Do Spojených států stokrát jinak\nVe spolupráci s americkou společností United nabízí Lufthansa s okamžitou platností letenky za zvýhodněné ceny do celkem sta atraktivních destinací ve Spojených státech. Cestující z Česka se tak mohou vydat na předvánoční nákupy do New Yorku za 7 000 Kč, užívat si sněhu v lyžařských areálech v okolí Denveru za 11 500 Kč nebo surfovat na Havaji za 21 000 Kč. V nabídce nechybí ani San Francisco za 12 500 Kč nebo floridské Orlando – nejnovější americká destinace společnosti. Lufthansa tam bude létat od začátku listopadu a cena letenky bude začínat na 10 500 Kč.\nDíky výhodné nabídce mohou cestující navštívit i méně obvyklé turistické cíle. Cena zpáteční letenky do Jackson Hole ve Wyomingu, výchozího bodu pro návštěvníky Yellowstonského národního parku, začíná na 14 000 korunách. Elvisův Memphis v Tennessee je možné navštívit již za 9 000 Kč. Ideální destinací pro zimní dovolenou je také Palm Springs na Floridě za pouhých 13 500 Kč. Za ceny od 11 900 je pak možné obdivovat texaské San Antonio, které je známé půvabem své historické architektury. Kompletní nabídka je umístěna na internetových stránkách www.lufthansa.com v sekci „Top Offers“.\nSpeciální nabídka platí pro zpáteční lety z Prahy do USA v ekonomické třídě s přestupem v Mnichově nebo Frankfurtu. Letenky je možné rezervovat od dnešního dne do 29. září. Uvedené ceny platí pro letenky platné mezi 1. listopadem a 13. prosincem a mezi 24. prosincem a 29. únorem 2008. Další speciální tarify se vztahují na letenky s odletem mezi 4. zářím 2007 a 31. březnem 2008. Všechny uvedené ceny jsou bez poplatků a letištních tax. Letenky lze objednat v telefonickém rezervačním centru společnosti Lufthansa na čísle 234 008 234, na stránkách www.lufthansa.com, u cestovních kanceláří nebo přímo v prodejně letenek společnosti Lufthansa na pražském letišti.


Nankang AS-1 195 /60 R 15 88 H : Osobní letní pneu : Bestpneu.cz\nNankang AS-1 195 /60 R 15 88 H\nNANKANG AS-1 je komfortní letní pneumatika s asymetrickým dezénem pro vozy nižší, střední i vyšší třídy. Na vnější straně běhounu je použit zakřivený vzor s vysokou tuhostí pro zvýšení přilnavosti v zatáčkách. Dvě podélné široké drážky byly použity pro lepší odvod vody a zvýšení účinnosti a bezpečnosti jízdy na mokré vozovce. Na vnitřní straně běhounu jsou použity rovnoměrně rozložené lamely pro lepší jízdní pohodlí. Kromě toho unikátní design ramenní oblasti běhounu normalizuje tuhost celého dezénu a zabraňuje nepravidelnému opotřebení. Unikátní směs na bázi siliky nejen zvyšuje přilnavost na mokré vozovce, ale také snižuje valivý odpor a spotřebu paliva.


Pojízdný stolek na projektor MC-671\nÚvod » Držáky na projektory » Mobilní stolek na projektor (notebook) MC-671\nModerní stolek s pojezdem\nČíslo produktu: MC-671\nCelková cena bez DPH: 2 479 Kč\nStabilia stolku je výborná. Zajišťují ji čtyři otočná kolečka, které je možné zaaretovat a zajistit proti pojezdu. Díky pevné a odolné podstavě a celkové konstrukci odolá stolek i nenadálým situacím. Horní desku je možné sklopit pod úhlem 35° a to na obě strany. Navíc k náklonu nepotřebujete žádné další nářadí. Zarážky umístěné na krajích zbraňují pádu přístroje z desky. Stabilta stolku zůstavá stejná i při maximálním náklonu.\nNastavitelná výška 585 až 885 mm\nRozměr horní desky 600x400 mm\nRozměr podstavy 530x458 mm\nNáklon horní desky +/- 35° (možnost zajištění sklonu v požadovaném úhlu)\nRozměry balení 600x600x150 mm\nZarážky na krajích horní desky - zabraňují pádu zařízení\nVhodný na častou změnu místa a přesuny\nNastavení výšky a náklonu bez použití nářadí\nCelková cena 3 399 Kč


ZRUŠENO: Koncert pro koně, sv. Jana Nepomuckého i Jana Třísku - Pražský patriot\nZRUŠENO: Koncert pro koně, sv. Jana Nepomuckého i Jana Třísku\n20. srpna 2021 07:01\nMinulý rok uspořádal spolek Piána na ulici kavárníka Ondřeje Kobzy hostinu na téměř prázdném Karlově mostě. Sousedská akce chtěla symbolicky spojit dva břehy. Přemostit nesoulady. Na chvilku spojit rozdělenou společnost.\nKarlův most se už zase zaplnil lidmi, Pražany i turisty ze zahraničí, ale potřeba být spolu a zažít něco „pospolu“ zůstala. A tak se organizátoři rozhodli vytvořit alespoň na jeden večer jakési „Snové“ město pražské.\nAž se v neděli 22. srpna setmí, zamíří o deváté hodině večerní pod slavný kamenný most lodička s fenomenálním pianistou Lukášem Vondráčkem. Na pontonu jej bude čekat klavírní křídlo a bílý kůň. Neosedlá si ale koně, ale ono klavírní křídlo. Lukáš Vondráček, který debutoval už jako patnáctiletý na koncertě v Rudolfinu doprovázený Českou filharmonií, na něm tentokrát zahraje sólový koncert pro koně. Pro legendárního Pegasa, kterému propůjčí své křídlo.\nKoncert se bude hrát pro koně. Ale i pro ryby, racky, lidi na lodičkách, lidi na mostě. Pro zde utonulého sv. Jana Nepomuckého a Jana Třísku. Bude to takový dárek pro všechny.\n„Chceme tím ukázat, že za světovou hudbou nemusíte do slavné Carnegie Hall. Že se z mostu může stát divadelní ochoz. Ze šlapadel se přenést do hudební lóže. A z úplňku a Pražského hradu se stanou kulisy té nejkrásnější hudební síně světa,“ popisuje akci Ondřej Kobza.\nNa část koncertu se připojí druhý pianista Yury Shadrin, struny rozezní i violoncellista Tomáš Jamník a houslista Josef Špaček. Repertoár však dopředu daný není… Všichni budou hrát to, co jim pomalu tekoucí voda Vltavy do nástrojů za noty a inspiraci přinese. Protože v tom tkví kouzlo unikátního, neopakovatelného okamžiku.


Dub červený musí zlikvidovat pomocí chemie - Děčínský deník\nDub červený musí zlikvidovat pomocí chemie\nDěčín – Chemické přípravky k odstranění dubu červeného použijí ochránci přírody na Pastýřské stěně poprvé.\nDub červený z Pastýřské stěny v Děčíně snad nadobro zmizí, pomůže k tomu chemický postřik. „Americký dub červený vytlačuje původní druhy dřevin, jako je dub zimní, buk lesní, lípa velkolistá, habr obecný a další,“ vypočítal Štěpán Hofmeister ze Správy chráněné krajinné oblasti Labské pískovce. Dub červený byl v okolí zoologické zahrady vysazován v 1. polovině 20. století jako okrasná parková dřevina původem ze Severní Ameriky. Na Pastýřské stěně a zejména na jejích jižních svazích se ale v současnosti chová jako velmi invazní druh. „Pokud bychom jej neodstranili, tak by zde v průběhu desítek dalších let naprosto převládl. Hospodářským cílem a zároveň cílem ochrany přírody je přitom vytvoření druhově pestrého lesa z našich domácích dřevin. Expanzí dubu červeného by navíc zaniklo útočiště celé řady rostlin a živočichů,“ řekl k zásahu Hofmeister. Chemické přípravky k odstranění dubu červeného použijí ochránci přírody na Pastýřské stěně poprvé, k tomu kroku museli přistoupit poté, kdy veškerá mechanická opatření selhala. Do roku 2011 se vymýcená plocha dočká nového zalesnění původními dřevinami, zejména pak dubem zimním.


Seriály pro ženy - 13 nejlepších seriálu pro ženy - OurLive\nTaké občas nevíte na co kouknou když to teď s tím počasím opravdu moc nevychází? Zkuste kouknout na nějaký seriál ze seznamu upřímně viděla jsem všechny i když ne všechny do konce a rozhodně doporučuji každý z nich. A pokud už znáte všechy seriály z tohoto seznamu podívejte také na 13 seriálů, které by každá žena měla vidět.\nSex ve městě je takový seriál který asi zná každá z nás. tak asi není třeba moc představovat navíc serial pokračuje dvěma filmy.\nŠíleně populární americká série, kterou lze určitě nazvat jak drama, tak komedií. Tento příběh zaujme publikum doslova od prvních minut první série. To je přirozené, protože děj seriálu je blízký mnoha moderním ženám, protože každý z nás se nejvíce zajímá o stejné otázky: Jak vytvořit zdravou a silnou rodinu? Jak vychovávat děti? Jak udržovat vášnivý, láskyplný vztah se svým manželem? Jak navázat vztahy s přáteli? Jak (a kde), můžete zachovat svá vlastní tajemství a tajemství jiných lidí?\nSeriál vyprávění romantické příběhy třech úspěšných podnikatelek z Manhattanu. Wendy pracuje jako režisér produkčního studia, které neprochází nejlepším obdobím. Další hrdinka, Nico, nemá žádné menší problémy. V práci redaktorky poměrně populární publikace má štěstí, ale její osobní život nejde dobře. Její manželství prasklo ve švech. A třetí se pomalu hroutí kariéra.\nTato série je poněkud podobná legendárnímu sexu a městu, protože také vypráví o nejlepších přátelích, jejichž životy jsou plné milostných příběhů, vzestupů a pádů a neuvěřitelných dobrodružství. Katie, Shabban, Trudy, Jessica jsou velmi odlišné, ale i přesto jsou k sobě velmi připoutané.\nArmy Wives je americká dramatická série, která sleduje život čtyř armádních manželek a jejich rodin. Seriál je poutavý a vtáhne vás do děje.\nZvláštností hrdinek je, že překonávají všechny překážky, které pro ně život připravuje, a ukazují, že osud je nerozbije, přežijí, bez ohledu na cokoliv. Každá z nich vždy vypadá skvěle, obléká věci z nejnovějších kolekcí nejznámějších designérů na světě, nevěnuje pozornost názorům jiných lidí a hrdě s hlavou vztyčenou dělá vše pro to, aby zvítězila. Komediální scény dávají tomuto příběhu zvláštní kouzlo. Každá dívka pochází z malého města, aby dobyla šílený New York. První věc, kterou dělají, je najít práci. Zoe se stává účetní, Caitlin se stává slibnou obchodnicí, Mia začíná budovat vydavatelství knih a Juliet provozuje hotel. Osud však dívky tak nepodporuje, jak by se mohlo na první pohled zdát. Před nimi je spousta nepředvídatelnosti. Jedna z nich bude muset opustit výchovy dětí, druhá ztratí svého milence, ale zaujme velmi příznivé postavení ve společnosti, třetí pochopí, že je ženou netradiční sexuální orientace a čtvrtá je nevěrná svému manželovi. A jediné, co v jejich životech zůstává, je přátelství.\nTeto seriál obsahuje prvky melodramatu i komedie. Sledování každé série je skvělý způsob, jak si odpočinout od shonu života a užít si skvělou komediální atmosféru. Hlavní postava se jmenuje Jus, je jí čtyřicet a ve svém životě hodně trpěla. Vdala se velmi brzy, ale její vyvolený byl prostě smolař. Jus se rozhodne rozvést se a vychovávat dospívajícího syna sáma, vyrovnat se se všemi problémy, které se objeví. Ale věří, že přijde její čas štěstí. Časem hrdinka pochopí, že život je krásný ve všech jeho projevech, a ocení každou událost v jejím životě.\nDěj se točí kolem života maminky Lorelai a její dcery Rory Lee, která žije v malém městě v Connecticutu. Jejich život je plný lásky, přátelství, laskavosti a pozitivních emocí a problémů. Lorelai je mladá matka, protože porodila v 16 letech. Svou dceru se jí podařilo vychovat velmi důstojně. Vztah matky s její dcerou lze nazvat ideální, protože mají hodně společného – od svých oblíbených filmů a stravovacích návyků až po pohled na život. Na první pohled se můžete rozhodnout, že jsou sestry. Jejich život je nicméně nepředvídatelný a plný překvapení. Na tomto seriálu jsem vyrostla a myslím si že pokud jste ho ještě neviděly tak právě v tomto sychravém období je to ten správný seriál která vám vykouzlí úsměv na tváři.\nV této sérii bylo všechno, a stala se okamžitě hitem roku. Významní herci velkých filmů (Nicole Kidman, Reese Witherspoon, Shailene Woodley), kteří hrají na nejvyšší úrovni, krása a přetvářka příměstského prosperujícího života, intriky a drby, zločin, špinavá tajemství prosperujících rodin. Na školním plesu někoho zavraždili, ale nevíme, kdo je oběť. Série nám vypráví příběh malého města několik měsíců před tragédií. Všechno to začíná, když do města dorazí nová obyvatelka se svým mladým synem. Vražda je s ní a jejím tajemstvím jasně spojena.\nTento seriál je dobré sledovat po náročném dni, protože je tak jasný a zábavný, že není možné zůstat lhostejný. Trochu sentimentální, ironický, romantický. Čeká vás složitost sexuálních vztahů a střet mužských a ženských světů a otázky přátelství a lásky. Jessica se rozešla s chlapem po jeho zradě, naléhavě potřebuje najít bydlení, ale s platem učitelky základní školy to není snadné. Nalezne skvělou možnost, pouze její sousedé jsou tři kluci. To jak se muži učí všechny ženské věci vás pobaví, a zároveň ji radí, jak se chovat s kluky, oblékat rande a ne bláznit se. Celá tato společnost se vždy dostane do různých problémů, vtipných a někdy i trochu smutných. Pokud jste ještě neviděli a mate náladu na něco lehkého rozhodně zkuste tento seriál.\nNenechte se oklamat takovým rustikálním názvem, seriál stojí za to a má vysoké hodnocení. Možná to vysvětluje skutečnost, že se na něm podílel Steel Magnolias. A je tu vše, co potěší naše ženské srdce: stylové a drahé interiéry, krásné věci a móda, ženské drby a intrigy, přátelství a samozřejmě láska. A je tu Texas, jak je obvyklé v vtipech: povinné je chodit do kostela, mít zbraň v ženské kabelce, perfektní účes a make-up, i když jdete do obchodu za rohem, důležité vlastnosti: arogance a úzkoprsost. Hlavní postava Amanda přišla o manžela. Je nucena se dvěma dětmi vrátit do své historické vlasti – do Dallasu. Tady byla jiná osoba: nejoblíbenější dívka ve škole, z bohaté rodiny, královna plesu, která s jedním zvednutím obočí mohla zničit pověst kohokoliv na škole. Nyní je jiná, ale obyvatelé si pamatují její hříchy. Amanda se bude muset znovu naučit, jak žít v Texasu a odolávat vůli svých bývalých spolužáků, kteří na ni celou dobu měli zub.\nPokud v „dobré manželce“ (psala jsem v článku seriály které by mela vidět každá žena) pozorujeme růst hlavní postavy z přišlápnuté ženy v domácností na žraloka právnického světa, pak v „kravaťáci“ můžete koukat na hezké muže v právnickém světě. Všichni jsou v kostýmech, sebevědomí a svůdní, prvotřídní a ambiciózní. Samouk právník Mike, který se během neúspěšného prodeje drog snaží skrýt před policií, dostává se na pohovor v advokátní kanceláři. Na rozdíl od skutečných absolventů, kteří vyrostli ve skleníkových podmínkách, je Mike chytrý, zná svět a má až neuvěřitelnou paměť. Proto ho jeho šéf Harvey – prvotřídní právník, vezme do práce. Netrápí se, že ten chlap nemá vzdělání, je připraven ho krýt. Harveyovy zkušenosti a Mikeova skvělá mysl vytvářejí nejlepší americké právnické duo.\nPříběh o úspěchu mladého talentu – herce Vincenta Chase. Klasika americké kinematografie je o tom, jak chlapec, který vyrůstal v New Yorku, se sláva slavný a veřejně uznávaný. Neodolatelná touha ho nutí spolu s několika přáteli plnit americký sen v tak krutém, ale vyhledávaném Hollywoodu. O úspěch v šoubyznysu se pokouší i Vincentův Bratr i jeho přátelé. Kteří popadnou jakoukoli, dokonce i nejchudší šanci, aby to nějak dokázali. Pouze na Vincenta se však štěstí usmívá – po zobrazení reklam se mu podařilo přilákat pozornost producentů. Jedno dobré ráno se Vincent probudí a uvědomí si – tady to je! Je v Hollywoodu a je bohatý a slavný. Užívá všechny příležitosti, aby cítil kouzlo hvězdného života, ale přesto nezapomíná na své věrné přátele a společníky na cestě ke slávě.\nJestě potřebuješ další typ na večer další seznam serlánů pro ženy


