GHMP chystá výstavu art brut, Krištofa Kinteru či průřez rakouskými modernisty | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\nGHMP chystá výstavu art brut, Krištofa Kinteru či průřez rakouskými modernisty\n1. 1. 2012 18:14 / 3 minuty čtení\nKintera Krištof graffiti street art výstava Galerie hl. m. Prahy Filla Emil\nPředstavitel směru art brut Adolf Wölfi z psychiatrické léčebny, český sochař Krištof Kintera či kurátorský výběr z kolekce rakouských sběratelů tamního moderního umění nabídne v roce 2012 Galerie hlavního města Prahy. Poprvé na galerijní půdě představí také fenomén graffiti a street artu.\nPříští rok bude v prostorách Galerie hlavního města Prahy ve znamení současného českého a zahraničního umění. Kurátoři na rok 2012 chystají řadu velkých výstav, na kterých dostane prostor umění v surovém stavu neboli art brut, český výtvarník Krištof Kintera, britské mladé umění či street art a graffiti.\nŠestici stěžejních výstavních projektů bude hostit zejména gotický dům U Kamenného zvonu a rozsáhlé prostory v horních patrech Městské knihovny. Novinkami se ale bude pyšnit i Zámek Troja či Staroměstská radnice v centru města.\nJako první se v příštím roce představí rakouský představitel směru art brut Adolf Wölfi, který většinu svého dospělého života prožil v psychiatrické léčebně.\n"Vůbec první výstava Adolfa Wölfiho představí na 100 děl ze všech jeho tvůrčích období. Instalace bude doplněna ukázkami z jeho textů a hudebním doprovodem," řekla mluvčí instituce Michaela Moučková. Retrospektivní expozici Adolfa Wölfiho bude od 22. února hostit galerie Dům U Kamenného zvonu.\nJen o týden později se výstavy dočká i český sochař Krištof Kintera, který vytváří rozpohybované, svítící či mluvící objekty. Kurátoři návštěvníkům představí nejen jeho nejznámější díla z uplynulých let, ale i jeho současné práce, které dosud nebyly veřejnosti prezentovány.\n"V polovině roku 2012 mohou návštěvníci zhlédnout kurátorský výběr z kolekce rakouských sběratelů Karlheinze a Agnes Esslových, kteří od konce 50. let minulého století nashromáždili vzácná díla rakouských modernistů," dodala Moučková.\nZhruba ve stejné době GHMP uvede reprezentativní přehlídku současné britské umělecké scény - New London. V jejím rámci se Pražanům představí díla slavné generace umělců 90. let 20. století (takzvaní "Young British Artists"), mezi kterými nebude chybět například Marcus Harvey, Gavin Turk či Jason Martin.\nPrvní graffiti na galerijní půdě\nNebývalým počinem v historii galerie pak bude říjnová mezinárodní expozice graffiti a street artu nazvaná Městem posedlí. "Výjimečnost výstavy tkví mimo jiné ve skutečnosti, že většina děl ve výstavním prostoru v Městské knihovně vznikne i zanikne," upozorňuje Moučková.\nVýstava Městem posedlí na galerijní půdě poprvé představí fenomén graffiti a street artu. Jednotlivé oblasti a styly, které se prolínají a podobně jako writeři cestují po světě, odkryjí formální i obsahovou pestrost tohoto pouličního výtvarného projevu, který nezná hranice.\nVýstava Městem posedlí je mezinárodní projekt, který ukáže, že podstatou tohoto dnes již uznávaného, ale stále diskutovaného výtvarného vyjadřování může být kromě revolty i hluboký vztah k městu a všem jeho podobám. Výjimečnost výstavy tkví i v tom, že většina uměleckých děl v prostoru Městské knihovny vznikne a zanikne.\nFotogalerie Městem posedlí, první výstava graffiti na galerijní půdě v Čechách\nPozornosti milovníků umění by příští rok neměla ujít ani instalace děl malíře Petra Písaříka či výstava slavného Emila Filly, která se bude konat koncem příštího roku na Zámku Troja. Oboje bude pořádat GHMP.\nFotogalerie\tDo žebříčku deseti nejdražších obrazů prodaných v českých aukcích se letos probojoval pouze jeden obraz. Je jím Fillovo Zátiší s dýmkou, které...


Jak pomáhat zahradnictví: dozvíte se o zahradních neziskových organizacích a charitativních organizacích – DumBytZahrada\nUž jsem to řekl a řeknu to znovu - většina zahradníků se rodí jako dárci a vyživovatelé. A proto je přirozené dávat zahradní neziskové organizace a charitativní organizace. Dárcovství do zahrady, ať už je to #givingtuesday nebo jakýkoli den v roce, je snadné a naplnění, které získáte z tohoto laskavého činu, trvá celý život.\nJaké zahradní charity jsou venku?\nI když je toho příliš mnoho na to, abyste je mohli pojmenovat jednotlivě, můžete obvykle navštívit místní pobočku nebo nejbližší botanickou zahradu a vyhledat informace o místních zahradních neziskových organizacích. Rychlé online vyhledávání Google také poskytne řadu zahradních charit a příčin, které jsou venku. Ale kde je tolik na výběr, kde začít?\nJe to ohromující, vím. To znamená, že mnoho zahradnických sdružení a organizací je dobře známo, a ty mohou být skvělým místem, kde začít. Hledejte něco, co k vám mluví osobně, ať už se jedná o krmení hladových, vzdělávání dětí, vytváření nových zahrad nebo o to, aby se náš svět stal zdravějším a udržitelnějším místem pro život.\nJak pomoci zahradnickým příčinám\nKomunitní zahrady, školní zahrady a ovocné sady mohou lahodným a čerstvým produktům poskytovat potravinářské banky a spížky, ale vy také. I když ještě nejste zapojeni do komunitní nebo školní zahrady, stále můžete darovat své vlastní domácí ovoce a zeleninu místní potravinové bance. A také nemusíte mít velkou zahradu.\nVěděli jste, že přibližně 80% zahradníků skutečně pěstuje více produktů, než je skutečně potřeba? Sám jsem se za to provinil, protože několik let jsem měl tolik rajčat, okurek a squashu, než jsem věděl, co mám dělat. Zní povědomě?\nMísto toho, aby toto zdravé jídlo vyšlo nazmar, mohou ho velkorysí zahradníci jednoduše darovat rodinám v nouzi. Věděli jste, že lidé ve vašem okolí mohou být ve skutečnosti považováni za potraviny nejisté? Podle amerického ministerstva zemědělství (USDA) bylo jen v průběhu roku 2018 v průběhu roku nejméně 37.2 milionu domácností v USA, mnoho s malými dětmi, v potravinách.\nNikdo by si nikdy neměl dělat starosti s tím, kdy a odkud bude jejich další jídlo pocházet. Ale můžete pomoci. Máte bohatou sklizeň? Pokud si nejste jisti, kam seberete svou přebytečnou sklizeň, navštivte AmpleHarvest.org online a najděte nejbližší potravinářskou komoru, na kterou můžete darovat.\nMůžete také nabídnout peněžní podporu, stejně jako Gardening Know How v rámci svého komunitního nebo školního sponzorského programu, který pomáhá poskytnout těmto zahradám to, co potřebují k úspěšnému růstu a prosperitě. American Community Garden Association (AGCA) je dalším skvělým místem, které pomáhá podporovat komunitní zahrady po celé zemi.\nDěti jsou naší budoucností a kultivace jejich myslí v zahradě je jedním z nejúžasnějších dárků, které jste jim kdy mohli dát. Mnoho organizací, například Kids Gardening, vytváří vzdělávací příležitosti pro děti, aby si mohly zahrát, učit se a růst prostřednictvím zahradnictví.\nVáš místní program 4-H je další zahradnický důvod, pro který můžete darovat. Moje dcera milovala účast na 4-H, když byla mladá. Tento program rozvoje mládeže učí cenné dovednosti v oblasti občanství, technologií a zdravého života s mnoha programy, které jsou k dispozici pro přípravu dětí na kariéru v zemědělství.\nKdyž je to vašemu srdci blízké, darování na zahradní příčiny nebo z jakéhokoli jiného důvodu přinese život štěstí vám i těm, kterým pomáháte.\nCo se děje na mé palmě pindo – řešení běžných problémů pindo palmy


O Češích z Volyně a jejich odboji :: Český svaz\nÚvodní stránka - O Češích z Volyně a jejich odboji\nO Češích z Volyně a jejich odboji\nZájemcům o literaturu faktu a moderních českých dějin, spojených s obdobím první a druhé světové války, se nabízí příležitost přečíst si zajímavou knihu. Za odborné spolupráce s Vojenským historickým ústavem vychází již podruhé sborník studií a vzpomínek VOLYŇŠTÍ ČEŠI V PRVNÍM A DRUHÉM ODBOJI. Vydavatel, Český svaz bojovníků za svobodu, tak po pěti letech opakuje úspěch s prvním vydáním (1999), tentokrát doplněném a rozšířeném. Na 430 stranách se čtenář dozví celou řadu zajímavých informací a údajů o komunitě Volyňských Čechů a jejich podílu na vzniku Československé republiky v roce 1918 a její restauraci v roce 1945. V obou případech se tak stalo skrze vojenský program zahraničního odboje, který Volyňští Češi podpořili vstupem do československého vojska a účastí na válečných operacích.\nAutoři Ing. Jiří Hofman a Ing. Václav Širc, ve spolupráci s doc. Dr. Jaroslavem Vaculíkem, CSc, zavádějí čtenáře do prostředí jim důvěrně známého, v němž léta žili, z něhož vyšli a měli též osobní účast na popisovaných událostech, spojených s osudem Volyňských Čechů v posledním století, uspořádali knihu do dvou dílů: Na frontách a V zázemí. První díl pak do dvou částí: I. Protirakouský odboj v letech 1914-1918 a II. Protinacistický odboj v letech 1939-1945. Druhé části je věnována podstatná část publikace. V pěti kapitolách se čtenář dočítá o odbojové organizaci BLANÍK a její činnosti na Volyni, o podílu Volyňských Čechů na vojenském odboji v zahraničním československém vojsku, o vojenských ztrátách v řadách polské armády, v Rudé armádě i v řadách partyzánských jednotek a 1. československého armádního sboru v SSSR. Druhý díl, pojednávající o dramatických osudech obyvatel České Volyně v poslední válce, je děsivým svědectvím o utrpení, jemuž byli vystaveni všichni za německé okupace. Zdejší Židé se stávali vyhledávaným cílem nacistického holocaustu, teroru a pogromů ukrajinských banderovců. Jednotlivé kapitoly jsou spojeny vhodně zařazenými, výstižnými a umělecky zdařilými ilustracemi Ing. arch. Jiřího Železného. Kniha je k dostání na Československé obci legionářské, v hotelu LEGIE na náměstí I. P. Pavlova v Praze 2 u Ing. J. Hofmana.\nPublikace má především značnou hodnotu dokumentační, potvrzenou odbornými posudky kvalifikovaných vojenských historiků (Karel Pichlík a Petr Hofman). Množství pečlivě zpracovaných jmenných seznamů a tabulkových přehledů bylo zhotoveno na základě studia archivních fondů z Ústředního vojenského archivu, Státního ústředního archivu, Památníku holocaustu v Jeruzalémě atd. Tu potvrzují též očividná svědectví účastníků inkriminovaných událostí, kronik českých obcí na Volyni, literárních a tiskových pramenů.\nMimořádnou zásluhu na knize VOLYŇŠTÍ ČEŠI V PRVNÍM A DRUHÉM ODBOJI má Ing. Jiří Hofman. Byl vlastně autorem celého projektu. Řadu let pracoval s pamětníky, shromažďoval korespondenci, vzpomínky, svědectví, fakta, ověřoval je, získával spolupracovníky, neváhal oslovit státní úředníky i ústavní činitele, hledal podporu na všech stranách a občas ji nalézal. Touto knihou, která připomíná devadesáté výročí založení České družiny v Rusku a šedesáté výročí hromadného nástupu Volyňských Čechů do československých vojenských jednotek v Sovětském svazu, vrcholí, ale nekončí jeho pozoruhodná účast na věcech veřejných. Připomínáme jeho podíl na ideovém řešení Památníku čs. zahraničním vojákům , účastníkům druhé světové války na Vítězném náměstí v Praze-Dejvicích, včetně informačního stánku, který je jeho součástí a na němž se rozhodující mírou podílel. Když k tomu připomeneme účast na realizaci rozvoje oboru radiotechnických pátračů, známých jako TAMARA, pak je k čemu blahopřát. Činíme tak rádi, s obdivem i uznáním!


První zprávy - Domácí - Otevření konzulátu v Užhorodě by mohlo usnadnit vízový proces\nOtevření konzulátu v Užhorodě by mohlo usnadnit vízový proces\nHejtman Pardubického kraje Martin Netolický jednal s náměstkem ministra zahraničních věcí Martinem Smolkem o otevření generálního konzulátu v Užhorodě.\n13. září 2021 - 11:30\nOtevření konzulátu v Užhorodě by mohlo Ukrajincům usnadnit vízový proces. Právě ze Zakarpatské oblasti, ve které Užhorod leží, přichází do České republiky až polovina pracovníků z celkového počtu Ukrajinců. Tématem by se mohla zabývat také Asociace krajů České republiky.\nKraj podpoří další projekty na Zakarpatí částkou 1,5 milionu korun\n„V rámci našich setkání s vedením Zakarpatské oblasti jsme byli požádání o jednání s naším ministerstvem zahraničí o možnosti vytvořit konzulát České republiky přímo v Užhorodě. To by mohlo usnadnit žadatelům o víza komunikaci s našimi úřady, jelikož nejbližší konzulát je ve Lvově, který je od Užhorodu vzdálen čtyři hodiny jízdy autem. Zároveň by se mohla ještě více zintenzivnit humanitární pomoc, kterou na Zakarpatí poskytujeme nejen my, ale také Kraj Vysočina. Samozřejmě si uvědomujeme, že otevření generálního konzulátu není jednoduchou záležitostí po stránce finanční ani organizační, ale chtěli jsme upozornit na to, že ze Zakarpatí k nám míří přibližně polovina všech pracovníků z Ukrajiny a lze očekávat, že tento trend se nebude měnit,“ řekl hejtman Martin Netolický, který bude chtít toto téma otevřít také na nejbližším jednání Asociace krajů ČR.


