Christabel: Proč obdivujeme muže\nZadáno pro velké holky\nLetní sezóna je v plném proudu a přímo vybízí k lehkým a osvěžujícím tématům. Proto jsem pro dnešek jedno takové nevážné téma vybrala. Bude to o obdivu a úctě, přesněji o tom, jaké důvody máme my ženy k tomu, abychom si vážily mužů.\nObdiv, který směřujeme vůči mužům, rozdělím podle objektu na dva různé typy, které se od sebe velice liší.\nTím prvním je obdiv vůči manželovi, vůči tomu pánovi, který se rozhodl spojit s námi svůj život. Svého manžela může každá žena doufejme obdivovat pro mnohé, ale i kdyby si nemohla zrovna na žádný důvod, proč jej vlastně obdivovat, vzpomenout, jeden tu bude vždy: že si ji její muž vzal. Vzal si ji, slíbil zahrnovat ji láskou a péčí, nejen teď, ale pořád, vždy. To je tak úžasné – a tak obdivuhodné. Ženy někdy mají tendenci nekriticky obdivovat jiné muže než vlastní. Třeba souseda, který jim připadá pohlednější, nadřízeného, který jim připadá schopnější, manžela kamarádky, který jim připadá starostlivější. Jenomže soused, nadřízený ani manžel kamarádky neudělali pro dotyčnou tu úžasnou věc: neoženili se s ní. A ani to nehodlají učinit. Takže stejně největší obdiv patří tomu muži, kterého máme doma. Ten to totiž udělal. Nebál se toho, šel do toho, se všemi riziky a statečně. Jak bychom ho mohly neobdivovat?\nJiný charakter má ale obdiv, který směřujeme k muži před svatbou, k tomu, jehož si teprve vybíráme a který si možná vybírá nás. Tady už musíme pečlivě, dokonce velice pečlivě, zvažovat, zač si obdiv zaslouží a zač nikoliv.\nPrvní bod se nabízí: obdiv za velkorysost, za to, že se s námi rozdělí.\nTady nejde o peníze. Samozřejmě, pro fungování v současném světě je nutné peníze nějakým způsobem vydělat a muž, který by nebyl soběstačný, by nám asi moc neimponoval. Vydělávání peněz je ale většinou dost nudná a běžná záležitost a nemusí být sama o sobě předmětem našeho obdivu. Kromě toho, množství vydělaných peněz nezávisí pouze na schopnostech a snaze dotyčného, ale také na vnějších okolnostech: oboru, v němž pracuje, míře (ne)zaměstnanosti, regionu a podobně.\nNakládání s penězi se tedy stává předmětem obdivu až ve chvíli, kdy je dotyčný ochoten se s námi o vydělané peníze velkoryse rozdělit. Velkoryse znamená, že nepočítá, co za ně dostane. Ovšemže za ně většinou něco dostane, někdy dokonce dostane mnohem více, než by si troufl očekávat. Ale rozhodně nesmí muž, který chce být obdivován, počítat. Nesmí počítat večeři za večeři, drink za drink, hodinu za hodinu. Ani nápad! Nevelkorysí muži si vůbec žádný obdiv nezaslouží, zaslouží si být pouze přehlíženi jako širé lány – a to se omlouvám těm lánům.\nDruhý bod: nezávislost.\nTo je jasné: někoho, kdo ve třiceti stále bydlí u maminky a ještě se ve všem řídí jejím názorem, asi nechceme. My potřebujeme nezávislé a rozhodné muže, kteří se umí postarat sami o sebe, kteří vědí, co dělat a co nedělat, nemusí jim to nikdo říkat, ale na druhou stranu se nebojí říci si o radu. Takové, kteří umí převzít zodpovědnost za svůj život a neházejí ji pořád na někoho jiného.\nDále: jistá sebestřednost.\nSebestřednost a sobectví nejsou zrovna žádoucí vlastnosti. Ale málo platné, od muže žádáme také to, aby uměl vymezit svůj prostor a ten hájit. A když nás do něj zahrne, tak s ním hájí také nás, to je zřejmé.\nVšeobjímající altruismus může sice dojímat a vypadat náramně obdivuhodně, ale nenechme se zmást. To by se nám taky mohlo stát, že náš vyvolený je k dispozici na zavolání všem kamarádům a vzdáleným příbuzným, zatímco my se o všechno potřebné pro vlastní rodinu staráme samy. Jako otřesný příklad mne napadá nejmenovaný expolitik, jímž obývaný činžák vyplavila povodeň a on šel vyklízet společný dvůr (min. 22:50), aby to bylo hezké, zatímco ženu nechal, ať se postará o zničený byt. Takto raději ne.\nTaké můžeme muže obdivovat za to, že má konzistentní a pevné názory a dobrý vkus.\nAle pozor: to se často zaměňuje s tím, že má stejné názory a stejný vkus jako žena, předmětem jejíhož obdivu se stávají. Ani náhodou. Kde můžeme brát přesvědčení, že zrovna naše názory jsou správné? A proč bychom měly obdivovat někoho jenom proto, že má stejné názory?\nS tím souvisí také velice častý omyl, kdy je za tzv. souznění duší vydáván stav, v němž mají oba zúčastnění stejné názory na politiku, hudbu, filmy a popkulturu vůbec. To je rozšířený blud, jehož původ není snadné odhalit. Pro společné soužití je úplně jedno, že muž sleduje nejraději válečné filmy a žena romantické komedie. Je lhostejné, že jeden poslouchá rock a druhý Vivaldiho, pokud se vzájemně respektují. Stejně tak volit mohou každý jinak. Tvrzení „skvěle se k sobě hodíme, líbí se nám stejné filmy a máme oba pravicové názory“ je tak hloupě smutné, že jej raději ani nebudeme komentovat.\nDobrý vkus je kategorie proměnlivá; nabývá různého obsahu podle toho, kdo ji posuzuje. Pokud někdo tápe, je nejlépe držet se zlatého pravidla, že diamanty z módy nevyjdou nikdy.\nDalší bod: jeho slovo platí.\nV tomto ohledu zaznamenáváme dobový posun. Dříve bylo považováno za samozřejmé, že slovo muže platí; ten, jehož slovo neplatilo, vůbec nebyl nazýván mužem. Ovšem časy se změnily a v rytířských dobách už nežijeme, byť by to v nich nám, dokonalým dámám, jistě slušelo.\nProto si vážíme u muže této vlastnosti, proto oceníme, že nemluví do větru, že jeho slovo platí a když řekne, že zítra udělá toto a za týden to bude takhle, je jisté, že zítra to udělá a za týden to tak bude.\nVelmi nutná vlastnost, a obdivuhodná.\nJiná důležitá vlastnost: laskavost.\nTo vypadá jako taková nemužná vlastnost. Opak je pravdou.\nLaskavost je schopnost v pravou chvíli zapomenout na všechno mužské, na všechny názorové konzistence a nepřekročitelná pravidla, na všechno, na čem je třeba trvat, a dát najevo to, co se jindy najevo nedává. V určitém smyslu je proto z vlastností nejmužnější, protože jenom schopnost opustit chlapáctví a přestat na něm na chvíli lpět jej stvrzuje nejvíce.\nTo by byl takový základ.\nVýčet můžeme samozřejmě doplnit; kromě velkorysosti, nezávislosti, schopnosti postarat se o sebe, pevnosti, důvěryhodnosti a laskavosti existují jistě další vlastnosti, pro něž můžeme uchazeče o naši přízeň obdivovat. Ale nepřeháněla bych to. Na obdiv bude dost času, až nás požádá o ruku.