Kořínci - Knihkupectví Dlouhá punčocha\nPříroda, Roční období, Skřítci\nČím to, že "Kořínci" zůstávají aktuální i pro dnešního čtenáře? Bezpochyby je to samotná představa dětí žijících v teplém bezpečí Země, hrajících si ve skrýších a v souladu s koloběhem ročních období.\nKniha nás provádí následujícími obrazy: nejprve se zase cítíme jako malé děcko schoulené v útulných tmavých kořenech. Pak přichází probuzení paprskem světla z rukou Matky Země a nakonec dramatický východ ven do krajiny! Oba světy, dosud nepropojené, se nyní prolínají v jediném výtrysku života. Na obloze víří ptáci. A následují čtyři scény venku v krajině, přičemž v té poslední, podzimní, se děti rozcuchané studeným větrem vrací zpět do hlubokého bezpečí Země.\n„Kořínci" byli ve své době také zjevením jiného, láskyplného a přirozenějšího dětského světa, který se tehdy otevřel — jak z pohledu dětské psychologie, tak z pohledu umění. A to je bezpochyby druhý hlavní důvod jejich nesmrtelnosti.


Elisabeth Revol promluvila o šíleném sestupu ze zimního Nanga Parbatu | Lidé&Hory\nElisabeth Revol promluvila o šíleném sestupu ze zimního Nanga Parbatu\nSedmatřicetiletá francouzska Elisabeth Revol se stala první ženou v historii, které se podařilo vystoupit na osmitisícovku v zimním období. Místo radosti ale po výstupu následovaly velké strasti. Když se s polským horolezcem Tomkem Mackiewiczem objala na vrcholu Nanga Parbatu (8125 m), bylo šest hodin večer a obzoru vévodila černočerná tma. Bylo jasné, že sestup bude extrémní. Jak se později ukázalo, byl nad síly obou dobodruhů. Zatímco Eli zachránili neskutečně rychlí horolezci z polské expedice na K2 – Denis Urubko (RUS) a Adam Bielecki (POL), které transportoval na Nanga Parbat vrtulník, Tomek takové štěstí neměl.\nJiž během sestupu utrpěli oba omrzliny a Tomek navíc přestal vidět – více Eli: „Nepoužil vůbec lyžařské brýle, protože během dne bylo pod mrakem a občas i mlhy. Večer pak měl již výrazný zánět spojivek. Na vrcholu jsme se nezdrželi prakticky ani sekundu. Věděli jsme, že nás čeká doslova úprk z hory.“\nBěhem sestupu již Tomek prakticky neviděl, a tak se stále držel Eli za rameno. Takto se postupně probojovali do výšky 7200 m, kde museli přečkat noc v ledovcové trhlině. Během tohoto bivaku se stav polského alpinisty výrazně zhoršil. Ráno vykašlával krev – což je jasný důkaz výškové nemoci, respektive otoku plic. Eli se rozhodla požádat o pomoc. Odpověď zněla: „Pokud sestoupíš do 6000 m, jsme schopní pro tebe přiletět vrtulníkem a potom se postarat o Tomka. Bylo mi to takto doslova zadáno.“\nTomkovi tedy nechala stan, spacák a další potřebné věci a řekla mu, že ho v pozdním odpoledni vyzvedne vrtulník. S minimálním vybavením a velkým odhodláním se tedy sama rozhodla sestupovat vstříc nabídnuté pomoci. Jenomže špatné počasí ji dovolilo sestoupit pouze do výšky 6800 m, kde musela strávit další noc v ledovcové trhlině: „Tou dobou jsem měla větší strach o Tomka, než sama o sebe.“\nEli & Tomek\nAle i v případě Eli nastalo velké zhoršení stavu. Začala mít halucinace. Dostala jakési vnuknutí, že jí někdo přinese horký čaj, když si sundá botu, a tak sestupovala dalších pět hodin bez boty, kromě rukou jí tedy omrzla i noha.\nOkolo třetí hodiny ranní se konečně dostala do tábora v 6000 m, kde se setkala se svými zachránci: „Náhle jsem uviděla ve tmě dvě čelovky. Začala jsem křičet a pak jsem jen slyšela – vše bude dobré, Eli!“\nZbytek noci strávili všichni tři společně ve stanu. Ráno museli Denis Urubko s Adamem Bieleckim provést osudové rozhodnutí – nepokračovat ve výstupu k Tomkovi, ale začít se soustředit na to, jak dostat z hory co nejdřív Eli – více už Denis: „Rozhodovali jsme se mezi tím, zda se pokusit o záchranu Tomka s minimální šancí na úspěch, nebo využít velké šance na záchranu Eli.“\nDenis Urubko, Elisabeth Revol a Adam Bielecki, foto: Adam Bielecki\nSestup se zdařil a francouzská alpinistka mohla být z výšky 4800 m konečně transportována vrtulníkem. I z důvodu zhoršeného počasí se další záchranná akce na Nanga Parbatu nekonala. Tomek Mackiewicz si při své již sedmé zimní expedici na Nanga Parbat splnit velký životní cíl, ale zároveň se mu stala osudnou – stejně jako jeho manželce a třem dětem. Více – včetně možnosti vyjádřit podporu Tomkově rodině peněžním darem najdete ZDE. Závěrem nezbývá než smeknout před členy polské expedice na K2, jejichž blesková záchranka vejde do dějin alpinismu!\nEli v nemocnici\nPublikováno dne 6.2.2018


Linuxář přechází na Mac - 1.díl\n(Čtení tohoto článku zabere přibližně: 3 - 5 minut/y.)\nJelikož se u nás v práci rozšiřuje vývojový tým, rozhodli jsme se sjednotit vývojářské platformy. Jako hlavní platformu jsme zvolili apple a to z mnoha důvodů, které zde ale popisovat nehodlám. Zajímavý spíše bude přechod z linuxu na mac. Tedy jen částečný, jelikož jsem souhlasil s přechodem na mac v práci, ale doma budu i nadále používat linux. Z tohoto důvodu jsem volil jednodušší ale hezké řešení -> iMac a ultra HD monitor.\nPřiznám se, že nejvíce jsem se těšil na ten monitor. A bylo proč, je fakt nádherný :)\n25. květen je již pár let označován jako "ručníkový den" a to proto, aby byla uctěna památka Douglase Adamse, autora famózního díla "Stopařův průvodce po Galaxii". Právě z tohoto díla si fanoušci vybrali symbol, kterým se rozhodli uctít památku Douglase Adamse. Původně se jednalo pouze o jednorázovou akcí, která spočívala v celodenním nošení ručníku. Z jedno dne se ale stala každoroční akce, která spojuje fanoušky po celém světě.\nTento rok jsem se této akce poprvé zúčastnil i já.\nFirst look: Kubuntu 15.04 s KDE5 ( Plasma 5 )\nVyšla nová verze ubuntu a také i jejich derivátů. Dnes se podíváme na distribuci Kubuntu, která obsahuje nové prostředí KDE5 ( tedy přesněji Plasma 5 ).\nNež začnete číst, tak upozornění na začátek - tento příspěvek obsahuje spojlery!\nJe to přesně 20 let od první inscenace muzikálu Drákula. Tenkrát jsem měl možnost vidět televizní záznam tohoto představení a byl jsem doslova unesen. Byl jsem ale ještě malý, abych se vydal do Prahy na představení.\nNyní, po dvaceti letech od premiéry, byl tento muzikál znovu nastudoval v hudebním divadle Karlín a mě nic nebránilo si lístky objednat a na muzikál vyrazit.\nLinux & Microsoft Onedrive\nNe jen na firmě, ale celý IT svět se pomalu dělí podle toho, jakou cloudovou službu používáte. Já osobně dlouhodobě používám dropbox, který mi vyhovuje a hlavně jeho podpora v linuxu je více než dobrá. Jenže používání pouze souborového cloudu je nedostatečné a čím dal více jsou důležitější další přidružené aplikace.\nKnihu jsem nečetl, film si již nepamatuji a tak jsem mohl vyrazit na divadelní hru Gerge Orwella 1984 v podání divadla Petra Bezruče z Ostravy.\nJsou linuxáři větší IT srdcaři než windowsáci?\nTento příspěvek jsem se rozhodl sepsat poté, co jsme zažili havárku windows serveru u klienta a následné řešení problému, do kterého se nakonec zapojili všichni - jak windowsoví technici, tak linuxoví.


Německo v naivní podřízenosti vůči Bruselu. Těmito slovy uvedl německý týdeník Focus článek, v němž konstatoval, že EU absolutně nezvládla nákup vakcín. Předseda Trikolóry Václav Klaus mladší si ještě přisadil.\nTýdeník Focus vystavil vládu německé kancléřky Angely Merkelové tvrdé kritice. Za nákupy vakcín celou Evropskou unií a ne jednotlivými členskými státy. Nákup vakcíny označil Jan Fleischhauer ve svém komentáři za „debakl Evropské unie pod vedením Ursuly von der Leyenové“. Informuje o tom server novinky.cz\nOsobně by předpokládal, že EU nákupy od jednotlivých společností lépe rozloží, aby tolik nevadilo, když některé dodávky vypadnou nebo konkrétní vakcína ještě nebude schválena. Ale to se nestalo. Další slabé místo vidí komentátor v tom, že se EU snažila nakoupit vakcíny především co nejlevněji a to je problém, protože nejnižší cena není vždycky to nejdůležitější. Šetření na vakcínách považuje za nesmyslné už proto, že by očkování většiny populace pomohlo ukončit lockdowny, které jsou podstatně dražší než celá vakcína.\nKdyž si tato slova přečetl Václav Klaus mladší, konstatoval, že Jana Fleischhauera pravděpodobně čeká vyhazov. „Já myslím, že Evropa a nová levice má řešení i tohoto problému: Pana redaktora vyhodit z práce a zablokovat mu Twitter a Facebook. Pak bude moci svoje pobuřování říkat veverkám v lese a bude klid. Tentokrát ne ‚klid na práci‘ (nová doba), ale klid na lockdown,“ prohlásil Klaus na sociální síti Facebook.\nRozčílený člen Trikolóry vystoupil z řady: "Znám pravý důvod, proč Klaus odešel!"\nKonec Klause mladšího! Důvěrný zdroj prozradil pravý důvod! Může za to i otec\nLedecký si opět natřel Merkelovou na chleba! TOHLE byste od něj nečekali


FP Brno - Volný čas\nPrototýpci nabízí vzdělávací akce pro děti, rodiče a učitele zaměřené na rozvoj podnikavosti a digitálních kompetencí. Vytváříme fyzické produkty a smysluplně na nich stavíme rozvoj kreativních digitálních dovedností. Naším cílem je umožnit dětem realizovat jejich vlastní nápady.\nNabídka originálních programů nejen pro děti, animační programy, SHOW s MIMONI a jiná originální vystoupení.\nMasáže kojenců. Určeno pro kojence ve věku 2–8 měsíců.Součástí náplně kurzu je i nácvik poloh a držení kojence, podporující jeho správný psychomotorický vývoj.\nMCA (Young Men´s Christian Association), neboli Křesťanské sdružení mladých lidí, je nejstarší, největší, nejrozšířenější mládežnická organizace na světě.\nPlaváček – baby club\nKurzy plavání pro děti a miminka, pobyty a semináře pro rodiny, plavání v rodinách s miminkem.\nDDM Helceletova a další jeho pracoviště.\nKotlanova 13, 628 00 Brno-Líšeň, tel.: 544 232 641, www.salesko.cz\nKnihovna poskytuje informace o literatuře, o regionálních autorech, faktografické a právní informace, informace o Brně a regionu, informace ze státní správy a samosprávy, meziknihovní výpůjční službu. Pořádá kulturní pořady pro školy a veřejnost.\nKobližná 4, 601 50 Brno, telefonní čísla KJM, www.kjm.cz\nLipka – školské zařízení pro environmentální vzdělávání je jedna z největších a nejstarších organizací v České republice, které se věnují environmentální výchově, vzdělávání a osvětě.\nLužánky středisko volného času\nPosláním Lužánek – střediska volného času je inspirovat, motivovat a poskytovat prostor pro volný čas a osobní rozvoj každého člověka. SVČ Lužánky v současné době najdete na jedenácti místech v Brně a okolí.