Hotel Ritter, Itálie - eTravel.cz\nod 6 170 Kč za\nPříjemný hotel Ritter leží v centru města v umělecké čtvrti Brera nedaleko stanice metra Moscova. Jedná se o několikapatrovou budovu stojící podél méně rušné ulice. Uvnitř hotelu vás potěší elegantně zařízené interiéry. Po báječné snídani se vypravte do města poznávat historické památky, nakupovat a obdivovat milánský styl a módu.\nV blízkosti hotelu najdete množství butiků, originálních obchodů, antikvariátů i luxusních obchodů. V centru města navštivte gotickou katedrálu Duomo a večer navštivte představení ve světoznámé opeře La Scala.\nVýše uvedené ceny platí v případě volných míst v nejvýhodnější knihovací třídě. Výše letištních tax se může měnit v závislosti na ceně ropy a kurzu dolaru.\nStanice metra: 100 metrů\nHotel nabízí celkem 88 elegantně zařízených pokojů.\nTransfer na letiště a z letiště\nMiláno nabízí návštěvníkům velké množství památek. Běžte se podívat na nástěnnou malbu Leonarda da Vinciho Poslední večeře Páně v kostele Chiesa di Santa Maria delle Grazie a navštivte obrazárnu Pinacoteca di Brera s exponáty od Tintoretta, Raffaela, Caravaggia i Rembrandta. Město však žije naplno také v noci, tak neváhejte a navštivte známé kluby ve čtvrtích Navigli a Brera.\nDo Milána se jezdí lidé nejen bavit, ale také nakupovat. Luxusní obchody i obchody střední cenové kategorie najdete v takzvaném Zlatém čtyřúhelníku neboli Quadrilatero d´Oro. Na náměstí Piazza del Duomo se nachází rozsáhlý obchodní dům La Rinascente, opodál je také galleria Vittorio Emanuelle II a Megastore Armani. Nedaleko Milána navštivte také tři outlety Foxtown, Serravalle a Vicolungo.\nItálie, Miláno a okolí, Miláno


ISOKOR Green Cleaner Strong 500 ml s rozprašovačem - ISOKOR Bohemia\nOsobně v prodejně:zítraPřepravní společností:pondělí 10.8\nVerze ISOKOR Green Strong má ještě silnější čisticí schopnosti než ISOKOR Green Cleaner Original.\nBio, eko, natural, vegan a navíc rozložitelný v přírodě. Netestovaný na zvířatech. Účinný díky znalostem nanotechnologií.\nISOKOR Green Cleaner Strong je již připravený k aplikaci. Před použitím protřepejte. Naneste na znečištěný povrch a nechte chvíli působit, ideálně 3–5 minut (než zaschne). Poté setřete pomocí měkké utěrky a případně opláchněte vodou. V případě potřeby proces opakujte. Používejte při teplotách 5–30 °C


Delší podzimní prázdniny má v Karlovarském kraji jen menší část škol | Vzdělání | Zprávy | Karlovarská Drbna - zprávy z Karlových Varů a Karlovarského kraje\npondělí, 25. října 2021, 19:00\nTýdenní podzimní prázdniny má v kraji osm z 20 středních škol. O udělení ředitelského volna rozhodlo například vedení sokolovského gymnázia. Volno má tento týden například i chebské gymnázium, střední pedagogická škola v Karlových Varech nebo střední škola lesnická ve Žluticích.\nKvůli výskytu nákazy covidem-19 ve škole má dva dny volna navíc i gymnázium a obchodní akademie v Mariánských Lázních. "Zjistilo se, že jeden učitel byl covid pozitivní, preventivně se proto rozhodlo o tom, že dvě třídy půjdou do karantény. Karanténa by měla skončit tento týden," řekl dnes starosta Mariánských Lázní Martin Kalina (Piráti).\nNa většině základních škol v kraji začínají podzimní prázdniny až ve středu. Jde například o školy v Sokolově či v Mariánských Lázních. V krajském městě mají ode dneška volno podle mluvčí magistrátu Jana Kopála pouze dvě školy, a to v Krušnohorské ulici, kde je v karanténě jedna třída, a v Konečné ulici, kde mají čtyři třídy v karanténě. Ze tří ostrovských škol má týdenní prázdniny pouze ZŠ Májová.\nV Chebu se rozhodla prodloužit prázdniny dvě školská zařízení města. "Jde o 4. základní školu v Hradební ulici, kde jsou některé třídy v karanténě, a mateřskou školu v ulici Osvobození," uvedla mluvčí chebské radnice Simona Liptáková. Na 4. základní škole museli už minulý týden do karantény žáci čtyř tříd ze sedmého a osmého ročníku. Ředitel školy pak z personálních, organizačních a hygienických důvodů vyhlásil na 25. a a 26. října ředitelské volno.\nEpidemie koronaviru v Karlovarském kraji mírně zesiluje. Za uplynulých sedm dní přibylo v kraji podle ministerstva zdravotnictví 200 nakažených. To je o 73 víc než předchozí týden. Takzvané incidenční číslo, což je počet nově nakažených za týden v přepočtu na 100.000 lidí, je k dnešku na 68.\nŠtítky ČR, školy, koronavirus, Karlovarský


Kouzelný svět Harryho Pottera - Daniel Radeliffe - Harry Potter - Dan a Harry - základní údaje\nÚvod » Daniel Radeliffe - Harry Potter » Dan a Harry - základní údaje\nDan a Harry - základní údaje\nNarozen: 23. července 1989\nZájmy: hraní na basovou kytaru, sledování zvodů formule 1\nRodina: jedináček, otec Alan, matka ?\nPlány do budoucnosti: spisovatel nebo herec\nDomácí zvíře : psi Bink a Nuggeta\nherečka: Cameron Diaz\nherci: Gary Oldman, Jake Gyllenhaal, Peter Sellars, Gary Grant.\nfotbalový (americký f.) tým: fandí mužstvu Fulhamu, ze západního Londýna\nzvíře: vlkb pití: Dietní Cola\nkniha: HP a Vězeň z Azkabanu\nscéna z HP2: závěrečná\npostava z HP: Hagrid, Weasleyovi, Voldemort\nBarvy očí: Zelená\nSourozenci: Žádní (Nevíme jistě)\nRodiče: Oba kouzelníci\nJeho rodiče zabil Voldemort a od té doby žil se svou tetou a strýčkem Dursleyovími, kteří se kněmu chovali opravdu hrozně. V 11 letech se od obra Hagrida dozvěděl že je čaroděj a nastoupil do Bradavická školy. Tam si našel dva nejlepší kamarády Hermionu Grangerovou a Ronalda Weasleyho. Společně spolu prožili už 6 let.\n(Anička a Black, 24. 10. 2007 16:22)\nčauky u nás je bleskova, která má zjistit, jak jste na tom se vztahem k přírodě a zvířátkům, tak se pls zapojte.\n(Kačenuška, 29. 7. 2007 18:42)\n(Ivulka, 14. 5. 2007 8:46)\nHarry je krásnej,elegantní mé´dánek.Hrozně se mi mi líbí.Ps:přijeď do Svitav!!!\nStránky, keré stojí za zhlédnutí\n(Web, 19. 3. 2007 16:18)\nMáte rádi televizi??? Navštivte web www.televiznisvet.wbs.cz a nebudete litovat!! Můžete se zapojit do webové soutěže a psát pro nás články , můžete diskutovat o třetí řadě VV3 a můžete hlasovat ve spoustě v anket... Navštivte nás a staňte se našimi pravidelnými návštěvníky\n(světovka, 28. 12. 2006 17:51)\npokud se zajímáte o Harryho Pottera řihlašte se k nám do kouzelnické školy garcastle. Více na http://garcastle.estranky.cz


Oficiální stránky Městské části Praha - Zbraslav - Základní informace\nÚzemí městské části je tvořeno katastrálními územími Zbraslav Lahovice s těmito hranicemi:\nOd TKÚ Zbraslav-Lipence-Radotín ve středu koryta Berounky, dále korytem Berounky po k.h. Radotín-Zbraslav k TKÚ Zbraslav-Lahovice-Radotín, kde se odklání od k.h. Lahovice-Radotín a od toku Berounky na severozápad 100 m k levobřežní komunikaci, po této komunikaci až do osady Lebedov, kde se odklání na sever až k TKÚ Lahovice-Velká Chuchle-Radotín, pokračuje po k.h. Lahovice-Velká Chuchle, prochází jižním okrajem závodiště ve Velké Chuchli, přechází ulici Strakonickou k TKÚ Modřany-Lahovice-Velká Chuchle, ve středu koryta Vltavy, proti proudu (k jihu) Vltavy jejím středem k TKÚ Modřany-Komořany-Lahovice, po 400 metrech přechází na levý břeh Vltavy k TKÚ Zbraslav-Lahovice-Komořany, pokračuje po levém břehu Vltavy k jihu k přístavišti parníků Zbraslav kde přechází Vltavu a železniční trať směrem východním a dále od východu obchází osadu Závist k TKÚ Zbraslav-Komořany-Točná, dále po k.h. Zbraslav-Točná, přechází Břažanský potok, východně obchází železniční stanici Praha-Zbraslav, kde pokračuje 200 metrech po tělese železniční trati směrem jižním,po 200 metrech jižním portálem tunelu u Jarova se odklání k západu, přechází Vltavu, probíhá po západním okraji osady Strnady po k.h. Zbraslav-Vrané nad Vltavou k ulici Strakonické k osadě Báně, po západním okraji ulice Strakonické směrem severním po k.h. Zbraslav-Lipence v prostoru osady Žabovřesky se odklání od ulice Strakonické 500 metrů probíhá korytem Lipanského potoka, dále pak spojovací silnicí mezi Zbraslaví a Radotínem k lávce na řece Berounce k TKÚ Zbraslav-Lipence-Radotín.\nZBRASLAV – HISTORIE MEZI DVĚMA ŘEKAMI\nMísto s otiskem historie králů a královen z rodu Přemyslovců\nMěstská část Praha - Zbraslav se rozkládá na soutoku řeky Vltavy a Berounky na jižním okraji Prahy. Než byla Zbraslav roku 1974 připojena k hl. m. Praze, byla samostatným městem, které neslo název – Zbraslav nad Vltavou. Po připojení k Praze byla Zbraslav součástí Prahy 5, dnes je samostatnou městskou částí.\nMěstská část Praha-Zbraslav se dělí na několik územních částí\n(Baně, Žabovřesky, Zaběhlice, Strnady, Závist, Lahovice a Lahovičky), jejichž připojením k historické Zbraslavi vznikla její dnešní podoba.\nPoloha GPS 49°58'33.9" sš, 14°23'36.4" vd\nKatastrální výměra 9,85 km²\nPočet obyvatel: 9 745 (k 31. 12. 2013)\nHustota zalidnění: 989 obyv./km²\nEliška Přemyslovna (20. ledna 1292 – 28. září 1330) dcera českého a polského krále Václava II. a Guty Habsburské, manželka Jana Lucemburského a česká královna (jako poslední Přemyslovec na českém trůně), matka otce vlasti, Karla IV. (1316–1378), krále českého a císaře římského.\nKe konci života se poslední Přemyslovna věnovala sbírání svatých ostatků, podpoře stavby Zbraslavského kláštera a rovněž usilovala o svatořečení Anežky České. Zemřela na tuberkulózu v osmatřiceti letech na Vyšehradě v domě Jana Volka. Dne 1. října 1330 byla pohřbena na Zbraslavi.\nEliška (iluminace ze Zbraslavské kroniky)\n„Kdybych nebyl štědře jako trvalý dar věnoval své paní, Panně Marii, toto půvabné místo, soutokem dvou řek zavlažované, stromy osázené, pastvinami bohaté, vinicemi, poli ne neúrodné, místo, které dosud poskytovalo králům potěšení, nikdy bych je nevěnoval nikomu druhému ze svatých a snad ani samému Kristu“ — Václav II. (Zbraslavská kronika)\nFundátor Václav II.(iniciála Zbraslavské kroniky, 14. století)\n„Když se tedy naplnil pamětní den a přeslavný obřad královské korunovace, ihned druhého dne bezprostředně následujícího, přišel nově korunovaný král s celým dvorem a zástupem knížat, šlechticů a všech jiných, kteří se sešli ke slavnostnímu dni, ke svému založení na Zbraslavi časně zrána už po východu slunce a tam král, ozdoben královskými odznaky, hned usiloval založiti na místě přichystaném a v základě k tomu dříve vykopaném a určeném nový chrám.“ — (Zbraslavská kronika)


Nechci straně udílet rady, napsal delegátům kongresu ODS Klaus - Deník.cz\nNechci straně udílet rady, napsal delegátům kongresu ODS Klaus\nBrno – Situace v ODS není lhostejná prezidentu republiky a zakladateli této strany Václavu Klausovi. Někdejší předseda i čestný předseda strany to uvedl ve zdravici, kterou kongresu přečetl jeho kancléř Jiří Weigl. Klaus zdůraznil, že straně ve složité situaci nechce udílet jakékoliv rady či doporučení. Osobně kongres oslovil předseda koaliční TOP 09 Karel Schwarzenberg, který zdůraznil, že koalici, vládě, ani koaličním stranám není prospěšné, když se jedna z nich před očima partnerů rozpadá.\nODS prožívá těžké období, míní Klaus, který dnes odlétá na summit EU-Asie v Laosu. Bylo to podle něj zjevné už delší dobu a názorně to ukázaly poslední krajské a senátní volby. Rady či doporučení udílet nechce, nemá prý k tomu sebemenší oprávnění. „Navíc vím, že mnozí z vás si jsou hloubky současného problému v ODS dobře vědomi," vzkázal delegátům prezident, který v minulých měsících vládě předsedy ODS Petra Nečase několikrát výrazně zkomplikoval život. Kongres by podle něj měl dát impulz k tomu, aby se ODS stala znovu respektovanou, důvěryhodnou a veřejnosti srozumitelnou pravicovou stranou.\nSchwarzenberg vyzval k zamyšlení nad skutečným obsahem a významem slova pravice. „Souhlasím s Petrem Nečasem, že výše daní jako taková není znamením pravice či levice nýbrž obraz národohospodářské nutnosti," poznamenal. Hlavní dělící čára podle něj vede mezi těmi, kdo stoprocentně stojí za demokracií, vládou práva a svobodou a těmi, kteří jsou v těchto věcech ochotni dělat kompromis.\nVaroval před konfliktem mezi demokratickými politickými stranami\nZa největší selhání politiky pravicových stran pak v této souvislosti označil, že pro voliče ČSSD je přijatelnější koalice s KSČM než s demokratickou pravicí. „Nad tím bychom se měli zamyslet a já bych velice varoval před tím, abychom dopustili v naší zemi tak hluboký konflikt mezi demokratickými politickými stranami," zdůraznil předseda TOP 09.\n„Doufám, že se stmelení vaší strany podaří a společně dokončíme to dílo, které jsme začali," uzavřel ministr zahraničí koaliční vlády.\nČerstvá předsedkyně koaliční strany LIDEM Karolína Peake v dopise delegáty kongresu ujistila, že její politické uskupení je připraveno pomoci při provádějí srozumitelné, konsistentní a férové vládní politiky.\nTaké předseda KDU-ČSL Pavel Bělobrádek ODS popřál, aby překovala složitou situaci ve straně a v koalici. ODS podle něj může něho hledat v lidovcích ve snaze o štíhlý a funkční stát a o solidatitu spojence. Problém pravice vidí Bělobrádek v tom, že je roztříštěná. Také on varoval před možnou vládou KSČM. Kongres oslovila i předsedkyně Konfederace politických vězňů Naděžda Kavalírová.\nČtěte také: Nečas: V čele ODS jsem udělal chyby, značka strany je poškozena