\nZbývá otázka: máme si muže vážit za to, že nás miluje?\nManžela určitě ano, ale o tom teď řeč není.\nTen nás milovat přece musí. Copak existuje nějaká úžasnější žena? Samozřejmě že ne. Jistě, jsou ženy krásnější, jsou ženy laskavější, jsou ženy pečlivější, jsou ženy, které umí lépe vařit. Ale v souhrnu, v tom, co dělá osobnost osobností, by si přece lepší ženu najít nemohl. Takže není nic obdivuhodného na tom, že nás miluje. Je to samozřejmost. Jak by nás mohl nemilovat?\nZapsala: Christabel v 20:49\nBohdan Dlouhý 10. srpna 2012 22:21\nŠkoda, že takovýto skvělý manuál nenapsal někdo tak před pětadvaceti lety. Ušetřil bych si spoustu omylů a tápání. :)\nChristabel 11. srpna 2012 17:20\nDěkuji, ale myslím, že omyly a tápání si neušetří nikdo z nás:) To k tomu prostě patří.\nLiška ryška 11. srpna 2012 11:27\nI začátek i hlavní část i závěr!\nLiška ryška 11. srpna 2012 11:30\nKdyby to vyšlo v časopise, mohl by si gratulovat ke kvalitě ... když náhodou čtu nějaký článek třeba na internetu, většinou je o hodně stereotypnější ve všech ohledech a s klišé apod.\nřeknu ti, tohle kdyby napsala Carry Bradshaw-ová do svého sloupku, tak by byla moc spokojená! :)\nChristabel 11. srpna 2012 17:21\nJeště mám připravený jeden článek, o tom, koho nebrat, ale to už nebude tak veselé.\nLiška 12. srpna 2012 15:02\nTen mě samozřejmě také navýsost zajímá!\nChristabel 13. srpna 2012 13:06\nLiško, tak ono by se to dalo odvodit zrcadlově z tohoto: analogicky vytvořit protiklady, popsat protikladné vlastnosti těm dobrým. Ale tohle bude o něčem trochu jiném.\ncover72 11. srpna 2012 13:48\nJen drobná poznámečka k tomu "souznění duší". Co pozoruji okolo sebe, tak je důležité aby manželé byli osobnostně alespoň trošku podobní - flegmatik/čka & cholerička/k dohromady mají věčné třenice a ač se to dá zvládat, nedělá to moc dobrotu; taktéž je dobré, když mají alespoň jeden společný zájem. Nu a konečně, osobně považuji za důležitou i kompatibilitu v principech a spravedlnosti: nedovedu si představit soužití s komunistkou Morozovovou*, která by mne - manžel nemanžel - s gustem práskla StB, protože kolektiv je přeci důležitější než jedinec. Nebo s "progresivní liberálkou", která by s klidným svědomím předala děti na Převýchovu, protože si to Stát a Aktivisté žádají. V morálce a vyznávaných Základních Principech musí být kompatibilita.\n*Pavlikovi možná křivdíme, protože je dost možné, že byl regulérní obětí vraždy a symbol bonzáctví z něj udělala až propagandistická mašinérie\nChristabel 11. srpna 2012 17:26\nCovere, no právě, podobné životní hodnoty a priority, možná i podobný životní styl, to je důležité. Lidi si to ale soustavně pletou s něčím jiným.\nPokud jde o ty odlišné politické preference: když jsem psala, že mohou býd odlišné, mínila jsem v rámci standardního spektra, nikoliv extrémy. Ony extrémy vůbec škodí, nejen v této oblasti, a společné soužití mohou ztížit.\nOtázka, v čem je vlastně pro fungující partnerství potřebná shoda a v čem nikoliv, by si určitě zasloužila podrobnější zpracování.\ncover72 12. srpna 2012 23:24\nV čem je potřebná shoda? V tom, kde by tendence jednoho z manželů ubližovaly či systémově a neodfiltrovatelně narušovaly tendence druhého:\n-flegmatik versus cholerička\n-utrácel versus šetřilka\n-libertarián versus komunistka\n-petrolhead versus Auto*Matka\n-řezník versus veganka\n-couch-potato versus sportovkyně\n-povídavý versus mlčenlivá\n-odtažitý versus přítulná\n-křesťan versus antiteistka\nOtázka - dle mého - spíše stojí: co je tak důležité, abych bazíroval na nenarušení? Snesu vedle sebe jedině ortodoxní libertariánku, nebo mi stačí, aby nebyla kolektivistkou? Kdybych byl spořivý, pomýšlel bych na rozvod při každé nákupní horečce mé drahé polovičky, nebo to není tak důležité a není problém najít kompromis? Dokáže se mlčenlivý muž z lásky přemoci k rozhovoru s povídacím ženou, aniž by z něj čišelo, jak jej to nebaví, obtěžuje a nejraději by byl jinde? Atd.\nJednou větou - v čem je člověk ochotný ustoupit a přes co vlak nejede. Na způsob - "co jsou tři věci, které bych prostě nepřekousl".\nratka 13. srpna 2012 8:32\nCovere, máš to tak děsivě onálepkované až mi jde z toh mrázpo zádech. některé z těch nálepek ani neznám a už teď se bojím že tam určitě jsem :o)) věřím že něco takového možné je :o) zažila jsemto u kamarádky. před svadbou ji partner přinesl seznam jídel které nejí a věcí které nenáší. rozvedli se po 30 letech. oba nespokojeni.\npartnerství vidím ve společném prostoru. nikoliv že si ti dva nebudou vůbec překážet (žádné doteky) a vyloučí protichůdnosti. naopak, ať si klidně překážejí protože jsou každý individuální osobnost, ale zároveň společně tvoří a sdílejí společný prostor. Doplňují se. Flegmatik získává cholerikem na dynamice a cholerik získává na klidu. Společně tvoří a sdílejí. ZAčnou postelí a posléze tvoří společné projekty. Třeba cestu kolem světa, postaví si dům, vychovají děti... bez podmínek a představ co by ten druhý měl ci neměl.jaký by měl či neměl být.\nbezpodmíněný vztah je takový kdy oba hrají na společném hřišti, podporují se a přejí si to nejlepší. A zároveň zůstávají sami sebou. Cholerik cholerikem a flegmatik flegmatikem. Masař jí maso a vegetariál zeleninu. není to žádný problém když jeden druhému přeje. vegetarián přeje masařovi maso a masař vegetiánovi zeleninu. Je to hrozne jednoduché. žádná křeč a omezování. překážky jsou v hlavě. rozdílní partneří jsou skvělí učitelé, učí se vzájemně a rozšiřují si pohledy.\ncover72 13. srpna 2012 10:20\nAno, to je pěkná teorie.\nCo vidím já, tak flegmatička nechápe, co ten chlap zase vyvádí, když ona přeci reaguje logicky, a cholerik zuří, že s ona nad ním blahosklonně mávne rukou místo diskuse po italsku a utíká mu z hádek. Jasně, tohle se dá zpracovat, ale je to boj a kdyby si byli osobnostně blíž, měli by to podstatně lehčí.\nTy "versus" scénáře jsou toliko příklady, to opravdu nejsou mé požadavky (až na tu nekolektivistku).\nLeč abych to podal srozumitelněji. Nejde o "osobní preference" - tam opravdu není s kopromisem problém; jde o kolize toho, co je považováno za morálně správné a nesprávné jednání.