Jak se dožít smrti? | Kvantová cesta\nJak se dožít smrti?\n3.9.2017 by jiri_kotrla\nVzhledem k tomu, že jsem na vydání mého e-booku „Jak se dožít smrti“ sám, tak předpokládám vydání v průběhu měsíce září (September) 2017 a jelikož již nyní eviduji poměrně velký zájem, můžete si elektronickou knihu objednat zde:\n23. – 24. září 2017 Praha\nČtení z kvantového pole a zvědomování\n6. – 8. října 2017 Náchod\nKvantová regenerace 3\n21. října 2017 Praha\nKvantová svoboda v matrixu a energie\n22. října 2017 Hradec Králové\nVšechny kurzy v Kalendáři akcí…\n© 2017 Kvantová cesta – Jiří Lexa


Beachvolejbalová cesta gymnazistek ze Slezského | Slezské gymnázium Opava – "V čase a prostoru se neztratíme"\nBeachvolejbalová cesta gymnazistek ze Slezského\n19. 6. 2016, Magda Hrstková\nV květnu jsme se zúčastnily okresního kola beachvolejbalového turnaje v Opavě na Kolofíkově nábřeží. Naši školu reprezentovala dvě trojčlenná družstva:\n1. družstvo: Michaela Cvancigerová, Lucie Seidlerová (2. B) a Tereza Gatnárková (1. B)\n2. družstvo: Natálie Žůrková (1. A), Vendula Píšalová (1. B) a Kateřina Lebedová (3. C)\nDívky z prvního družstva se umístily na 3. místě a nám – Natálii a Vendule, se podařilo na tomto turnaji zvítězit.\nTo znamenalo, že nás čekají dvě krajská kola, kde budeme bojovat o postup na mistrovství České republiky. Na tyto turnaje už s námi nejela Katka Lebedová. Po velkém a bojovném finálovém utkání s družstvem děvčat z Českého Těšína jsme vyhrály krajské kolo v Ostravě.\n2. června 2016 jsme se vydaly do Brna na MČR. Byly jsme nejmladšími účastnicemi. První zápasy se nám dařily, pak se na nás ale nejspíše podepsalo brzké ranní vstávání a my jsme nakonec obsadily 7. příčku.\nVšechny turnaje s námi absolvoval pan učitel Kollár jako doprovod, trenér, fanoušek i psychická podpora. Věříme, že by naše umístění mohlo být v dalších ročnících ještě o pár příček lepší.\nVendula Píšalová, 1. B\n16_06_02 Beachvolejbalová cesta gymnazistek ze Slezského


Jan Kotěra: Rodinný dům, Aktuálně - SlavneVily.cz\nJan Kotěra: Rodinný dům\nFOIBOS - 10. 7. 00:00\nPřijďte si do pražské Trmalovy vily prohlédnout letní výstavu, zjistit něco víc o tvorbě architekta Jana Kotěry, jehož výročí letos vzpomínáme! 15. 6. - 31. 8. 2011\nOd prvních začátků (Herbenova vila) přes rané realizace (vila Františka Trmala, Vedelína Máchy) k vrcholným stavbám (vila Baťova, vlastní vila na Vinohradech) až po pozdní spíše klasické stavby (Štencova vila, dům V. Rýdla). Rodinný dům je v Kotěrově tvorbě přítomný po celou dobu svého předčasně ukončeného trvání. Můžeme na něm sledovat proměny přístupů architekta k tomuto médiu, od anglického domu, přes modernistický ideál ztělesněný ve vlastní vile v Hradešínské ulici, až po experimenty s kubismem (dvojdům bratrů Mandelíků) a tradičnější formy pozdní tvorby. Na Kotěru navazovali jeho kolegové (Kamil Hilbert) i žáci (Josef Gočár, Otakar Novotný či F. L. Gahura). Celý projekt si do budoucna klade za cíl zpracovat i další Kotěrovy vily a rodinné domy včetně hojného počtu nerealizovaných projektů (Kramářova vila Barbo Christo na Krymu či Peiskerův dům ve Žďáru u Borohrádku, velmi podobný Trmalově či Herbenově stavení). Na výstavě v Trmalově vile bude k vidění také Kotěrův nábytkový design a mobiliář.\nT: +420 274 772 362\nT: +420 274 774 451 (ředitelka)\nÚt - Pá 12:00, 14:00, 16:00\nSo - Ne 10:00, 12:00, 14:00, 16:00\nhodinový prohlídkový okruh 40,-Kč\nstudenti, důchodci, ZTP 20,- Kč\nTRAM: 7, 19, 26 na zast. Strašnická\n22 na zast. Průběžná\nMETRO: A, stanice Strašnická\nKOLO: nedaleko vily vede cyklostezka A24\nAUTO: Jeďte po Vinohtradské směrem z centra, minete ulici Starostrašnickou, pokračujte rovně ca 200 m po Černokostelecké a zabočte doprava na ulici Saratovskou. Po 300 m odbočte opět doprava na ulici Věšínovu. Jeďte pořád rovně, po 100 m opět přejedete ulici Starostrašnickou a pokračujte rovně, až přijedete k Trmalově vile. Tuto trasu doporučujeme především kvůli jednosměrným ulicím v okolí vily.


Vánoční koledy cd best, e-shop\nVánoční koledy cd best - správná volba. Balíček z reklamní čokolády i firemní víno jsou vhodné jako best luxusní dárky i balíčky pro firmy i jako best luxusní dárky i balíčky pro klienty a je to dobrá reklama. Objednejte si potisk balíčků a dárků. Novoročenky a firemní PF je vhodné objednat včas jako novoroční přání pro firmy. Reklamní cukrovinky jsou oblíbené jako firemní dárek. Dárkové předměty Praha a reklamní agentury Praha jsou vhodným místem, kde si koupíte tak dobrou věc, jakou je luxusní bonboniéra nebo firemní čokoláda. Stále populárnější jsou best luxusní dárky i balíčky z čokolády jako tip na firemní vánoční best luxusní dárky i balíčky, musejí však mít potisk čokolády. Jako dobrá firemní propagace poslouží třeba i novoroční přání firemní tak zvaná firemní Pfka. Nezapomeňte proto včas nakoupit dárkové předměty pro Vaše zaměstnance. Vánoční přání z čokolády, bonboniéra jako tip na dárek a další originální dárkové reklamní předměty, třeba luxusní čaj pro firmu na Vánoce. Vánoční koledy cd best, radost pro každého. firemní Pfka, kalendář s potiskem, firemní víno, firemní diáře, to vše jako letošní vánoční best dárky pro zákazníky. Mezi originální reklamní předměty a firemní best dárky patří firemní bonboniéry. Firemní bonboniéry jsou úžasné jako propagační předměty, jako výborné nápady na vánoční best dárky. Také víno pro firmu nebo kalendáře pro firmu, to je dobrá volba, chcete-li originální best dárky pro firmu. Luxusní bonboniéry jsou někdy lepší než kalendáře pro firmu. Náš e-shop Vám dobře poslouží k nákupu reklamních předmětů, firemních dárků, novoročenek, čokoládových dárků, balíčků a košů, luxusních firemních bonboniér i čokolády s firemním potiskem. Prodáváme moc dobré firemní best dárky z čokolády, máme dobré nápady na dárky k Vánocům. Firemní kalendáře jsou ale také důležitou a nepřehlédnutelnou součástí firemní prezentace. Jsou to oblíbené reklamní dárkové předměty, které pomáhají při budování vztahů s obchodními partnery, s veřejností i vlastními zaměstnanci. Kalendář je vítaným kompromisem mezi užitnou hodnotou a estetickým zážitkem, je to praktický upomínkový předmět s dlouhodobým působením. Reklamní společnost TEREZA Tempo Line, přední výrobce a distributor firemních kalendářů, vánočních dárků, balíčků i košů Vám i letos nabízí operativní spolupráci, krátké dodací lhůty a výhodné ceny. Kalendáře a dárky s různými motivy a obsahem mají lidé rádi. Proto je reklamním kalendářem a dárkem s firemním potiskem můžete potěšit a zároveň udělat dobrou reklamu své firmě. Věříme, že i Vám hezkým a dobrým dárkem uděláme radost. Vánoční koledy cd best - nápad a tip na firemní dárky pro klienty a zaměstnance k Vánocům.


Titulná stránka » Nábytok a doplnky » Bytové doplnky » Stojany na noviny\nCena: 33 €\t- 109 €\t33 109\nStojan na noviny Kabelka, růžová\nRůžový plastový stojan na noviny a časopisy v designu kabelky bude jistě ozdobou dámského či holčičího interiéru. Spojuje funkčnost s vtipem a nápadem a díky němu budete mít své oblíbené časopisy...\nKatalógové číslo: 1534632\nStojan na noviny Kabelka, oranžová\nOranžový plastový stojan na noviny a časopisy v designu kabelky bude jistě ozdobou dámského či holčičího interiéru. Spojuje funkčnost s vtipem a nápadem a díky němu budete mít své oblíbené časopi...\nKatalógové číslo: 1534633\nStojan na noviny, žlutý\nŽlutý designový doplněk do vašeho obývacího pokoje, díky němuž budete mít všechny oblíbené noviny a časopisy vždy po ruce. V plastovém provedení a se čtyřmi komorami pro přehlednou organizaci. Rozměr...\nKatalógové číslo: 1534631\nModerní a praktický koš na časopisy z pochromované oceli. Drátěný koš má lesklou stříbrnou barvu. Díky svému jednoduchému designu se hodí do každé domácnosti. Rozměry: - šířka 27 cm - délka 34...\nKatalógové číslo: 1461482\nKatalógové číslo: 1453259


Změna velikosti zobrazení diagramu a jeho posouvání - Visio\nZměna velikosti zobrazení diagramu a jeho posouvání\nExistuje několik způsobů, jak pomocí lupy bližší pohled na výkresu aplikace Visio a pohyb diagram (nebo "posouvat" diagram) do oblasti, kterou chcete zobrazit.\nZměna velikosti zobrazení pomocí ovládacích prvků Lupa\nZměna velikosti a posunutí zobrazení pomocí okna posun & Lupa\nZměna velikosti zobrazení pomocí příkazu Lupa\nZměna velikosti a posunutí zobrazení pomocí klávesnice a myš\nNastavení lupy pomocí ukazovacího zařízení Microsoft IntelliMouse kolečka\nOvládací prvky Lupa jsou v aplikaci Visio umístěny na stavovém řádku pod stránkou pro vytváření diagramu.\nPokud nastavíte ukazatel myši na jednotlivé ovládací prvky, zobrazí se popis akce, kterou příslušný ovládací prvek provede. K těmto ovládacím prvkům patří jezdec pro nastavení úrovně přiblížení, tlačítko pro přizpůsobení velikosti stránky podle velikosti aktuálního okna a tlačítko pro otevření okna Posun a lupa.\nZměna velikosti a posunutí zobrazení pomocí okna Posun a lupa\nNěkterým z následujících dvou způsobů otevřete okno Posun a lupa:\nNa stavovém řádku klikněte v blízkosti posuvníku lupy na tlačítko Okno posunu a lupy .\nNa kartě Zobrazení klikněte ve skupině Zobrazit na tlačítko Podokna úloh a potom klikněte na příkaz Posun a lupa.\nPosouvání & Lupa okna, pokud nevidíte červeným ohraničením tažením vytvořte červeným ohraničením. Červeným ohraničením označuje oblasti stránku, která se zobrazují v okně výkresu.\nZměna velikosti červeným ohraničením přetažením jeho strany tak, aby obsahoval oblast, kterou chcete zvětšit.\nPosun na Zobrazit další části diagramu v krabici s červenou kliknutím a přetažením pole v oddílu, který chcete zobrazit.\nTip: V okně Posun a lupa můžete také posouváním jezdce výkres přibližovat nebo oddalovat.\nNa kartě Zobrazení klikněte ve skupině Lupa na tlačítko Lupa a potom vyberte úroveň přiblížení a klikněte na tlačítko OK.\nPodržte současně klávesy CTRL a SHIFT.\nUkazatel myši bude mít tvar lupy.\nVyzkoušejte následující postupy:\nKlikněte na levé tlačítko myši. Zobrazení se zvětší.\nKlikněte na pravé tlačítko myši. Zobrazení se zmenší.\nKlikněte levým tlačítkem myši a přetáhněte rectange obsahující oblast, kterou chcete zvětšit.\nKlikněte na pravé tlačítko myši a přetáhněte ukazatel. Diagram se posune.\nPosunutí nahoru nebo dolů, otáčejte kolečkem vpřed nebo vzad.\nPokud chcete zvětšit nebo zmenšit, podržte stisknutou klávesu CTRL a otáčení kolečkem myši směrem dopředu nebo dozadu.\nPoznámka: Posun na tvořené na kartě Upřesnit dialogového okna Možnosti aplikace Visio můžete změnit výchozí chování kolečkem. Podrobnosti o změně možností a do zobrazení pro ukazovacího zařízení Microsoft IntelliMouse tipy pro odstraňování potíží najdete v článku IntelliPoint Online User Guide.