Test ojetého SUV Land Rover Freelander II - Věci automobilové\nNyní jsou SUV v módě, ale na rozdíl od většiny soupeřů orientovaných na silnici je Freelander II i docela schopný v terénu.\nSchopnosti mimo silnice Hlučnější diesel\nZnámá technika pod kapotou Kolísavá kvalita zpracování\nZlepšení spolehlivosti Menší výběr na trhu\nPrestižní image Do města je moc velký\nCelkově velmi příjemné auto Nevýrazná dynamika\nKompaktní SUV dnes frčí. Vlastně jsou to nyní nejprodávanější auta na evropském trhu, kdy vytlačila jindy oblíbené hatchbacky. Zájem ale není jenom mezi novými vozy, ale také samozřejmě na trhu ojetých aut. Zde právě módní SUV lákají zajímavější cenou i ty zákazníky, kteří mají omezený rozpočet. Land Rover Freelander druhé generace vyráběný mezi lety 2006 a 2014 je po všech směrech důstojný zástupce své kategorie, ale na rozdíl od většiny soupeřů přidává ještě docela slušné vlastnosti mimo zpevněné cesty. Ne snad, že by to drtivá většina zákazníků potřebovala (do terénu, tedy mimo silnice, jezdí podle průzkumů jen asi 5 % zákazníků kategorie SUV). Dobré je ale vědět, že vás Freelander nenechá napospas dravým šelmám, pokud vyrazíte do bláta.\nNa test jsme si tentokrát půjčili v Auto ESA vyhledávaný turbodiesel 2,2 l v modelu TD4 spojený s šestistupňovou atomatickou převodovkou. Ačkoli má Land Rover Freelander na kapotě trochu exotický znáček, pod povrchem se ukrývá poměrně známá technika. Freelander totiž sdílí platfromu EUCD například s Fordem Mondeo, Volvcem XC60 či Jaguarem X-Type. V domácí stáji je mu příbuzný i Range Rover Evoque. Pod kapotou pak pracují rovněž známé motory. V případě dieselů je to jednotka 2,2 l DW12 od koncernu PSA, kterou najdete i ve Fordech, Citroënech a Peugeotech. Benzinové motory jsou trochu exotické, ale mohli jste mít buď atmosférický řadový šestiválec 3,2 l od Volva (je umístěný napříč, i kvůli němu je Freelander tak široký), nebo později přeplňovaný čtyřválec 2,0 l od Fordu.\nNa silnici překvapí Land Rover Freelander II jistými jízdními vlastnostmi. Krátký rozvor a vyšší stavba se sice projeví na trochu horší směrové stabilitě, ale auto je na zakroucené silnici překvapivě agilní, má docela dobrý poloměr otáčení a díky automatické převodovce se řídí příjemně a řidiče vlastně svou existencí nijak neobtěžuje. Diesel jste mohli mít i s šestistupňovou manuální převodovkou, ale automat se k charakteru Freelanderu hodí a v terénu (a ve městě v kolonách) je to vítaný pomocník. Pohon všech kol obstarává systém Haldex a i když se Land Rover chlubí systémem Terrain Response pro nastavení různých jízdních režimů podle povrchu, po kterém jedete, je to spíše jen taková hračka upravující chování ABS a ESP. Redukci nebo uzávěrky diferenciálů, jako u plnohodnotného Range Roveru, tu nenajdete.\nA jak je na tom Land Rover Freelander s technikou a spolehlivostí? Stav ojetin se samozřejmě odvíjí od používání, takže najdete mimořádně zachovalá auta s menším nájezdem, ale také docela unavené kusy. Chce to pořádně vybírat, nicméně na našem trhu jsou auta zpravidla ve stavu lepším. Neslouží totiž k výletům do bláta a kamení, ale spíše na nákupy nebo jako alternativa k rodinným kombi. Asi nebudete mít moc velký zájem o benzinové motory, které v kombinaci s automatem a v takto velkém a nepříliš aerodynamickém autě neslibují zrovna dvakrát úsporný provoz. Šestiválec 3,2 l si vezme okolo 12 litrů, pozdější čtyřválec s turbem pojede minimálně za deset. Navíc se nejedná o úplně neprůstřelné motory. Šestiválec je po větších nájezdech znám spotřebou oleje a problémy s rozvody, čtyřválec zas při oddalovaných výměnách oleje trpí na zakarbonování a z počátku výroby měl problémy s řídící elektronikou, kdy padal do nouzového režimu a nakonec se to muselo řešit výměnou celé řídící jednotky.\nČtěte také: Test Land Rover Discovery Sport 2.2 SD4\nDiesely jsou na tom lépe. Naftová jednotka 2,2 l je známá svou slušnou mechanickou spolehlivostí už z Fordů a Citroënů nebo Peugeotů. Pozor si dejte na stav turba, především u vozů před faceliftem (výroba do srpna 2010 - motor po faceliftu dostal odolnější turbo chlazené vodou), důležitá je také servisní historie. Pokud má auto měněný olej po zhruba 15 000 km, dělá to samozřejmě motoru dobře. Ale Land Rover doporučoval výměny až po 24 000 km a to už je i na robustní diesel moc. Problémy s EGR ventilem nejsou tak časté, horší je to s filtrem pevných částic. Ten se dodával standardně pro evropský trh od modelového roku 2011, jen vozy pro Rusko byly vždy bez DPF až do konce výroby. Okolo 180 000 km se pravděpodobně přihlásí o výměnu. Typickým projevem blížícího se konce životnosti DPF jsou časté regenerace, vyšší spotřeba a v důsledku toho hromadění nafty v oleji. U dieselů s manuálem se pak připravte na časté výměny spojky a dvouhmotového setrvačníku, pokud jezdíte v náročnějším terénu a po městě. Ohledně pohonu 4x4 zase pozor na to, aby spojka Haldex připojovala nápravu hned. Každých 60 000 km by to chtělo vyměnit v Haldexu olej a nespoléhat se na interval 240 000 km doporučený automobilkou. Výrazně zkrácený interval udělá dobře i automatické převodovce Aisin, těch 240 000 km je vážně moc na jednu náplň. A stejný interval je doporučen i pro rozvody dieselů, také ho raději zkraťte na zhruba 160 000 km maximálně.\nS Land Roverem Freelander je to trochu komplikovanější především omezeným výběrem na trhu. Není jich taková hromada jako Octavií nebo třeba modelů Yeti, takže bude asi chvíli trvat, než najdete auto přesně podle vašich představ. Auta z jasnou servisní historií mají samozřejmě výhodu. Dobře prohlédněte podvozek, zda není poškozený od jízdy v těžkém terénu, pátrejte po ranách od kamení a podobně. Udržovaný diesel s automatem je poměrně rozumná cesta, jak si užívat zajímavé, schopné a docela spolehlivé auto. Místy sice narazíte na horší kvalitu zpracování detailů v interiéru, ale základní mechanika je solidní. Ještě ale ověřte, jestli vaše auto prošlo všemi svolávacími akcemi. Některé se týkaly jen určitých modelů, takže kontaktujte oficiální servis Land Roverů, aby to ověřil přes VIN kód vašeho auta.\nJak Land Rover plánuje bojovat proti čínským kopiím


Lekce 2 - Copywriting je naprosté vcítění do vaší cílovky\nCopywriting je cesta k srdci vašeho klienta\nCopywriting je naprosté vcítění do vaší cílovky\nCopywriting je jasnost a stručnost\nŘešené úlohy k 1. - 3. lekci Copywritingu\nCopywriting je text, na který se hezky kouká\nCopywriting je používání správných slov\nŘešené úlohy k 1. - 5. lekci Copywritingu\nCopywriting je titulek, který vás chytne a nepustí\nCopywriting je nápad nejen na skvělý slogan\nCopywriting je psaní bez pravopisných chyb\nCopywriting je reklama, která opravdu prodává\nCopywriting je komunikace, která vaše klienty baví\nŘešené úlohy k 1. - 10. lekci Copywritingu\nCopywriting Copywriting je naprosté vcítění do vaší cílovky\nPředstavte si následující scénu. Venkovská hospoda, čtvrtá cenová skupina. Ke stolu, kde už nějakou dobu sedí parta pětačtyřicetiletých štamgastů, vrchní právě přináší další rundu čerstvě natočených orosených piv. Vzduch těžkne testosteronem, už tak hlasité projevy v místnosti se ještě zintenzivňují. Chlapi zvedají půllitry k přípitku a ihned noří rty do krémové pěny. Pak ten největší macho z celé skupiny zahlásí: "K čertu, tohle pivo má ale báječně plnou chuť".\nJe to absurdní představa, že? Dokážete říct proč?\nPřesně tak. On by to tímhle způsobem neřekl. Možná až na naprosté výjimky takhle tihle chlapáci prostě nemluví.\nPřesto si tvůrci některých reklam myslí, že jejich cílovka běžně používá termíny jako "vysoké PH v ústech" nebo "posílení střevní mikroflóry". Pravděpodobně kvůli tomu, aby zákazníkovi imponovali, dali mu najevo, že má co dělat s odborníky. Ale v životě to takhle nefunguje.\nV minulé lekci našeho kurzu, Copywriting je cesta k srdci vašeho klienta, jsme si ukázali, že abychom mohli nejen u reklamních textů vůbec mluvit o copywritingu, musí být ten výtvor zcela orientován na cílovou skupinu, pro kterou ho píšeme. Nerozplýváme se tedy nad kvalitou našeho produktu, nepopisujeme zdlouhavě technické detaily. Každou větu, kterou chceme o předmětu svého podnikání napsat, koncipujeme jedním směrem – co z toho bude mít náš klient.\nPokud si copywriting představíme jako dům, pak právě orientace na cílovku jsou základy. O tomhle zlatém pravidle tady neslyšíte naposledy, sami v dalších lekcích uvidíte, že se k němu budeme pořád vracet. Protože bez toho dobrý prodejní text prostě nenapíšete.\nProč tedy zdlouhavé popisy a odborné výrazy v reklamě moc nezabírají? Potenciální klienti se nechtějí prodírat textem, který je nudí nebo mu dokonce neporozumí na první dobrou. Nemají na to čas.\nCo si tedy pod pojmem "vcítění se do své cílovky" představit?\nMnoho ambiciózních podnikatelských projektů zhynulo na nedocenění jedné strašně důležité věci. Znalosti své cílovky. Pro koho to celé vlastně chtějí dělat. Kdo je typický zákazník, který by měl jejich službu využít?\nSchválně, jak si na tuhle otázku odpovídáte vy?\nNení to něco jako, že váš produkt je "pro všechny"? Možná to říkáte v dobré víře, že při takhle široké cílovce by v tom byl čert, aby se nikdo nechytil.\nJenže v konečném efektu bude podobně koncipovaný text povrchní kec a mišmaš bez obsahu. Víte proč? Protože kdo píše text "pro všechny", o své cílovce ve skutečnosti nikdy ani neuvažoval. Cílovka "všichni" prostě neexistuje. Váš produkt si budou kupovat konkrétní lidé. Kdo by to měl být? Je spíš pro ženy, nebo pro muže? Pro mladé, či staré? Svobodné, nebo se závazky? Bohaté, či chudé?\nTo jsou ale skupiny, které mají úplně jiné priority, jiné postoje, názory, rozhled, vyjadřování. A na vás je, abyste profil svého klienta sestavili co nejpodrobněji.\nTeď si představme, že s takovým předobrazem sedíme na kafi a chceme ho získat pro náš byznys. Navíc náš potenciální klient má na nás pouze omezený čas. Jak byste to pojali? Jakou byste nastavili míru formálnosti? Jaká slova a výrazy byste použili? Mluvili byste stejně se zkušeným právníkem, mladým ajťákem, zakřiknutým knihomolem, automobilovým nadšencem?\nPokud vím, že tento kurz píšu pro server ITnetwork , mám podle jeho obsahu a jazyka publikovaných článků představu, že ho budou číst především mladí nadšenci do počítačů. Ti ještě nejsou kariérně na vrcholu, ale mají spoustu nápadů, energie a elánu se na něj vyšplhat. Podle široké palety přispěvatelů a jazyka jejich článků vidím, že jsou to lidé ochotní podělit se o své dovednosti s ostatními. Soudě dle jmen přispěvatelů ho sledují hlavně muži.\nTakže můj klient je mladý přátelský muž, který je inteligentní a rád se vzdělává. Do své práce, která se bude nějakým způsobem asi týkat hlavně počítačů, je nadšený a má velké ambice v ní něco dokázat.\nCo to znamená pro mě? Především vím, že taková cílovka se neurazí pro každý neučesanější výraz. Ve svém projevu se tedy nemusím ostýchat být trochu hubatý a familiární. Zároveň ale bývá ještě háklivější na "omáčku" než jiní, protože ve svém busy tempu na ni nemá čas. Bez vytáček chce prostě jasné argumenty. Aktuální pro ni bývá také budování vlastního byznysu, takže se bude chtít bavit hlavně o tom, jak efektivně oslovit a získat novou klientelu.\nS tím už se dá pracovat, nemyslíte?\nVy to můžete udělat úplně stejně. Důležité je prostě ujasnit si a popsat vlastní cílovku. Kdo to je? Co ji trápí a jakými slovy by svůj problém vyjádřila? Jak jí můžete pomoct?\nPokud to je jen trochu možné, bavte se se svými zákazníky. Spolkněte ale své ego a touhu hovořit dlouze o vlastních službách a novinkách v oboru. Nechte mluvit zákazníka. Přerušujte ho maximálně doplňujícími otázkami k jeho situaci. A naslouchejte. Uvidíte, jak dobře se s vámi bude cítit. Společně potom bez dlouhých cavyků vymyslíte řešení přesně jemu na míru. A navíc získáte perfektní materiál pro vaše texty.\nPřemýšleli jste někdy nad tím, proč si lidé něco kupují nebo využívají nějakou službu? Předpokládám, že vaše odpovědi budou něco jako "aby si udělali radost" nebo "protože to z nějakého důvodu potřebují". Máte samozřejmě pravdu. O čem to ale obecně všechno je? Co nám obecně přinášejí hodnoty, za které jsme ochotni vytáhnout peněženku a vydat peníze?\nAno, děláme to pro náš pocit štěstí, uspokojení, bezpečí, spokojenosti. Radost, krása, adrenalin, odstranění pocitu hladu či nedostatku. Vše, co nás v souvislosti s naší nákupní motivací napadne, jsou hluboké emoce.\nJe fajn vědět, kolik koní se skrývá pod kapotou našeho nového vozu. My se ale stejně nejvíc těšíme na to, až o tom řekneme našim kamarádům, až jim toho nového mazla ukážeme. Ti budou koukat. A co teprve až se v tom bouráku budeme prohánět po silnici.\nHubnoucí program – představujeme si, jak budeme v létě u vody hrdě vystavovat svoji postavu v plavkách.\nŽivotní pojištění – kdyby se nám něco stalo, víme, že naše rodina bude zabezpečená.\nSlevová akce – chceme si dopřát nějaký dostupný luxus. Koneckonců naše okolí nemusí vědět, že momentálně moc peněz nemáme. To by nám bylo trapné.\nAť se nám to líbí nebo ne, emoce jsou doslova motorem veškerého lidského jednání. Kdo je dokáže na druhém člověku identifikovat, pojmenovat a dál s nimi pracovat, má v jakékoliv nejen reklamní komunikaci obrovskou výhodu.\nKdyž se o to budete v souvislosti s empatií k vaší cílovce systematicky pokoušet i vy, výsledky se dostaví velice brzy.\nPoznali jsme naši cílovku a pojmenovali, jaká je její skutečná motivace využít naše služby. Aby však byla empatie dokonalá, musíme pro našeho zákazníka udělat ještě jednu důležitou věc – dát mu najevo, že pisatel toho textu, který si právě čte, je stejný člověk jako on.\nSamozřejmě, každý z nás chce pro řešení nějakého svého problému spolupracovat s odborníkem. Někým, kdo je v určité oblasti lepší než on sám. Zaujme nás ale reklama od robota, suchara bez chyb, vtipu nebo emocí?\nČlověk se všemi jeho nedostatky i slabostmi se nejlépe ztotožní právě s člověkem…s nedostatky i slabostmi. Dejme proto najevo, že náš text psala živá bytost.\nProstě napište váš článek tak, jak vám zobák narostl. Opět si sami sebe představíte s klientem na kafi, jak mu nadšeně pomáháte řešit jeho problém. Vykašlete se na fráze, dlouhatánská šroubovaná souvětí, trpný rod a podobné oblíbené prostředky ze školních slohovek. Používejte hodně sloves, která text oživí.\nNebojte se sami ze sebe udělat legraci. Humor je cesta k sympatiím lidí obecně. Ovšem pozor, ať není nucený.\nVyprávějte příběhy. Jak vám třeba ta konkrétní služba, kterou nabízíte, pomohla?\nKdyž uděláte chybu, přiznejte ji. Vymlouváním se na "technické potíže" ve chvíli, kdy jste k mailu třeba zapomněli přidat přílohu, body fakt nezískáte. Nikoho nedojmete ani se sáhodlouhým vysvětlováním, jakými neskutečnými shodami okolností se ta chyba stala, a že jste v tom vlastně úplně nevinně. Prostě sami sebe shoďte, protože uznání vlastní nedokonalosti neskutečně polidšťuje. A respekt neztratíte. Naopak.\nGratuluju, pokud jste došli až sem. Pokud se vám zároveň podaří implantovat tyto rady do praxe, vězte, že jste právě vybudovali pevný základ k domu s názvem „dobrý copywriterský text“.\nTeď k němu společně budeme přidávat další patra. Hned příště, Copywriting je jasnost a stručnost, si ukážeme, jak bojovat s jedním z úhlavních nepřátel copywritingu – ukecaností.\nDo té doby mi do diskuze napište, jak pracujete se svojí cílovkou vy? Kdo to je a má třeba nějaký zajímavý slang? A když už v tom budete, přidejte mi třeba i zpětnou vazbu. Těším se!\nČlánek pro vás napsal Vojtěch Marcín\nJosef Rajmon:10.12.2020 13:29\nMoje cilovka budou pracujici lide... aspon v politice.\nCo se týče IT tak hraci co chtějí svobodu a chteji hrat na cestach... delam dračí doupě online... uz se těším az se donaucim delat stranky tak aby mi to fungovalo