\nOrtodoxní veganka, která prožívá emocionální trauma z toho, že žvížátko mušelo umžít na žrádlo, jaksi není schopná tolerovat v rodině maso. Proč? Protože jí to zasahuje do osobních Základních Principů takovou měrou, že jí to ubližuje - ona trpí, když někdo jí maso, protože to je nesprávné. Ditto environmentalistka, které manžel-dřevorubec kácí milované stromy; ditto komunista, kterému manželka-manažerka "vykořisťuje" proleteriát; a tak dále. Aby daná osoba s vyhraněným názorem na to, co je správné (nezabíjet žvižátka/nekácet stromy/nenajímat lidi za hodinovou mzdu/whatever) netrpěla, musí se její partner/ka přizpůsobit značně a předělat v tomto ohledu kus svého života. Leckdo to zvládne: spousta kluků z univerzit se klidně stane "komunisty", protože se zamilují do přesvědčené komunistky a chtějí s ní souznít (a udělat dojem). Spousta chlapů je schopných se vzdát masa kvůli přesvědčené vegance. Ale pokud mají oba vyhraněný názor na to, co je morálně správné - třeba vystudovaný lesník, že je správné kácet lesy zasažené kůrovcem a environmentalistka že je správné stromy nekácet nikdy; nebo libertarián že je správné nechat lidem svobodu a bránit majetek jednotlivce a komunistka že je správné lidem svobodu sebrat pro "vyšší dobro" a majetek přerozdělit - tam kompromisy nejdou: obě strany by to vnímaly jako morální kompromitaci, kde se kvůli vztahu zaprodávají k páchání zla. A to může vydržet maximálně do první třenice a ochabnutí citů.\nProstě tam chybí to propojení: část osobností je tam v nesmiřitelném boji (fuj, teď znám jako Marx :D ) a dá se to maximálně tiše obcházet a tvářit se, že to není, ale takový vztah je potom jako minové pole, kde se do některých oblastí prostě nesmí a když tam někdo šlápne - třeba návštěva, která slovem zavadí o "zakázané téma" -, přijde VÝBUCH. To také znám.\nratka 13. srpna 2012 12:17\ntakhle se vyrábí nesmiřitelný boj z blbosti, z umělých bariér a z patentu na správnost.\nje jasné (selský rozum)že nikdo nemá patent na pravdu a pokud ho někdo násilím šíří tak žije v bludu. militantního partner s patentem na pravdu by si mě nikdy nevybral. nenechám se oblbnout tak ani onak.\njestli cholerik, flegmatik, vegetarián či řezník je podružné. Pokud si někdo myslí že on je chodící správnost, morálka a pravda tak těžko tvoří harmonický vztah. neladí nástroj. vše má hotové a zabedněné. pokaždé se bude vymezovat se svojí jedinečnou pravdou vůči zbytku.\ntakže partnerství je schopnost ladit a harmonizovat. a nestrkat do popředí ty svoje bariéry a omezení. nevymýšlet si problém a nemlátit s ním toho druhého po hlavě. pokud někdo chce aktivistu tak ví že si bere někoho s omezením. a buď to zkousne nebo ne. to je něco jako vzít si invalidu. taky to jde, když se bere ohled na jeho omezení.\nChristabel 13. srpna 2012 13:05\nSouhlasím s Coverem, shoda v základním světonázoru, v naprosto základních hodnotách, v základní životní orientaci je nutná.\nUž jenom proto, že kecy o partnerství jsou fajn, ale pak je taky třeba vychovávat děti. Jak bychom vychovávali děti, kdybychom každý měli diametrálně odlišný názor na to, co je pro ně správné a dobré? To by nešlo.\nSamozřejmě, jak píše Ratka, když je někdo zabedněný v tom svém, třeba extrémním, postoji, má to ve vztahu těžší než když nevyznává extrémy - to pak k sobě snáze najde odpovídající protějšek.\nAnonymní 13. srpna 2012 13:06\nPresne tak ! A navic se v tom realném zivote s podobnymi prototypy setkavame jen vzacne.\nKrom toho je clovek tvor inteligentni, tudiz prizpusobivy. Dokaze se ridit zdravym rozumem, laska udela zbytek...:))\nChristabel 13. srpna 2012 13:07\nTo se potkaly komentáře, tenhle byl asi na Ratku 12:17.\ncover72 13. srpna 2012 13:18\nS výchovou dětí je to vůbec sranda. Zvláště když je jeden rodič zastánce bezstresové výchovy a druhý tradicionalista. To je pak jeden frustrovaný, že mu z dítěte roste nevychovaný fakan, co se snaží si všechno vymrčet - a druhá vyděšená z toho hrozného násilí, že si tatínek dovolil na miláška houknout zvýšeným hlasem, když v cukrárně prská a kope do mrazáku a maminčino prosíkování zvesela ignoruje. Jo jo.\nPodle mého by měl každý aspirant (a aspirantka) stav manželský strávit nějaký čas s přáteli-již sezdanými páry, co se před ní/m nehlídají jako před běžnou návštěvou (a ideálně již mají potomky), protože to je ta nejlepší škola pro vypozorování, co je důležité a co je nepodstatná kravina. Taková stáže v praxi :)\nChristabel 13. srpna 2012 13:23\nJenomže lidem to nedochází a myslím, že jsou mraky lidí, co si myslí, že když poslouchají stejné písničky a volí stejného politika, tak se k sobě báječně hodí:-i\nratka 13. srpna 2012 13:28\njaká základní orientace je nutná? třeba že si přejí oba děti. mít děti je vyjímka je když někdo děti nechce. světonázor stejný není nutný. naopak, různé světonázory rozšiřují obzory. je úplně skvělé když oba pocházejí z úplně různých rodin s různými zvyky a různých světonázorů takže jsou partneři konfrontování i s různými vozrci a tradicemi. to vše je povzbuzuje k tvůrčímu a otevřenému přístupu k vlastnímu životu. takové spojení zbavuje předsudků a děti jsou přirozeně vedeny k vlastnímu názoru. (žádný ze světonázorů rodičů není dominantní nýbrž se doplňují)\nratka 13. srpna 2012 13:30\nomlouvám se, ztratil semi kus věty (omylem) mít děti je běžnější, vyjímka je když někdo děti nechce.\nAnonymní 13. srpna 2012 13:36\nOpet nemohu nez souhlasit s Ratkou!\nRozdilnost neni handicap, nybrz obohaceni.\nVyjimky samozrejme potvrzuji kazdé pravidlo.\nChristabel 13. srpna 2012 13:38\nRatko, tak to si rozhodně nemyslím.\nJistě, musí existovat shoda o tom, zda (ne)chtějí mít děti, potom kde žít...\nAle Cover uvedl dost příkladů, když je rozdílnost opravdu problém, například v názoru na to, zda jíst či nejíst maso. Problém zejména u lidí, kteří to berou extrémně, kteří nerespektují opačné názory jako možné... potom to bude zákonitě skřípat.\nI věřícím se doporučuje obezřetnosti při uzavírání sňatku s jinověrcem, případně ateistou, a to z těchže důvodů: jak se potom stavět k výchově dětí? Rozhodně je pro lidi lepší, když se v těchto otázkách shodnou.\nJá si každopádně myslím, že základní hodnotová shoda je nutná. Ono se to pak projevuje i ve zdánlivých maličkostech: utratit peníze za nákladnou, ale zajímavou cestu, nebo raději za novou kuchyni? Obojí je možné, ani jedno není špatně či správně.