Diskuse JPW: Dotaz na MySQL a získání struktury z PHP.\nDotaz na MySQL a získání struktury z PHP.\n#1 · Zasláno: 7. 4. 2014, 14:30:57\nZdravíčko, před 2 lety jsem pracoval jako webař. Dělal jsem grafiku, ködoval, scriptoval, programoval v PHPku a MySQL, dělal optimalizace ..... blablala. Průšvih. Procházel jsem se jednou takhle po cestě do kancle z obchoda, kde sem si koupil něco na zub. Přecházím přez silnici po přechodu, auta přizastavovaly, lidi přešli, šel jsem poslední a jeden nezbeda řidič si chtěl zrychlit cestu a profrčel si to kolem nich. Chyba, jeho autí se se mnou chtělo mazlit. Takže jsem byl rok a půl v nemocnici, operovali mi mozek, jsem epileptik a bla bla bla ... jo a taky jsem získal novou věc, který se říká zráta dlouhodoý paměti ....\nČili, mrknul jsem na svoje starý zdrojáky a rád bych s nima začal trochu dělat ale .... když jsem se podíval poprví (nevědoma k čemu mi to je) na svůj hosting, promazal jsem si některý DB, který mmi pak začaly scházet. Mám zdrojáky v PHPku ale schází mi DB. Nevíte někdo, jak z PHPka vygenerovat znovu jednotlivý databázi a její strukturu?\n#2 · Zasláno: 7. 4. 2014, 14:35:55\nJestli jste používal nějaké ORM, mohla by být v PHP scriptech uložena kompletní definice databázové struktury. Obecně ale získání db struktury možné není. Jedině snažit se ji odhadnout na základě sestavených dotazů, což by bylo dost náročné. Zkuste radší najít zálohy.\n#3 · Zasláno: 7. 4. 2014, 14:42:50\nNemáte zálohy? Nebo nemá hosting zálohy?\n#4 · Zasláno: 7. 4. 2014, 15:03:33 · Upravil/a: peta o minutu později\nObvykle z INSERT dotazu je struktura celkem jasna. Ale nejsnadnejsi je zaloha hostingu. Pripadne, ja si ukladam ke vsemu strukturu do souboru jmeno.sql jako txt kod.\nPohadky si muzes nechat pro deti, ty nejsou uzitecne pro reseni problemu.\n#5 · Zasláno: 7. 4. 2014, 18:04:11\n„Pohadky si muzes nechat pro deti, ty nejsou uzitecne pro reseni problemu.“\nCo si vy kde ukládáte, ani co si myslíte o jeho příběhu (ať už pravdivý je nebo není), rovněž pro řešení tohoto problému není užitečné.\n#6 · Zasláno: 7. 4. 2014, 22:40:56 · Upravil/a: Michal1983\nZálohu DB ke vší smůle nemám. Nepředpokládal jsem, že jednoho krásného dne mě seme auto apak budu takovej trotl, že si ji nechtěně vymažu ... teda chtěně ale nevědoma tu, co budu potřebovat. :-)\nHosting mám na pipni a je to přibližně rok a něco, co jsem ji smazal. Nepředpokládám, že ji správce nesmazal se zbytečnejma a nepoužívanejma datama. :-)\nDěkuji Ti za zastání mě. Až se jednou něco takovýho stane tobě peta:, tak budeš bavit jiný usery tobě podobný. Věř tomu. :-)\n#7 · Zasláno: 8. 4. 2014, 07:35:06\n„Nepředpokládám, že ji správce nesmazal se zbytečnejma a nepoužívanejma datama.“\nZa zeptání to stojí. Obecně se doporučuje zachovávat semtam nějakou zálohu i velký čas zpátky. Je tedy možné, že ji mít opravdu budou. Někdy je obnovení zpoplatněné.\n#8 · Zasláno: 8. 4. 2014, 07:48:06\nTaky se obvykle veci zkousi na localhostu. Treba mas nekde starsi disk s php, mysql...\n#9 · Zasláno: 9. 4. 2014, 07:47:40\nJop, to sedí. Na localhostu jsem to stavěl. Díky tomu, co se mi stalo jasem ale zapomenul hesla pro přívstup k vlastnímu disku v notesu. Disk se dal k opravě jednomu člověku, kterej nakonec zpronevěřil nějaký money ze svojí firmy a zdrhnul. HDD zmizel s ním. Vím a chápu, že to zní celkem "fantasticky", ale měl jsem a mám trochu složitější život. :-) Něco málo jsem našel na DVDčkách ale .... ne podstatný věci. Napadlůo mě třeba napsat myslq, který by jednorázově projelo všechny soubory a vyhledalo všechny selecty atd. Možná by to mohlo funkčit ... jen se k tomu dokopat. Průser je v tom, že i PHPko jsem zapomenul (když ztráta dlouhodobý paměti, tak se vším: pořádně číst, psát, počítat, kreslit, kódovat i programovat ....). I na to vzpomenout, co jsem dělal mi chvíli trvalo :-))\nDiskuse JPW » PHP » Dotaz na MySQL a získání struktury z PHP.


Následující obchodní podmínky platí pro nákup v internetovém obchodě (e-shopu) dostupném na internetové adrese www.e-vitriny.cz a vymezují a zpřesňují práva a povinnosti prodávajícího (dodavatel, provozovatel) a kupujícího (zákazník).\nProdávajícím (dodavatelem) a provozovatelem internetových stránek www.e-vitriny.cz, je obchodní společnost GASTROART CZ, spol. s r.o., IČ 271 48 378, se sídlem Modletická 1388/5, 149 00 Praha 4 - Chodov, zapsaná v obchodním rejstříku vedeném Městským soudem v Praze v oddílu C, vložce 99947. Prodejní centrum (provozovna) prodávajícího se nachází v Jesenici u Prahy, adresa Ve Dvoře 807, 252 42 Jesenice. Telefonní čísla jakož i podrobnější a pravidelně aktualizované kontaktní informace jsou umístěny v sekci „Kontakt“ na výše uvedené internetové stránce prodávajícího.\nProdávajícím (dodavatelem) je GASTROART CZ, spol. s.r.o., jak je specifikována v čl. I. obchodních podmínek. Prodávající při uzavírání a plnění smlouvy jedná v rámci své obchodní tj. podnikatelské činnosti.\nTyto obchodní podmínky jsou publikovány na internetových stránkách prodávajícího www.e-vitriny.cz; je umožněna jejich archivace a též reprodukce kupujícím.\nPodmínky a postupy pro uplatnění práva spotřebitele odstoupit od smlouvy uzavřené při použití prostředků komunikace na dálku jsou následující (podrobně jsou samostatně uvedeny v „Poučení kupujícího - spotřebitele o právu na odstoupení od smlouvy uzavřené distančním způsobem“, které je dostupné ke stažení na internetových stránkách prodávajícího www.e-vitriny.cz):\nVůči prodávajícímu je nutno učinit projev vůle, jímž bude vyjádřeno rozhodnutí spotřebitele odstoupit od konkrétně specifikované smlouvy. K tomu může spotřebitel využít formulář pro odstoupení od smlouvy, s nímž má spotřebitel možnost se seznámit již před uzavřením smlouvy a který je dostupný ke stažení na internetových stránkách prodávajícího www.e-vitriny.cz.\nDržitel voucheru / vstupenky je povinen před návštěvou expozice prověřit otevírací dobu expozice na oficiálních stránkách provozovatele www.e-vitriny.cz a to v dostatečném předstihu tak, aby mohl svou návštěvu uplatnit v době otevření expozice.\nTento voucher / vstupenka je mimo internet neprodejný. Pořadatel si vyhrazuje právo změny pokynu. Zakoupením voucheru / vstupenky a jejím předložením u vstupu vyjadřuje držitel vstupenky souhlas s těmito Všeobecnými pokyny, pokyny pořadatele a Obchodními podmínkami GASTROART, spol. s r. o.


Diskuse: Češi vyhledávají koupání v Sasku. Láká je teplá voda a čistota - iDNES.cz\nAž osmdesát procent návštěvníků koupališť v saských Žitavských horách je z Čech nebo z Polska. Potvrzují to správci areálů poblíž českých hranic na Liberecku a Českolipsku. Kupříkladu koupaliště v Olbersdorfu je u Čechů oblíbené pro příjemnou teplotu vody. Ohřívá ji totiž lodní motor.\nproč mám pocit že je vše na západě\ntak nějak lepší, čistější a v mnoha případech i levnější .............\nmám pocit, že autor byl opravdu na místě. V Německu je koupání super. Když to srovnám třeba se zoufalou Vápenkou zralou na zavření, kam spoluobčané "neviditelní" lezou přes plot a kde slušný člověk o atrakci nezavadí, není nad čím přemýšlet. Nedivím se, že lidé rozmazlení průzračným mořem volí koupaliště za hranicemi. Až to naši provozovatelé pochopí, rád se vrátím zpátky. Do té doby ani pivo za 2,5 eura ((Svijany) nechutná nijak draze\nTo my ve Slezsku takové štěstí nemáme. Nám tady lozí taky přihnědlé sr/\_čky a proto své děti na koupák nepouštíme. Nevím, jak se mohou uživit, když kvůli cikánům slevili na 50% normální ceny a většina "většiny" tam přestala chodit. Hnus - Orlová.\nna Husovce v Lbc\n..je bomba nebo co, že je uzavřená celá ulice, jako by tech uzavírek bylo málo\nRe: na Husovce v Lbc\nale nefňukejte furt, kdy to maj opravovat jindy, než v létě, kdy je logicky řidší provoz, jelikož část obyvatel dovolenkuje\nza to jsem celkem rád, město mě přijde co do kvality silnic možná dokonce v ČR ve slabém nadprůměru, např. oproti středním čechám... jen že to je celkem nečekané, když člověk jede po jedný objížce, kterou taky uzavřou\nvšak tam také byla BOMBA. Nebo balíček co ji připomínal. Stačilo poslouchat rádio a člověk se vyhnul.\nto já se vyhnul, ani nic jinýho nezbývalo, když to policie odkláněla.. jenom, že když jsem tam jel hodinu předtím měli zapáskováno jen Studentskou ulici, při zpáteční cestě už komplet Husovku, až k ZŠ...


VIDEO: Plzeň prohrála v Bulharsku 2:0 a šance na postup do Ligy mistrů jí utíká! | SportOne.cz\nHome / Fotbal / VIDEO: Plzeň prohrála v Bulharsku 2:0 a šance na postup do Ligy mistrů jí utíká!\tVIDEO: Plzeň prohrála v Bulharsku 2:0 a šance na postup do Ligy mistrů jí utíká!\nFotbalisté Plzně si zkomplikovali vysněný postup do Ligy mistrů. V úvodním utkání 4. předkola prohráli v Sofii s Ludogorcem Razgrad 0:2. Západočeši musí nyní pro postup vyhrát o tři branky, což nebude proti Razgradu vůbec snadný úkol. Odveta je na programu příští úterý v Plzni.\nVIDEO: Roman Hubník nedovoleně zastavil v pokutovém území Cafúa a sudí nařídil penaltu, kterou proměnil domácí stoper Cosmin Moti a otevřel skóre na 1:0 pro domácí tým. ↓\nVIDEO: Irgil Misidjan dostal parádní přihrávku na hranici ofsajdové pasti, kde k němu nedokázal včas dostoupit Hubník a domácí útočník přesně zakončil a zvyšil vedení na 2:0! ↓\nSdílet článek na Facebook Twitter\tAktualitySlider\t← Předchozí článek VIDEO: Český Baywatch hlídá pláže v Riu. Parádní video českého plaveckého týmu\tDalší článek → VIDEO: Tiskovka UFC 202 mezi McGregorem a Diazem se nečekaně zvrhla v bitvu s láhvemi\tSOUVISEJÍCÍ ČLÁNKY