Houfně do lesů? Tak takhle NE | GLEID magazín pro ženy\nNejsem horlivý fanoušek nakupovacích maratonů v obchodních centrech, ale ani éterická bytost souznící s přírodou. Nerozeznám šišku od ježka a krávy i lesní mýtiny chodím nuceně okukovat jen s malou dcerou. Sedím tak někde uprostřed. Kabát si jdu s nadšením koupit, až když ho skutečně potřebuji a jsem-li už jednou v přírodě, ani jako ten nejvášnivější kuřák si tam rozhodně nezapálím jedinou cigaretu. To, že jsem přírodu doposud nijak neopěvovala, ještě neznamená, že ji můžu devastovat.\nTiše a bez pozůstatků\nNa jedné straně jsme se obrovsky semkli, když jsme se vzájemně začali zásobovat rouškami. Projevili jsme oduševnělost a ochotu pomoci. Jenže na straně druhé se přírodou táhnou prvomájové průvody bezohledných lidí. Ano, není zakázáno do přírody vycházet. Naopak se to mnohdy doporučuje. To ale neznamená, že, když se nemůžeme hloučkovat v ulicích, budeme to dělat v přírodě. Příroda má teď už tak co dělat s tím náporem nás všech, kteří do ní najednou a ve velkém utíkáme, protože nám nic jiného nezbývá. Na náš hluk, hlasitý smích, kupu odpadků i nedopalků, na cyklisty a “čtyřkoláky“, na ukřičené děti a popíjející partu kamarádů, použité roušky i prezervativy opravdu není zvědavá. Stejně jako život, který v přírodě, na rozdíl od nás, žije a je tam doma.\nOhledy, ohledy a ohledy\nVšude se chovám tak, jako bych byla na návštěvě. A taky že jsem! Ani před obchodním centrem nebo u kamarádky v bytě neodhazuji kelímek od kávy na zem, tak proč bych to dělala v lese? I když ani za mák přírodě nerozumím, jsem si jistá, že ona si z nás na zadek nesedne. Ale jestli se k ní budeme chovat tak, jak se k ní chováme obzvláště v posledních dnech, kdy nám téměř jako jediné vyžití právě ona zůstala, sedneme si na zadek my, když už ani tahle oáza klidu nebude. I v přírodě jsme na návštěvě. A návštěva má být zdvořilá, slušná, pokorná a má respektovat pravidla i ducha místa, které navštívila. My děláme pravý opak!\nŠijeme roušky a staráme se jeden o druhého, máme ohledy. Mějme je i k přírodě. Když i já, jako cynická osoba, která si vždycky myslela, že je jí příroda fuk a sledovala ji spíše z povzdálí, se k ní dokážu chovat s respektem, dokáže to úplně každý. A tak procházka do přírody - ano. Načerpání síly a klidu - ano. Tiché posezení u kmenu stromu - ano. Nechat nadýchat děti - ano. Křik, neurvalost, bezohlednost, neposlušní pejsci bez vodítka honící zvěř a "jen já, já, jenom já" - to, prosím, ne.\nOhleduplnost mezi námi jednoznačně je. Nenechávejme ji proto doma, než do té přírody vyrazíme. Na slušném chování ke všem a všemu opravdu nic ostudného není.\nJak cestovat a neutratit mnoho?\nCestování je trend, který se stává stále více a více populární. Cestovat chce většina z nás, ale kde na to vzít finance a hlavně volný čas?…\nPřeji krásný prázdninový den, holky mají vytoužené volno, nikam…\nBarbora Klímová příroda pandemie koronavirus


Dva měsíce hopem | NOVÁKOVIC RODINA\nDva měsíce hopem\n14. března 2008 v 22:47\t| Pavla\nTak teď jsem fakt naštvaná. Psala jsem asi třičtvrtě hodiny článek a jak to píšu na notebooku, něměla jsem nastavený automatický ukládání. Takže se mi nic neuložilo a byla jsem odhlášena... Tak to zkusím znovu ...\nProtože jsem fotkový maniak (a každý, kdo mě zná, to dobře ví - ano, já jsem ta otravná osoba s foťákem v ruce při každé možné i nemožné příležitosti...), tak prostě mám stovky (teda možná tisíce) fotek a potřebuju je zužitkovat. Takže fotky by byly a teď k nim napsat ještě nějakou tu omáčku.\nZkusím vzít dva měsíce hopem.\nJak už jsem psala, v lednu jsme se přestěhovali. Pomalu se zabydlujeme nejenom my, ale i naše miciny. Julinka (naše rodinná nervačka) se přitiskla k oknu za závěs a tam vydržela skoro tři dny. Maximálně ušla pár kroků k misce a k záchodu, ale pak hned zpátky za závěs. Vypadalo to, že si nezvykne a já budu muset začít balit zpět - směr byt. Ale naštěstí se pomalu rozkoukala a teď se holky honí po domě a užívají si většího prostoru.\nPrvní oslava v novým roce, která nás čekala, byly Honzíkovy 6.narozeniny. Všichni jsme se těšili, ale Honzík u dortu vypadal jako bluma a z dárků zrovna radost neprojevoval. Zdálo se mi to podezřelý - a taky jo. V noci dostal horečku, a tak zahájil v naší rodině akci "Chřipka". Děti si daly dvě kolečka, takže nám chřipky vydržely až do jarních prázdnin.\nZápis do první třídy dopadl podobně. HOnzík se nejdřív těšil a zároveň bál, ale cestou do školy v autě usnul a to mi k vynervovanýmu chlapečkovi nepasovalo. V noci měl 39,6 a tím teda odstartoval druhý kolečko chřipky.\nNaštěstí mám tak rozumné děti, že se rozhodly, že budou na začátku prázdnin zcela zdrávy. A taky že byly (zajímavé, že?). Protože jsme radši dopředu nic neplánovali, rozhodli jsme se o prázdninách akčně zajet na dva dny do Liberce do Babylonu, a potom na dva dny k babičce.\nV Liberci jsme byli asi před rokem a půl, takže jsme věděli, na co se máme těšit. Děti si užily aquaparku, lunaparku a iq-parku dosytosti. Holkám se nejvíc líbilo asi v bazénu, Honzovi s Honzíkem v iq-parku, kde si mohli vyzkoušet, jak to mají vozíčkáři těžký, taky různý hlavolamy a fyzikální zákony. Já jsem se zase pěkně praštila do nosu v zrcadlovým bludišti. Takže jsme si každý našli něco ....\nPotom jsme vyrazili za babičkou a štěňátkem Ferdíkem. Prázdniny tak nějak rychle utekly a já měla pocit, že jsëm se ani pořádně nevyspala. Takže už se těším na velikonoční prázdniny - že si ráno pospím. Někdy tiše závidím medvědovi brtníkovi ...\nNo, a teď si půjdu radši taky pospat, než se mi to zase všechno vymaže...\nTakže se mějte hezky a brzy ahoj! Jak by naše Kačka řekla "Respéékt! Dobře ty!" (nevím teda vůbec, co to znamená, ale prý se tak zdraví všichni ve škole - pěkněj blázinec!)\nTakže respéékt vám všem!\n1 Monika | Web | 15. března 2008 v 20:05 | Reagovat\ntak ten pocit zoufalství, když se všechno vymaže...to fakt znám. Proto jsem taky změnila blog, protože jsem na ty problémy neměla nervy. Na nové adrese jsem maximálně spokojená :-)\nA koukala jsem, že Kačce se tam taky líbí, když si tam taky vytvořila nový blog.\nNo na Kačku jsem zítra zvědavá, jestli jí to scrapbookování bude bavit.\nTak ahoj zítra, Monika