\nV životě se pak zakopne o milion maličkostí, které se lépe řeší, když jsou dotyční co do životních hodnot podobně nastavení. Jistě, všechno jde vyřešit, ale 100x nic umořilo osla...\nratka 13. srpna 2012 13:48\nChristabel, v těch maličkostech se tříbí vztah. tam se to ladí. my utratili všecky peníze na počátku našeho manželství na životní cestu do Jižní Ameriky. Po dohodě. Prostě jsem se dohodli protože jsme oba zvědaví. Ja jsem ateista směr buddhista a muž je římský katolík. a vůbec nám to nepřekáží. právě v té cestě (symbolické) se ukáže zda partnerům budou vadit podružnosti tj. vnější atributy nebo zda ladí vnitřně. Když můj muž onemocněl musela jsem začít vařit jinak. Není to žádný problém, sama si dám maso a jemu dám zelené. nebo si to maso nedám, je to úplně podružné. ty bariéry si člověk dělá v hlavě. a může si je klidně vybudovat i během vztahu, odcizit se. nechtít spolupracovat. A naopak za pochodu vztah rozvíjet a živit jako květinu. nemůže vědět předem co ho rozdělí. nejde vůbec o maso, to je jen záminka prostě se shodnout nechtěli. že nechtěli spolu vytvářet intimitu. blízkost. soulad\ncover72 13. srpna 2012 14:55\nAno, ratko, ale tohle je přesně ta oblast, ve které není problém hledat kompromis.\nJako představitelka civilizace, kde se pevnost postojů nebo upřímné usilování o něco roztavilo v kotlíku "tolerance za každou cenu" si patrně nedovedeš představit, že na pořad dne mohou přijít otázky doslova "smrtelně vážné", kde když není mezi manželi shoda, je to konec.\nJenže ve vypjaté situaci buď-anebo bys i ty zjistila, že s hláškou "všechno je relativní" si v životě nevystačíš:\nKdyž situace stojí tak, že ti před tvými dveřmi stojí židovská rodina a ty víš, že když je neschováš, dostane je Gestapo; a když v této chvíli zjistíš, že tvůj muž je nacionalista a z ohledu na tebe tě sice neudá, ale rozhodně ti v žádném případě nedovolí ty Židy schovat, co bys pak dělala? Zahlásila, že je to relativní a vedla s ním intelektuální debatu, zatímco by gestapáci nakládali onu rodinu do dobytčáků směr Osvětim? A jak bys pak s ním žila a za co bys svého muže považovala, kdybys věděla, že jen kvůli němu ti na rukou spočívá krev těch Židů a on toho nejenže nelituje, ale kdykoli by to udělal znova?\nOdvolávat se na relativnost a toleranci je fajn a projde ti to, když se vůbec nic neděje a nemusíš řešit žádné závažné otázky. Přeju ti, abys je nikdy řešit nemusela. Já bych je také nikdy řešit nechtěl a pokud prožiji život v klidu u krbu a mým největším dilema bude, zda přistoupím na kompromis a výměnou za pořízení soustruhu do dílny ji nechám přetřít dům na růžovo, budu nesmírně šťastný.\nAle zároveň chci mít tu jistotu, že bychom se s mou polovičkou shodli na tom, že ty Židy schováme a kdyby se na to přišlo, pokusíme se skrze ty Gestapáky prostřílet na svobodu. Že by mne jako přesvědčená socialistka neudala vládě jako Pavlik Morozov. Že kdyby tu nastával totalitní režim, zvedne se mnou kotvy a uteče, namísto aby mne nutila se přizpůsobit, zřeknout se vší morálky, víry i charakteru a tvářit se jako oddaný člen Strany, Islámského Kalifátu nebo třeba Vandasovců.\nProstě - že kdyby nedej Bože nastala tak závažná situace, takové dilema, kde by šlo o morálku i za velkou cenu, mohl bych se o ni opřít s vědomím, že mne nezradí a že jelikož vnímá to stejně, chtěla by se sama zachovat tak, jako já a tedy se vzájemně nikam neodvlékáme, ale naopak se podpíráme na těžké, ale spravedlivé cestě.\nJakkoli z hloubi srdce doufám, že nikdy v takové situaci nebudu.e tv\nratka 13. srpna 2012 15:19\nCovere, takže jsme u důvěry. ja neznám nějakou socialistku a ta tebou popisovaná je mi lhostejná. je to její problém a morozova problém. asi si nedůvěřovali. nemáš nikdy předem jistotu že tě partner nezradí, že ti třeba není nevěrný, že neodejde s tvými dětmi a že za tvými zády nekuje pikle kterými tě připraví o vše. a do očí ti může říkat vše co chceš slyšet a vzbuzovat tvoji důvěru. to nevíš předem.\ndůvěraje něco co se buduje celá léta. co kdo udělá až mu zaklepe žid na okno je rozhodnutí okamihu. to nelze předem naplánovat. že si vyberu předem někoho, kdo později žida schová. tohle neví nikdo předem ani o sobě natož o tom druhém. to už je osud jak se v daném okamihu rozhodneš a ty to nemůžeš předem naplánovat. to co rozhoduje v takové situaci je někde hlouběji, v nevědomí.\nale dobré je zažít s partnerem situaci kdy si třeba zachráníte život. to je supr pro upevnění vztahu. a vybudování důvěry a pocitu že mě nezradí. ale pořád nemáš jistotu do budoucna.\nmyslím že rozumím tvým obavám, že tě partner může zradit. ale tohle se může stát i když si důvěřujete a pefektně se znáte a patříte ke stejné skupině. bohužel.\ncover72 13. srpna 2012 16:15\nRatko, tady nejde o důvěru (i když i ta je samozřejmě důležitá), ale o to, že si nevezmeš toho, o kom předem víš, že ty Židy odmítne schovat protože je to nacista nebo že je pro něj Strana&Vláda důležitější, než jedinec, byť by tím jedincem byla manželka.\nProstě mít vyjasněné tyhle důležité věci věcí, aby si manželé byli partnery, kteří jdou společným směrem, a ne dvěma osly, co táhnou každý za jinou kupkou sena a ať už nakonec půjdou ke kterékoli hromadě, jednoho to bude navěky bolet.\nUž nevím, jak ti to vysvětlit, tak snad na posledním příkladu. Představ si, že žiješ ve 30. letech v Německu. Tvému muži dojde, co je nastupující režim zač, a chce emigrovat. Ty v žádném případě emigrovat nechceš, byť by ses musela stát členkou NSDAP. Co teď? On může emigrovat a odvléct tě s sebou - s vědomím, že se celý život budeš trápit. Nebo může zůstat a stát se nacistickým zločincem, což bude trápit jeho. Nebo tě může opustit, ať si žiješ jako nacistka, a sám jít za svobodou - v tom případě se budete trápit oba. V každém případě by to dopadlo hrozně smutně. Zatímco když by si vzal ženu, o které by předem věděl, že je pro ni důležitější se nestat nacistkou než ne-emigrovat, oba emigrujete společně aniž by se jeden trápil tím, že je tím druhým nucen dělat to, co z celého srdce nechce. Chápeš? Jedná se o situace buď-anebo, kde není možný kompromis a důsledky jsou dalekosáhlé. Tam je potřeba ta kompatibilita, ta shoda v těch důležitých názorech.