Dvojčátka 2014 - str. 80\nJá se hlásím z kontroly, rozdíl mezi velikostí prcků je 12% což je prý v pořádku. TTTS nám díky tomu kde odstupují pupečníky prý ASI až tak nehrozí, spíš růstová retardace plodu, že by ten jeden měl pro sebe malou část placenty a jeden nadpoloviční. Tak uvidíme. Zatím vše ok\n@ruljana to bude zážitek ten císař, a ty ženský ho některý chcou sami od sebe ... ach jo\n@mmonika87 jejda moni co to tu čtu 😞 mrzi mě to, já o jedny dvojčatka přišla v 16 týdnu, byly to holky a zrovna v březnu by jim bylo 19 let, vždycky si s tatou vzpomenem.....všechno přebolí a ty určo budeš mit ještě zdravé mimi.\nJinak já jdu v pátek na velký UTZ, už se těším, z plodovky všechny výsledky ok a fakt to bude páreček. Pak už začnu pomalu nakupovat, jelikož jsem skoro všechno prodala.\nHolky prosim Vás trpíte někdo nespavostí? Já se denně vzbudim kolem druhe v noci a do 5 nemužu spat, měla jsem to pokaždy ale to jsem se mohla vyspat přes den,tedď mě Stellinka nenechá, začínám být KO.\n@pidisek buchtičky budeš mít,ale musíš si napéct 🙂 Neděs se,někomu se břicho vrátí rychle,navíc ty máš ten poporodní pás ne? Jako s nějakým brzkým cvičením moc nepočítej,musí se dost pomalu,ale do léta času dost 🙂\nU mě je už jedno jestli mě posere břicho císař nebo budu po klasickém porodu,o buchtičkách si nechám zdát,budu ho mít tak vytahané,že jej nedám do důchodu dokupy.A to se hodlám zatáhnout taky pásem.Třeba moje kamarádka má první dítě po císaři,její malá má teď rok a půl a v létě by jí mohla závidět břicho kdejaká modelka a to je líná dělat něco se sebou,natož cvičičt,je droboučká a nenažraná.Prostě někdo má štígro a pupek se vrátí,u tebe bych to typla že to tak bude 🙂\nA stejně tu sekci nechci :-p\n@rritulka já nespím protože se mi vrací vse co sním....😞\n@vrtulka81 chjo no doufám ze moje brisko bude hdný 🙂\nHolky jedete některá na veletrh do Brna Vše pro dítě? Je teď od 6-9.3. Já se tam chci jet podívat,chybý mě ještě postýlka a ohrádka,tak třeba seženu tam,sice už mám vyhlédlou,když by tam tu samou postýlku neměli,ale nikdy sem tam nebyla a zajímá mě to.No byla,kecám,ale měla sem z toho hovno,vystavovali sme s firmy v jiném pavilonu,takže prdlačky veliké.\n@ruljana vy už ste doma z prckama? asi jo že? Jak to zvládáte,sou hodní nebo už přepínáš na autopilota 🙂 Já se tak netěším na ty noci,po zkušenosti s dcerou,která tu hubu nezavřela ani přes den,fakt mám bobany.Navíc manžel ji krásně rozmazlil,bych je zapleštila oba,co sem ji naučila než sem jela do nemocnice,tak za těch necelých dní pěkně zvlčila,před tím už hnípala skoro celou noc a teď už zase vyřvává.NO učit ji něco je uplně zbytečné,jak pojedu rodit,zase jim zvlčí.\n@vrtulka81 já tam chci, a osobně se s váma kýmkoliv ráda potkám. Jen přemýšlím jestli říkat příteli jestli by šel, nebo si jít v klidu sama/s mamkou 😃\n@rritulka Mně na nespavost jednu dobu hodně pomohlo magnésium. Teď už bych spala skoro pořád...\n@vrtulka81 my jedem taky 🙂\nAhoj holky, tak já bych spala až bych brečela, ale fakt to nejde. Žaludek de nahoru, žebra bolí - normálně mám pocit jako by se mi trhala bránice (takový ostrý pálivý bolesti), křeče v kyčli jak můžu ležet jen na levým boku. Jinak včera sem si byla u obvodního pro razítko do průkazky. Pak sem byla v lékárně a paní magistra mě potěšila že mám tak krásnou barvu že už by mě poslala do nemocnice 😞 . Obvodní chce abych ještě stihla kontrolu na endokrinologii. Ale fakt nevím jak bych to stihla - jednak dlouhá obědnací lhůta, pak to mám daleko a cestu už nezvládnu. Dneska sme byli jen pár kiláků připravit si papíry pro manželovu mateřskou a mám dost. Jo a normálně se mi udělali takový tečky (modřinky) na stehně. Neznáte to některá? Navíc mi začali otýkat nohy. Takže fakt super. Uvidím jestli mě fakt příští týden po kontrole nepošlou odpočívat do špitálu.\n@bejbyy @rritulka terý den pojedete,nevíte co? My asi 7mého,můj má volkno,děcka ale prodám,na to nemám nervy 🙂\nHOlky dneska sem si jela pro autosedačky do Břeclavi,tak už jen postýku a ohrádku.No a zase sem vlezla do Kiku že,dvoje gaťulky,konečně stejné,jedny za 25,- ,a v tescu nějaké tričenka taky za pusu,no jak já ty výprodeje miluju 😃 Ale už mám nacvaklou skříň a pomalu to přetěká,měl abych přestat nakupovat,zítra mě přijde další balíček,podařilo se mě sehnat flees komplet pro oba a nějaká bodynka,ale už fakt končím a nic nekupujuJen chci sehnat do té jedné autosedačky moitan co je v té kojenecké vlažce,jedna sedačka ho tam má a druhá ne,přijde mě lepsí s tou výplní.\n@vrtulka81 taky už se těším na nákupy,pár týdnu si holt budu muset ještě počkat. 🙂\nMě ty nákupy fakt nelákají, nikde se mi nic nelíbí a nebo je to drahý 😃\n@vrtulka81 taky jsem přemýšlela o tom 7., ve čtvrtek tam nebude ještě všechno a víkend, ani omylem 😉\n@vrtulka81 Jo jo jsme už doma šli jsme hned pátý den po porodu... tak první týden se to zvládat dalo malej ještě neměl prdíky takže jsem se aspon trochu vyspala po těch 2 hodinách ale ted je to hrůza 😞 moc se spát nedá... Skoro nic nejím a malinkej ma furt bolesti bříška... Malá je boží, kdybych měla jen ji tak se doma nudím 😃 ... Jinak rostama jak z vody po týdnu jsme byli u dr a Patrik přibrar 400g a Nikýska 300g což je paráda... Mno hlavně na sebe dej pozor at zase neskončíš v nem, malá se určo za chvilku zase dá do kupi jak uvidí že jsi neoblomná 😉 ...\n@pidisek Jo to já taky doufám že se to břicho srovná do jara, ale už vidím pokroky, začíná se stahovat sice to nebude s buchtičkama ale lepší bez buchtiček než tohle 😉 Jinak mám ještě 3 kila nahoře a budu na své váze... 😃\n@ruljana ty jo tak to je těch 25 kilo asi jen tak neshodím ty jsi moc nepřibrala asi viď?\n@pidisek neboj, je to hodně vody, já jsem taky začala zadržovat... zatím mám nahoře 10 kg, ale roste to každým dnem. Krom vody teda asi zadržuji i něco jinýho, když se v noci pořád snažím usnout mlíkem a medem 😃\n@blanick snad jo 🙂 já taky bez mlika a medu uz nespim 🙂\nHolky, od kdy jste měly definitivně jasno ve jménech? U nás to je sranda. Když si řekneme, že už konečně víme, tak se pak o tom pár dní nebavíme a pak zase... "Jak se teda budou jmenovat?" 🙂 Ale asi už je fakt vybráno - Alžběta a Julie 🙂\n@pidisek 🙂)) je to dobrý i na pálení žáhy. Ale nespím i tak... už jsem si zřídila v jídelně trucovnu, po nocích tam žehlím a čtu 🙂\n@blanick tak zehlení me čeká dneska 🙂\nJinak já bývám večer kolem desátý uplne mrtvá fakt usínám za chůze......\nTak dnešní KO v poradně v pořádku. Miminka stejně velký, jedno stále otočený zadkem a druhý má navrchu placentu, takže záhada pohybů vyřešena. Mě byla pochválena výáha +11 kg :o)))(nejsem téhož názoru) od začátku, tak i tlak. Příští je poslední 😞 Dostanu neschopenku a žádanku do rizikové poradny do porodnice.\nNeznáte někoho kdo rodil dvojky v nemocnici Boskovice?\n@pidisek mno na dvojčátka ne... 15-17 kg... z toho jsem 10 kg nechala v porodnici... mno řekla bych že ty to budeš mít dole dřív než já ty 3 kg máš k tomu předpoklady byla jsi štíhlá už než jsi otěhotněla... já taky ale s přísnýma dietama a sportem... mno a diety nemůžu a sport už vůbec :-|\n@lucik024 ale uteče to jako voda,mám toho opravdu hodně,jen už teď nesmím na net 🙂 Dnes mě přišly nádherné setíkymikča s kaťátky a bodynka,to už al ebylo opravdu poslední 🙂\nSnad se na ten veletrh dostanu,dva dny přd tím jedu do poradny,tak budu doufat že bude vše ok\n@ruljana nezkoušela si na ty prdíky probiotika? Třeba Apo baby jsou od prvního týdne,pomáhají víc než kapky na prdíky,někdy se hold ta strava může hlídat sebevíc a stejně malí prdíkují a kluci prý na trpí dost.J8 to teda u mladého nezažila,ale u malé se střeva řeší dodnes.Pak že je dobrý i kmín,rozdrtit si na malou lžičku a sníst (pokud se kojí),není to prý nic moc chuť,ale taky to pomůže.Jinak držím palce ať se vyspíš a prdíky odprdí 😉\nAhoj holky, koukám do Vaší diskuze docela často, mám dvojky Aninku a Toníka narozený 28.11.2013,ale koukám na Vás a čtu si jak prožíváte těhotenství a vzpomínám na to, nespaní, pálení žáhy 🙂 (pomohl mě talcid) přibrala jsem 15kg poslední týdne před porodem 5kg,tak dohromady 20kg ale v porodnici jsem nechala 10kg a pak ještě do měsíce dalších 15kg takže mám o 5 kg míň než jsme otěhotněla 😎 což je super, nebyla a nejsem huběnour.Jinak jsme rodila císařem,ale šla jsem na vyvolání, ale jelikož jsme se ani po 8 hod mučení neotevřela a už nemohli naměřit ozvy jelo se hned na sál,ale díky bohu.Po císaři jsme byla za 3dny v pohodě 😃 Malou vezli z porodnice za 5 dnů do FN HK, měla krev v plíně, bohužel měla nekrotizují střevo, museli nám udělat vývod bokem a málá ležela 14 dnů na Jip pak jsme já i s Tonanem nastoupila na týden na zaučení a 22.12.2013 nás pustili domů 🙂 Tohle asi zatím o mě a o našich prckách, teď jsou pod hrazdičkou ale už poknourávají, takže jdeme kočárkovat, papa 😎\n@xsaruska ahoj teda vy jste si prožili....doufám ze uz je malá v poradku.....\nMalá má stále udělaný vývod bokem, říká se tomu stomie, na bříšku má udělaný dvě pecičky, musím lepit sáčky, tím se ji odvádí hovínka.Takže se to musí vypouštět a lepit.Ze začátku to byl boj.Ale malá je andílek, hodná a klidná 🙂 V noci se třeba budí kvůli tomu, že to má proteklý,takže komplet převlíknout a přelepit.Na konci března jdeme na kontrolu a řeknou nám, kdy půjdeme na reoperaci, pak už bude jenom dobře 🙂\n@xsaruska mas můj obrovsky obdiv.......a malá taky.....\n@blanick krásná jména jste vybrali 😉. Ani jsem nevěděla že tu mám taky nějakého "spojence", co čeká dvě holčičky :-p.\n@pidisek já žehlila včera... snad skoro čtyři hodiny :-S , bylo toho fakt moc a i když jsem u toho seděla, natekly mi nohy jako :-x .No děs. Chce to asi dělat mezi tím "lehací pauzy" 😃.\n@zunem v jakém jsi tt.? Já mám také jednu cácorku s placentou vpředu a cítím ji mnohem slaběji, než druhou. Máš to také tak?\n@xsaruska to jste si teda opravdu prožili... A po té reoperaci se té stomie Aninka definitivně zbaví??? Btw nakoukla jsem k tobě do fotek...krásné dětičky máš. Baví mě jak Aninka má/měla víc vlásků a Tonánek je zase takovej blonďáček 😉\n@xsaruska - držím vám moc palečky 🙂.\n@pidisek - jak se vede? Už tě čeká jen pár dní a nebudeš kindrvajíčko 3v1 viď?\nJinak já se teda s žehlením neprdím. Navíc sem k vánocům dostala sušičku takže už vůbec nemám důvod.\nS váhou jsem se pořád nedostala na svojí původní než sem otěhotněla, takže asi zase půjdu rodit s kilama v mínusu jestli to tak půjde dál. Ještě že nejsem hubená a mám z čeho brát.