Silná turecká káva\n16. března 2015, 00:00 - Daniel Deyl\nŘetězec rychlokaváren Starbucks se kvůli jediné fotografii dostal do globální křížové palby mezi Turky a Armény\nNěkdy je k rozpoutání konfliktu třeba zastřelit arcivévodu, jindy přepadnout vysílačku – ale občas postačí pověsit fotografii tří děvčat ke vchodu do kavárny na jiném kontinentu. Stěží uvěřitelný příběh začal v ateliéru amerického výtvarníka Timothyho Rose a skončil – doufejme – nepokoji v jednom z nejbolavějších míst světa, poblíž turecko-arménské hranice.\nTimothy Rose vůbec netušil, co spískal. Na zakázku od řetězce Starbucks vytvořil plakát; ve firmě jej kdosi schválil, převzal, nechal vytisknout, rozvézt a vyvěsit v prvních několika ze zhruba stovky kaváren v Los Angeles a okolí. To bylo 18. února ráno. V korporátním životě není nic běžnějšího.\nKroje a vlajky Už kolem poledne se však začaly dít věci.\nPrvní plakáty visely sotva pár hodin, když se na internetové stránce Arménského národního výboru Ameriky (ANCA), organizace sdružující vlivné části arménské diaspory v USA, objevil protest následujícího znění: „Proč Starbucks prodává kávu za pomoci obrazu žen oblečených v tradičních arménských krojích, jež oslavují turecký stát, který z arménských žen systematicky dělal během arménské genocidy oběti a který stále tento zločin proti lidskosti popírá?“ citoval prohlášení arménsko-americký server Asbarez.com.\nA skutečně – arménské kroje a turecké vlajky (viz foto) tvoří pikantní kombinaci. Starbucks proto plakáty okamžitě stáhl – během pěti hodin byly pryč do jednoho – a Arménům se omluvil. Omluva přišla i od Tima Rose; tvrdil, že nevěděl, že dámy jsou Arménky, a že snímek pořídil v Turecku na oslavách jakéhosi Atatürkova výročí. Co Arménky oslavovaly na Atatürkovi (zhruba ve stylu zajíců slavících Den myslivosti), nebylo jasné. Rose později řekl, že se spletl a že fotka pochází z cvičení během Dne oslav. Ta verze má jedinou nevýhodu: v Turecku nic jako Den oslav neexistuje.\nBuď jak buď, zpráva se dostala do Turecka ve zkreslené podobě; ne nadarmo se vyprávějí vtipy na Radio Jerevan. Běžní Turci tak byli informováni, že Starbucks na nátlak amerických Arménů stahuje obrázky turecké vlajky, jak napsal deník The New York Times. Odveta za odvetou Řetězci začala být půda Malé Asie rázem pěkně horká. V kospomolitním Istanbulu to lidé většinou přešli, ale dál na východ byly reakce ostřejší. V Ankaře proběhla proti firmě Starbucks demonstrace; ve Adaně, odkud před sto lety Turci hnali Armény do dnešní Sýrie ostošest, přikázala radnice policistům vyvěšovat na každou kavárnu turecké vlajky.\nA z měst Erzurum a Kars poblíž hranice s\nArménií přinesl server Al Monitor zprávy, jak nepokoje téměř přerostly v pogromy.\nTo zase nenechalo spát Armény. ANCA přitlačil; jedním z důsledků bylo, že například lobbistická firma Gephardt Group někdejšího kongresmana Dicka Gephardta přišla o uzavřený kontrakt ve výši 845 tisíc dolarů s losangeleským letištěm. Arméni si totiž stěžovali, že příliš obchoduje s Turky. A o vše proběhlo do 28. února. Z příběhu plynou tři poučení. Zaprvé arménská lobby v USA má právem pověst velmi dobře fungující organizace. Zadruhé svět přesto není řízen výhradně spiknutím; náhoda blbec má pořád své místo. Zatřetí podceňovat emoce kolem Kavkazu, Černého moře a Kaspiku se nevyplácí.\nStarbucks v číslech\n(údaje za rok 2014 v miliardách USD)\nTržby celosvětově 14,890\nPočet kaváren celosvětově 19,760\nPočet kaváren v USA 11,962\nTurci versus Arméni 1894–1896 v reakci na pokus o násilné převzetí Osmanské banky arménskými separatisty likviduje sultán Abdulhamid I. nejméně sto tisíc Arménů 1915–1917 Turci vyhánějí z Anatolie na území dnešní Sýrie 600 tisíc až 1,5 milionu Arménů, které podezřívají z proruských sympatií 1916 arménská část Osmanské říše padá do rukou Rusů 1918 SSSR se veškerých arménských území vzdal, vzniká samostatná republika Arménie 1920 Turci a Rusové najednou napadají Arménii; Jerevan se přikloní k Rusům a o dva roky později se stává plnohodnotnou republikou SSSR 1924–1953 jako zbytek SSSR i Arméni zažívají rozvoj těžkého průmyslu a čistky 1989 začíná konflikt s Ázerbájdžánem o území Náhorního Karabachu (azerské území obydlené Armény) 1991 94 procent Arménů požaduje v referendu nezávislost na rozpadajícím se SSSR 2007 snaha Arménů etablovat pro konflikt s Tureckem z let 1915–1917 označení genocida se dostává až do amerického Kongresu; ten rozhodnutí odkládá „na příznivější dobu“ 2008 Abdullah Gül se stává prvním tureckým prezidentem, který Arménii osobně navštívil 2009 ministři zahraničí Turecka a Arménie podepisují prohlášení, podle něhož chtějí obě země obnovit vzájemné vztahy 2010 americký Kongres se zabývá arménskou žádostí o uznání genocidy, Ankara stahuje velvyslance z Washingtonu 2012 Francie schvaluje zákon, podle něhož je trestné popírat existenci genocidy Arménů z tureckých rukou 2015 Starbucks dělá faux pas s plakátem


Návštěva - Stays in the dark Prague, Darkness therapy Prague, SRT Prague, Reiki Prague, Shiatsu Prague, Massage Prague\nČetl jsem historii domu jako by ke mně mluvil a snažil se mě vtáhnout někam do dávné minulosti. Bylo ticho, ale ve vzduchu se vznášelo zvláštní napětí. Strach i nadšení z budoucnosti se zvláštně mísili mezi sebou. Byla to divná doba, připadal jsem si, že sem vůbec nepatřím a jsem tady nějakou prapodivnou náhodou.\nSpontánně jsem zaklepal na dveře bytu. Dlouho se nic nedělo. Nikdo tady nejspíš už dávno nebydlel. Po chvilce se ale otevřely dveře a v nich starší trochu shrbený pán. Měl na sobě značně nemoderní šedivé sako, vytahanou košili stejné barvy a - nejspíš kdysi bílé - kalhoty na kšandách. Usmál se svou vrásčitou tváří a bez vyptávání i pozdravu mě okamžitě pozval k sobě. Pobídl mě, abych usedl v kuchyni a sám někam odešel.\n„Dáš si čaj?“ zeptal se zdvořile, ale než jsem stačil odpovědět, servíroval mi šálek na stůl. Potom se natáhl nad kredenc a mával nějakou tlustou bichlí. Přisunul si židli ke mně a dal se do vyprávění. Připadalo mi, jako by na mě čekal už dávno.\n„Tak tady jsou fotky mojí rodiny. Tohle je moje tetička z druhýho kolena, která byla chabrus na záda a nedožila se moc vysokýho věku. Za ní je strejček, co jí utíkal za milenkama, ale v rodině se o tom nikdy moc nemluvilo. To víš, byli jsme dobrá rodina. Tohle jsem já na vojně a kamarád Pepík, kterej dělal v kuchyni, vždycky jsem k němu chodil na výborný řízky. Řeknu ti, že to byl výbornej kluk. Někdy mi to až žene slzy do očí, když se tady hrabu v těchhle vzpomínkách.“ Každá stránka, na které byli nanejvýš tři fotky, by z jeho povídání vydala na samostatnou knihu. Tvářil jsem se, že mě to zajímá, ale měl jsem co dělat, abych se udržel při vědomí.\n„Mladíku snad mi tady neusneš?“ napomenul mě přátelsky.\n„Trochu přeskočíme v čase. Tohle jsem já a tvůj pradědeček,“ ukázal na snímek.\n„Cože? Tak vy jste znal mého pradědu?“\n„Jistě. Proč myslíš, že bych si tě jinak pustil do bytu? Bydlel hned přes stěnu, tady vedle. Byl můj kamarád, ale doba byla zlá. Nechceš si přečíst nějakou knížku, co jsem napsal? Možná, že ti pár věci dojde.“\n„Doba byla zlá, to si mám vysvětlit jak?“\n„Za války, a ještě chvilku po ní, jsem bydlel tady. Za války měli všichni staženou zadnici, to jsme si moc zábavy neužili. Potom jsme se trochu nadechli a přišel vítěznej únor. Vítězství jako pro koho, žejo? Jako spisovatel jsem se moc nehodil a režim si se mnou poradil po svým.“\n„Co to znamená, že si poradil?“ přerušil jsem ho ve vyprávění.\n„Dostal jsem tepláky a šel na uran. Tenkrát se s nikým nezacházelo v rukavičkách. Nelam si s tim hlavu, to už je všechno dávno pryč. Slíbil jsem tvýmu pradědovi, že mu dám vědět, co je se mnou...,“ odmlčel se. „To víš, zdraví a uran nejdou moc dohromady,“ trpce se zasmál. „Ten slib chci splnit, proto ho převypravuju teď tobě chlapče, jako jeho dědicovi. Konečně už mě tady žádný dluh nebude držet.“\nDny běžely, aniž bych si vzpomněl na to podivné vypravování. Žil jsem dál svůj běžný život, dokud mi jednou před spaním znenadání nevyskočilo příjmení údajného souseda mého pradědy. Podivná náhoda, ani si nevzpomínám, že by se mi vůbec představil. Vyskočil jsem z postele a zapnul počítač. Neznal jsem nic jiného, než právě jeho příjmení, které jsem zadal do vyhledávače. Vypadlo na mě několik lidí toho jména, ale určitě ani jeden z nich nebyl onen muž. Už jsem se chystal zaklapnout notebook a v tu chvíli se objevil článek “Zapomenutý spisovatel“. Dozvěděl jsem se, že bydlel v Praze ve stejných letech jako praděda, to ale ještě nic nedokazovalo. Další odstavec odkazoval na jeho publikační činnost a konec stroze líčil jeho život jako politického vězně v uranovém dole.\nNenápadně jsem se ptal babičky, jestli nezná toho autora před-komunistické éry, ale vůbec netušila, o kom je řeč. Je tomu už asi dva roky a příběh by asi skončil zapomenut, ale zasáhla opět nějaká vyšší síla, když jsem brouzdal rodinou knihovnou a namátkou hledal, co si z ní odnesu. Zaujal mě sešítek, který ani nebyl pořádně vidět. Na obale mě čekalo jméno mého “známého“ a uvnitř štítek se jménem mého pradědy, kterému kniha patřila. Je zvláštní, jak sny můžou mít zajímavou dohru.