\nA s tím příkladem s manželem co ti nedovolí ukrýt židy jsem nemyslel někoho, kdo na to v tom okamžiku nesebere odvahu, ale nacistu, který ty židy nechce ukrýt protože chce aby šli do koncentráku. S takovým bys snad žít nedokázala, ne? To jsem se ti tím snažil názorně ukázat. Že prostě existují důležité oblasti, kde je potřeba mít shodu a přes které vlak nejede.\nratka 13. srpna 2012 16:35\nuž chápu, měla jsem to napsat dřív. nevzala bych si někoho kdo má mysl zalepenou nějakou ideologií. takovému člověku nevěřím a vyhnu se mu. proto mi byly ty tvoje příklady divné. proč se různě zmanipulovaní lidé chtějí míchat. ideologická skupinka drží větišnou pohromadě a vymezuje se nepřátelsky vůči jiné skupince.\nnemám potřebu patřit k jakémukoliv - ismu. takže v tomhle si s partnerem rozumíme. žádná ideologie, žádné násilí a agrese vůči jinak smýšlejícím. žádná uniformita v názorech.\ndíky za trpělivost.už běžím.\nChristabel 13. srpna 2012 18:22\nCovere, mám trochu námitky proti tomu vyhrocenému příkladu, protože nikdo nemůžeme vědět, jak bychom se v dané situaci zachovali. Jistěže většina z nás (ne všichni, samozřejmě) je teoreticky na straně práva a lidskosti, ale rozhodování pod hrozbou totalitní moci, když na jedné straně hrozí reálně smrt a na druhé naopak vábí moc, za to nikdo z nás předem ručit nemůže:(\nNicméně podstata je opravdu v těch hodnotách.\nJá ale vidím v současném světě a v současných vztazích důležitost shody i v tom životním stylu.\nRatka napíše "tak jsme se dohodli, že pojedeme do Ameriky", to je sice hezké, ale lidí, kteří se "nedohodli" jsou plné rozvodové soudní síně. Lidí, kteří se nedohodli, co je pro ně priorita. Takže tak zcela mimo tyto mé úvahy podle mne nejsou.\nA právě tím, že vyhrocené situace nyní řešit nemusíme (řečeno s klasikem, nikdo nás nenutí volit mezi ctí a životem), nabývá na důležitosti i ta běžnější stránka života, která ve válkách a jiném marasmu ustupuje do pozadí. Samozřejmě, ve válce opravdu nebudeme řešit, jestli si koupit kuchyň nebo motorku, ale teď válka není a takové věci se řeší.\nTa "tolerance za každou cenu" mi fakt už leze krkem:(\nChristabel 13. srpna 2012 18:23\nRatko, nejsem si jistá, že všichni, kdo schvalovali posílání Židů "na východ" měli mysl zalepenou nějakou ideologií. To si namlouváš.\nratka 13. srpna 2012 18:56\nkdyž s bereme toho druhého Chris, tak je to určitě v mnohém loterie. jasně, můžu se podívat jak dotyčný žil, jací jsou jeho rodiče,jakou má práci a vzdělání a tak. to co mi vykládá je podružné jelikož sama vím, jak se člověk názorově vyvíjí a že je to jen dobře.že je moc dobře když člověk "moudří" životem aneulpívá na svém názoru. takže nemůžu očekávat od kluka kterému je třeba 24 že bude vědět jaký bude, co si bude myslet a co bude dělat ve čtyřiceti. Lide jsou mladí, nadšení a touží něco spolu vytvořit. mají hlavu plnou plánů. v tom je to obrovský potenciál pro jejich společnou budoucnost. až to ale běží, až ty děti mají a přicházejí starosti tak se vše řeší za pochodu a podle mě není rozhodující ideologie nýbrž vzájemný zájem o toho druhého. zda chci nebo nechci s ním zůstat. Motat do toho ideologii je příliš fiktivní, nemůžu se zaplétat do konstruktů co by bylo kdyby bylo. no určitě by to bylo hrozné ale nic víc k tomu nemůžu říct. jen že by se to muselo řešit až by se to dělo. jsme akční člověk a řeším problém aktivně když vznikne. nepřemýšlím teorie předem. až to je tak to je.\ntakže když se nedohodnu tak to asi nešlo, nevím z jakého důvodu. dnes je hrozně moc rozvodů. jsem vdaná přes 30 let a určitě byly krize, na spoustu věcí máme s mužem různý názor, jsme různé povahy, on rozvážný a já zmatkař, pocházíme z naprosto různých rodin s různými hodnotovými řebříčky. Přesto jsme se vždycky domluvili protože jsme se domluvit chtěli. a respektovali se. a to oba. čímje člověk starší tím více oceňuje na tom druhém splehlivost a jeho ochotu s ním být. není třeba řešit politické problémy. teda necítím potřebu řešit spartnerem politiku. sama v sobě ji neřeším a proto mě ani nedráždí názor partnera. jestli se mu líbí ten nebo onen politik.\nrozumím, že vyjímečném stavu se člověk musí přidat na jednu stranu a je dobřekdyž oba partneři jsou na stejné straně. kdyby se ale stalo že každý z nich připadne na stranu opačnou, třeba se protáhne hranice se zdí přímo jejich ložnicí tak taky nic nenadělají. prostě jsou věci které nelze předvídat předem.\nChristabel 13. srpna 2012 20:04\nRatko, ještě jednou: tady v diskusi nešlo o politiku ani o ideologie, ale o hodnoty.\nA v mém článku šlo o vlastnosti - a o to, že vlastnost není, že někdo poslouchá rock a kouká na islandské hlubokomyslné filmy, i když to tak někdy vypadá:)\nSamozřejmě, že je to loterie a nevíme nikdy, jaký los si vytáhneme:)\nA proto taky vznikl můj článek: alespoň nějaká vodítka existují, čeho si všímat a co by nám mohlo napovědět, zda to bude OK. Pracuje, postará se, zastane se mne, je hodný?\nCo by si mnohé ženy ušetřily, kdyby se alespoň podívaly, jestli ten jejich vyvolený tohle splňuje.\nA kdyby si lidi ujasnili předem, jaké mají životní priority.\nAsi to není romantické, zato je to ale potřebné.\nJenom poznámka: já si moc nevybavuji, čím jsem se vlastně tehdy řídila, při rozhodnutí se vdát... ale vybavuji si, že některé věci na mne pozitivně zapůsobily. A ne, teď nemyslím hraní na kytaru;)\nratka 14. srpna 2012 6:59\nten poslední odstavec :o)) Hraní na kytaru, vysoký a černovlasý. Všecky ostatní věci mě spíše odpuzovaly, a ta jeho rodina... no hrůza, všecko naopak než u nás doma :o))) ale ta kytara to zlomila a teď jsem moc ráda za vlastní odvahu.\nLiška 14. srpna 2012 11:21\nto je pro mě až děsivé, jaké škatule a vykonstruovanosti lítají člověku v hlavě a pak ho leda omezují v živoucnosti (děsí mě to nejen u tebe, ale i u sebe, když mě to zrovna do tohohle vysoceracionálního modu hodí - k dobrýmu to u mě nikdy nevedlo :-)\nmi připadá tady svými komentáři jako živoucí a životaschopný organismus; prostě život je v pohybu, já jsem v pohybu a vnímám to ve svém těle, můj partner je taky v pohybu a důvěra a odvaha je to, co dělá člověka člověkem.