když “White Devil Armory” vlastně “jen” pokračuje tam, kde se minule skončilo a předminule začalo. Průrazným zvukem počínaje (někomu přijde umělý, ale mně se jeho vyváženost všech nástrojů líbí) a celkovou náladou alb, které dopadají jako zničující palebná munice, konče.\nKrom takových těch technických požadavků, které člověk od jména jako Overkill vyžaduje, jsou v úplném pořádku rovněž muzikantské výkony. Já jsem sice člověk, který v životě hudební nástroj v ruce nedržel (foukací harmonika na táboře se asi nepočítá, co?), ale přesto dokážu ocenit přinejmenším nápaditost a sehranost jednotlivých nástrojů. V tomto ohledu je sázkou na jistotu dvojice Dave Linsk a Derek Tailer, jejichž kytarové souboje (zejména ty ve “Freedom Rings” nebo “Down to the Bone”) nemají chybu a přestože jsou skladby v drtivé většině pekelně rychlé, tak je zbytečné obávat se jednoduchých old-school odrhovaček konzervativního střihu, protože většina skladeb má glanc a chytré nápady, jež je zvedají výš. Rozplývat se nad výraznou basou a kulometnými bicími výjezdy pánů D.D. Verniho a Rona Lipnickiho je pak nošením dříví do lesa, protože každý, kdo už některý z počinů slyšel, ví, o čem mluvím.\nNo, a na konec je tady legendární Bobby “Blitz” Ellsworth, který mučí své hlasivky a sluchovody posluchačů díky vysoce položenému ječáku. Je zvláštní, jak to, co mi kdysi na hudbě Overkill strašně lezlo na nervy a co mě od starších alb vyloženě odrazovalo (Blitzův řev), mě s vydáním “Ironbound” smetlo a od té doby se stalo mým oblíbeným aspektem tvorby této pětičlenné party z New Jersey. Jeho vokál je naprosto jedinečný, unikátní a tak je k němu třeba přistupovat. Nesedne každému (věřte, vím, o čem mluvím), ale v každém jeho slově je cítit naléhavost a energie z něj jen srší.\nŘečí už ale bylo dost, takže pojďme směle na věc. Úvod “White Devil Armory” obstarává neveselé intro “XDM”, které přechází v úvodní rychlopalbu “Armorist”. Po té se sáhlo i jakožto po první věci, která se dočkala obrazového ztvárnění. Z tohoto úhlu je to samozřejmě správná volba, protože to je energický otvírák, který má neuvěřitelný tah na branku a plní tak funkci poutače fanoušků, kteří s tvorbou Overkill nemají tu čest a fanoušky starší upoutá jistě taky, ale v kontextu celé desky jí, podobně jako hodnotící H., považuji za slabší část jinak celistvé nahrávky. Síla alba jako celku tkví zejména v tom, že postrádá vyložené vrcholy, nebo naopak kvalitativní propady. Ne, že by se na něm vyložené pecky nenacházely, ale vyrovnanou laťkou tento pocit úspěšně vyvrací. “White Devil Armorist” si celou dobu jede ten svůj našlapaný thrash metal s přesahy do heavy metalu a občas k punkové neučesanosti v podobě krátkých momentů skvělé “Pig”. Do podobné sorty písní spadá ještě dvojice “Down to the Bone” a “Where There’s Smoke”, které jsou z mého pohledu klasické Overkill pecky let aktuálních a krom rychlých slok se nebojí přijít s (relativně) melodickým refrénem, kdy zejména ten v “Down to the Bone” je opravdu skvělý.\nAby to nevypadalo, že dobré skladby se nachází jen v první polovině nahrávky, tak z té druhé stojí za zmínku zcela určitě thrashový náser “Freedom Rings”, nebo výraznou rytmikou poháněná dvojice “Another Day to Die” a “It’s All Yours”. Zpočátku se mi sice zdálo, že druhá polovina postrádá nějaký opravdu výrazný moment, který by posluchače mírně nakopnul a nepřipustil případnou skomírající pozornost, nicméně je tady “King of the Rat Bastards”, která si do hitovostí nic nezadá s již zmíněnou “Armorist”. Oproti ní však nepůsobí příliš jednoduše, na což právě “Armorist” začala brzy dojíždět. Jako první ochutnávku jsem si jí zamiloval, ale později jsem se jí zajedl přeci jen o něco dřív, než bych po nástupci otvíráků jménem “The Green and Black” a “Come and Get It” z předchozích alb očekával. Tak trochu stranou všech skladeb ční pomalá “Bitter Pill” s parádně zatěžkaným riffem, jenž je oproti těm masakrům všude okolo příjemným zpestřením a táhne skladbu vzhůru, takže i když jsem říkal, že vyložené vrcholy na “White Devil Armory” neobsahuje, tak minimálně “Bitter Pill” se v těch deseti skladbách v žádném případě neztratí.\nPřestože vyložená slova kritiky nepadla a výsledná sedmička se tak může zdát jako známka nízká, tak v porovnání s předešlými počiny jsou na tom letos Overkill prostě a jednoduše o třídu hůř. Možná, kdybych neměl s čím srovnávat, tak bych se vytasil se známkou vyšší, ale takhle, při vědomí, že to je sice opravdu poctivá porce thrash metalu dle těch nejlepších stylových zvyklostí, ale pořád “jen” porce stojící ve stínu alb předešlých, se mi po lepším hodnocení sahat příliš nechce. Čistě po kompoziční stránce je “White Devil Armory” v pořádku, ale pocitově pro mě bude tahle placka až na třetím místě (pokud se budeme bavit pouze o novodobém materiálu). I když samozřejmě chápu, že se pánové snaží držet toho, co jim evidentně šlape, tak když si vezmu, že i s netypickou “Bitter Pill” to není vůbec špatné, tak by možná pro příště nebylo špatné poohlédnout se po trošku variabilnějším materiálu a překvapit zase z jiné strany. V každém případě je “White Devil Armory” důkazem, že Overkill jsou aktuálně ve formě a leckterá thrashová kapela by jim takový materiál mohla závidět.\nDá se říct, že na čtyři roky starém opusu “Ironbound” chytili thrash metaloví veteráni Overkill doslova životní formu a natočili nejspíš tu nejlepší desku svojí dlouhé kariéry (dobrá, přinejmenším jednu z nejlepších, abych zas nepřeháněl). Od té doby je kapela v obrovském laufu a její forma pokračuje i nadále. “The Electric Age” bylo hodně super a nejnovější placka “White Devil Armory” je stejně tak. Overkill si opět drží svůj vysoký standard, napsali parádní fošnu, která po celých těch 50 minut hravě zvládne nenudit, a navrch jako vždy přihodili pár kulervoucích hitovek, jež celé album posunují ještě více směrem nahoru. Co se týče mě osobně, já bych za tyhle vrcholy určitě označil “Pig”, hutnější “Bitter Pill”, “Another Day to Die” a “King of the Rat Bastards”, což je jedna šleha vedle druhé. Nicméně vyloženě slabý není žádný kus, ten nejméně povedený je možná trochu paradoxně videoklipem vybavená “Armorist”, ale vzhledem k tomu, že i ta je vlastně dobrá, tak není co řešit. Jednoduše řečeno, Overkill opět vraždí a společně s Death Angel jsou pro mě osobně v současnosti asi tou nejzajímavější thrashovou kapelou z těch starých veteránů.