Diskuse: Dramaterapie zklidní hyperaktivní děti a naučí je mluvit o pocitech - iDNES.cz\nHyperaktivní dítě neexistuje.\nMaximálně trochu živější a to bych neřešil. Můj syn byl taky hodně živé děcko, ale práškama jsme ho kvůli tomu nekrmili a k psychologovi jsme ho taky nevodili. Dnes má svojí rodinu a je v pohodě.\nDěti jsou oběti doby (a svých rodičů)\nRodiče do dětí cpou taková jídla a nápoje, že jídelníček je naprosto otřesný. Mnoho soli, mnoho cukru, mnoho masa, téměř žádná zelenina a ovoce (i když dovážené okurky by asi fakt bylo lepší dočasně vypustit)... Jak se pak člověk může divit, že dítě je například z přemíry sladkostí hyperaktivní? Další věc je třeba chemie, která se do dětí vpravuje. Zrovna vyšla knížka "doba jedová" - rozhodně doporučuji přečíst a zamyslet se, jak vlastně sami rodiče dětem škodí. Další věc - jak jsou děti neustále někde zavřené v nějakých prostorech - školka, byt, kroužek, tramvaj, auto... Jak často jsou děti venku a nejlépe na čerstvém vzduchu? Ta hyperaktivita má nějakou příčinu, a tou jsou rodiče, nikdo jiný!\nRe: Děti jsou oběti doby (a svých rodičů)\na z čeho je hyperaktivní kojené miminko?\nco to je hyperaktivni miminko? nespave? zvidave? uplakane? nejak si nedokazu predstavit, co jineho ma miminko delat..\na k odstrostlejsim detem.., nevim, ale prijde mi, ze je to opravdu hodne o rodicich. pokud se (dle clanku) da s hyperaktivnim ditetem pracovat a zabira to, tak proc tak nemuzou postupovat i rodice, pokud maji skutecne hyperaktivni dite? znami (jejich dite osobne neznam) tvrdi, ze maji hyperaktivni dite a to uz od 2,5 let musi neustale zamestnavat necim novym. nastesti je decko blazen do sportu, tak maji rozsireny vyber od kola az po lyze. je to sice narocne, ale pro ne evidentne zvladatelne.\nosobne znam asi jen "nevychovane fracky", kterym kdyz o neco skutecne jde, tak najednou dokazi poslechnout a i soustredit se delsi cas na jednu cinnost.\nSynovec hrál fotbal, jako poměrně talentovaný za A tým chytal, ze B tým hrál (tréning 4x týdně) , 2x týdně chodil do Sokola, 2x týdně plaval, krom toho měl kolečkové brusle, kolo....... někdy ve třetí nebo čtvrté třídě si pozvala učitelka rodiče do školy aby se jich zeptala, jestli by chlapec neměl dělat nějaký sport, že je velmi živý.............\nale o tom to je, ze kdyz tem detem opravdu o neco jde, tak se soustredit dokazou.. deti nejsou hloupi a hned zjisti, kdyz jim nekde neco prochazi at uz z jakehokoli duvodu...\nale mate pravdu, kdo to nema, nepochopi..\nTyhle řeči neřeš - to co to nemají nepochopí (taky jsem kdysi nechápala), ti co mají vědí .\nOčekávala jsem pod tímto článkem několik příspěvků typu: já bych na něj vzal pásek!, pár facek to spraví! dnes je hyperaktivní kdekdo, dřív stačilo dítě seřezat a byl klid! Ano, takto se k těm dětem přistupovalo, ano, ty děti vyrostly a dnes s námi žijí jako dospělí lidé. A vy jste se nikdo nesetkal s dospělým, který měl evidentně problémy pohybovat se ve společnosti, akceptovat pravidla slušného chování apod? Já denně potkávám spoustu lidí, kteří se neusmějí, jsou agresivní, neurvalí, sprostí, s emoční inteligencí 0. Protože hyperaktivita je většinou doživotní, jen se trochu změní její projevy. U někoho CNS úplně dozraje, u někoho ne.\nRe: Diagnoza Hyperaktivita\nTak si asi budete muset lépe vybírat, s kým se stýkáte. Že z nevychovaných spratků vyrostou nevychovaní burani, to myslím nikoho nepřekvapí.\nGratuluji Vám k tomu, že se stýkáte pouze s lidmi, se kterými chcete. Svatá prostoto.\nSvatá prostato, ano, zařídila jsem si tak život. A je to fajn, doporučuju.\ntak ta prvni hlavni fotka mi prijde dost hnusna (prekontrastena), nevkusna a divna. Klidne ji muzou davat k clankum o pedofilii.\nWTF? Kdo to ma cist? Alespon nadpisy proboha!!!\nNjelíp zklidní bejkovecterapie.\nNástup do školy v osmi?\nad František z druhého odstavce:\nNo to teda nevím. Kluk tluče okolní děti na potkání kvůli nesmyslům a psychložka doporučí nástup do školy až v osmi letech. Pravděpodobně proto, aby byl ve třídě ještě navíc největší a nejsilnější a ti o dva roky mladší se mu mnohem lépe mlátili.\nblbý je na tom to, že se s hyperaktivním dítětem\nvelmi rychle ocitnete v sociální izolaci a bez špetky pomoci. Je to paradox: zatímco mírné, klidné, spavé miminko vám v kočáru každý rád pohlídá a povozí, řvoucího draka, která vás nenechal v noci vyspat, a ječí od rána znova jako jezinka, nikdo nechce. "Jemu se stýská po mamince", prohlásí všichni a prchnou. "něco mu je!" usoudí jedině výjimečně pečlivá babička. tak jako tak je výsledek stejný: neodpočatí rodiče, většinou matka, se řvounem na krku, ve druhém případě ještě s nálepkou krkavky.\nS kočárkem se pak plíží bočními uličkami, či rovnou vyrazí přímo do lesů - kam jinam s malým hejkalem a jezinkou? Na občasné posezení s kamarádkou může rovnou zapomenout a se slzami v očích jen zdálky sleduje mladé maminky v cukrárnách a kavárnách, jak si spokojeně povídají s ostatními u stolu, dítě na klíně. No a když se dítě naučí chodit a mluvit, moc se to nezlepší. Naopak. Období vzdoru se promění v horor a střetů s okolím kvůli děcku přibude.\nRe: blbý je na tom to, že se s hyperaktivním dítětem\nPokud nemáte dobré kamarádky z minulosti, teď už si je neuděláte. Jít do mateřského centra na cvičení dětí je stres. Kromě toho, že vaše dítě neustále těká a odbíhá od předepsané činnosti, při kolektivní svačince se snaží ochutnat ze všech misek, jako ta holčička ze známé pohádky, což většina těch ostatních maminek od dětí (poslušných, oproti vašemu dráčeti neuvěřitelně pomalých a věčně na něco zírajících rozšířenýma očkama) nelibě nese. Pomalu začnete chápat, že v případě Kuřimské kauzy nešlo o týrané děti, ale týranou maminku - měla-li takové výlupky, jako je ten váš, a byla na ně sama, pak jí nic jiného, než zavřít je do komory na zámek, nezbylo. vlastně byla ještě dost starostlivá, že je sledovala chůvičkou.\nŠkolka a škola - tam to všechno jen pokračuje, pokud nemáte to štěstí, abyste natrefili na pedagogy hodné toho jména.\nNo mozna to melo byt vtipne, ale za tu Kurim bych spis nez palec nahoru dal par facek\n.. a nakopat do.....\nano, pár facek. to je řešení. takové trochu... kuřimské. nezdá se vám?\nNo nazdar. Jako tehotnou me podobny scenar pomerne desi.\nhele, myslím, že u mě za tím byl stres v těhotenství. kvůli doktorům, práci, rodině a zdraví jsem měla nervy sedm měsíců na pochodu. těhotná má být v pohodě a nestresovat se. okolí ji v tom mám všemožně podpořit a chránit. což se bohužel v současné době moc neděje a okolí naopak ještě nakládá. takže moje doporučení je: všechno zlé a protivné po dobu těhotenství pryč a daleko! těhule má být v klidu, milovaná a opečovávaná.\nVis to, sama, jak se tem nervum casto nevyhnes a to ani v tehotenstvi. A zatim jsem ho/ji moc nesetrila.\nNo, snad bude klidas po tatinkovi.\ntrapný příměr, opravdu neskutečně... takže dítě necháte vykopat si vlastní hrob aby se zklidnilo?\novšem zklidňovat dítě učitelskou rákoskou, rodičovským řemenem, popř. bejkovcem, to je, podle vás, v pořádku? hádám aspoň podle toho, že pod těmito návrhy se žádné protesty z fóra neobjevily.\nZa našicdh mladých let to spravilo pár na zadek\nRe: Za našicdh mladých let to spravilo pár na zadek\nnespravilo. hyperaktivní výlupci byli vždycky, byli biti jako žito a k ničemu to nevedlo. prostě... vyrostli. většinou.\nDneska má nějakou diagnózu každej nevychovanej rozjívenec.\nPřesně tak. Mám určité kontakty v téhle oblasti a mnohokrát jsem slyšel, že tlak na dětské psychology a psychiatry ze strany rodičů je prý neuvěřitelný. Obíhají ordinace, dělají scény, stěžují si, vyhrožují, podplácejí a vůbec se silou snaží pro své dítě prosadit nějakou diagnózu z téhle kategorie. Tomu pochopitelně nakonec někdo neodolá a ten papír podepíše, i když všichni dobře vědí, že v drtivé většině není problém v dítěti, ale v jeho výchově. Ale holt je pro rodiče lepší mít na nevychovaného lumpa paír, že je hyperaktivní, než přiznat, že si jej tak vychovali.\nJá mám také mnoho kontaktů z této oblasti a zase příliš často vidím jak rodiče ten "papír" za žádnou cenu nechtějí, nechtějí slyšet o postupech které by jejich dítěti pomohly, nechtějí připustit zařazení dítěte do menší "speciální" třídy , nechtějí si přiznat, že to děcko proste JE hyperaktivní a za každou cenu ho tlačí do standardní třídy, kde toto celé dny ruší ostatní a učitel na něj nemá potřebný čas.. Ale hlavně, že jejich ratolest namá papíry na hlavu, to by nepřežili..\nHele, nejsem už zdaleka nejmladší a prošel jsem v životě už ledasčím. Hyperaktivita je termín posledních let, jinak to byl vždycky nevychovaný fracek, případně rabiát. Pan učitel vytáhl rákosku a vyřešil to na místě, případně to předal do kompetence otcovského řemenu a bylo to. Drtivá většina takových dětí záhy podlehla výchově a většinou z nich vyrostli docela slušní lidé. Dneska je psychologicky řešíme a v podstatě v nich přímo či nepřímo budujeme pocit, že můžou všechno, protože jsou nemocné. Podobně jako různé dys... . Dřív se zkrátka usoudilo, že dítko je blbé a půjde kydat do chléva nebo se učit na zedníka. Dneska se pro ně vymýšlí začleňovací procesy a jediný pozorovatelný efekt je v tom, že ostatní dítka tomu "nemocnému" závidí jeho úlevy, výuka se zdržuje, protože se čeká na toho pomalého, ostatní se flákají a vymýšlejí lumpárny a celková úroveň vzdělávání rapidně klesá.\nno a tom právě mluvím: "řešení" na místě, popř. "řešení" otcovským řemenem nic nevyřešilo. děcko furt bylo, jaké bylo. Představy o "podlehnutí výchově" jsou mylné. Ostatně i v článku se píše, že když se s dětmi pracuje, tak je to v pubertě přejde (nejspíš proto, že v pubertě zešílí ostatní, do té doby hodné děti, tak se mezi nimi ztratí). A ono "pracování" může být zjevně jakékoliv - od psychoblbostí přes řemen, dokonce si myslím, že i kdyby se "nepracovalo", výsledek by byl stejný. Prostě to děcka s časem přejde a zařadí se do normálu.\nNo, stejně se nemohu zbavit pocitu, že otcovský řemen vyřešil problém v drtivé většině případů efektivně a rychle. Promile dětí, které mu odolávaly dlouhodobě, třeba až do puberty, bylo mizivé a zanedbatelné, mimoto vždy existovaly i jiné umravňovací způsoby, historicky třeba speciální klášterní školy a později třeba internáty s přísným dozorem až po vojenské školy. Ale ty byly pro statisticky nevýznamné skupinky těch nejodolnějších.\nDěcko bylo, jaké bylo, ale chovalo se slušně, protože vědělo, že jinak bude zle. Když mu řeknou, že je chudák nemocnej a nemůže za to, nedejbože mu ještě dají nějaké výhody, je tuplem k nevydržení.\nV podstatě to byl Pavlovův podmíněný reflex. Když jen trošinku začal myslet na nějakou lumpárnu, naskočila mu okamžitě hluboce vrytá, zcela jasná a konkrétní představa poletujícího otcovského řemenu a naskakujícíh jelit, tudíž okamžitě na tu lumpárnu myslet raději přestal. Jednoduché a účinné, staletími osvědčené řešení.\nBTW - stejný reflex by měl fungovat i lumpů a kriminálníků - když je napadne myšlenka, že něco ukradnou, měla by okamžitě naskočit představa dlouholetého ubytování v nevlídné, studené a vlhké cele, s tou nejzákladnější stravou a každodenními vycházkami do blízkého lomu spojenými s ručním rozbíjením kamení na štěrk.\nBohužel v praxi nic takového nenaskakuje.\nmáme to doma, takže jisté zkušenosti z aplikace různých výchovných metod by tady byly. největší sranda je, když vám začnou radit maminky těch klidných a snadno zpracovatelných dětí, jak to máte dělat.\njednou mi takhle jedna maminka vykládala, jak svou dcerku jednu noc nechala "vyřvat", když se dožadovala příchodu rodiče v noci, a od té doby měla klid. Když jsem s úsměvem odvětila, že my jsme naše dítě nechávali vyřvat asi měsíc den co den, a museli jsem toho nechat, protože jsme to psychicky nezvládali ani my, ani sousedi, tak jen vytřeštila oči. Stejně tak nám bylo doporučeno sprchování studenou vodou na vztekání. Prý to na jednu vztekající se holčičku zabralo hned napoprvé. Ehm...\nNejhorší na tom všem je, že časem i milující rodič okorá a vyhoří a nějak vnitřně dojde do stavu, kdy si řekne, že toho fracka vlastně ani nemá rád a že mu to nestojí za to se s ním zlobit. Zvlášť pokud má ještě další, normální dítě či děti. Takže eliminuje množství energie věnované do dareby.\na o nějakých patnáct let později dané osoby dají slušně vydělat psychologům a psychiatrům.\nJá pracuji ve školce a mohu vám krví podepsat, že nevychovanost a hyperaktivita není to samé...jistě když se obojí spojí / což se často stane /tak je to teprve to pravé peklo..a názor, že stačí takovéto dítě řezat a řezat až ho to přejde je opravdu mylný..možná si "pod palbou" vypěstuje reakci, že nebude lítat a křičet, ale sedět u stolu a štuchat perem, cukat nohama, broukat a točit hlavou jak vrtule a stejně nedávat pozor. Neříkám, že přístup " no jo ty jsi náš výkvět jedinečnosti a máš na všechno právo" je správný.. Ale fakt je ten, že mnohdy opravdu jediný způsob jak s těmito dětmi něco zmoct je prostě je v pravidelných intervalech vypustit na dvůr nebo do hrací místnosti ať si udělají pár koleček..to jsou pak schopni se chvilku i soustředit a opakuji, že u opravdové hyperaktivity narozdíl od frackovství můžete řezat od svitu do mrku a bude vám to tak na dvě věci..\nA není snad lepší, když sedí, i když nedává pozor, ale neruší ostatní?\nNo ono štuchání perem kadencí 150 za min a broukání+ kopání do židle okolních dětí, otáčení se na všechny a dělání obličejů se dá taky nazvat rušením ostatních Navíc je to soustavné a trvající nonstop..když takového "jednice" necháte na pár minut odejít od činnosti pohrát nebo proběhnout bude třeba schopný 10-15 min sedět a ostatní nerušit.. Krom toho jaký by to mělo smysl pro to dítě samotné dřepět někde kde si nic neosvojí a nenaučí se ale " hlavně, že se nezvedne ze židle" ..Jistě takovéto dítě ve velké skupině a bez asistenta je opravdu pro ostatní rušivý element. Ale tak jak mají rušené děti právo na to aby se s tím "něco dělalo aby se mohly v klidu učit" má právo dostat šanci něco se učit i ten hyperaktivní kousek/kousky...Ale je to složité skloubit a ve skupině 20 dětí o jedné učitelce je takřka nemožné najít řešení výhodné pro všechny strany..bohužel..\nVe školkách má být jedna učitelka maximálně na 8 dětí. 20 se jich nedá zvládnout ani normálních.


Strojek na vlasy Moser Blue Edition 1400-0452 - rozbalené, použité - Moser | Svět kadeřnictví.cz\nStrojek na vlasy Moser Blue Edition 1400-0452 - rozbalené, použité\nStrojek na vlasy Moser Blue Edition 1400-0452 - rozbalené, použité [1400-0452-R,P]\nJedná se o zboží vrácené ve 14-ti denní lhůtě. Zboží bylo pouze vyzkoušeno a je v pořádku. Poloprofesionální strojek na vlasy Moser Blue Edition 1400-0452 s chromovou stříhací hlavicí o šířce 46 mm. Nastavitelná výška střihu od 0,7 mm do 3 mm. Velmi výkonný motor, který je schopný vyprodukovat 6000ot./min.. Balení obsahuje nastavitelný nástavec... více »\nBěžná cena :\t -12% 1.599,- Kč