Thajsko patří k nejnavštěvovanějším zemím světa. Je pravda, že takové davy turistů jsem viděla naposledy v Praze nebo Paříži. Nese to s sebou některé výhody a některé nevýhody. Nespornou výhodou je snadné cestování. Skoro všichni mluví anglicky, z každého rohu na vás jukají turistické informace s letáčky a cestovní kanceláře, které vás za peníz odvezou vpodstatě odkudkoli kamkoli. Asi to nebude znít moc uctivě, ale Thajsko je neuvěřitelně blbuvzdorná země a strávit tu prázdniny zvládne i ten největší zelenáč. Všichni vám ochotně poradí, jsou na vás milí, ale . A tady začínají nevýhody. Čeho je moc, toho je příliš a cizinců v Thajsku je snad ještě víc než makových hlaviček v sousední Barmě. Všichni turistům vycházejí vstříc a určitě se jim to vyplatí. Těch šest miliard amerických dolarů, které cestovní ruch zemi ročně přinese, mluví samo za sebe. Jenže cizinec už tu dávno není hostem, stal se součástí všedního života a Thajci nás tak berou. Málokdy se vám stane, aby vás někdo zastavil na ulici nebo pozval na čaj a chtěl si s vámi povídat. Abych se přiznala, tak mi to chvílemi docela chybělo, a možná i proto mi Thajsko, se všemi nádhernými chrámy a kouzelnou přírodou, nepřirostlo k srdci tolik jako země, které jsme projeli předtím.\nJe ale jedna věc, kterou na Thajcích velmi obdivuji. V thajštině se jí říká "sanúk" a znamená radost nebo potěšení. V ničem, co člověk dělá, by sanúk neměl chybět, ať už pracujete na poli, v úřadě, perete zrovna prádlo nebo jen tak odpočíváte. Cokoli člověk dělá bez vnitřní radosti, ztrácí smysl. Vzpomínám si, že jsem v jedné knížce o Budhismu četla, že pokud něco děláme, není až zas tak důležitý výsledek naší práce, ale to, abychom si průběh té činnosti dokázali pěkně prožít a užít. Možná je v tom hodně moudrosti a zvlášť my splašení Evropané, snažící se rychle udělat to či ono, abychom pak mohli..., se můžeme mnohému přiučit. Je hezké na Thajcích vidět, že sanúkem opravdu žijí. Stačí se jen nachomýtnout k sázení česneku. Ale to předbíhám událostem.\nKdyž onemocní slon (12. 12. 2001)\nZačalo to před víc než třiceti lety cestou do Udorn Thani v severovýchodní části země. Na silnici ležel slon poražený nákladním autem, ještě žil a možná by ho bylo možné zachránit, kdyby bylo čím a kam ho odvézt. V té době ale žádné nemocnice pro slony nebyly, a tak nezbylo než zvíře utratit.\nTenhle zážitek si Soraida Salwala pamatuje dodnes. Pod jejím velením funguje od roku 1994 nedaleko města Lampang sloní nemocnice, která už ošetřila víc než šest set zvířat. Číslo pozoruhodné hlavně když se člověk dočte, že celkový počet slonů v Thajsku se pohybuje už jen kolem šesti tisíc.\nJeště před sto lety tu bylo slonů dvacetkrát víc. Jak se ale vyvíjí lidská civilizace, mizí lesy tvořící přirozené útočiště divokých zvířat a práci domestikovaných slonů nahrazují stroje. Díky tomu je dnes Asijský slon na vyhynutí. Soraida a její pomocníci se snaží zachránit co se dá. V roce 1993 založili organizaci "Přátelé Asijského slona" a mimo nemocnice provozují také výcvikové středisko pro slony, kteří přišli díky postupující mechanizaci a zákazu těžby dřeva o práci a nemají kam jít.\nDíky ochotnému stavebnímu inženýrovi na cestě autem do Čiang Mai jsme ve sloním centru coby dup. Večer chvíli okukujeme nemocnici a spatříme dokonce i nejslavnějšího Soraidina pacienta slonici Motalu, která nešťastnou náhodou šlápla na minu a díky složité operaci se ji podařilo zachránit.\nRáno se pak vydáváme na sloní show, kdy cvičení sloníci tahají a nakládají kmeny, předvádějí tělocvik, hrají na xylofon a dokonce i malují. Za odměnu je pak smíme krmit banány, což, jak někdo vtipně poznamenal, připomíná krmení vysavače. Okoukneme si taky sloní koupání a turistické osazenstvo několika zájezdových autobusů se po skončení podívané vydává na projížďku džunglí. A kdyby měl někdo velkou touhu poznat sloníky víc a vyzkoušet si, jaké to je se o ně starat, může si zaplatit ne zcela levný třídenní pobyt přímo v centru, navléknout se do modrých mundůrů a stát se na chvíli slonovodem - mahoutem.\nVýprava na divoký západ (14. 12. 2001)\nPokus o dobytí nejvyšší hory Thajska ztroskotal na dvou stovkách, které vyžadovali v budce u silnice po každém z nás za vstup do národního parku. Navíc se ukázalo, že nahoru se dostane akorát po silnici autobusem a cesty pro pěší tu moc nepěstují. Tak jsme se rozhodli, že jezdit po silnici můžeme klidně někde jinde, přespali na romantickém místě pod vodopádem a ráno odfrčeli do městečka Čom Thong pyšnícího se jedním z nejkrásnějších chrámů v severním Thajsku.\nWat Phra That Si Čom Thong postavili v 16. století v barmském stylu, zdobí ho krásné dřevořezby a pozlacená stúpa. Zouváme boty, vydáváme se dovnitř, kde je v hlavním prostoru správné thajské "skladiště" Budhů všech možných tvarů a velikostí.\nPřed centrálním "budhovištěm" klečí lidé a uklánějí se se svazkem zapálených vonných tyčinek v ruce. Dnes je jich tu víc než obvykle, protože je zrovna wan phra, tedy den vhodný k návštěvě chrámu, připadající na úplněk a novoluní. Budhisté nemají bohoslužby v křesťanském nebo islámském smyslu slova, návštěva chrámu je osobní věcí a jak často a kdy k ní dojde, záleží na soukromé volbě.\nJak tak sedím se zkříženýma nohama na tmavočerveném koberci, všimnu si, že kromě posvátných předmětů je v chrámu slušné množství věcí světských. Police s papíry, košťata, lednice, automat na studenou vodu, televize a vitríny se starými zbraněmi.\nKdyž se dostáváme na odbočku do hor směrem na Mae Sariang, je už podvečer. Zastaví nám starý pickup a vyhlídkovou klikatou silničkou nás na korbě odváží přes krásné lesnaté kopce směrem na západ. Čeká nás hornatá provincie Mae Hong Son, divoký západ u hranic s Barmou, obydlený kromě běžných Thajců také mnoha pralesními nárůdky, utečenci z Barmy a živený vedle zemědělství a turistiky i nelegálním obchodem s opiem.\nJak jsme zabloudili aneb cesta tam a zase zpátky (15. 12. 2001)\n"Podívej, odbočka na vodopád!" Je ještě po ránu, první den v horách, elán nám rozhodně nechybí, a tak si za chvilku už vesele vykračujeme po silničce směrem, kterým ukazovala šipka. Jenže jako napotvoru se cesta záhy roztrojuje, cedule žádná, domorodci taky ne. Chvíli nerozhodně bloudím po jedné z tří cest, jenže už jsem určitě dál než ty tři kiláky, co psali na šipce, tak se rozhodnu vrátit. Druhá cesta vede dolů do vesničky, ale ještě dřív, než se po ní stihneme vydat, uslyšíme ze zatáčky náraz. Pickup se netrefil do vlastního jízdního pruhu a předním blatníkem narazil do protijedoucí malé motorky. Co do motorky - do dvou lidí, co na ní seděli! Auto i motocykl jeli pomaličku, takže se jim nic nestalo, ale holka na skútru má ošklivě poraněnou nohu. Když Pavel rozřízne nohavici, aby mohl ránu stáhnout, pokouší se o mě mdloby. Jsme ale zjevně jediní, kdo vlastní aspoň nějakou lékárnu a mají potuchu o první pomoci, tak se snažím vypadat neotřeseně a poslušně podávám další obinadla. Teprve pak si všimneme, že řidičovi skútru, který se doposud hlavně staral o svoji zraněnou spolujezdkyni, stříká krev z velmi nepěkně poraněného kotníku. Obvazy už ale došly, aspoň mu nohu stáhneme tričkem a pak už pickup spěšně odjíždí do nemocnice v Mae Sariang.\nMusím si chvíli sednout a hluboce dýchat. Vypadáme oba s Pavlem jako řezníci, chvíli nám trvá, než ve vesnici smyjeme krvavé fleky z kalhot a bot. Celou cestu pak jako beránek slibuju, že už nebudu tropit neplechu a chodit přes ulici jak se mi zlíbí, jak je mým špatným zvykem, provždycky budu chodit pěkně při kraji a pečlivě se rozhlídnu než vstoupím do vozovky, abych taky takhle nedopadla.\nPavel fotí v džungli.\nRozumováním o nejvhodnějších typech ošetření při různých poraněních nám cesta příjemně ubíhá, ve vesnici nám odkývali, že tímhle směrem leží když už ne ten vodopád, tak aspoň Mae Sariam, tak snad někam dojdeme.\nNedošli. Cestička se větvila a úžila a nakonec nás nechala na ostrohu nad hlubokým údolím, přes které byla vidět v dálce silnice, na kterou jsme se chtěli dostat. Opatrně začínáme klesat, les houstne a pěšinky mizí úplně. Lidské i zvířecí. Navíc je stráň čím dál tím prudší. Tak to prr! To už se nám jednou stalo a dodnes na to mám hlubokou vzpomínku. Tam dole bude s největší pravděpodobností rokle s řekou a houští se spletí trnité a bahnité tropické vegetace, kudy se ani při nejlepší vůli nedá jen tak projít. Oni lidé i zvířátka vědí, proč tam nechodí.\nChvíli váháme, tedy hlavně já, která se nerada vrací, přeci jen jsme ušli pěkných pár kilometrů, ale pak se rozhodnu, že jeden důkladný zážitek denně stačí a že bych mohla konec konců taky jednou poslechnout svého moudřejšího muže, a tak se otáčíme nazpět. Nikdy bych neřekla, jak hluboko a daleko jsme sešli. Výstup zpět na hranu kopce mi přijde nekonečný, pot ze mě leje proudem, zatracená džungle!\nNahoře dáváme oddych a pak se pomalu vracíme po malebné hřebenovce s výhledy na krásně zvlněnou lesnatou krajinu okolo nás, slunce se začíná sklánět za barmské kopce na západě, a když nám pak na silnici zastaví ochotní výletníci s autem, cítím, jak mě pořádně bolí nohy. To byl zas den.\nRadost nad česnekem a odkvetlé slunečnice (16. 12. 01)\nTo, na čem spíme, je česnekové pole. Paní, zřejmě majitelka pozemku, vytahuje zpod slámy čerstvě zasazený česnekový stroužek. Jé, tak to jsme nechtěli. Do vesnice jsme přijeli za tmy a nenapadlo nás, že pod udusanou slámou může ještě něco být. Rychle se pakujeme, omlouváme a přesouváme směrem k řece. Cestou přehlédnu miniaturní močálisko a zahučím po lýtka do mazlavého bahna. S těžkým batohem na zádech a hrncem v ruce ztratím rovnováhu a poslední zbytky důstojnosti. No to jsou zážitky hned po ránu. Jak se pak u řeky odbahňuju, skoro si ani nevšimnu, jak je kolem krásně. Po obou stranách údolí mizí v ranních mlhách lesnaté hřebeny, kolem nás je rákosí vyšší než my, vesničané se slaměnými klobouky přicházejí na pole okolo říčky a na všechno jemně svítí slunce, které se sotva vyhouplo nad kopec. Nadšeně fotíme jednu ochotnou babičku, klohníme snídani a Pavel kreslí obrázek dětem, co se na nás přišly podívat.\nCesta zpátky vede znovu přes česnekové pole. Mezitím se zaplnilo lidmi, někteří zapichují stroužky do země, jiní na osázená místa rozhazují slámu, aby slunce hlínu nevysušilo a rostlinky měly dost stínu a vláhy. Přijde nám, že teď je čas odčinit naše noční viny a když už na nás vesničané mávají a volají, že máme přijít blíž, tak rovnou sundáváme batohy a pouštíme se do práce.\nPo pantomimické instrukci jak a kam mám stroužky strkat, se na mě paní zazubí a řekne, že mám dělat tak, abych hlavně měla z práce potěšení. Je pravda, že na to, že jde o úplně obyčejnou zemědělskou robotu, je na poli nebývale veselo. Lidé si zpívají, povídají, dělají jeden z druhého šprťouchlata a pořád se něčemu smějí. Za všeobecného veselí jde práce pěkně od ruky, a když dosázíme prostřední část, loučíme se a vyrážíme za dalším dobrodružstvím.\nAsi dvacet kilometrů východně od Khum Yuam by měl být kopec porostlý lány divokých slunečnic. Máme štěstí a stopneme lidi, co jedou přímo ke slunečnicím a z otevřené korby pickupu, kde příjemně fouká, máme báječný výhled na malebná zákoutí severothajské hornatiny a několik vesniček kmene Hmong. Vesničky vypadají značně civilizovaně, s elektrikou, auty, televizemi a obchodem, nevím proč jsem si představovala, že thajské horské kmeny jsou polonazí pomalovaní Indiáni v pralese. To jsem měla přijet tak před sto lety. Současná vláda se snaží lesní nárůdky zaintegrovat mezi většinové obyvatelstvo a aby člověk viděl něco opravdu původního, musí dál od vyasfaltovaných cest. A možná i dál než dojdou davy dychtivých turistů, na cestě za indiánskou exotikou, vlečeni cestovními kancelářemi s dobře namaštěnou kapsou. Jinak máme štěstí, Hmongové dnes slaví Nový rok, jsou oblečeni v tradičních krojích a na hřišti u školy mají děti nějaký program.\nNa Tung Bua Tong přijíždíme s křížkem po funuse, slunečnice už stihly odkvést. Štěstí, že už jsme jich viděli tolik dole podél silnic, teď se aspoň můžeme pokochat rozhledem z vyhlídky. Krajina tu připomíná trochu šumavské kopce, jenom jsou hory vyšší, údolí hlubší a vzdálenosti nepoměrně větší. Až na drobné flíčky nemnohých vesnic a k nim patřících políček je celá země přikrytá hustým kobercem lesů, v kterých by se lehce zbloudilo a těžce hledala znovu cesta. Není divu, že se tu po dlouhá léta tajně pěstovalo (a někde ještě pěstuje) opium a že nebylo tak těžké ho přes kopce propašovat do Laosu nebo Barmy.\nJeskyně posvátných ryb (17. 12. 2001)\nTůňka pod skálou je plná ryb. Ale jakých! Namodralí kapříci mají snad metr a jeden by stačil na štědrovečerní stůl i hodně rozvětvené rodině. Ryby se tu ale lovit nesmí. Lidé totiž věří, že jsou svaté, a tak jim místo udice s háčkem házejí kousky ovoce a semínka, na oltář nad tůňkou nosí stuhy, květiny a zapalují vonné tyčinky.\nHorská krajinka s políčky\nTham Plá neboli rybí jeskyně je krásné místo. Z pod vysoké vápencové skály vytéká potok do pečlivě udržovaného parku, kde se můžete procházet, piknikovat u stolečků, prohlížet si přirodovědnou výstavu v informačním domečku, nakoupit u několika babek krmení pro rybky, sedět a koukat na kapříky nebo u nich případně provádět nějaké ty animistické uctívačské kejkle a pokud máte elánu nazbyt, plazit se ve stráni po naučné stezce. Protože je místo svaté, je Tham Plá jediný národní park v Thajsku, do kterého se neplatí vstupné a dá se tu dokonce zadarmo zakempovat, což nás velmi potěšilo. Udělali jsme si pěkný večer nedaleko jeskyně a slupli legrační zákusek - rýži vařenou v kokosovém mléce a našťouchanou do zašpuntované bambusové tyčky. Dostali jsme ho od řidiče ještě legračnějšího náklaďáčku, který nás vzal odpoledne kousek za Mae Hong Son, korbu plnou různých potravin, krabic se zeleninou a ovocem, nechyběl mu ani mrazící box. Jak jsme pak svištěli zákrutami vsedě na zmíněném boxu a usilovně se drželi kovových tyčí nad námi, došlo mi, že vlastně ujíždíme v pojízdné vesnické prodejně.\nZatímco večer v kempu vaříme večeři, přijde si postupně celé osazenstvo parku prohlédnout náš zázračný benzínový vařič, ale pak už je klid a my tiše ležíme, díváme se na hvězdy, posloucháme pískot cikád, kvákání žab a přemýšlíme o svatých rybách, pojízdných prodejnách a tajuplných zákoutích světa.\nJeskyňáři (18. 12. 01)\nKrajina kolem nás vypadá jako z klasických čínských maleb. Nejen že se vlní nahoru a dolu a klikatí podél potoků a říček, ale občas z ní nečekaně vyrůstají homole s kolmými vápencovými stěnami a střapatou čupřinou stromů nahoře. Kopce vypadají pohádkově i trochu tajuplně a hluboko ve svých útrobách skrývají vlastní svérázný svět.\nJeskyně osvětlená svíčkou\nPavel se mi to snažil polopatě vysvětlit, ale stejně nevím, jestli to chápu dobře. V podstatě jde snad o to, že vápenec je měkká usazená hornina, a když jím prosakuje voda, tak se v ní rozpouští. Jak voda skálu vymílá, vzniká dutina, do které dál prosakuje voda, teď kapající ze stropu dutiny na její dno. Vápenec obsažený v kapkách krystalizuje v mnohem tvrdší horninu než byla původní skála a vytváří podivuhodné tvary zvané krápníky. Krápník rostoucí dolů se jmenuje stalagtit, jeho opačně rostoucí kolega stalagmit, no a když kape dost dlouho, voda nevyschne a žádný primitivní turista kamennou parádu neoláme, spojí se to v sloup zvaný stalagnát. V severním Thajsku je jeskyní spousta. Od maličkých komůrek až po mnohakilometrové komplexy s ponornými řekami, velkými netopýřími koloniemi a mnoha bočními dómy, v nichž můžete bloudit hodiny.\nDo první jeskyně se vydáváme na vlastní pěst. Zřejmě nad námi bdí nějaký zvláštní cestovatelský anděl, protože vždycky předtím než stačíme na neznačených polních cestách blbě odbočit, vynoří se nějaký domorodec a pošle nás správným směrem. Když pak před vstupem do jeskyně sundáváme batohy, je nám jasné, že sami bychom to tu nikdy nenašli.\nVyzbrojeni baterkou a pytlíkem svíček opatrně slézáme širokým ústím dolů do tmy. Chvíli trvá než si naše oči zvyknou na šero, ale pak už obdivujeme jeskynní zákoutí, krápníkové sloupy, věže, visuté špičky i podivné shluky kamenných "pugétů" z miniaturních růžiček. "Jau!" Jak koukám jinam, praštila jsem se do hlavy, až to zadunělo. Kupodivu ne v mé hlavě ale v krápníku. Ze skály tu visí celý chumel vápencových rampouchů a když do nich ťukneme prstem, zní jako varhany. Spouštíme podzemní koncert, ať mají netopýři taky nějakou kulturu. Potom procházíme klikatícími se částmi jeskyně dolů, kde je velký dóm s rovnou pískovou podlahou a spoustou krásné krápníkové výzdoby. Když Pavel sfoukne svíčku, trochu se bojím tmy i ticha a napadne mě, že by nám dalo pořádnou práci dostat se bez světla zpátky nahoru. Světlo ale naštěstí máme a jeskyně není příliš veliká, takže cestu zpátky nacházíme bez potíží. Když pak sedíme ve stínu před vstupem, cítím se jako správný objevitel. Ačkoli byla jeskyňka v porovnání třeba s Koněpruskými jeskyněmi maličká, je určitě mnohem dobrodružnější štrachat se podzemím s baterkou v ruce než pochodovat ve štrůdlu organizované skupiny. I když po tom, co mi Pavel líčil jeskyňářské zážitky z Anglie, se ze mě - strašpytla - asi správný jeskyňář nikdy nestane.\nCivilizované horské kmeny (21. 12. 2001)\nVětšina zápaďanů se za horskými kmeny vypraví s cestovní kanceláří. Tuhle možnost jsme zavrhli, jednak z důvodů finančních, druhak si ještě živě pamatujeme, jak nám bylo v Indii na velbloudech nepříjemné, že se o nás staralo "služebnictvo" a říkali, kdy co a jak máme či nemáme dělat, a za třetí jsme si nechtěli připadat jako v lidské zoo.\nMáme teď za sebou třídenní výlet z vesnice Mae La Na směrem na Soppong. Těšili jsme se, že konečně uvidíme ty správné divochy, jenže vesničky, kterými jsme procházeli, vypadaly docela obyčejně malebně, s dřevěnými domky na kůlech, lidmi posedávajícími na verandách a zmatkem dětí, slepic a psů pobíhajících dole. Druhý den navečer jsme měli štěstí. Procházeli jsme okolo vesniček černých Lahuů, požádali o trochu vody a byli pozvaní dovnitř. Moc nás to potěšilo, protože jinak je příjezdová cesta zahrazená kůlovými "vraty" a bez pozvání dál nemůžete, zvlášť když jste bílá kůže. První, na koho jsme natrefili byla paní v sukni přebírající červené fazole. Na tom by ještě nebylo nic tak zvláštního, kdyby ta paní na sobě neměla jenom tu sukni. Když si nás všimla, otočila se zády a v klidu se dál věnovala fazolím.\nČlověk, co nás pozval, uměl trochu anglicky, posadil nás na terásku před domek a nabídl jídlo a vlastnoručně umotané cigarety z kousku kukuřičného listu. Jídlo jsme odmítli, dýmku míru přijali a aby bylo co dělat, vytáhli fotky z domova. Zatímco oni si prohlíželi obrázky Starého města v Praze, my poočku koukali, v čem bydlí místní. Jednodušší domky jsem snad neviděla. Kostra z kůlů, prkená podlaha, stěny z bambusových rohoží, celý domek tvoří jedna malá místnost s ohništěm a nekrytá dřevěná teráska, ke vstupu se chodí po "schodech" - šikmých kůlech se záseky na nohy.\nPeču placky chleba\nU příležitosti společné fotografie vytahuje náš hostitel basebalovou čepici a sluneční brýle, aby bylo vidět, že nezůstává pozadu za světovými trendy. Ještě chvíli se navzájem okukujeme, kluci pokuřují kukuřičná cigára, pak už je čas jít. Zašupují se za námi vrata a Lahuové se vrací ke své práci.\nNakonec nejsilnějším zážitkem pro mě nebyly horské kmeny, ale neuvěřitelně nádherné místo na kempování nad vesnicí Yapanee. Byl krásný večer s ostrým sluncem svítícím do šedobílých kup oblaků na jasně modrém nebi, stáli jsme na kopci porostlém borovicemi, s dalekým výhledem do kraje, les voněl smolou, bylo příjemně chladno. Postavili jsme stan, udělali večeři, a potom už jen tak leželi vedle praskajícího ohně a nemohli se vynadívat na hvězdnou nádheru nad námi. Užívali jsme si toho vzácného pocitu absolutní svobody a souznění s přírodou. V tu chvíli mi přišlo trochu líto všech těch, co nikdy nespali pod širákem a za večery u ohně v lese platí cestovním kancelářím. O moc přicházejí a možná o tom dokonce ani nevědí.\nV břiše obludy (22. 12. 01)\nMnožství krásných jeskyní na severu Thajska sem přitáhlo australské jeskyňáře, kteří si poblíž jedné z nejkrásnějších a nejnavštěvovanějších zřídili lodž. Rádi ze sebe smýváme špínu a úctyhodné nánosy jemného rezatého prachu, prohlížíme si fotografie a mapy v hlavní společenské místnosti, večer pak zachumlaní do teplých spacáků posloucháme, jak prudký bouřkový déšť bubnuje o střechu, a moc se těšíme na zítřejší návštěvu Tham Lod.