\nI když toho od Overkill znám jen naprosté minimum, na “White Devil Armory” jsem se dost těšil, protože i to málo, co znám, zařadilo tyhle staré pardály do vybrané společnosti thrashovek, které mě narozdíl od zástupů ostatních baví a mají mi co nabídnout. A s výsledkem, jakým novinka dopadla, jsem rozhodně spokojen. Důvody? Zaprvé je to originalita. Overkill totiž na “White Devil Armory” (a podle všeho i na starších nahrávkách) znějí dost svojsky, a to ať už jde o instrumentál (ty změny rytmu jim žeru i s navijákem!) nebo vokál (Bobbyho Elswortha si jde splést jen těžko), a právě tohle je dělá výjimečnými. Zadruhé je to pak prostě pořádná pecka mezi oči. “White Devil Armory” je parádně agresivní, nasraná, ale přitom pořád chytrá a zábavná deska, jež nepostrádá řadu vyloženě chytlavých momentů, spoustu výtečné instrumentální práce (basa!) a která díky tomu všemu prostě baví, aniž by jí v tom padesát minut stopáže jakkoli bránilo. Nejlepší skladby? Pro mě asi “Armorist”, “Down to the Bone”, “Bitter Pill” (ta je obzvlášť skvělá), “Where There’s Smoke” a “Another Day to Die” (další výtečný kus), ale zbytek nijak zvlášť nezaostává a kovaný thrasher si jej rozhodně oblíbí, ačkoli já jsem trochu rezervovanější. I proto si stejný kovaný thrasher může k mé silné sedmičce přidat klidně bod navíc. Ale vkus nevkus – tohle je jednoduše velice dobrá práce.\n2 komentáře u „Overkill – White Devil Armory“\nTo by mne opravdu zajímalo, kdy recenzenti thrashe rezignují na používání slov jako “náser” či “kulervoucí”.\nJá bych se z toho za chvíli zbláznil :-D\nNáhodou to jsou cool slova… lepší než třeba náchcer nebo vulvurvoucí :D


Balíček služeb v Praze | ThinkPrague\nPoznejte s námi Prahu takovou, jaká skutečně je\nTRANSFER Z LETIŠTĚ, PROHLÍDKA MĚSTA A GASTRONOMICKÝ ZÁŽITEK\nPřibližně 3 hodiny. Počítáme s časovou rezervou 30 minut, dle preferencí každého z vás.\nŘidič vás odveze přímo na místo vašeho ubytování. V den prohlídky vás tam vyzvedne náš průvodce. Bližší informace si předáme telefonicky nebo emailem.\nV místě vašeho příjezdu do Prahy vás vyzvedne profesionální řidič, který vás odveze soukromým transferem na místo vašeho ubytování. Na cestě z Prahy vás odtud zase odveze zpět. Během prohlídky se na všechna plánovaná místa snadno dopravíme pěšky. V případě, že byste prohlídku rádi spojili také s návštěvou vzdálenějšího místa, máme možnost využít MHD.\nSlužby průvodce, malý dárek v podobě polaroidové fotografie z prohlídky na památku.\nDěti do 6 let mají s ThinkPrague veškeré prohlídky zdarma.\nLidé 1-2 3-5 6-10 11-15\nCena za osobu 270 EUR 250 EUR 230 EUR 210 EUR\nPohodlný transfer z/na místo vašeho příjezdu do Prahy\nPostaráme se o vás od chvíle, kdy v Praze vystoupíte. V místě vašeho příjezdu vás vyzvedne profesionální řidič. Poté vás dopraví soukromým transferem přímo na místo vašeho ubytování.\nPraha během jediného dne\nStaré město, čtvrť ležící v samotném srdci Prahy, je již po staletí centrem společenského dění v České Republice. Dřívější domov vrchní šlechty i městských řemeslníků a obchodníků se nachází na levém břehu Vltavy a dodnes dýchá středověkou atmosférou. Úzké dlážděné uličky nás zavedou pod Prašnou bránu, Staroměstské náměstí, a po věhlasném Karlově mostě se dostaneme až k Pražskému hradu, který je symbolem české státnosti.\nNa pravém břehu Vltavy pak navštívíme Nové město, rovněž středověkou čtvrť, jejímž centrem je Václavské náměstí. Nedaleko od něj najdeme slavné Národní divadlo i nepřehlédnutelný Tančící dům, který do historického města vnáší ráz moderní metropole. Během prohlídky se dostaneme k tématům architektury, kultury, ekonomie, politiky i současných událostí, takže si na své přijde každý zvídavý Čech. Pojďte s námi objevovat jádro společenského dění v naší zemi a prohlédnout si hlavní město napříč staletími.\nDegustační menu v ART&FOOD\nV rámci tohoto balíčku vás srdečně zveme do restaurace a galerie ART&FOOD, která je našim sídlem. Dostanete od nás pětichodové degustační menu, doprovázené pěti sklenkami dobrého vína, pocházejících z různých koutů světa. U večeře připravené z domácích surovin si jistě užijete také příjemnou živou muziku.


Playmobil 70530 Venčení psů, přenosný box | Legenio - Specialista na stavebnice LEGO® a geniální zábavu!\nLegenio Playmobil City life Playmobil 70530 Venčení psů, přenosný box\nPlaymobil 70530 Venčení psů, přenosný box\nVelký park ve městě je ideálním místem pro venčení psů. Dalmatini, jezevčík i čivava se těší, až budou moct aportovat hozený klacík nebo frisbee.\nK venčení 2 psů současně jsou k dispozici dvojitá vodítka.\nPraktický kufřík na přenášení.\n1 449 Kč 2 259 Kč\nPlaymobil 70531 Péče o miminko, přenosný box


Papež: Pastýři mají být lidu nablízku, drastická opatření nejsou vždy dobrá - Vatican News\nPapež František v Domě sv. Marty 13.3.2020\nPapež: Pastýři mají být lidu nablízku, drastická opatření nejsou vždy dobrá\nPři dnešní ranní eucharistii v Domě sv. Marty se římský biskup modlil za nemocné, ale též za pastýře, aby přijali taková opatření, která by neponechala Boží lid v osamocení, ale naopak jej provázela útěchou Božího slova, svátostí a modlitby.\nPři páté mši svaté, přenášené ve streamingovém vysílání z kaple Domu sv. Marty, papež František v den sedmého výročí volby na Petrův stolec opětovně vyzval k modlitbě za nemocné, avšak především se modlil za pastýře:\n„V těchto dnech se připojme k nemocným a rodinám, trpícím touto pandemií. Chtěl bych se dnes také modlit za pastýře, kteří za této krize mají provázet Boží lid – kéž jim Pán dává sílu a rovněž schopnost volit nejlepší pomocné prostředky. Drastická opatření nejsou vždy dobrá – modleme se proto, aby Duch svatý dal pastýřům schopnost pastoračního rozlišování, aby zjednali taková opatření, jimiž by neopustili svatý Boží lid. Kéž Boží lid vnímá, že ho doprovázejí pastýři a útěcha Božího slova, svátostí a modlitby.“\nPapež se těmito slovy samozřejmě nevztahuje ke vládním nařízením, která zakazují veřejné shromažďování, aby se zabránilo dalšímu šíření nákazy, nýbrž obrací se k pastýřům, aby měli na zřeteli duchovní provázení věřících v této vážné chvíli.\nV kázání Svatý otec komentoval dnešní liturgická čtení, zejména pak podobenství o proradných vinařích (Mt 21,33-42.45):\n„Obě dnešní čtení předpovídají Pánovo utrpení. Josefa prodali jako otroka za dvacet stříbrných, odevzdali pohanům. A podobenství, které vypráví Ježíš, ve zcela jasných symbolech mluví o smrti Božího Syna. Je to příběh o muži, který vlastnil pozemek a na něm »vysázel vinici. Obehnal ji plotem, vykopal v ní jámu pro lis a vystavěl strážní věž«. Vše učinil s velkou péčí a dobře. Pak ji\n»pronajal vinařům a vydal se na cesty«.\nTakový je Boží lid. Pán si onen lid vybral, jde tu o volbu onoho lidu, vyvoleného národa. A je zde též příslib, učiněný Abrahamovi: Vyjdi ze své země, udělám z tebe velký národ…A je tu také smlouva, kterou Bůh s lidem uzavřel na Sinaji. Lid má stále uchovávat paměť svého vyvolení, které z něj činí vyvolený lid, příslibu, aby hleděl do budoucna s nadějí, a smlouvy, aby věrně prožíval každý den. Ve zmíněném podobenství však dochází k tomu, že v den sklizně vinaři zapomenou na to, že nejsou vlastníky: »Vinaři hospodářovy služebníky popadli, jednoho zbili, druhého zabili, třetího ukamenovali. (Hospodář) poslal tedy jiné služebníky, ještě ve větším počtu než poprvé, ale naložili s nimi zrovna tak«. Ježíš zde určitě mluví o učitelích Zákona a o tom, jak naložili s proroky.