Shrnutí (Někdo, kdo nejsem a Někdo, kdo bych chtěl být) | SLASHet\nBlog.cz\t> SLASHet\t> Archiv\t> Únor 2018\t> Shrnutí (Někdo, kdo nejsem a Někdo, kdo bych chtěl být)\n17. února 2018 v 2:51\t| Nyce\t| O blogu (a o mě)\nOndřej Dobříšek se z účastnil čtrnáctidenního zájezdu do Anglie pořádaného jeho střední školou. Už od začátku se vyskytly jisté komplikace, které mu neumožnovaly strávit zahraniční pobyt podle jeho představ.\nOndřej si plánoval, že bude v hostitelské rodinně bydlet se svými dvěma kamarády ze třídy, s Adamem a Markem. Nicméně kvůli své alergii byl nucen změnit hostitelskou rodinu a přestěhovat se k jiné, kde měl sdílet pokoj s manželskou postelí s mladší spolužákem Kryštofem.\nKryštof se však v kolektivu netěšil velké popularitě, pro svůj extravagantní zjev a odlišnou sexuální orientaci, kterou nikterak netajil, na rozdíl od Ondřeje.\nJejich společné soužití tedy ze začátku nebylo nikterak harmonické. Právě na opak. Ondřej se snažil, aby jeho orientace zůstala utajená a na svého nového spolubydlícího byl velice příkrý. Ovšem když zahlédl Kryštofa vycházet z koupelny, jen v ručníku a odmalovaného, jeho pohled se na něj radikálně změnil. Začal ho vzrušovat a bylo pro něj těžší skrývat své pravé já, svůj sexuální zájem o Kryštofa.\nOndřej se začal chovat jako slon v porcelánu a Kryštof si začínal všímat náznaků, které Ondřej vysílal. Průběhem času si oba našli k sobě cestu a vyvstal problém, jak vše bude probíhat po Anglii, jestli spolu budou chtít být v Česku, co na to řeknou jejich kamarádi anebo Ondřejovi homofobní rodiče, tohle vše hrálo proti nim.\nKe konci pobytu se stalo, že jeden z jejich učitelů odhalil jejich vztah, ale nechal si tuto informaci pro sebe, i když si velice užil trápení Ondřeje, který to samozřejmě nenesl vůbec dobře.\nOndřejův kamarád Marek měl zájem o nejlepší kamarádku Kryštofa, proto se jeho postoj k samotnému Kryštofovi radikálně změnil. Nikdy homosexuálům moc nerozuměl a přejímal chování své party, ale nedalo se říct, že by s nimi měl osobní konflikt.\nKdyž vazba mezi Kryštofem a Ondřejem začínala býti hlubší, Marek ji nedokázal správně dekódovat. Myslel si, že zájem jeho kamaráda je stejný, jako ten jeho, tudíž že chce Kryštofovu kamarádku. A Ondřej naopak si myslel, že Marek zjistil, že má poměr s Kryštofem a měl s touhle situací problém. V rámci tohoto nedorozumění si to oba dva vyříkali mezi sebou pěstmi. Nakonec Ondřej uvedl vše na pravou míru a překvapivě, jejich přátelství zůstalo zachováno.\nDruhý cyklus se odehrával v Česku po návratu z Anglie. Ondřej již ze začátku musel řešit svou minulost. Zjistil, že když si dříve užíval nezávazného sexu přes seznamky, tak se mu stalo, že se vyspal s nejlepší kamarádem svého kluka, tedy s Kryštofovým kamarádem kadeřníkem Antonínem.\nOndřej v tomto cyklu nepřiznal svým rodičům svou orientaci. Nicméně ke konci série se seznámil s rodiči Kryštofa, kteří neměli problém s jejich vztahem.\nKvůli rekonstrukci bytu se k Ondřejovi nastěhoval jeho bratranec Vojtěch. Vojtěch se jevil velmi nevyspěle, ztřeštěně, lehkovážně, místy měl až homofobní poznámky. Neměl problém Ondřeje vydírat, aby dostal to, co chtěl. Nicméně věci, které chtěl nebyly jen v jeho osobním zájmu, byly i v Ondřejově zájmu, i když jeho bratranec si to ze začátku neuvědomoval.\nOndřej měl ze začátku veliký problém najít si ke svému bratranci cestu. Vadila mu jeho nezodpovědnost, volnomyšlenkářství, a to že si užíval párty život víc, než bylo záhodno. Nedokázal se také přenést, že přesto všechno Ondřejova rodina vnímala Vojtěcha, jako toho lepšího z nich dvou a byl mu často dáván za vzor. Jednoduše řečeno na něj žárlil.\nNa Vojtěcha postupem času vyplynulo, že je bisexuál a moc neřeší s kým, co má. Začal si překvapivě rozumět s Antonínem a chtěl si z něj udělat kamaráda s výhodami. Nicméně Antonín si velice vážil přátelství s Vojtou, tak s ním nechtěl mít sex, aby se zbytečně jejich kamarádský vztah nepokazil.\nPozději celá situace mezi nimi vyústila, že Antonín zjistil, že k Vojtěchovi cítí něco víc. Nicméně Antonín měl pravidlo, že si nebude začínat vztah s kluky, kteří nemají stejnou orientaci jako on. Kryštof všeobecně s tímhle Antonínovým pravidlem nesouhlasil, ovšem protože Vojtěcha neměl rád pro jeho ztřeštěnou povahu, tak svého kamaráda podporoval v jeho rozhodnutí. A také detaily o Vojtěchově chování, které mu sděloval Ondřej jen prohloubily Kryštofovu nevraživost. Tak poradil svému nejlepšímu kamarádovi, aby na Vojtěcha zapomněl způsobem, že začne chodit s klukem, který o něj měl zájem dříve, ale bohužel jim to nevyšlo, protože v té době se Antonín nechtěl vázat.\nAntonín tak učinil. Ke konci prázdnin pořádal akci na chatě jeho rodičů. Snažil se zde Vojtěchovi vyhýbat, ale nezdařilo se. I když v té době měl už přítele, náhradu za Vojtěcha, mezi ním a Ondřejovým bratrancem znovu přeskočila jiskra.\nA ač si Antonín myslel, že nemá šanci mít s Vojtěchem vztah, protože mu sám Vojtěch tvrdil, že nechce mít žádné závazky s děvčetem a s klukem už vůbec ne, protože jeho otec, bratr Ondřejova otce, byl také velice homofobní.\nPo rvačce, kterou měl Vojtěch s chlapcem, kterého si na chatu přivedl Antonín jako svého přítele se vše změnilo. Antonín s Vojtěchem skončili v posteli a tenhle okamžik je taky závěrečný pro druhý cyklus.\n1 Arya | 17. února 2018 v 13:21 | Reagovat\nJuhuuuuu guurrrlll uprimne som zabudla ze tam vobec boli Vojtech a Antonin, takze som ozaj vdacna za zhrnutie a uz sa tesim na samotnu poviedocku\n2 Mirek | 18. února 2018 v 9:05 | Reagovat\nJen taková malá poznámka : v Někdo, kdo bych chtěl být - Úvod máš jenom prvních šest kapitol, ostatní se musí dohledat....\n3 Nyce | 25. února 2018 v 10:13 | Reagovat\n: Až budu mít čas tak to všechno překopu, děkuji za upozornění :)


Má blob v Praze ještě naději? - Pražský deník\nMá blob v Praze ještě naději?\nPraha - Eliška Kaplicky, vdova po architektovi Janu Kaplickém, řekla Deníku: jsem ráda za každou diskuzi o této stavbě.\nVyroste někdy v Praze stavba podle návrhu zemřelého architekta Jana Kaplického?\nBlob neboli chobotnice se v posledních dnech opět stal mediální atrakcí.\nVdova po autorovi kontroverzního návrhu Eliška Kaplicky ale vnímá pozitivně, že téma stavby v současnosti opět ožilo.\n„Jsem ráda za každou diskuzi, která se o této stavbě rozpoutá,“ řekla Deníku manželka Kaplického, která v současnosti pobývá v Londýně.\nDiskutovat o blobu se začalo v souvislosti se schůzkou architektů a urbanistů, kteří tvoří vizi budoucnosti hlavního města. Část z nich se vyjádřila pro to, že Kaplického stavba má v Praze místo a podle slov primátora Bohuslava Svobody na Letné, tedy na místě, pro které byla navrhována. „Moderní architektura do Prahy patří. Jestli se někdy postaví Kaplického blob, záleží na názorech odborníků. Kdyby se na tom shodli, nejsem proti, i když osobně příliš neobdivuji „biologickou“ architekturu,“ řekl Deníku první muž Prahy, který se ještě před komunálními volbami stavby zastával a spolu s Borisem Šťastným, šéfem pražských občanských demokratů, se s Eliškou Kaplicky sešel.\n„Tehdy jsem řekl, že udělám všechno pro to, aby rozhodnutí o Kaplického stavbě nebylo zrušeno,“ hájil se primátor.\nPodle Elišky Kaplicky ale bude těžké stavbu v současnosti prosazovat. „S panem primátorem jsme si před volbami plácli a chápu, že je pro něj velmi náročné vnitrostranicky stavbu obhajovat,“ dodala vdova po autorovi návrhu s tím, že nyní není jasné, zda vůbec je zapotřebí stavět.\nVedení Národní knihovny totiž dostavuje depozitář v Hostivaři a rekonstruuje historickou budovu Klementina na Mariánském náměstí. Kapacity by tak mohly být dostačující.\nJe potřeba další knihovna?\nJe tedy nasnadě otázka, zda vůbec Národní knihovna potřebuje další budovu jako úložiště svazků.\n„V současné době vzhledem k plánům neusilujeme a ani neuvažujeme o stavbě nové budovy pro potřeby Národní knihovny. Kapacita hostivařského depozitáře sice není neomezená, ale po úpravách a jeho rozšíření vydrží ještě na dvacet let,“ sdělil Deníku Tomáš Böhm, ředitel Národní knihovny.\nPrimátor Svoboda ale oznámil, že si umí představit jiné využití pro Kaplického stavbu. Myslí si, že by bylo možné ji využít třeba jako koncertní sál nebo galerii. Architekti ale jeho názor nesdílejí.\n„Je to naprostý nesmysl, takhle architektura nefunguje. Budova byla navrhována pro určitý účel,“ reagoval Roman Koucký, jeden z architektů, kteří pro město občas pracují.\nKromě budoucí funkce stavby podle Kaplického návrhu není ani jasné, kde by stála.\nPrimátorův náměstek pro územní rozvoj Josef Nosek (ODS) totiž popírá, že by chobotnice mohla vyrůst na Letné.\n„Technicky to není možné, protože by se musel změnit územní plán. Blob tak, jak byl navržen, se tam prostě nevejde,“ vysvětlil Deníku Nosek. Tunelový komplex Blanka vnesl do místa další problémy.\n„I kdyby se pro blob teoreticky našlo na Letné místo, musel by se změnit územní plán ten, který bude v roce 2014. Změna by prošla za další dva roky, takže to je běh na dlouho trať,“ popsal Nosek, co by předcházelo případné výstavbě budovy podle Kaplického návrhu, kdyby měla vyrůst na Letné.\nČtěte také: Kaplického blob je mimo hru. Ředitel NK ho ale nezatracuje


HOROSKOP NA KAŽDÝ DEN » ÚNOR 2020 » 29.2.2020\nPŘEDPOVĚĎ NA SOBOTU : 29.2.2020 - PRAVIDLA ZDRAVÉHO ROZUMU\nSe sobotním dnem přichází i pravidla zdravého rozumu týkají domácích záležitostí, peněz a podnikání. Připravte se i na to, že mohou být zdůrazněny naše nejistoty a ty mohou vynést na povrch podezření a žárlivost.\nŽárlivé a majetné pocity jsou přímo úměrné strachu ze ztráty něčeho, nebo někoho.\nSpuštění těchto citlivých vjemů může být příliš snadné, tak buďte ve střehu.\nV sobotu můžeme všichni zažít i nepatrné změny ve vztazích,nebo financích.\nV každém případě to nebude nic vážného,ikdyž jak se říká i malý vrták dovede potopit velkou loď.


České hrané filmy nabídnou v první polovině roku komedie, dramata i romantiku – Novinky.cz\nČeské hrané filmy nabídnou v první polovině roku komedie, dramata i romantiku\nDesítku celovečerních hraných filmů nabídne divákům domácí kinematografie hned v první polovině roku. Uvede příběhy odehrávající se většinou v současnosti, romantické, dramatické i komediální, ale chybět nebude ani snímek z minulosti.\nOldřich Kaiser ve filmu Úhoři mají nabito.\nstředa 9. ledna 2019, 10:19\nJako první vstoupí 10. ledna do kin Cena za štěstí, kterou napsala a natočila Olga Dabrowská, spoluscenáristka Samotářů a režisérka vztahového filmu Kuličky. Je opět hlavně o vztazích několika lidí, kteří cestu ke štěstí kdesi ztratili a pokoušejí se ji znovu najít.\nJiří Dvořák hraje pilota ve snímku Narušitel, který 24. ledna představí teprve osmnáctiletý scenárista, režisér a kameraman David Balda. Napsal a natočil ho na základě skutečného osudu svého dědečka, armádního pilota Vladislava Baldy, a sám o něm říká, že to je „film o útěku za svobodou, o kontrastu mezi službou v armádě a láskou k létání“.\nO ženách, které se nebojí vyběhnout štěstí naproti, je komedie Ženy v běhu debutujícího režiséra Martina Horského, v níž přijala role herecká esa Zlata Adamovská či Ondřej Vetchý a která bude mít premiéru 31. ledna. Adamovská hraje ráznou matku tří dcer, která rozhodne, že všechny společně splní poslední přání manžela a otce zaběhnout maraton.\nTrasu si rozdělí a zdolají těch více než 42 kilometrů jako rodinná štafeta. Žádná z nich sice dosud neuběhla ani metr, ale do startu přece zbývají tři měsíce…\nNa střeše s Aloisem Švehlíkem\nZačátek února přinese jeden z nejočekávanějších filmů roku. Jiří Mádl natočil autorské drama Na střeše, v němž osud svede dohromady starého profesora, rozzlobeného na moderní svět, s mladým Vietnamcem, který se ocitl v zoufalé situaci. Film, který nabídl životní roli Aloisi Švehlíkovi, přináší třecí plochy, tragikomické situace, ale i překvapivé nápady a řešení.\nLéto s gentlemanem prožijí diváci v polovině zimy, 14. února. Jaromír Hanzlík zavzpomínal na své slavné Léto s kovbojem, sám si napsal scénář a v něm pro sebe titulní roli gentlemana, který vnese jiskru do omšelého manželství jisté dámy. Režie se ujal dosud výhradně televizní režisér Jiří Adamec, do rolí gentlemanem postiženého manželského páru obsadil Alenu Antalovou a Igora Bareše.\nS nadějemi očekávaná je černá komedie scenáristy Petra Pýchy a režiséra Vladimíra Michálka Úhoři mají nabito o partě chlapů (Oldřich Kaiser, Matěj Hádek, Kryštof Hádek, Jiří Vyorálek a Patrik Holubář), pro které se hra na URNA (Útvar rychlého nasazení) stala únikem z nudných životů.\nZasahují u domnělých zločinců, evakuují kulturní domy a do svých her zatahují nic netušící okolí. Vše jde hladce až do okamžiku, kdy se octnou v nesprávnou chvíli na nesprávném místě. Do kin přijde film 21. února.\nSkleněný pokoj a Teroristka\nTaké březen nabídne velmi ambiciózní projekt. Július Ševčík natočil Skleněný pokoj, milostný příběh inspirovaný dramatickými událostmi 20. století i zrodem ikonického architektonického skvostu – brněnské vily Tugendhat. Ve filmu s mezinárodním obsazením hrají Carice Van Houtenová, Hanna Alströmová, Karel Roden, Roland Møller, Karel Dobrý či Zuzana Fialová. Premiéra bude 14. března.\nHlavní postavě filmu LOVEní režiséra Karla Janáka, který vstoupí do kin 21. března, sice uteče ženich přímo od oltáře, ale ona se s pomocí živelné kamarádky vrhne do randění, aby našla novou lásku. V hlavní roli představí Ester Geislerovou, v dalších Jakuba Prachaře, Martina Písaříka, Veroniku Žilkovou, Jaroslava Plesla či Ondřeje Malého.\nScenárista a režisér úspěšné Teorie tygra Radek Bajgar napsal a natočil Teroristku, černou komedii o vážných věcech. Její hrdinka, učitelka v důchodu (Iva Janžurová), se rozhodne realizovat to, co nás sice občas napadne, ale hned tu myšlenku zapudíme: sežene si zbraň a namíří ji na strůjce zla. Teroristka vstoupí do kin 4. dubna.\nPro děti se na týž den chystá animované Velké dobrodružství Čtyřlístku a Kristina Nedvědová připravuje na 9. května svou režijní prvotinu, komedii Sněží! s Petrou Nesvačilovou, Vandou Hybnerovou a Alenou Mihulovou v hlavních rolích.