\nNonic, jen dojmy, takový Monet :)\ncover72 14. srpna 2012 12:48\nLiška: ale vůbec nejde o škatule nebo škatulkování, to jen vy ženské nechápete :D protože se od přírody snažíte o smír a eliminaci konfliktů, což je krásné, ale někdy je toho trošku moc :)\nTy škatulky a "versus" jsou všechno jen berličky, kterými jsem se něco snažil popsat, názorně to nad nimi ukázat, páč se to blbě popisuje jaksi principielně. Naposledy to zkusím vysvětlit a je to dlooooouhé (~700 slov), tak tím ani nebudu spamovat tady: neshoda ve vnímání spravedlnosti a zla\nRatka to píše krásně a chápu to; ale co se tu já snažím popsat je, že někde to prostě nejde. Proto jsem jí napsal ten příměr, že s nacistou by také nehledala kompromis. Jenže mi nejde o politiku (to je jen další názorná ukázka a berlička), ale obecně o nepřekročitelné neshody ve vnímání Dobra a Zla, v čemž podle mého musí být kompatibilita. Neboť vztah, ve kterém mají oba dojem, že ten druhý hájí amorální zvěrstva, prostě nemůže fungovat.\nChris: tím "nedovolí schovat Židy" jsem nemyslel někoho, kdo na to nemá odvahu, ale někoho, komu přijde jako "správné" Židy poslat do plynu. Na tom jsem se snažil vysvětlit ratce, že s takovýmto postojem by asi kompromis nehledala.\nChristabel 14. srpna 2012 17:21\nLiško, nechci sem do obecné diskuse zatahovat zbytečné osobní poznámky, ale beru to tak, že tohle je i Tvoje téma. Co je na tom děsivého ujasnit si předem, jestli s naším protějškem vyjdeme, jestli se v tom základním životním směřování shodneme?\nMěla jsem dojem z toho, co jsi psala, že právě nedostatek ujasněných priorit vedl u vás k rozvodu.\nSorry, jestli je to zbytečně osobní, když tak to smažu.\nZa mne: já nechci partnera v pohybu, partnera, který si bude dneska myslet jedno a zítra druhé. Já hledám stabilitu, někoho, kdo si bude zítra myslet to samé, co si myslí dnes. Jistě, na některé otázky se názor člověka vyvíjí, ale to jsou spíše jednotlivosti, marginálie.\n"Partner v pohybu" je přesně to, co já pro stabilní vztah nepotřebuju.\nTaktéž si nemyslím, že by můj partner byl nadšen, kdyby doma nacházel denně ženu "v pohybu", tj. s neujasněnými a měnícími se názory a prioritami. Řekla bych, že muži také očekávají a vyhledávají určité stabilní zázemí.\nA když se dnes shodneme, že naše priorita je rodina a budeme žít tady a podle toho se zařídíme, pochopitelně nám dost zkomplikuje život, pokud si to za rok rozmyslíme, jelikož jsme podle naší předchozí shody už asi podnikli nějaké kroky a přijali nějakou odpovědnost.\nChristabel 14. srpna 2012 17:26\nCovere, to jsi to vysvětlení klidně mohl dát sem, dlouhé komentáře mi nevadí; kdo nechce, může je přeskočit. Nemám s tím problém.\nratka 14. srpna 2012 18:08\nCovere, oceňuji tvoji snahu. bavíme se o tom jakého partnera si vybrat aby partnerství fungovalo. ja říkám, že nevíme předem jak se vtah vyvine třaba za dvacet let a ty říkáš že je otázka stanovení priorit při výběru partnera\ntak či tak, těžko lze prokazovat že různé priority jsou rozhodující důvod rozchodu. těžko se pak dokazuje že s někým nechcu žít právě proto že je to vegán (třeba je to nesnesitelná kravka) nebo že to masožravec (zatím mi vadí že je hulvát a prdí)\njsme všichni v pohybu, stárneme. jiní jsme ve 25 a jiní v 50 letech. Lišíme se zkušenostmi a prožitým.\ndala by se udělat statistika, kolik lidí se rozešlo se stejnýma prioritama a kolik s různýma prioritama. ale to už je moc složité. heleď, nemusím mít pravdu :o) nacista a pacifista asi spolu partneři nebudou. ale ani se vzájemně nevyberou. a kdyby se fakt zamilovali a chtěli spolu zůstat, tak by třeba oba vystoupili ze svých stran a šli žít někam svůj život od bodu nula.\nale jinak samozřejmě souhlasím že zarytý komunista a úspěšný kapitalista se třeba těžko budou dohadovat. anebo naopak budou mít k sobě blízko. to je zase otázka postavení, kde žijí a v čem vyrůstají. často je komunista idealista a spasitel světa a úspěšný kaptalista jen dělá svoji práci. třeba sipostaví farmu a tam budou hospodařit a shodnou se. když budou oba milovat přirodu a lidi.\nprotože ať taková či makova ideologie, pokud má člověk rád lidi tak se shodnou.\nratka 14. srpna 2012 18:41\nexistjí typy kteří jsou hodně nevhodní pro partnerství a dost těžko se to předem odhaduje. rozmazlení sobci vysavači (mamánci) a rozmazlené slečny (pipenky), pedanti (muži i ženy), násilníci a alkoholici (či jiní závisláci). Někdy je těžko odhadnut předem takový typ, když je člověk zamilovaný. MOžná v rodině budoucího partnera pozorováním, jak řeší konflikty a jeho přístup k rodičům. to celkem napoví.\nLiška 15. srpna 2012 14:09\njojo, chápu. Nojo, takové dojmy se nehodí do diskuse, to je pravda - jen jakožto nezdrženlivá pohybující se smršť nevydržím si ten dojem nechat pro sebe, ačkoliv tam jedině patří...\njestli "nedostatek ujasněných priorit vedl u vás k rozvodu" no... tak bych něco takovýho jako vztah neformulovala a navíc je to rozdíl, když na začátku mi bylo dejme tomu 18 a na konci 30. A druhý se mi zdál bez rozdílu a to mi začlo bejt nepochopitelný - v zásadě je to to nejlepší a nejsnazší, co si člověk může přát - takový (stabilní, zřetelný) partner / manžel. Jenže pro mě asi ne, když nechci, aby mi bylo ve třiceti osmnáct.\nNe že by on tohle chtěl ... každá moje věta vypadá jako další zjednodušení, a to mi vůči býv.manželovi přijde nefér. To by bylo na dlouho.\nratka 15. srpna 2012 15:06\nLiško, mě přijde že můj muž vyrostl v někoho nového. kdo se mi líbí víc než ten starý :o) takže rozumím.\nChristabel 15. srpna 2012 16:25\nTy ses vdávala v 18?! Já myslela, že mnohem později?\nAle berme to obecně, nemusíme řešit podrobnosti o Tvém vztahu.\nTady mluvíme o lidech dejme tomu nad třicet, o naší generaci. A v tomto věku jsme už jako lidi utvoření, máme nějaké názory, hodnoty, představy...\nPředstavuji si to v praxi.\nMuž mi přijde z práce a já mu řeknu: Lásko, jsem stále v pohybu, vyvíjím se a duchovně rostu, takže jedu na půl roku do Indie, abych dostála požadavkům svého vývoje. To máš radost, co? A můžeš jet se mnou, jestli chceš!\nNebo muž přijde z práce a oznámí mi: Miláčku, jsem v pohybu a v téhle práci trčím už dost dlouho. Jdu se věnovat něčemu pro svět užitečnějšímu, hloupé je, že to není placené, ale co naplat, vyvinul jsem se k lepšímu. Super, ne?