\n»Naposled k nim poslal svého syna; myslel si: `Na mého syna budou mít ohled.' Když však vinaři uviděli syna, řekli si mezi sebou: `To je dědic. Pojďte, zabijme ho, a jeho dědictví bude naše!'«.\nOkradli hospodáře o dědictví, které však bylo něčím jiným (než výtěžkem z vinobraní). Je to příběh nevěrnosti – nevěrnosti vůči vyvolení, příslibu a smlouvě, které byly Božím darem. Nepochopili, že to byl dar, a považovali jej za majetek. Tito lidé si přivlastnili dar, odňali mu jeho darovanost a proměnili ho v osobní jmění. Dar tak pozbyl svůj ráz daru a vyústil do ideologie. Zejména do moralistické ideologie, plné přikázání, která se zesměšňuje tím, že v každé věci sahá ke kazuistice. Proradní vinaři se zmocnili daru.\nTo je vážný hřích. Hřích, v němž zapomínáme na Boha, který se nám sám daroval a obdařil nás tímto darem. Když na to zapomeneme, stávají se z nás držitelé příslibu, který již není příslibem, a vyvolení, které již není vyvolením. Domníváme se, že smlouvu můžeme vykládat podle vlastního mínění, ideologizovat ji. V tomto postoji, popsaném v evangeliu, možná spatřuji počátky klerikalismu, který je zvráceností, trvale popírající bezplatnost Božího vyvolení, smlouvy a příslibu. Opomíjí bezplatnost zjevení, zapomíná, že Bůh se ukázal jako dar a stal se pro nás darem, a proto Jej máme dále předávat a zpřístupňovat druhým jako dar, nikoli jako své vlastnictví.\nKlerikalismus a rigidita nejsou pouze otázkou těchto dní, existovaly už za Ježíše. Ježíš ve výkladu podobenství zajde ještě dál – dnes jsme ve dvacáté první kapitole (Matoušova evangelia) – až do třiadvacáté kapitoly, kde učitele Zákona a farizeje odsoudí. Projeví se zde Boží hněv proti lidem, kteří si přivlastnili Boží dar a jeho bohatství omezili na ideologické rozmary své mysli.\nProsme dnes Pána o milost, abychom dar přijímali jako dar a dále jej takto předávali. Nikoli jako vlastnictví, a tudíž sektářsky, rigidně a klerikalisticky”,\nkázal dnes papež František v Domě svaté Marty.\n13. března 2020, 15:53


Elegantní dvoulůžková postel z kolekce Bolton v dezénu ořech ecco je vyrobená z lamina o síle 16 mm. Postel se hodí na zařízení ložnic v klasickém stylu. Dezén použitý na produkty kolekce Bolton vytvoří teplý a útulný domov. Hrany postele jsou opatřeny ABS. Ložná plocha je 160x200 cm. Postel je dodávána bez matrace a roštu - lze doobjednat (viz související zboží). Dodáváno v demontu.\nPostel je součástí kolekce Bolton.


MAREBELLO BEACH RESORT | EXIMtours\nÚvodní stránka Řecko Kos Marmari MAREBELLO BEACH RESORT\nMAREBELLO BEACH RESORT ***+ SLEVA přidat do oblíbených\nŘecko / Kos / Marmari. Nově zrekonstruovaný rodinný hotel se skládá z hlavní budovy a několika vedlejších budov, umístěných v krásné udržované zahradě. Leží v samém centru letoviska Marmari, u hezké písčité pláže s pozvolným vstupem do moře. Okolí hotelu láká k příjemným večerním procházkám do městečka, kde naleznete spoustu taveren, obchůdků a kaváren. Hotel doporučujeme všem věkovým kategoriím a rodinám s dětmi. Recepce hotelu je společná s hotelem Thalasea Beach Resort. Oficiální kategorie hotelu je 3*, naše hodnocení je 3*+.\n28. 5. 2019 - 4. 6. 2019 8 dní / 7 nocí Odlet: Ostrava 19:15 - Kos 22:45 * Přílet: Kos 16:45 - Ostrava 18:25 * Transfer z/na letiště v cíli zájezdu: Ano\nPočet osob 2 osoby Vyberte počty osob Počet dospělých starších 14 let : 1 2 3 Počet dětí mladších 14 let : 0 1 2 3\nVěk dítěte v době návratu: Vyberte012345678910111213 Vyberte012345678910111213 Vyberte012345678910111213\nPokoj Nezvoleno Ubytování: 28. 5. 2019 - 4. 6. 2019 Vyberte typ pokoje Rodinný pokoj pro 2 osoby Pokoj pro 2 osoby\nKonečná cena za dospělou osobu: 17 066 Kč\nAktuální teplota: 18 °C\nMěna: 1,00 € = 25,76 Kč\nVzdálenosti od Vybavení pokoje Zařízení hotelu Pláž a okolí hotelu Stravování v hotelu v ceně zájezdu Fakultativní výlety Informace o zájezdu Informace o destinaci\nletiště: 9 km\ncentra: v centru\nnákupních možností: 100 m\nRodinný pokoj – prostornější, přistýlky formou palandy\nvstupní hala s recepcí (společná s hotelem Thalasea Beach Resort)\npřipojení k internetu za poplatek\n2 bazény se sladkou vodou (lehátka a slunečníky zdarma)\n2 dětské bazény se sladkou vodou\nHlavní restaurace: 7.30–10.30 snídaně formou bufetu, 13.00–15.00 oběd formou bufetu, 19.00–21.00 večeře formou bufetu. U snídaně filtrovaná káva, čaj, džus, voda, u oběda a večeře nealkoholické nápoje, pivo, víno\nHlavní bar: 11.00–23.00 nealkoholické nápoje, pivo, víno, alkoholické nápoje (vše místní výroby, rozlévané, vybraný tvrdý alkohol pouze v čase 19.00–23.00), filtrovaná káva, čaj\nBar u bazénu: 11.00–23.00 nealkoholické nápoje, pivo, víno, alkoholické nápoje (vše místní výroby, rozlévané, vybraný tvrdý alkohol pouze v čase 19.00–23.00)\nV průběhu vašeho pobytu je pro vás připravena bohatá nabídka fakultativních výletů. Ty nejatraktivnější a nejžádanější si můžete zakoupit již při nákupu zájezdu v České republice, s podrobnou nabídkou fakultativních výletů se pak můžete seznámit v místě pobytu. Fakultativní výlety jsou pořádány v optimální podobě místním poskytovatelem služeb.\nVÝLET PO OSTROVĚ (CELODENNÍ VÝLET)\nV průběhu výletu poznáte nejzajímavější místa na ostrově. Nejprve navštívíte Asklepeion, léčebné centrum využívající k léčbě metod otce medicíny Hippokrata. Z Asklepeionu bude vaše cesta pokračovat do vesnice Zia, položené v úpatí hory Dikaios, která je 846 metrů vysoká. V této typické řecké vesničce s malými bílými domy a obchůdky můžete zakoupit ručně vyráběné suvenýry, budete mít i možnost vyfotografovat si krásný výhled na Tigaki a Marmari. Poté navštívíte Kefalos, poslední vesnici na jihu ostrova s panoramatickým výhledem přes záliv Kamari. Zde budete mít možnost si zaplavat a poté si dát oběd. Další zastávka je ve výrobně na med, která má rodinnou tradici a ochutnáte různé výrobky z medu. Poslední zastávka bude ve vesnici Antimachia v centru ostrova, kde uvidíte 200 let starý větrný mlýn. V ceně není zahrnut oběd a vstupné.\nCena: 1 090 Kč / dítě 2-12 let 590 Kč\nTURECKO - BODRUM (CELODENNÍ VÝLET)\nDovolená na Kosu není kompletní bez návštěvy blízké Asie a samozřejmě Turecka. Po vyzvednutí z vašeho hotelu pojedete do přístavu na Kosu. Po celní kontrole se dostanete na palubu lodi a po 45 minutách připlujete do Bodrumu. Bodrum je malé město s velmi hezkým přístavem a letitou historií. Ve městě bude poté pouze na Vás, jak si jeho návštěvu naplánujete. Bodrum nabízí nepřeberné množství možností zábavy a každý si tu najde své. Můžete obdivovat místní architekturu, hrad, kde se nachází také museum nebo si jen užít místních restaurací nebo kaváren. Vrátíte sena loď a za 45 minut jste zpět na ostrově, kde na váš příjezd bude čekat autobus, aby vás zavezl do hotelu. Nezapomeňte cestovní pas. Cena nezahrnuje přístavní taxu v Bodrumu (cca 7 EUR/osoba).