\nJe to údajně jedna z největších jeskyní v Jihovýchodní Asii, protéká jí ponorná řeka a k tomu, abyste navštívili její tři hlavní dómy, nepotřebujete nic jiného než si najmout průvodce s lucernou.\nTo je neuvěřitelné, takhle nějak si musel připadat Jonáš v břiše velryby. Tohle je zaručeně největší jeskyně, co jsem kdy viděla. Všechno je tu neskutečně obrovské, ze zhora ze tmy visí obří chuchvalce křivolakých krápníků a po chodníčku dole se jako trpaslíci proplétají skupinky výletníků s lucernami. Rozhodli jsme se, že zkusíme jít jen tak sami bez průvodce, u vstupu proti tomu nic nenamítali, a tak teď tiše sedíme pod majestátním krápníkovým vodopádem a pozorujeme stínové divadlo způsobené pohybujícími se lucernami. Experimentujeme s fotoaparátem a jsme moc zvědaví, co ze snímků bude. Pak využijeme chvíle, kdy proud návštěvníků prořídne a svíčkami nazdobíme jeden pěkný krápníkový průchod místo vánočního stromečku a potichoučku zazpíváme pár koled.\n"Hlavně si nenechte ujít ptačí show při západu slunce!" upozornil nás Jacques ze Švýcarska, u kterého jsme byli na návštěvě a já moc nevím, co si pod tím mám představit. Jsme ale zvědaví, a tak se krátce před západem slunce dostavíme do místa, kde ponorná řeka vytéká z jeskyně. Když obloha trochu potemní, začnou nad řekou kroužit hejna ptáků podobných vlaštovkám. Přilétají níž a níž a pak zamíří jako houf naváděných střel do ústí jeskyně. A za nimi letí další a další, jsou jich tisíce, všichni štěbetají a jako šipky se vrhají dovnitř do skály ke svým hnízdům. Podívaná trvá snad půl hodiny a ptáků neubývá, je to jako v nějakém sci-fi filmu, roje černých šipek krouží a pak se střemhlav řítí přímo nad našimi hlavami do tmavého ústí. Jak se setmí úplně, většina ptáků už je doma v hnízdech a jeskyně je plná ohlušujícího štěbetání a pachu ptačích výkalů.\nZ labyrintu světa - Na cestách a přeci doma\nSedíme nad talířem nudlové polévky v městečku Pai a jak se tak rozhlížím okolo, něco mě napadne. Pai žije z velké míry z turistického ruchu a jezdí sem hlavně nezávislí cestovatelé. S batohem na zádech brouzdají světem, jak jsou si všichni trochu podobní, vozí si s sebou vlastní kulturu a podél jejich cest se vytváří cestovatelská "ghetta". Ulička, ve které sedím, by mohla být klidně v indické Dharamsale, nepálském Káthmándů, pražském Starém městě, nebo tureckém Istanbulu a vypadala by úplně stejně. Stejné hotýlky s podobným vybavením a informačními nástěnkami, stejné cestovní kanceláře nabízející podobné zájezdy a trekování v přírodě, stejné hospůdky s podobnými anglickými jídelními lístky obohacenými pár místními specialitami. Kruciš, tohle přece není Thajsko! Je fakt, že ne každý je takový extrémista jako já, domorodštější než domorodci, které když se řekne, že místní lidé jedí housenky a spí zavěšení hlavou dolů z větví, bude zaručeně s odhodláním chroupat výše zmíněný hmyz, způsobí si bolestivý pád pokusem usnout zavěšená na stromě a bude přitom šťastná. Většina lidí touží po dobrodružství s mírou. Rádi se přes den vypraví do džungle za indiánskými kmeny a večer si ve známém prostředí cestovatelského hotýlku dají horkou sprchu a objednají svou oblíbenou pizzu. Umožní jim to poznat exotickou zemi a být jednou nohou doma, v bezpečí něčeho známého, čemu důvěřují. Nechci říct, že jsem lepší než oni. Jenom mám možná větší strach , že jedlíci housenek a stromoví spáči jednou vymřou.\nNapadla mě ještě jedna věc. Před chvílí jsem řekla, že ulice, v které sedím, není thajská. To je asi jako kdybych řekla, že Královská cesta není pražská a Mc Leodganj nepatří do Dharamsaly, tedy úplný nesmysl. Ovlivňujeme prostředí, ve kterém jsme a změny, které se díky nám odehrají, jsou jenom součástí neustálého proměňování světa kolem nás. Kdekoli se rozdílné kultury potkávají, dochází k jejich sbližování a kdybychom chtěli všechno odlišné zachovat, museli bychom se každý zavřít doma a s nikým nemluvit. A to je přeci hloupost. Jestli není rozumnější snažit se, aby vznikající globální kultura byla co nejlepší. No, konec filozofování, jdeme na sklenici coca-coly.\nVánoční přípravy (23. 12. 2001)\nZ kopců jsme sjeli dolů po uzounké silničce, která se vlnila a klikatila tak mohutně, že inspirovala k podobným pohybům moji trávicí soustavu a já měla co dělat, aby se přes okraj korby nevydal výborný oběd, co jsme měli v Pai. Poslední noc v horách jsme chtěli přespat na vyhlídce, abychom se mohli naposledy rozhlédnout po malebných lesnatých hřebenech, ale kopec byl moc vysoký a seděl na něm mrak, takže místo romantického západu slunce jsme klepali kosu v mlze a dešti a snažili se na vařiči uklohnit něco teplého k večeři.\nTakhle jsme se oblékli na vánoce.\nVečer před Štědrým dnem jsme dojeli do druhého největšího thajského města, Čiang Mai, a přístřeší našli v pěkném pokojíku ústícím na krytou terásku. Teráska s křesílky a stolem nás moc potěšila, vypadá to na štědrovečerní večeři s výhledem na noční město a osvětlený chrám přímo pod námi. Hm, už teď se těším.\nDopoledne Štědrého dne klohním salát. Dalo docela lítání sehnat všechno potřebné, ale nakonec se to povedlo, až na kyselé okurky, které nahradilo něco jako nakládaná kapusta. Jenom takový vánoční salát není v tropech vůbec levná záležitost, když jsou brambory desetkrát dražší než banány a kilo cibule stojí stejně jako čtyři kila ananasu.\nOd paní domácí půjčujeme fíkusovitou kytku v květináči, zdobíme ji bonbóny, střapatým řetězem a voňavými tyčinkami. Na trhu ještě koupíme hromadu ovoce včetně smradlavého durianu, cukrátka, čerstvě grilované kuře a pixlu kakaa. Štědrý večer může přijít.\nŠtědrý večer (24. 12. 2001)\nNa noční obloze krásně svítí Orion - střelec, u fíkusu pomalu dohořívají svíčky, v míse se salátem zbyl jen trošek, co jsme slíbili na ochutnání našim anglickým sousedkám, z hrnků s horkým kakaem se kouří. Pod námi leží rozsvícené město, v chrámu někdo rozezněl zvonečky. Tiše sedíme, upíjíme kakao a když zafouká, obléknu si přes šaty na ramínka košili. "No to je ale zima na Štědrý den," smějeme se a snažíme se zachránit rozfoukaný plamínek svíčky.\nTeď bych nechtěla být vůbec nikde jinde na světě. Zjišťuji, že domov pro mne znamená mnohem víc to, že můžu být s člověkem, kterého mám ráda, než jenom místo, kam patřím. Zpíváme koledy, spirituály, čteme si z Bible příběh o Ježíšově narození. Pak pod fíkusem objevujeme "poklady" - dvě knížky, bonbón pro každého, nové sandály, voňavou tyčinku a balíček sušeného mléka, který se tam omylem připletl. Následuje chvíle truchlení pro staré sandály, láskyplně hladím díry v podrážkách a otřepané řemínky, je ale fakt, že takhle zničené boty už jsem dlouho neviděla a nové podrážky by už bohužel nebylo moc kam přichytit.\nKolem jedenácté jdeme volat domů. Snad ani ne proto, že bychom jim potřebovali říct něco důležitého, chceme jen, aby věděli, že na ně myslíme, a popřát jim krásné vánoce. "Ahoj, ahoj!" volá Pavel do sluchátka, když se konečně všichni členové rodiny seběhnou u telefonu a jeden po druhém nám přejou krásné svátky. Nešťastně sleduje, jak pádí ručička na hodinkách, "já jsem tak rád, že vás všechny slyším!" řekne rychle a vzápětí položí penězožroutské sluchátko. Mám co dělat, abych nevyprskla smíchy. "Mamí, mamí, to jsem já!" hulákám já, protože skoro neslyším. "Kdo volá?" ozývá se tichý hlas odněkud z hloubi aparátu. "To jsem já, mamí!" "Ty máš úplně jiný hlas, jsi to opravdu ty?" "Mami, věř mi, to jsem fakt já!" v tu chvíli mě nenapadá způsob jak po hlasu prokázat totožnost. Pavel se směje.\nTěch pět minut spojení s Čechami nám vystačilo na celý zbytek večera. Dokolečka rozebíráme co kdo řekl a neřekl, představujeme si dvoumetrové závěje sněhu, o kterých všichni mluvili, a napůl nepřítomně bloudíme slavným čiangmaiským nočním trhem. Když pak jdeme spát, vzpomenu si na svá dětská léta a na stolečku u postele uspořádám výstavku dárků. Narovnám knížky vedle bot, voňavých tyčinek a bonbónů a klidně usínám s vědomím, že ty nejkrásnější a nejdůležitější věci v životě můžeme jeden druhému dávat úplně zadarmo.\nO vějířích a parapletech z bambusu (26. 12. 2001)\nVesnička Bo Sang leží od Čiang Mai co by kamenem dohodil. Po staletí se tu vyráběly papírové slunečníky a vějíře a dneska je z toho slušný turistický byznys. Díky tomu si ale můžeme zblízka prohlédnout, jak se takové paraple pomalu rodí z dřívek, nití a ručního papíru a jak ho pak zručné tahy štětcem zdobí krajinkami a pestrými motýly.\nPodlehneme turistickému duchu místa a v jednom krámku se suvenýry kupujeme za českou dvacku krásný malovaný vějíř a o kus dál nemůžeme pochopit, že pán prodávající bambusové píšťalky za ně chce opravdu jen deset korun. Když potom navečer na korbě ochotného pickupu ujíždíme směren na jih na Bangkok, sviští kolem našich uší nejenom teplý vítr, ale také píšťalkové tóny všech možných písniček, na které jsem si vzpomněla.\nDům u dvou koček (27. 12. 2001)\nA jsme zase zpátky. Sedm set kilometrů z Čiang Mai do Bangkoku jsme zvládli stopem za neuvěřitelných šest hodin a o půl druhé ráno nás náš řidič vyklopil naproti bangkokskému letišti. Po rozespalé úvaze co dál, jsme došli k názoru, že sehnat v tuhle hodinu někoho, kdo nás ubytuje, nebude levná záležitost. Po chvíli bloudění jsme našli fotbalové hřiště a protože si Pavel vždycky moc přál přespat jednou v brance, měli se ráno kolemjdoucí na co koukat.\nS rozedněním balíme stan a spěcháme do města stihnout úřední hodiny na indonézské ambasádě. Pak zamíříme do staré známé uličky, nepohodlné batohy zahazujeme do pokoje, málem zakopneme o kočku ve svátečních šatičkách a s knížkou v ruce utečeme dusnému pokojovému vzduchu na stinný dvoreček. Nechávám si přinést kafe a pouštím se do řeči se Sakem, který právě douklízel podlahy.\nNoční Khao San\nBydlíme tu už počtvrté, je to takový náš základní tábor pro objevování thajského království. Když vyjdete z Khao San, musíte párkrát zahnout za roh do čím dál menších uliček, až se před vámi objeví cedule "Central Guest House" s podtitulkem "quiet and clean". Ten, kdo ke jménu připsal, že je to tu tiché a čisté, prokázal notnou dávku důvtipu, protože přijít na jiné výrazné přednosti by nebylo tak jednoduché. Co byste taky chtěli po nejlevnějším ubytování v Bangkoku! Pokoje jsou tak malé, že se do nich vejde akorát postel a větrák, zdi jsou z ušmudlané překližky a celý barák starý dřevěný. U člověka, který hotýlek provozuje, jsme si dlouho nebyli jistí, jestli je to chlap nebo ženská, a když jsme se konečně dohodli, že to je holka, přišla Iveta s tím, že ho omylem viděla na záchodě a je to zaručeně chlap.\nStředobodem domu je dvorek. Když je vám na pokoji smutno nebo horko, není lepšího léku než si sednout do stínu ke stolku a dát se do řeči s prvním, kdo si přisedne. To bych nevěřila kolik cestuje zajímavých lidí. Starší pán s bezchybným oxfordským přízvukem, dva šílení cyklisti kdoví odkud, Japonec cvičící každý den s míčky, Jirka z Jablonce s kytarou, harmonikou a manželkou z Nového Zélandu, podivný Američan, který cestuje už šestnáct let a sám si montuje promítačky na diapozitivy.\nNejbáječnější z té společnosti jsou ale kočky. Jsou dvě a o jejich blaho pečuje Sak. Nejenže je krmí všemi možnými laskominami, ale má v zásobě dobrý tucet neuvěřitelných oblečků, do kterých mindy přes jejich mírný odpor obléká. Pak je mňoukající v šatičkách z blyštivé zlaté látky nebo ze starého trička tahá za hřbet, vozí "na trakači" a nakonec nechává spát mezi talíři na recepčním stole.\nMožná by se mohla k ceduli "Central Guest House - klidný a čistý" hezky po malostransku pověsit ještě jedna: "Dům u dvou koček."\nPlovoucí trh (29. 12. 2001)\nDíky prvnímu dílu Pána prstenů, který včera uvedli do bangkokských kin, nám ujel poslední autobus do Damnoen Saduak. Popravdě řečeno, i kdyby neujel, film byl pro mě tak silným zážitkem, že bych asi stejně ten večer nedokázala nic jiného než probírat s Pavlem jednotlivé scény a vzpomínat, jak vypadaly v knížce. S hlavou plnou Morie, elfů a trpaslíků vyrážíme další den na autobus. Pokud nepočítám jízdu s rodiči na Ko Phangan, je to naše první opravdová jízda autobusem v Thajsku. Na nádraží je hrozný zmatek, spousta lidí, lístek stojí skoro dvakrát víc než jsme čekali, ale nějak se z města dostat musíme.\nDalší den jsme na nohou hned po rozednění. Batohy necháváme u lidí, na jejichž pozemku jsme postavili stan, a prcháme směrem k vodnímu kanálu. Slavný trh se odehrává jednak pod dřevěnou halou vedle vody, ale hlavně na vodě samé! Prodávající přijíždějí s lodičkami plnými zeleniny, ovoce, proutěných klobouků, pečou přímo na palubě palačinky, smaží banány ve velkých pánvích, co vypadají, že každou chvíli loďku převrhnou, vaří nudlové polévky a kari s rýží, zkrátka úplně opravdový thajský trh, akorát na vodě. Kdysi byla takových trhů spousta, ale jak se tu všude budují silnice, upadají kanály i vodní trhy postupně v zapomenutí. Trh v Damnoen zachránil před vymřením turistický průmysl. No, alespoň k něčemu jsme my turisti dobří. Však už taky přijíždí první zájezdové autobusy a mezi lodičky prodávajících a nakupujících se mísí dlouhé štíhlé lodě plné nažehlených výletníků s fotoaparáty.\nZaujímáme strategicky výhodnou pozici na mostku a shlížíme na ten šrumec dole s nadhledem. Pod námi projíždějí tam a zpátky hory ostnatých durianů, čerstvá košťata, cibule, hrnce s nudlovou polévkou a skládací klobouky. Když nám z celé té podívané začne kručet v břiše, sejdeme po schodech k vodě a u jedné loďky kupujeme nudlovou polévku s knedlíčky.\nJak stoupá slunce na obloze, přibyde zájezdových turistů natolik, že co do počtu převáží domorodce. Všichni něco nakupují, fotí, filmují, okukují a nám přijde, že přišel čas vyrazit dál na jih.\nSilvestr na pláži (31. 12. 2001)\nKdyby bylo pravda že jak na Nový rok tak po celý rok, strávím následujících dvanáct měsíců válením na pláži. Ale to asi půjde těžko a ani by mě to možná nebavilo.\nVymysleli jsme si, že konec roku oslavíme v zátoce Railey nedaleko jihothajského městečka Krabi. Stejný nápad ale dostala minimálně tisícovka dalších zápaďanů, a tak jsme silvestrovské odpoledne bezúspěšně pobíhali od jednoho bungalovu k druhému ve snaze sehnat nějaké přístřeší. Nakonec se na nás usmálo štěstí a majitelům letoviska Co co nevadilo, že na trávníku vedle obsazených chatiček bude stát o jeden stan víc.\nSkály nad Railey Beach\nRailey je neuvěřitelně nádherné místo, vysoké vápencové skály padají přímo do průzračně čisté modré vody, jako vztyčený prst vybíhá do moře pruh světlého písku ukončený další mohutnou vápencovou skálou. Zátoka je přístupná pouze lodí a na úzkém pásu písku mezi skalami se tísní chatky letovisek přikryté deštníkem kokosových palem. O nějaké romantické opuštěné pláži si tu můžeme už nechat jenom zdát, nejsme první, komu to tu připomíná rajskou zahradu, ale naštěstí zatím nikoho nenapadlo tu postavit mnohopatrové betonové hotely a v ospalém podvečeru k našim uším doléhá jen šumění zpěněných hřebínků vln. Chatičky stojí jedna vedle druhé a některé se dokonce šplhají po strmých vápencových svazích, ale pořád je ještě kryje palmový příkrov, takže když se posadíte do křesílka do stínu a přivřete oči, můžete se cítit jako Robinson na pustém ostrově.\nJak se blíží půlnoc, přichází na pláž další a další lidé. Sedí v písku při svíčkách, procházejí se, připravují rachejtle nebo hopsají v rytmu diskotékové hudby linoucí se z jednoho plážového baru. Nebe je čisté, plné hvězd a pomalu na něm stoupají horkovzdušné svítící lampiónky, výš a výš, až jsou jenom jednou z tisíce světlých teček hvězd.\n"Deset, devět, osm . . . tři, dva, jedna, teď!" odříkáváme spolu s ostatními, připíjíme na Nový rok a tmavou oblohu osvítí první světla novoročního ohňostroje. Pavel se mě ptá, co si teď přeju a já ani vlastně nevím. Snad jen to, aby nám spolu bylo pořád tak hezky a abychom se v pořádku vrátili domů. A to není tak málo.\nPrincezna jeskyně (1. 1. 2002)\nNovoroční nicnedělání nám dlouho nevydrželo. Uprostřed trsu mohutných vápencových skal na jihozápadním konci zátoky by měla být ukrytá malebná laguna tajemné mořské princezny. Vedou do ní dvě přístupové cesty. Jedna - prý zatopená - z posvátné Princezniny jeskyně na pobřeží a druhá horem přes skály. Jezírko je prý moc krásné a cesta k němu trochu obtížná, což snad doufám zvládneme.\nZápad slunce nad JZ koncem zátoky\nZvládli. Jenom bylo mírně komické slaňovat několikametrové převisy v téměř kolmé vápencové soutěsce s dolním koncem mých krásných svátečních šatů v zubech, ale zato když jsem konečně celá zpocená s namoženýma rukama dohorolezčila až k vodě, chvíli na mě vyděšeně zíral jakýsi ušmudlaný zápaďan v pohorkách a tričku, pak obdivně prohlásil něco o ženách, které počátkem minulého století zdolávaly himalájské vrcholy ve francouzských kostýmcích s kloboukem a pak se mě opatrně zeptal odkud jsem. Asi si myslel, že jsem ta princezna.\nLaguna je neskutečná a krásná. Někde vysoko nad námi dopadá na stěny nepravidelný kužel slunečního světla, ze skal visí bambus a trsy kapradí, klidné vodní oko sevřené prstencem skal rozvíří jen občas kapka z krápníků, které visí jako obrovské polypy kousek nad hladinou. Je tu ticho přerušené jen občas opičím hlasem kdesi ze zhora. Krásné místo si vybrala mořská princezna. A určitě má někde tajný přístup, aby si krajky na šatečkách neumazala lezením po skále. Nebo že by měla rybí ocas jako starověké Sirény?\nO pokutě, lízlém celníkovi, kuřeti a francouzských vínech (3. 1. 2002)\n"Vy máte ale propadlé vízum!" Škyt.\n"Zůstali jste tady o den dýl!" Škyt.\n"To není pravda, vízum je přeci na dva měsíce! Přijeli jsme čtvrtého a odjíždíme třetího!" Bráníme se přes sklo celního okénka, ale marně.\n"Ne na dva měsíce, ale na šedesát dní," vysvětluje chlapík s dobrotivým, mírně přiopilým úsměvem. A má pravdu. Na vstupním razítku je napsáno, že vízum platí do druhého ledna, jenže my hluponi jsme si toho nevšimli.\nNásledující scénu si budu dlouho pamatovat. Sedíme v kanceláři a zatímco nám jeden z celníků vypisuje pokutu ve výši 180 korun za každého, tak se nám ten "náš" neustále omlouvá, že předpis je předpis, ale že doufá, že se nám v Thajsku moc líbilo, ať zase přijedeme, že jsme v jeho zemi vždycky vítáni. Aby dodal váhu svým slovům, přeje nám krásný Nový rok, vyjmenovává slavné české fotbalisty a na naši počest nechává přinést láhev francouzského vína s grilovaným kuřetem. "Welcome to Thailand!" nalévá nám přes náš mírný odpor do sklenic a podává kuřecí stehýnko. Odcházíme za hodnou chvíli ne zcela jistým krokem, lehčí o 360 korun a bohatší o krásné rozloučení se zemí zlatých chrámů. Chechtáme se z plných plic ještě u malajské části celnice, a doufáme, že nás v mírně podroušeném stavu do islámské země vůbec vpustí.\nZávěrečná zpráva z Thajska\nZe Siamského království jsme odjeli o 61 dní starší a o necelých dvacet tisíc korun lehčí. Je tu poměrně lacino i pro študáky z Čech, ale ze všech koutů na vás jukají penězožroutská lákadla v podobě nádherných památek i nejrůznějších dobrot a laskomin, takže se člověku ani nechce šetřit.\nNáklady: Ubytování pro dva kolem 100 Kč, jídlo od 15 Kč (rýže s omáčkou), běžně kolem 20 - 30 Kč, ale pozor na malé porce. Vstupné do památek rozumné - asi 20 - 30 Kč, výjimkou je Královský palác - 180 Kč a národní parky - 180 Kč. Cenami za dopravu nemůžeme posloužit, ale měly by být nižší než u nás.\nPamátky: Turistických lákadel je dlouhá řada - zlaté chrámy, horské kmeny, tropická džungle, bílé pláže. Každý si přijde na své.\nJídlo: Thajci výtečně vaří, specialit je spousta, většina chutná nasládle a pálivě.\nUbytování: Levný slušný pokoj seženete všude. Některé hotýlky mají vlastní restauraci a těžko nesou, když se stravujete jinde nebo si dokonce chcete uvařit. Dostanete-li hroznou chuť na něco českého, ubytujte se v Bangkoku v Central Guest House, mají kuchyňku.\nDoprava: Nejrychlejší a nejlevnější je stop. Čekací doby jsou tak krátké, lidé tak milí a výhled z korby pick-upů tak krásný, že jsme po jiných dopravních prostředcích prakticky nesáhli.\nLidé: Milí, pořád se usmívají. Někdy jsem ale měla pocit, že je na ně turistů přespříliš.\nMáte-li jen pár týdnů dovolené a nikdy jste v Asii nebyli, jeďte do Thajska. Budete odjíždět spokojení, se zavazadly plnými suvenýrů, exotických fotografií a s krásnými vzpomínkami.\nDalší kapitola: Země džunglí a mrakodrapů Malajsie\nVytvořeno: 8. dubna 2002 Poslední aktualizace:


Aktuální nabídka provozní areály na prodej Kunovice (Vsetín) denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si provozní areály na prodej Kunovice (Vsetín) než Vás někdo předběhne.\nprovozní areály Kunovice (Vsetín)\nKategorie provozní areály na prodej Kunovice (Vsetín) se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele provozní areály na prodej Kunovice (Vsetín) neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je provozní areály na prodej Kunovice (Vsetín) právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné provozní areály na prodej Kunovice (Vsetín)\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii provozní areály na prodej Kunovice (Vsetín), pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující provozní areály Kunovice (Vsetín), a to provozní areály na prodej Kunovice (Vsetín), pronájem provozního areálu Kunovice (Vsetín), dražby provozních areálů Kunovice (Vsetín).\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii provozní areály k prodeji Kunovice (Vsetín) nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích provozní areály Kunovice (Vsetín), provozní areály na prodej Kunovice (Vsetín), pronájem provozního areálu Kunovice (Vsetín), dražby provozních areálů Kunovice (Vsetín).\nJe možné, že v lokalitě Kunovice (Vsetín) nebudou zcela všechny nemovitosti, které hledáte, zkuste se podívat ještě do následujících kategorií, a to Reality Kunovice (Vsetín) na prodej nebo komerční nemovitosti na prodej Kunovice (Vsetín). Pokud se nechcete navíc omezovat druhem prodeje nemovitosti Kunovice (Vsetín) použijte následující kombinace pro vyhledání nemovitostí Reality Kunovice (Vsetín) případně komerční nemovitosti Kunovice (Vsetín).\nNehledáte provozní areály na prodej Kunovice (Vsetín) ?\nPokud jste v této kategorii provozní areály na prodej Kunovice (Vsetín) omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nProdej bytů Kunovice (Vsetín)\nProdej domů Kunovice (Vsetín)\nRekreační objekty k prodeji Kunovice (Vsetín)\nPozemky k prodeji Kunovice (Vsetín)\nRůzné nemovitosti k prodeji Kunovice (Vsetín)\nDalší lokality v okolí provozní areály na prodej Kunovice (Vsetín)\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii provozní areály na prodej Kunovice (Vsetín), si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr provozní areály na prodej Kunovice (Vsetín). Určitě lépe naleznete provozní areály na prodej Kunovice (Vsetín), který hledáte.


Levné letenky Madrid již od 2773 Kč | Letuška.cz\nLevné letenky do Madridu od 2773 Kč\nMěsto, které zbožňují fanoušci fotbalu a umění\nLetenky Praha - Madrid za akční cenu od 2773 Kč\nz Prahy od 2773 Kč\nz Vídně od 2971 Kč\nMadrid v magazínu Letušky\n500 let od smrti génia Hieronyma Bosche chystá velkou výstavu i Prado v Madridu\nZákladní informace Madrid\nV Madridu sídlí španělská královská rodina, která je na Apeninském poloostrově velmi populární. Palacio Real ohromný komplex a rozhodně stojí za letenky do Madridu, ukrývá 3 500 místností.\nLetenka do Madridu, který se nachází uprostřed země a zároveň je i hlavním městem, vám představí nejen jeho srdce dýchající historií, ale i čtvrti plné prosklených mrakodrapů, mírné zimy s občasným sněhem, příjemně teplá léta, významné fotbalové kluby.\nNa Letušce dobře víme, které destinace máte nejraději. I proto vám nabízíme levné letenky do Madridu. Širokou nabídkou cen a pestrým výběrem odletových časů vám usnadníme cestování nejen do Španělska. Madrid je ideální město pro eurovíkend.