\nTak my potřebujeme přesný opak. Že když řekneme "tady jsem, tady chci žít a s tebou chci mít děti", tak to bude platit i za rok, za dva a za deset. Protože bydlení se změnit třeba dá, i když je to drahé a složité, a znamená to všechno jinak, ale odpovědnost za rodinu se odvalit už nedá.\nA Ratko, nemel mi tady prosím o tom, jak se člověk vyvíjí. Ano, vyvíjí se, ale nestává se z něj ve většině případů něco diametrálně odlišného než čím byl, spíš se dosavadní vlastnosti zvýrazňují. A když se člověk opravdu hodně změní od toho, čím byl dřív, je to pro vztah riziko, že se ten druhý tomu nedokáže, nebude umět nebo chtít přizpůsobit. Ale vyloučené to není, jistě. Ani to, že se jeden z nás změní, ani to, že se tomu ten druhý dokáže přizpůsobit.\nratka 15. srpna 2012 17:19\nněkterý se zavíjí :o)\nChristabel 15. srpna 2012 18:17\nA některý radši ohluchne, aby nemusel poslouchat to věčné žvanění.\nSelektivní hluchota, nový evoluční stupeň:p\ncover72 15. srpna 2012 21:05\nratka: kdepak. Já jen říkám, že při výběru partnera je záhodno se podívat i ("i" ve smyslu "mimo jiné, taktéž...", ano? :D ) na priority a nebrat si někoho, z jehož morálních hodnot a vnímání toho, co je správné ti půjde hlava kolem.\nLiška: hm? To jsem nějak nepochopil. Snad jsem se tě nějak nedotkl, jen mi už malinko hrabou prsty po klávesnici z toho, že se očividně nedokážu vyjádřit tak, aby mne pochopilo ženské plémě :P\nChris: vzpomněl jsem si na jeden takový tragikomický "vtip", či spíše pořekadlo: "žena si myslí, že se muž po svatbě změní. Ale on se nezmění. Muž si myslí, že se žena po svatbě nezmění. Ale ona se změní."\ncover72 15. srpna 2012 21:09\nA k tomu poslednímu, co píšeš, Chris, ještě přihodím z mých oblíbených citátů:\n"...Ano, mnoho se změnilo, ale lidé zůstávají stejní, jenom teď víme líp, kdo je kdo. Kdo je slušný, byl slušný vždycky, kdo byl věrný, je věrný i teď. Kdo se točí s větrem, točil se s větrem i dřív. Kdo myslí, že teď přišla jeho chvíle, myslel vždy jen na sebe. Nikdo se nestává přeběhlíkem, kdo jím nebyl vždycky, kdo měnil víru, neměl žádnou. Člověka nepředěláš jenom se ti vybarví. Národ nepředěláš, ledaže bys měl na to staletí, jenom davy můžeš vést dnes tak a zítra tak.\nKdo nenávidí, měl v sobě tu nenávist vždycky, kde by se v něm tak najednou vzala! Kdo sloužil, bude sloužit dál, kdo chtěl dobré, bude zase chtít dobré. Ani vůle se nemění.Nedívej se do tváře, která se změnila, nikdo se nestane krásnější tím, že změnil tvář. Tvrdá zkouška je i tvrdé poznání. Budoucí foliant našich dějin bude mít jeden podtitul: Kdo byl kdo. I dobrá paměť patří k těm stálým věcem jichž je a bude třeba."\n- Karel Čapek, Lidové noviny 4.12.1938\nChristabel 15. srpna 2012 21:46\nCovere, citát je moudrý, ale co jiného čekat od Čapka?:)\nPořekadlo znám, je výstižné:)\nPokud máš dojem, že ti není rozuměno, není to v tomto případě rozhodně tvoje chyba; podobné žvásty o živoucnosti a vyvíjení vztahů mne totálně ničí, potýkali jsme se s tím už na Bloguje. Já tomu vůbec nerozumím, co se tím myslí, tou "živoucností" a tak, já prostě žiju a nebádám o tom, jestli jsem živoucí nebo co, kam se vyvíjím - no jasně, že se člověk vyvíjí, učíme se být rodiči, přejímáme zodpovědnost, činíme rozhodnutí, tvoříme si názory, naplňujeme svoje představy o životě (nebo nenaplňujeme, když se nedaří), mně to připadá jasné, ale fakt se v těchto diskusích nechytám.\nA nedovedu si představit muže, který by tohle snesl doma poslouchat déle než třicet vteřin.\nJenom pro info, co není na první pohled zřejmé: v diskusi trochu rezonují ozvěny z Liščina blogu, kde se teď řeší poměrně vážné otázky. Moje téma s tím trochu souvisí, tak se to sem přenáší, protože o tom také přemýšlím.\nratka 15. srpna 2012 22:07\nChris, kdepak :o) rezonovala jsem přímo na tvůj článek a to na místokde píšeš cituji: " Stejně tak volit mohou každý jinak. Tvrzení „skvěle se k sobě hodíme, líbí se nám stejné filmy a máme oba pravicové názory“ je tak hloupě smutné, že jej raději ani nebudeme komentovat." Debata se pak rozvinula v diskusi s Coverem který psal. Shoda musí být:\nřezník versus veganka\n-křesťan versus antiteistka atd atd.\nčlánek se mi líbil, byl humorný a s nadhledem a tak jsem nepřistoupila na hru nacista schovává židovku. O tom ten článek nebyl :o) byl to úsměvný hold mužům kteří neutečou i když nás ženy dobře znají\na ejhle teď se to njak otáčí. jaký živoucí? kde jsem psala něco podobného: Vše se točí jen kolem toho, že i kdyby si předem udělali speciální testy a vybírali se podle počítače tak to není záruka partnerství. že ty rozdíly mohou být a že je to v poho.\na jasně že souhlasím s Coverem, že kdybychom byli ve válce tak se karty zamíchají jinak. a musí se to pak řešit. ale to je úplně jiné téma, co mu mám napsat? že teda když budu nacistka tak tu židovku schovám? dyť mi to nedává žádný smysl. a ani mi neuběří. odpověď mi nedává smysl. tohle přece nikdo neví.\nuž toho nechám. nebudu se k tematu vracet.\nmám muže ráda, obdivuji jejich trpelivost. miluji jejich nadhled a klid.\nCoverovi rozumím a píšu to opakovaně. on by měl pochopit (moc prosím) že odpovídám tak jak odpovídám. ve duchu toho jak problematiku vnímám. muž si to nějak přebere a neuteče. protože hodně vydrží nebo prostě neposlouchá - jak říkáš ohluchne :o)\nChris, v této diskusi jsem psala v duchu tvého článku. Pokud to vyznělo jinak tak je to asi chyba v mém vyjadřování anebo ti nesednu. ať je to jak chce, přeju\nhezký klidný večer.\nChristabel 16. srpna 2012 13:31\nTo, že diskuse může obsahovat různé vazby na články u L., jsem myslela na sebe a na Lišku, na nikoho jiného. Spíš bezděky, protože když přemýšlíme o nějakém problému, tak není divu, že se to zde objeví.\nratka 16. srpna 2012 15:02\ntak to jo :o) nojo, jsem vztahovačná ženska :o)) jinak Coverovi věřím že to zvládá s přehledem. že teda něco nechápe (vtip)\nAnonymní 16. srpna 2012 17:07\nZ debaty by se dalo usuzovat, ze pri vyberu partnera ma kazdy (alespon teoreticky) jasno v tom, co od neho ocekava, co je schopen mu tolerovat a co nikoli.\nJak je tedy mozné, ze se zhruba 50% manzelstvi rozvadi ?\nA jaké % z tech zbyvajicich 50% je harmonickych, bezproblémovych, ne troj- ci vice uhelnikovych ?