\nCena: 990 Kč / dítě 2-12 let 490 Kč\nPLAVBA NA TŘI OSTROVY (CELODENNÍ VÝLET)\nCelodenní výlet, který vás zavede na ostrovy Pserimos, Plati a Kalymnos. Budete mít čas na koupání v křišťálových vodách, opalování a relaxaci a dozvíte se také zajímavosti o potápění u ostrovů. V ceně výletu je zahrnut oběd.\nCena: 1 490 Kč, dítě 2-12 let 790 Kč\nNISSYROS (CELODENNÍ VÝLET)\nJeden z nejznámějších ostrovů souostroví Dodekanes je ostrovem vulkánů. Budete vyzvednuti z hotelu a odvezeni autobusem do přístavu Kardamena. Po asi hodinové plavbě lodí se dostanete do přístavu na ostrově Nissyros, odkud se po krátké cestě autobusem dostanete až k sopce (vstupné není zahrnuto v ceně). Průvodce vám bude vyprávět o sopce i o historii ostrova a v kráteru sopky ucítíte sílu lávy hřmící pod vámi. Svědkem jsou bublající jezera bahna a stříkající gejzíry. Budete si myslet, že okolo vás je měsíční krajina. Při návratu do přístavu budete mít možnost navštívit město Mandraki s úzkými uličkami a s typicky modro-bílými malovanými domky. Po krátké procházce můžete navštívit Pangia Spiliani, jeden ze zdejších nejkrásnějších klášterů. Cestou zpět do města bude dostatek času na oběd a občerstvení (není zahrnuto v ceně). Okolo 16.00 hodiny se dostanete zpět lodí do Kardamena, kde na váš příjezd bude čekat autobus, aby vás zavezl do hotelu.\nCena: 1 190 Kč / dítě 2-12 let 590 Kč\nPLAVBA RYBÁŘSKOU LODÍ\nVe večerních hodinách vás autobus zaveze do městečka Kefalos, kde se nalodíte. V průběhu plavby se dozvíte mnoho zajímavých informací o rybaření a o rybách, které bude posádka lodi lovit. Na oběd zastavíme u malé soukromé pláže, kde poobědváte ulovené ryby, připravené typickým řeckým způsobem. Po obědě bude čas na odpočinek u pláže. Následuje plavba do Kefalosu a cesta autobusem zpět do hotelu.\nCena: 1 490 Kč / dítě 2-12 let 790 Kč\nRealizace některých výletů je omezena počtem účastníků.Nabídka výletu i cen je pouze orientační a může se během sezony změnit. Fakultativní výlety nepořádá CK EXIM TOURS a.s., ale místní poskytovatelé. Případné stížnosti je nutné řešit neprodleně na místě. Výlety jsou pořádány v doprovodu místního průvodce, není-li uvedeno jinak.\nVÍTEJTE NA OSTROVĚ KOS!\nOstrov Kos si dodnes uchoval svou tradiční řeckou tvář. Jeho malebnost doplňují rázovité vesničky a stále zelená vegetace, díky níž je často nazýván zahradou egejského moře. Ostrov Kos je po Rhodu a Karpatu třetím největším ostrovem v souostroví Dodekanes. Leží u tureckého pobřeží na okraji Kóské zátoky v těsné blízkosti Malé Asie mezi ostrovy Kalymnos a Nissyros, asi 200 námořních mil od Pirea. Dějiny ostrova jsou dlouhé, byl nepřetržitě osídlen už od neolitu. Od pradávna byl zasvěcen bohu lékařů Asklepiovi. Byla zde slavná lékařská škola, jejímž nejslavnějším žákem byl Hippokrates a i díky němu se ostrov těšil v minulosti velmi dobré pověsti a vzkvétal. Na ostrově je spousta pamětihodností, archeologických vykopávek, takže milovníci historie budou nadšeni.\nKlima na ostrově je po celý rok mírné a ve spojení s hodinami slunečního svitu, úžasnými plážemi, krásnou přírodou, romantickými vesničkami, kulturním a architektonickými památkami, hlavně ve městě Kos. Podle historických pramenů bylo hlavní město ostrova jedním z nejkrásnějších pobřežních měst starého světa. Nedaleko centra města najdete římský Odeon s mramorovými sedadly, nad přístavem se tyčí Rytířský hrad ze 14. století, z 18. století pochází turecká mešita. Jednou z nejnavštěvovanějších památek hlavního města a vůbec celého ostrova je Hippokratův platan, nacházející se na náměstí Platía Platánou. Pod mohutným stromem s obvodem kmene 10 metrů sedával podle legendy slavný otec medicíny Hippokrates a zasvěcoval své žáky do tajů lékařství. Hippokratův platan je dnes považován za nejstarší strom v celé Evropě, stáří je odhadováno odborníky na 500-2000 let. Dutý strom musí podpírat složité lešení a k jeho stabilitě přispívá i helénský oltář zdobený motivy býčích hlav.\nKontrast všudypřítomné historie a současnosti dodává hlavnímu městu neopakovatelnou atmosféru. Večer ožívá turistickým ruchem, jsou otevřeny četné bary, diskotéky i noční kluby. Dlouhé písečné pláže činí ostrov velmi oblíbeným cílem turistů ze všech koutů Evropy. Na ostrově je mnoho pramenů, z nichž nejznámější termální Emprós Therma dosahuje teploty až 60°C. Voda obsahuje velké množství iontů, síry, vápníku, sodíku a dalších pro tělo přínosných látek. Léčivé účinky ocení především lidé s kožními problémy, revmatismem a bolestmi kloubů. Podle místních má voda léčebné účinky i na cévní systém a svalová onemocnění.\nPři turistických cestách do Řecka platí pro občany ČR bezvízový styk. Občan ČR může cestovat do Řecka na základě platného cestovního pasu nebo občanského průkazu, který je vybaven strojově čitelnou zónou a který nemá oddělenou vyznačenou část (tj. bez odstřiženého rohu). Doklady by měly být platné minimálně po dobu plánovaného pobytu na území Řecka. Děti mohou cestovat jen s vlastním cestovním dokladem. Držitelé cestovních pasů jiných států jsou povinni zajistit si potřebné doklady k cestě u příslušného velvyslanectví nebo konzulátu.\nV ceně zájezdů je zahrnuto: letecká doprava v turistické třídě včetně letištních a bezpečnostních poplatků, ubytování (v případě 8denního zájezdu 7 nocí, v případě 11denního zájezdu 10 nocí, v případě 12denního zájezdu 11 nocí, v případě 15denního zájezdu 14 nocí), stravování dle vybraného hotelu, služby česky nebo slovensky hovořícího delegáta, transfery z/na letiště v cíli zájezdu, povinné pojištění cestovní kanceláře ve smyslu zákona č. 159/99 Sb.\nV ceně zájezdů není zahrnuto: doporučený příplatek za cestovní pojištění 599 Kč / pobyt / dospělá osoba a 349 Kč / pobyt / dítě do 18 let, fakultativní služby a pobytová taxa.\nOd 1. 1. 2018 bude zavedena povinná tzv. turistická taxa, která se týká všech osob cestujících na některý z řeckých ostrovů. Výše této taxy je stanovena vládou a závisí na oficiální kategorii zařízení (hotel, apartmán, aj.), kde jsou klienti ubytováni. Turistická taxa musí být vybírána v hotovosti v místě pobytu, přímo v ubytovacích zařízeních. Hotely kategorie 1* a 2* - 0,5 EUR/pokoj/den. Hotely kategorie 3* - 1,5 EUR/pokoj/den. Hotely kategorie 4* - 3 EUR/pokoj/den. Hotely kategorie 5* - 4 EUR/pokoj/den.