on 24 October 2019 . Posted in Kázání\non 20 October 2019 . Posted in Kázání\non 03 October 2019 . Posted in Kázání\non 26 September 2019 . Posted in Kázání\non 19 September 2019 . Posted in Kázání\non 17 October 2019 . Posted in Kázání\non 06 October 2019 . Posted in Kázání\non 29 September 2019 . Posted in Kázání\non 22 September 2019 . Posted in Kázání\non 15 September 2019 . Posted in Kázání


CK INFO TRAVEL Beroun | Occidental Caribe, Dominikánská republika, Punta Cana , 08.06.18, All inclusive\nOccidental Caribe, Dominikánská republika, Punta Cana, 8.6.2018, All inclusive\nDR: koupelna/WC (vysoušeč vlasů), klimatizace, kávovar, trezor, minilednice, TV/sat., balkon. DRS: viz DR, renovace 2010, plazmová TV/sat., ventilátor.\nV období od 12. 11. do 15. 12. 2017 bude z důvodu renovace uzavřen hlavní bazén a jeho přilehlé okolí. Lze bez využívat druhý bazén.\nVstupní hala s recepcí, 7 restaurací (z toho 6 á la carte – dominikánská, japonská, italská, mexická, francouzská, gril a rybí), 8 barů, 2 bazény, minimarket, směnárna a bankomat.\nSpa centrum Metamorphosis nabízí hydroterapie, masáže, sauny, jacuzzi, terapie a salon krásy.\nZa poplatek: internetový koutek, WiFi v lobby i na pokojích.\nDvoulůžkový pokoj (DR/DRS): 3 dospělí + 1 dítě / 3 dospělí / 2 dospělí + 2 děti / 2 dospělí + 1 dítě / 2 dospělí / 1 dospelý + 2 děti / 1 dospělý + 1 dítě /1 dospelý Dítě do 13 let\nHotel se nachází přímo na dlouhé písečné pláži Bavaro.\nZdarma: viz program all inclusive. Za poplatek: potápění, motorizované vodní sporty, biliár, golf. V blízkosti hotelu se nachází několik golfových hřišť – Punta Blanca 5 minut jízdy a Cocotal Golf & Country Club 20 minut jízdy.\nSnídaně, oběd a večeře formou bufetu Možnost stravování ve všech á la carte restauracích (v restauraci El Mirador některá jídla za poplatek) Alkoholické a nealkoholické nápoje místní výroby Fitness, 3 tenisové kurty, stolní hry, šipky, stolní tenis, plážový volejbal, kajaky, windsurfing, aerobik, úvodní lekce potápění v bazénu Vstup do diskobaru Snack\nDětský klub (4–12 let), dětský bazén, minidisko, hřiště.


Nesentimentální Ann Taylor: Jdeme na zahradu 1\nJdeme na zahradu 1\nSice jsem moc ráda, že nemusím plít růže, ale mívali jsme růžový záhon podél celé spodní zahrady. Jenže myši na jaře růže zničily a teď tam nezbylo skoro nic. Ale příští rok je obnovíme.\nZatím se můžete podívat na to, co z nich zbylo, a na další květiny, které jsem z dlouhé chvíle vyfotila. A musím říct, že o máloco vně našeho domu rodiče pečují tak pečlivě, jako právě o květiny. Pro plné rozlišení si fotky rozklikněte.


Virtuální prototypování v Ansys | TechSoft Engineering\nProgram Ansys CFD-Post je univerzální nástroj pro zpracování výstupů z CFD řešičů, který poskytuje vše potřebné pro vizualizaci a analýzu výsledků. Jednoduchou a uživatelsky příjemnou formou přináší uživateli způsob jak získat detailní informace o zkoumaném jevu formou dat, grafů, obrázků a animací. Obsahuje také dostupné nástroje pro plnou automatizaci vyhodnocení a možnosti spouštění v dávkovém režimu.\nVyzkoušet trial verzi Poptat řešení\nAnsys CFD-Post nabízí bezpočet nástrojů vyhodnocení a nijak tak neomezují kreativitu uživatele pro získání působivých výstupů popisujících proudění od vektorových map a proudnic, až k vizualizaci vírových struktur a animacím proudění.\nPro případy kdy už nestačí 2D obrázky pro jasné porozumění, co se v modelu děje, program poskytuje vytvářet 3D obrazové výstupy, které lze s pomocí volně šiřitelného prohlížeče otevřít kdekoliv. Program také poskytuje možnost tvorbu vlastních výrazů a proměnných. Velice užitečná funkce je také paralelní načtení dvou a více výsledků zároveň, umožňuje tak velmi jednoduché srovnání různých variant návrhu nebo provozních podmínek.\nPro lopatkové stroje nabízí Ansys CFD-Post speciálně připravené nástroje.\nIntuitivním uživatelské rozhraní pro zpracování výsledků z CFD řešičů\nAnimace, vektorové mapy, grafy, tabulky, automatické generování reportů\nTvorba vlastních výrazů a proměnných\n3D obrazové výstupy\nParalelní načtení dvou a více výsledků\nVlastních vyhodnocovací šablony\nSpeciální nástroje pro vyhodnocení lopatkových strojů\n+420 602 604 777 hlouzek@techsoft-eng.cz


Jindřichův Hradec 28.05.2016, Den dětí s párou v J. Hradci\nDen dětí s párou v J. Hradci\nPro děti / Den dětí\nDatum: 28.05.2016 od 09:00 hod.\nMísto: Železniční nádraží\nNa poslední květnovou sobotu, 28. 5., je mezi obě jindřichohradecká železniční nádraží připraven pestrý kulturní program. Již potřetí se v Jindřichově Hradci uskuteční Den dětí s párou. Jeho součástí je i vypravení historických parních vlaků do Nové Bystřice a Lovětína.\nJindřichohradecké místní dráhy zde ve spolupráci se SŽDC, Českými drahami a dalšími partnery připravily od 9:00 do 16:00 plno her a soutěží. Nejmenší se do sytosti vydovádí na dvou skákacích hradech. Větší děti vyzkouší projížďky na drezínách nebo shetlandských ponících. Pro všechny věkové kategorie je určena ukázka vojenské, policejní a hasičské techniky. Pro zájemce o drážní techniku bude otevřeno železniční depo. Přístupný bude i jeden z letounů jindřichohradeckého aeroklubu.\nBěhem dopoledne vystoupí děti z jindřichohradeckých základních škol. V programu jsou zařazena i divadelní představení agentury Kašpaři nebo psí tanečky, "dogdancing". V železničním voze se budou promítat animované pohádky s železniční tématikou. Zaujmou jistě ukázky z výcviku policejních psů. Na své si přijdou také výtvarně založení návštěvníci. K dobré náladě přispěje statickým parním strojem poháněný historický flašinet.\nVzhledem k tradičně vysokému zájmu o jízdy parním vlakem doporučujeme všem cestujícím, aby si svá místa rezervovali předem. Jízdenky s místenkou zakoupíte na: http://jizdenky.jhmd.cz/. Pro získání dalších informací pište na office@jhmd.cz. Více informací naleznete na www.jhmd.cz.\nVíce o akci Den dětí s párou v J. Hradci na webu akce


ztráta váhy: Blbost nebo zázračný lék? 5 tvrdých faktů\nProč lidé zhubnou?\nExistuje mnoho důvodů, proč lidé zhubnou. Chtějí zhubnout, ale nevědí, které produkty pro hubnutí jsou pro ně nejlepší. Je důležité vědět, že když si koupíte produkt pro hubnutí, je důležitý rozdíl mezi hubnutím a přibýváním na váze. Chudnutí znamená ztrátu hmotnosti, kterou máte přirozeně, zatímco přibírání na váze znamená přibírání na váze způsobené dietou, na které jste byli po nějakou dobu. To je důvod, proč, pokud zhubnete, nejlepší produkty hubnutí vám také pomohou přibrat.\nNejčastější příčinou hubnutí je dieta. To je, když máte dietu a nesledujete dietu. Pokud jste na dietě po dobu, budete pravděpodobně přibírat na váze. Toužíte po více potravě a vaše tělo bude unavené. To je důvod, proč je důležité dodržovat stravu po správnou dobu, a není v pokušení ji změnit.\nPokud se snažíte zhubnout, je zde několik věcí, které vám mohou pomoci zhubnout: - Zůstaňte aktivní. - Cvičení. - Měj zdravé a zdravé jídlo ve své stravě. - Zůstaňte ve správném myšlení a držte se vaší stravy. - Jezte správně a pravidelně cvičte.\nJako skutečné zasvěcené doporučení pro hubnutí je v poslední době Slimmer. Široké množství pozitivn...\nJako zasvěcený tip na hubnutí se v poslední době osvědčil Goji Berries. Mnoho pozitivních posudků o...\nRaspberry je v současné době považováno za reálné insider doporučení, ale popularita se v poslední ...\nPokud mluvíte o hubnutí, budete nevyhnutelně slyšet o Mangosteen - proč? Pokud člověk důvěřuje své ...\nWaist Trainer zdá být jedním z nejlepších způsobů, jak zhubnout, tak proč? Pohled na názory spotřeb...\nnízké procento tělesného tuku je zřejmě nejrychlejší s Hourglass. Mnoho spokojených spotřebitelů ji...\nGreen Coffee je v současné době tajná, ale nedávné zpoplatnění se stále zvyšuje - stále více uživat...\nIdealica je skvělá, pokud chcete ztratit tuk, ale co může být příčinou? Pohled na reference zákazní...\nTriapidix300 dokazuje, že je ideální pro nevýrazné snížení hmotnosti, proč je to? Pohled na uživate...


Rozhledna Hamelika nad Mariánskými Lázněmi vypadá jako zřícenina středověkého hradu | Regiony\nRozhledna Hamelika nad Mariánskými Lázněmi vypadá jako zřícenina středověkého hradu\nKaždá rozhledna je originální. Ať už svým tvarem, výškou, výhledem do okolní krajiny nebo materiálem, ze kterého je postavena. Stejně tak rozhledna jménem Hamelika stojící na stejnojmenném vrchu nad Mariánskými Lázněmi v západních Čechách. Na první pohled totiž připomíná ruiny středověkého hradu. A to byl také záměr radních v roce 1876.\nRozhlednu tehdy vystavěl zdejší stavitel Friedrich Zickler. Na vrchu Hamelika ve výšce téměř 723 metrů nad mořem tak náhle na konci 19. století nebyla jen obyčejná rozhledna. Její součástí je totiž část obranných hradeb i středověká kamenná brána. Vše působí dokonalým dojmem zříceniny.\nNa konci 19. a začátku 20. století se odtud z Hameliky nabízel všem lázeňským hostům a dalším turistům překrásný výhled. Místo se stalo na dlouhá desetiletí oblíbeným výletním cílem.\nVýhled z rozhledny na Mariánské Lázně|foto: Pavel Halla\nPostupně ale vrch zarůstal a výhled se zmenšoval. Rozhledna přestala být atraktivní a zub času i práce vandalů udělaly své. Velká rekonstrukce rozhledny Hameliky se uskutečnila v roce 2006. Od té doby je rozhledna opět hojně navštěvovaná. A tak jak se postupně kácí dospělé stromy, otevírají se nová panoramata.\nNa vyhlídkovou plošinu vede celkem 100 schodů. Z dvacet metrů vysoké věže je vidět část lázeňského města. Za dobré viditelnosti pak můžete pozorovat vrcholky Českého lesa včetně hory Dyleň nebo část Slavkovského lesa. Rozhledna je celoročně volně přístupná.\nPřírodní památka Stará Úhlava je posetá vzácnými vodními rostlinami\nObří žulový kalich nad Domažlicemi připomíná vítěznou bitvu husitů. Váží 50 tun


Nový terminál singapurského letiště nabízí největší krytý vodopád světa či terasovitý les - BIGG MAGG\n13. březen 2019 12:11:37\nNa internetu se objevily fotografie, které nabízí první pohled do útrob nového letištního terminálu v Singapuru, který přibližně po 5 letech stavby otevře své brány veřejnosti již 17. dubna. Budova s názvem Jewel Changi Airport, kterou navrhlo studio Safdie Architects, je koncipována jako centrum obchodu a zábavy v kombinaci s rajskou zahradou, ve které najdete mimo jiné největší krytý vodopád na světě.\nZdroj: Peter Walker Partners Landscape\nVodopád s názvem Rain Vortex dopadá na zem z výšky 40 metrů z kruhovitého otvoru v prosklené kupoli, a jakožto ústřední bod celého terminálu je tak viditelný ze všech 7 pater. Jeho funkce však není pouze estetická. V Singapuru se často vyskytují bouřky a přívalové deště, a vodopád je tak rovněž navržen pro odvádění dešťové vody, což zvládá v objemu 378 hektolitrů za minutu.\nZdroj: Charu Kokate\nKromě vodopádu však uvnitř najdete další atraktivní prvky jako krytý terasovitý les s více než 200 druhy rostlin, chodníčky mezi vrcholky stromů, restaurace, obchody a řadu míst pro setkávání místních i turistů, kteří na letišti právě přistáli. Kromě toho, že půjde o vstupní halu singapurského letiště, se tak z terminálu Jewel Changi Airport dost možná stane turistická atrakce sama o sobě.\nZdroj: Jaron Lubin\nZdroj: Darren Soh\nZdroj: Dezeen, Digital Trends