\nMěsto Kos je hlavním městem ostrova ležícím jen na dosah ruky od Turecka. Po velkém zemětřesení v roce 1933 bylo město opraveno, naleznete zde množství zahrad, ulice jsou lemovány palmami, jsou zde i krásné písčité pláže, obchody, restaurace, taverny, diskotéky, půjčovny automobilů, motocyklů i kol. Ve městě a jeho těsné blízkosti je i několik pamětihodností, které určitě stojí zato navštívit (pevnost, staré město, antická Agora, Asklepion, Hippokratův platan). Ve večerních a nočních hodinách doporučujeme projít se starým městem a posedět v některé z taveren. Při troše představivosti se můžete vžít do období, kdy na Kosu pobýval Hippokratés nebo Alexandr Veliký.\nTransfer z letiště: cca 50 minut\nLambi leží na severním výběžku ostrova a je předměstím hlavního města Kos se spoustou obchůdků, taveren, restaurací a barů. Letovisko nabízí krásné přírodní písčito–oblázkové pláže. Podél pobřeží zde vede i cyklostezka, což není v Řecku příliš obvyklé. Letovisko je vhodné pro strávení klidné dovolené se zábavou a poznáváním v dosahu.\nTransfer z letiště: cca 45 minut\nJedno z mála letovisek ležících na východní straně ostrova by se dalo považovat za předměstí hlavního města Kos. Psalidi je velmi rušným letoviskem s živými oblázkovými plážemi, spoustou hotelů, zábavou a nočním životem. Po celé pobřežní komunikaci spojující Psalidi a město Kos je mnoho restaurací, barů, taveren, půjčoven aut, motocyklů i kol. Asi 12 km od Psalidi se nacházejí termální prameny vyvěrající pod příkrou skalní stěnou a nabízející příjemnou relaxaci.\nTransfer z letiště: cca 60 minut\nLetovisko Tigaki se nachází přibližně 11 km od hlavního města ostrova - Kosu. Je umístěno u jedné z nejkrásnějších písčitých pláží ostrova s pozvolným vstupem do moře. Místo je vhodné pro strávení rodinné dovolené s dětmi. V centru letoviska se nachází množství restaurací, taveren a barů, obchodů, půjčoven kol a motocyklů. Naleznete zde ideální podmínky pro vodní sporty a cykloturistiku.\nTransfer z letiště: cca 40 minut\nLetovisko Marmari je vyhlášené díky dlouhým bílým písečným plážím s pozvolně se svažujícím vstupem do moře a množstvím možností vodních sportů, jako jsou plachtění a windsurfing. Leží asi 15 km od města Kos. Na hlavní třídě vedoucí k moři naleznete množství obchodů, restaurací, taveren, půjčoven aut, motocyklů i kol.\nTransfer z letiště: cca 30 minut\nMalý přístav s ospalou řeckou atmosférou, rybářskými loďkami a rybími trhy. Ideální místo pro poznávání místního koloritu, který večer můžete obohatit posezením v příjemné atmosféře některé z taverniček a kaváren. Dlouhá písčitá pláž je lemována stromy, které poskytují chladivý stín.\nTransfer z letiště: cca 25 minut\nLetovisko Agios Fokas, rozvíjející se hlavně v posledních letech, leží na východním pobřeží ostrova a lze jej doporučit lidem všech generací. V oblasti jsou krásné písčito-oblázkové pláže s nabídkou vodních sportů. Nedaleko letoviska se nacházejí termální prameny, které jsou vyhledávaným místem k návštěvám stejně jako město Kos, které leží ve vzdálenosti asi 8 km a kam Vás pohodlně doveze místní autobus.\nTransfer z letiště: cca 70 minut\nPůvodně rybářská vesnička na jihozápadě ostrova se postupem času stává oblíbeným cílem turistů, a to zejména díky krásné, 4 km dlouhé pláži, která je omývána průzračnými vodami Egejského moře. Hotely jsou situovány v klidnější zóně mimo vesničku, chcete-li však zavítat do některého z mnoha barů či typických taveren, do centra se pohodlně dostanete procházkou po pláži či místní dopravou (někdy organizovanou i samotnými hotely). Za návštěvu stojí i hlavní město Kos, do kterého existuje autobusové spojení.\nTransfer z letiště: cca 15 minut\nVIP salónek - unikněte hektickému prostředí a v klidu před Vaším odletem relaxujte. Na Váš odlet můžete čekat na letišti v Praze, Brně a Ostravě v klidu a komfortu VIP salónku a využít jeho nadstandardních služeb (v závislosti na otevírací době salónku). Salónky jsou vám k dispozici nejdříve 2 hodiny před Vaším odletem. Tuto službu si můžete zarezervovat již při objednávce Vašeho zájezdu za 870 Kč. Pro cestující ve třídě Travel Plus Comfort je tato služba poskytována zdarma.\nTravel Plus Comfort - na letech nabízíme možnost objednání služby Travel Plus Comfort. Tato služba zahrnuje možnost využití VIP salónku před odletem na letišti v Praze (v závislosti na otevírací době salónku), vyšší úroveň servisu na palubě (rozšířený catering a větší výběr nápojů) a o 9 kg/osoba vyšší váhový limit zapsaných zavazadel ve srovnání s cestovní třídou Tourist Class. Tato služba je poskytována za příplatek 2 990 Kč/osoba/let oběma směry. Cena za Travel Plus Comfort v termínech zahrnujících státní svátky je 3 990 Kč/osoba/let oběma směry (19. - 22.4., 1. 5., 8. 5., 5. 7. a 28. 10. 2019).\nPriority Seat - vyberte si místo v letadle dle vašeho přání (pouze u vybraných letů). Tato služba je zpoplatněna částkou 600 Kč (cena je uvedena za obě cesty). Vaši sedačku si vyberte dle schématu uvedeného pro jednotlivé lety a její číslo uveďte již při rezervaci vašeho zájezdu. Priotity seat nelze rezervovat u exitů (XL seat) a v předních řadách určených pro cestující se službou Travel plus Comfort.\nPřednostní odbavení pro rodiny s dětmi - rodiny s malými dětmi mohou na letišti v Praze, Brně a Ostravě využít nové služby přednostního odbavení. Jedna z odbavovacích přepážek u všech charterových letů bude vždy označena jako přednostní pro rodiny s malými dětmi.\n8, 11, 12 a 15denní lety z Prahy na Kos - typ letadla: Boeing B737-800\nletecká společnost: Smart Wings\nrezervace Vašeho prioritního místa: na zpětné potvrzení\nXL seat: na zpětné potvrzení\n8, 11, 12 a 15denní lety z Brna a Ostravy na Kos - typ letadla: Boeing B737-800\nNákres rozmístění sedaček na palubě letadla Boeing 737-800\nVÍTEJTE V ŘECKU!\nŘecko je země jedinečných přírodních krás, země opředená dávnými mýty, dějiště bohaté historie, kolébka evropské civilizace. Řecko je jedním z nejoblíbenějších dovolenkových cílů návštěvníků nejen z České republiky, ale i z celého světa. Přispívá k tomu nepochybně velmi příznivé klima, které je stabilní od května až do konce října. Toto vše korunuje průzračné moře, hojnost histo rických památek, dobrá nabídka služeb a samozřejmě i výborná místní kuchyně.\nŘecko, oficiálně Helénská republika leží v jižní EvropĚ na jihu Balkánského poloostrova. Rozkládá se jak na evropské pevnině, tak na četných ostrovech v Egejském, Krétském, Thráckém, Středozemním a Jónském moři. Moře omývá řeckou pevninu ze tří stran. Pouze na severu vede poměrně krátká hranice Řecka s Bulharskem, Albánií, Makedonií a Tureckem po souši. Celková délka řeckého pobřeží přes 15 000 km (vzdálenost z Prahy k protinožcům do Austrálie) svědčí o neobvyklém prolínání země a moře. Bohatá krajková stuha řeckého pobřeží lemuje pevninu a ostrovy s tisíci zálivy a zátokami a dodává Řecku zvláštní podmanivý půvab a krásu, jaká je ve Středomoří ojedinělá. Nekonečné množství pláží činí Řecko velmi atraktivní lokalitou. Můžete si vybírat mezi plážemi písečnými, oblázkovými i skalnatými, mezi plážemi plnými různých atrakcí i plážemi opuštěnými. Každý si zde zcela jistě najde své místo. Ať už milujete noční život, potápíte se, rádi obdivujete památky nebo si užíváte lenošení na pláži, Řecko vám nabízí cokoliv, co si zamanete. Řecká kultura položila základy moderní evropské kultury. Mnohé poznatky byly známy již starým Řekům, kteří založili např. filozofii, divadlo, astronomii, rétoriku, moderní medicínu či demokracii. Velký je i vliv řeckého jazyka v evropských jazycích. Slova jako ekonomika, politika, matematika, televize, strategie či aristokracie jsou řeckého původu. Bílý kříž řecké vlajky je symbolem východní ortodoxní křesťanské církve a devět pruhů reprezentuje devět slabik v tradičním řeckém mottu Elefthería i thanatos (Svoboda nebo Smrt). Modrá a bílá barva potom podle jedné z mnoha teorií symbolizují moře a nebe (tedy vlny a oblaka).\nŘECKO / STŘEDOZEMNÍ MOŘE\nŘecko se může pochlubit vynikající středomořskou kuchyní. Řecká kuchyně je poměrně pestrá, velmi zdravá a chutná. Základem řeckých jídel je olivový olej, rajčata, cukety, cibule, česnek, artyčoky, olivy, ovčí a kozí sýr. Z masa se v Řecku nejčastěji konzumuje jehněčí, skopové a samozřejmě také čerstvé ryby. Kdo bude chtít ochutnat nějaké typické řecké speciality, doporučujeme například gyros, moussaku - vynikající druh lasagne, v níž se používají k vrstvení lilky a skopové maso, špíz souvlaki a samozřejmě tzatziki. Doporučujeme také návštěvu typických taveren a kaváren, které neodmyslitelně patří k této zemi a mají své kouzlo, které nikde jinde nenajdete.\nPOHODOVOU DOVOLENOU MŮŽETE STRÁVIT NA 7 ŘECKÝCH OSTROVECH\nPokoj pro 2 osoby Rodinný pokoj pro 2 osoby\n26. květen 2019 (neděle) 8 dní Praha all inclusive Rodinný pokoj pro 2 osoby Ano 16 390 Kč\n26. květen 2019 (neděle) 8 dní Praha all inclusive Pokoj pro 2 osoby Ano 16 390 Kč\n26. květen 2019 (neděle) 15 dní Praha all inclusive Pokoj pro 2 osoby Ano 26 781 Kč\n26. květen 2019 (neděle) 15 dní Praha all inclusive Rodinný pokoj pro 2 osoby Ano 26 781 Kč\n28. květen 2019 (úterý) 8 dní Ostrava all inclusive Pokoj pro 2 osoby Ano 17 066 Kč\n28. květen 2019 (úterý) 8 dní Ostrava all inclusive Rodinný pokoj pro 2 osoby Ano 17 066 Kč\n28. květen 2019 (úterý) 9 dní Brno all inclusive Rodinný pokoj pro 2 osoby Ano 15 990 Kč\n28. květen 2019 (úterý) 9 dní Brno all inclusive Pokoj pro 2 osoby Ano 15 990 Kč\n28. květen 2019 (úterý) 12 dní Brno all inclusive Rodinný pokoj pro 2 osoby Ano 19 890 Kč\n28. květen 2019 (úterý) 12 dní Brno all inclusive Pokoj pro 2 osoby Ano 19 890 Kč\n1-30 / 1943 celkem\nSUMMER VILLAGE ***\nŘecko Kos Marmari\npláže: 700 m, letiště: 15 km, centra: 800 m , nákupních možností…\nOdlet 31. 5. 2019 (Ostrava)\nTripAdvisor hodnotí (516 recenzí)\nBulharsko Černá Hora Česká republika Dominikánská republika Egypt Chorvatsko Itálie Kapverdské ostrovy Keňa Maďarsko Madeira Maledivy Maroko Mauricius Německo Panama Polsko Rakousko Řecko Senegal Severní Kypr Slovinsko Spojené arabské emiráty Španělsko Švýcarsko Tunisko Turecko Vietnam Zanzibar\nKapverdské ostrovy Keňa Maledivy Mauricius Panama Senegal Spojené arabské emiráty Vietnam Zanzibar\nFrancie Chorvatsko Island Itálie Maďarsko Madeira Maroko Německo Rakousko Řecko Senegal Spojené arabské emiráty Turecko


Rumunsko, červen 2001\nKarpaty jsou domovskými horami každého pořádného českého horáka. Pro většinu z nás byly prvními velehorami života Tatry a stále ještě je dobrým zvykem vyjmenovat na posezení všechna slovenská pohoří a znát jejich vrcholy. Jenže Karpaty prýští na východním Slovensku i na Ukrajinu, odkud se stáčí dále do Rumunska. A je dnes dobrým zvykem znát i Rumunská pohoří s jejich vrcholy.\nProtože každý, prostě každý už v Rumunsku byl, a jenom nám to stále nevycházelo, stanovili jsme Rumunské hory jako letošní cíl číslo jedna. Abychom neztráceli drahocennou dovolenou v nějaké pahorkatině pochybné úrovně, zamířili jsme rovnou do Karpat nejkarpatovitějších, tedy na Fagaraš. Kvůli komplikacím s dovolenou a sjednocením termínů jsme nakonec odjeli jen v pěti těsně před koncem června.\nProblémem číslo jedna byla mapa Fagaraše. V Čechách se dají bez problémů sehnat mapy všech možných rumunských hor, ale mapa Fagaraše ne. Jen v jednom mapkupectví nám nabízeli fotokopii jakési rumunské mapy, kopie byla zčásti barevná a zčásti černobílá. Na Internetu jsme našli cosi naskenovaného, byla to ovšem mapka tak malá, že na ní nebylo téměř nic vidět. Navíc neobsahovala vrstevnice, což je u map pohoří trochu nepříjemná vlastnost. Nakonec jsme po Internetu objednali z Británie originální, asi tři roky starou, rumunskou mapu. Přivezl ji kurýr asi dva dny před odjezdem. Obsahovala sice vrstevnice, ale jinak nápadně připomínala dětské omalovánky.\nČasný odjezd způsobil jisté komplikace. Republiku jsme opouštěli v době, kdy se všichni Kudrnové a Jankové teprve probouzejí ze zimního spánku a připravují se na sezónu. Klasický model "autobusem plným lidí až pod hory" tedy nebylo možné aplikovat. Navíc jsme se chystali vyrazit již v pátek a vrátit se po týdnu v noci z pátku na neděli. Po několikadenním pátrání a kombinování jsme nakonec zvolili variantu autobusem těsně za hranice do Aradu, potom vlakem do vesničky Turnu Rosu, do hor, přes hory, pod horami a po horách a odtud po týdnu vlakem z Brašova až do Prahy.\nTrochu dobrodružně vypadala cestovka provozující autobusovou dopravu mezi Prahou a Aradem. Je rumunská, ale její zástupce v Praze na nádraží Holešovice mluvil jazykem výrazně připomínajícím ruštinu. Cesta do Aradu stála 900 Kč. K tomu jsme přikoupili rovnou v Praze i jízdenku na vlak z Aradu do Prahy, neboť jsme letos ještě naposledy využili slevu pro mladší 26 let. Vlak byl dražší, jízdenka i se slevou vyšla na 1300 Kč. Dalším drobným problémem bylo zajištění vlakového spojení z Aradu do Turnu Rosu. Jízdní řády Rumunských drah se nám sehnat nepodařilo, zkusili jsme proto poslat e-mail webmasterovi stránek rumunských železhnic, který kamarád vypátral ve smotcích Sítě. Marketinkové oddělení obratem v angličtině odpovědělo, vhodný vlak odjížděl z Aradu půl hodiny po příjezdu autobusu (tzn. zhruba v jednu hodinu ráno), v Turnu Rosu měl být následující den v deset hodin.\nZabalili jsme tedy nezbytné instatní polévky, kuskus i ovesné vločky a vyrazili. Autobus byl velmi pohodlný. Cestou přes všechny hranice (Česko-Slovensko, Slovensko-Maďarsko, Maďarsko-Rumusko) jsem poprvé v životě viděla, jak se uplácí celníci alkoholem. Na první hranici to bylo šampaňské, na druhé červené víno, na třetí pak pivo a několik lahví pepsi-coly. Vlivem jednání na hranicích byl autobus zpožděn, takže jsme do Aradu dorazili asi půl hodiny po půlnoci a asi půl minuty po odjezdu nejlepšího a nejrychlejšího vlakového spoje do Turnu Rosu.\nNa nádraží jsme měnili peníze ve směnárně. Měnili jsme poměrně dost, neboť jsme potřebovali zaplatit přepravu po Rumunsku a zajistit rezervu, kdyby nastaly jakékoliv komplikace. Díky kurzu 12 tisíc lei za marku jsme se rázem stali milionáři, což bohužel neušlo žebrákům ani jiným stálým obyvatelům nádraží. Nádražní budova musela být kdysi krásná, dnes je velmi schátralá a špinavá. Poprvé v životě jsem potkala špinavé, hladové a zfetované žebrající děti, nejmladším mohlo být asi šest let. Tu a tam prošel nádražím muž v jakési uniformě se samopalem na rameni, což náš pocit bezpečí vlastně moc nezvýšilo - zdálo se, že ten samopal nenosí jen tak na parádu. Okamžitě se kolem nás sesypaly hladové děti. Měli jsme strach cokoliv vyndavat a rozdávat, přece jen jsme vůbec netušili, kolik jich ještě může přijít, jak mohou být agresivní nebo nebezpečné. Nakonec je kluci podělili loupáky, které děti okamžitě zhltly.\nSpolucestující z autobusu, který dle vlastního vyjádření hovořil "slovansky", si všiml našich obtíží a děti zahnal. Potom nám začal shánět náhradu za vlak. Po sériích vyjednávání v pokladně a na informacích, v pokladně a na informacích, v pokladně... nám našel nejrychlejší a nejlevnější možné spojení, stálo nás každého zhruba 150 Kč. Jednání bylo velmi zdlouhavé. V okénku označeném jako informace žádné informace nepodávali, ale když se zeptáte v pokladně umístěné naproti informacím, pokladní zvedne telefon a zavolá si do informací pro radu.\nVlak odjížděl zhruba ve tři ráno. Byl trochu podobný patrovým panťákům, co jezdí z Prahy do Dobříše, jenom mnohem víc smrděl a byl mnohem špinavější. Ve vlaku svítily jen tu a tam slabounké žárovky, průvodčí si na cestující svítil baterkou. Asi v sedm ráno jsme vystoupili v městečku Simeria, kde jsme v půl dvanácté přestupovali na vlak do vesnice vzdálené asi 3km od Turnu Rosu. Nádraží v Simerii bylo v kontrastu s Aradem překvapivě čisté a lidské, a to včetně nesmírně čistých tureckých záchodů. V nádražní restauraci jsme stylově posnídali dršťkovou (je světlá, s česnekem) a pivo.\nI ve vlaku obcházeli žebráci, ostatní Rumuni jim poměrně často, častěji než je zvykem u nás, dávali peníze. Ve vlaku jsme potkali také Rumunské cikány, kteří nabízeli "kvalitní 14karátové zlaté prsteny" za kus chleba. V Čechách je prodávají dráž, ale jinak to musí být stejná mafie. Jako jediní také uměli pár slov "slovansky", jedna cikánka z téhle skupinky se k nám připojila i na nádraží, kde jsme naposledy upravovali batohy a byla dost neodbytná. Trochu jsem se bála.\nVesnice Turnu Rosu byla je jednou z nejpůvabnějších karpatských horských vesnic, jaké jsem zatím viděla. Jakmile jsme se po výstupu z vlaku ponořili do krajiny, získala jsem pocit, že jsem někde na hodně východním Slovensku. Ráz krajiny i vesnice je dost podobný. Po loňské Korsice se člověk najednou cítí jako doma. Karpaty jsou prostě Karpaty. V Turnu Rosu jsme u rumpálové studny nabrali vodu. Jakási místní starší paní nám přinesla porcelánový hrnek, abychom nemuseli pít vodu z dlaní. Paní nám také cosi horlivě vykládala rumunsky, příliš jsme jí ovšem nerozuměli, neboť Bořík, který jako jediný ovládal základy rumunštiny, už tou dobou uháněl vzhůru k horám. Interpretací proslovu té paní proto exsituje několik a byly zdrojem zábavy v následujících dnech. Já a Iffka si shodně myslíme, že nám ta paní říkala, ať si nahoře v horách natrháme nějaké kytičky, ze kterých je moc dobrý čaj. (Ukazovaly jsme přitom na lípu, že se z ní také dělá čaj, paní kývla a - podle nás - říkala, že ta kytička v horách je ještě lepší.) Jak ovšem došla Iffka k závěru, že se ta kytička docela určitě jmenuje pelyňek, to mi úplně jasné není. Pája (poslední očitý svědek rozhovoru), během týdne přišel na několik výkladů, poslední z nich vymyslel ve vlaku cestou domů - prý nás ta paní proklela a přivolala na nás déšť. Bůh ví. Pelyněk jsme nenašli a o počasí se dočtete dále. Po příhodě u studny jsme postupně prošli celou vesnicí, až jsme na samém konci narazili na červený kříž, označující cestu stoupající k hlavnímu hřebeni Fagaraše.\nIhned za vesnicí jsme se zabořili do strmého svahu, sevřeli pevně popruhy batohů a vydali se do hor. Stoupání bylo tak prudké, že jsme se při sběru lesních jahod vůbec nemuseli shýbat, daly se zobat rovnou ze stonků. Když už jsme vystoupali asi pět set metrů, začala se projevovat únava z dvoudenní cesty. I rozhlíželi jsme se, kde bychom mohli zastanovat. Po chvíli jsme vyšli z lesa na nádhernou voňavou rozkvetlou louku s takovým hebkým rovným sedýlkem a výhledem na nekonečné stráně a hřebeny. Rozhodli jsme se vybudovat stany a uvařit večeři, ale v místě seděl starší pán s malým chlapcem. Pán nám tvrdil, že půl hodiny výš je ještě jedna mnohem lepší louka, kde je navíc i potok. Znělo to tak lákavě, že jsme se zvedli, vystoupali strašně rychle ještě dalších dvě stě metrů, přeběhli několik dalších možných míst pro spaní, ale voda pořád nikde. Nakonec jsme stanovali na loučce podobné té první. Když jsme vařili večeři, proběhlo kolem stádo mezků s nákladem pro salaš na protější stráni. Za mezky šel mezi doprovodem i onen pán se synem - jestli tou vodou mysleli salaš na protější stráni, nemohlo to být půl hodiny.\nVšude kolem voněla horská louka tou neopakovatelnou směsí mateřídoušky, oregána a trav, ze salaše tu a tam větřík přinesl cinkání ovčích zvonků, sluníčko pomalu mizelo za hřebeny. Kochali jsme se a ukazovali si, kudy půjdeme následující den. Kolem deváté jsme se zavrtali do spacáků a usnuli.\nBěhem večera se pomalu zvedl vítr a foukal celou noc. Byl poměrně silný, neustále cukal a trhal naším stanem. Na rozdíl od Boříka s Pájou jsme ovšem večer zatloukli i všechny kolíky, a tak jsme mohli jen zlomyslně poslouchat, jak za tmy pobíhají kolem stanu a kotví.\nRáno nás probudilo sluníčko, které se rozhodlo udělat nám ze stanu saunu. Obloha byla modrá a bez mráčku. Nasnídali jsme, zabalili zase všechno do batohů a rozhodli se zajít nejprve k salaši pro vodu a teprve potom zahájit výstup na hlavní hřeben Fagaraše. Kousek za odbočkou k salaši (odhadem tak 300 metrů) jsme narazili na malý, ale čistý potůček, kde jsme se po dlouhé opláchli a nabrali zásoby vody na následující den. Při koupeli nás míjelo další (nebo to samé) stádo mezků. Místní se teprve stěhovali na salaše, a tak mezci nosili nahoru nádobí, oblečení a další nezbytnosti nutné k přežití na horské salaši.\nPo koupeli jsme zamířili zase vzhůru, k nejvyššímu bodu dnešní cesty stále přes tisíc metrů. Cestou jsme potkávali spoustu Rumunů. Všichni šli proti nám, Bůh ví, kde se v těch horách líhli. Rumuni měli v rukou igelitky, futrály se spacáky, tranzistoráky, slané buráky a především ohromné kytice divokých azalek. Po další hodině stoupání jsme dorazili do ohromného porostu divokých azalek, kde hospodařily další skupinky Rumunů. Z dálky jsme si k polednímu posezení vybrali malý vodopádek a kameny u potoka obrostlý ze všech stran azalkami, zblízka jsme vyděšeně zírali na plastikové lahve, papíry od svačin a plechovky od konzerv. Dlouho jsme se proto s obědem nezdržovali a pokračovali dál k obzoru.\nJak už to tak bývá, jen co jsme se vyškrábali na ten nejobzorovatější obzor, vykouklo za ním něco dalšího, mnohem vyššího, odděleného od nás drobným klesáním. Postupně jsme za sebou nechali oblast lesa i kleče, odpoledne jsme se rozloučili i s azalkami. Šli jsme po hřebenu porostlém travou a posypaném kameny. Navečer jsme vylezli na poslední vrcholek a čekal na nás už jen sestup k velkému jezeru, určenému za místo noclehu. Během sestupu jsme na levé straně hřebene zahlédli v hloubce jakési pleso, podle mapy ovšem mělo být jezero z druhé strany. Po drobných neshodách, zda jsou jezera dvě a jedno v mapě chybí, nebo je cesta zakreslena v mapě špatně, jsme sešli na levou stranu k pozorovanému jezeru. Neklesli jsme až k vodě, nechtěli jsme ztrácet drahocenné výškové metry. Asi dvě stě metrů pod hlavním hřebenem jsme rozbili strany na plošince u malého potůčku.\nPomalu zapadalo slunce, my jsme vařili večeři, stavěli stany, koupali se v potůčku a pozorovali ovce dole u jezera. Najednou se začala údolím valit podivná mlha, až jsme si všimli několika ohnisek hořící trávy vzdálených od nás tak kilometr. Vypadalo to děsivě, vtipné kamarády pochopitelně nenapadlo nic lepšího než tipovat, jak dlouho potrvá, než k nám ten oheň dorazí. Nakonec však oheň zhasl, zřejmě pomohl vítr.\nPo dvou dnech stoupání jsme se konečně ocitli na tom pravém Fagarašském hlavním hřebenu z kamene, trávy a lišejníku a přechod hor mohl vypuknout. Večer bylo nádherně jasno, a tak jsme si ještě ukazovali, kudy druhý den vyrazíme.\nV noci se nám nad hlavami zuřila poměrně silná bouřka. Ráno se údolím honila mlha a nad hřebenem se objevily mráčky. Vystoupali jsme zpátky na cestu a rázem jsme spatřili to správné jezero, kde jsme původně chtěli spát. Když jsme se k němu přiblížili, zaradovali jsme se, že jsme je den před tím nenašli. Jezero totiž bylo lemováno obrovskými hromadami plechovek a odpadků, odpadků byla plná i voda. Mezi těmi plechovkami by se jen těžko hledalo místo na stan. Navíc u jezera právě dlel bača s velkým stádem ovcí a několika psy.\nU jezera jsme se proto vůbec nezastavovali a pelášili jsme dál, vstříc prvnímu exponovanému místu hřebene. Přibývající a stále větší úseky sněhu nás (tedy některé z nás) ujišťovaly, že dnešní etapa bude nezapomenutelným zážitkem. S rostoucí nadmořskou výškou přibývalo více a více mlhy i větru. Konečně jsme dorazili k vrcholu cesty, za kterým se skrývalo ono těžko schůdné místo hřebenu. To už pro mlhu nebylo vidět prakticky nic, vítr byl docela silný a já jsem navíc začínala být vyčerpaná.\nRozhodli jsme se, že nebudeme pokoušet osud a sestoupíme postraním hřebenem k horské chatě, odkud se druhý den vydáme zpět na hřeben, ovšem až za ten náročný kousek. Chata byla asi o 800 metrů níže než místo, ze kterého jsme sestupovali, cesta vedla po velmi ostrém a strmém hřebenu. Během sestupu jsme sešli pod mraky a dokonce na nás několikrát vykouklo sluníčko. Když jsme obědvali, opalovali jsme se a ukazovali si vrcholy pro následující den. Těsně před chatou jsme nedočkavě sešli ze značky, takže jsme se k ní nakonec přiblížili stylově z jakéhosi houští.\nU chaty nás uvítali štěkající psi. Vlezli jsme proto ihned dovnitř. Podle průvodce to byla nejmodernější horská chata Fagaraše. Inu, byla obrovská. Moc si nedovedu představit, jak vypadají ty méně moderní. Po chvilce sezení v temné zchátralé jídelně se špinavými židlemi padlo rozhodnutí, že ještě ten den vyrazíme zpět k hřebenu a přespíme kousek výš u soutoku dvou potoků. Dříve, než jsme stihli vyrazit, zaklepal na okno chaty déšť a s neuvěřitelnou rychlostí se k němu přidala i hustá mlha. Vzhledem k tomu, že následující tři hodiny déšť neustával, rozhodli jsme se přenocovat v chatě. Nemělo cenu vyrážet do deště a zbytečně moknout, navíc bylo vidět na méně než dva metry.\nPřidělený pokoj byl čistší než jídelna a záchody, a tak se nám nakonec spalo docela dobře. Pršelo prakticky celou noc, několikrát se přiblížila i další bouřka. Ráno jsme se probudili do husté mlhy. Nepršelo, proto jsme se rozhodli vyrazit vzhůru k hřebenu s tichou nadějí, že se počasí přece jen ještě zlepší.\nStoupali jsme cestičkou zaříznutou do boku hřebene, po kterém jsme předcházející den sestupovali k chatě. Byla docela hustá mlha a rozhodně nebylo příliš horko. Cestičky byly plné vody a kaluží. V jednom ze zákoutí cesty pohlédla kamarádka, která zrovna šla jako první, tváří v tvář do očí medvědovi. My ostatní už jsme spatřili jen medvědí stopy na cestě, ale i tak to byl silný zážitek. Pokračovali jsme stále vzhůru, až jsme dosáhli soutoku. Mlha houstla, nepršelo, ale bylo temno a vlhko. Louka kolem soutoku byla naprosto podmáčená - jen těžko bychom zde hledali místo pro stany. Pomalu jsme stoupali v kamenitém strmém svahu nad soutokem a zrovna, když jsme vyslovili podezření, že by v dešti byla cesta neschůdná, začalo hustě pršet. Přesněji šíleně lilo. A tak jsme se otočili a hupky šupky, upalovali jsme zpět k chatě. Než jsme dorazili pod střechu, byli jsme už docela zmoklí. A tak jsme se usadili v jídelně, jež se už nezdála být tak špinavá jako předcházející den, a rozvažovali, co dál. Předpověď počasí byla jasná: déšť, déšť, mlha déšť a potom to samé znovu celý nadcházející týden. Jen tu a tam se trochu mlha roztrhala a my jsme skrz dešťovou clonu zírali do jednoho z nejkrásnějších horských údolí, co jsem kdy viděla.\nStále jsme nechtěli vydat povel k návratu, a tak jsme se rozhodli, že následující den vstaneme v šest hodin ráno a rozhodneme ráno podle počasí. Celou noc ovšem hustě lilo a ráno nás zase vítala mlha.\nNedalo se nic dělat - pokoušet se stoupat zpátky na hřeben a pokračovat v přechodu hor by bylo zoufalství. Celé hory byly mokré a bylo velmi pravděpodobné, že nahoře sněží a namrzá. Ač neradi, museli jsme proto sestoupit do údolí. Nemělo cenu přejíždět do libovolných jiných hor - hnusně bylo úplně v celém Rumunsku a vlastně v celé střední a východní Evropě.\nA tak jsme smutně v dešti sestupovali dolů dlouhatánskou dolinou. Kolem poledního jsme dorazili do první vesnice, kde jsme si stopli voňavé auto rozvážející čerstvý chléb a nechali se vyložit na nádraží. A přes Simerii, Arad a Budapešť jsme po více než 24 hodinách dorazili zpátky do Prahy. Nebe bylo neustále zatažené a déšť neustal ani doma.