\nJe to jen tim, ze se vetsina lidi vrha do manzelstvi bezhlave, neuvazene, zbrkle ? Pomineme-li "vnejsi" faktory, nehraje tu roli i fakt, ze v mezilidskych vztazich i pri nejlepsi snaze, vuli, narocnosti pri vyberu, cilevedomosti atp. zustava vzdy i cast "neznama" proste proto, ze clovek je tvor nevypocitatelny a nevyzpytatelny, schopny prekvapit (mile i nemile), byt tam, kde ho necekame ? Je jen vzacne ten "cerno-bily prototyp", karikatura z Coverova prikladu !\nA neni nakonec dobre, ze je v manzelstvi nutno byt vynalézavy a diplomat, naucit se improvizovat, bojovat s rutinou, ale i branit se "idealnosti", s kterou, jak vime, nejsou ty nejlepsi zkusenosti :)\ncover72 16. srpna 2012 17:15\nCover se po tvém předposledním příspěvku zamyslel, pochopil, že odpovídáš jak odpovídáš, dospěl k poznání, že nepochopí, co to znamená a raději si jde dát čaj a pracovat ;-)\nChristabel 17. srpna 2012 13:23\nMaB, to by mne taky zajímalo, proč je rozvodovost tak vysoká.\nOsobně si myslím, že mnoho rozvodů jde na vrub současné neochotě řešit problémy a utíkat ze vztahu lehkovážně a příliš rychle (jeden z partnerů se třeba zakouká někde jinde, taková zamilovanost sice přejde poměrně rychle, ale v dnešní době je běžné kvůli tomu rušit manželství, třeba i s dětmi).\nOvšem s vynalézavostí a diplomacií, nutnou pro úspěšné manželství, nelze nesouhlasit:)\nChristabel 17. srpna 2012 13:25\nJeště poznámka: podle mne klesá počet zbrkle uzavřených manželství. Stoupá počet lidí, kteří spolu před svatbou žijí, je to dokonce zcela obvyklé. Takže by podle teorie, že "jsme se před svatbou poznali", mohl klesat počet rozvodů. Jenomže ono to tak není, na délce předsvatebního vztahu a míře vzájemného poznání předsvatebním soužitím nezáleží.\ncover72 20. srpna 2012 10:52\nJeště jeden odkázek, který mi přijde případný:\n"negotiation" by Marc MacYoung\nMoc dobré pojednání o vyjednávání - realistické a moudré. Píše to pán, který strávil mládí na ulicích jako gangster - skutečný -, pak se polepšil a dnes radí polici a lidem jak se zachovat, aby se nedostali do problémů a pokud možno nepřišli o život ani oni, ani ostatní.\nV tom pojednání je dost dobrých konceptů včetně užitečné připomínky, že vyjednávat/hledat kompromisy/tolerovat se dá jen tehdy, když mají zájmy obou stran alespoň nějaký minimální průnik. (Plus tip, jak vyzrát na hádky - uvědomit si, kdy přebírá vládu "opičí mozek").\n@Teo 11. srpna 2012 17:37\nNejobdivuhodnější hyperideální manžel: za každého milence diamantový šperk. Neutuchající štěstí instantní manželky, tisíce děkovných roznožek! :p\n@Teo 11. srpna 2012 17:55\nLargo debiloso... zase mi zmizel komentář. Jděte s takovejma mrvítkama do kůlny!\nChristabel 11. srpna 2012 22:47\nAhoj, ono se to komentování spraví, to chce čas a klid.\nAsi na tebe systém není zvyklý a lekne se:)\nS tím hyperideálním manželem tam máš logickou chybku: s ideálním manželem milenců netřeba:)\nAčkoliv, existuje jistý druh nerozumných žen, které si hledají milence i s dobrými manžely. O takových ale škoda mluvit:-i\nLudovit Greguš 11. srpna 2012 19:07\nA co chemie nebo rozměry? Mám spoustu kladných vlastností a stejně se davy nelepili. Musel jsem o každou kost bojovat. Zaplať pánbů, jsem /he býval/ dobrý bojovník.\nSkvělá je úplně poslední otázka. Není na ní jednoznačná odpověď. Za svůj docela už dlouhý život jsem se často podivil, co někteří chlapi svým ženám tolerují /já bych dávno třeba s nimi zametl dvůr/ nebo co některým mužským kolegům u svých chotích projde a mě to ani nenapadne. Takto to porovnávat nejde a až vůbec ne partneři vyčítat. Podle mě, jako v hokeji. Vybudovat od začátku mantinely, někde dohovorem, někde třeba pokus omyl. Vždy je to lepší než se mlátit hrnci.\nKoukám, co se mě vylezlo, když tak to budu doplňovat, další názory určitě se objeví.\nChristabel 11. srpna 2012 22:57\nNejde o davy!! Jde o kvalitní a jemný materiál. Davy nás nezajímají!\nO úspěšně svedených soubojích zdejších komentátorů nemám nejmenší pochybnosti;)\nO chemii zde:\nJak vidno, přespříliš chemie také škodí, i když bez ní to samozřejmě nejde.\nS těmi mantinely to je dobrý postřeh. Opravdu záleží na nastavení toho kterého páru; a nejlépe je to, co je přijatelné a co ne, vymezit hned na začátku nebo hodně brzy.\nMuži, kteří svým ženám tolerují kdeco, mi vůbec neimponují. Sama radši skousnu, když na mne muž houkne, že dělám nebo říkám hloupost (většinou má bohužel pravdu), než všeobjímající toleranci ke všemu.\nMikeila 12. srpna 2012 8:59\nChris, to je pěkné. Je patrné, že óda na manžela se dá napsat chytře, mile, kultivovaně a nemusí ani obsahovat výrazy "sexymozek" :-)\nJsem šťastná žena; jednoho takového obdivuhodného muže mám.\nChristabel 12. srpna 2012 14:22\nZačíná mi to být jasné: tady v komentářích se vyskytuje podezřele nadprůměrné množství pravých mužů a také žen, které ty pravé muže našly. Pak se divíme, že je po nich taková sháňka jinde:))\nAd óda: rozklikni si odkaz v textu pod "rytířskými dobami", mám dojem, že tam něco takového bylo;)\nsquire 12. srpna 2012 9:05\nPrakticky s prvním bodem milováníhodnosti manžela dokonale souhlasil můj švagr ve své památné hlášce o svatebním ránu, když prohlásil před celou rodinou (oběma rodinami): "Se bráchovi divím, já bych si ji nikdy nevzal." (Od té doby mu moje matka nemůže přijít na jméno:-D)\nJojo, je spousta hezkejch chlapů, spousta úspěšných chlapů, spousta naprosto neodolatelných chlapů, ale můj manžel je jen jeden!\nChristabel 12. srpna 2012 14:19\nSquire, vzala bych to pragmaticky: taky by sis švagra nevzala, ne?:) A třeba se divíš jeho ženě;)\nsquire 12. srpna 2012 20:29\nTo se ví, že bych si toho línýho přechytralýho mamánka nevzala:-D Ale jeho ženě se nedivím, na ni je hodnej. Líbá zem po které ona chodí...:)\nLudovit Greguš 12. srpna 2012 11:56\nJeště k těm mantinelům jsem zapomněl přidat dva často užívané pojmy\n- tolerance a kompromis. Já osobně uznávám toleranci, to je vlastně vymezování těch mých mantinelů. Oba zúčastnění se v nich pohybují dobrovolně a vědí, kdy to ještě jde a kdy už to nende. Kompromis nemám rád, to vždy jeden a často oba jsou škodní.\nChristabel 12. srpna 2012 14:28\nButeo, asi bychom se měli časem té toleranci zde pověnovat, protože pod tím pojmem si každý představuje něco trochu jiného - a nestačím se divit, jakých významů taky ta "tolerance" někdy nabývá.\nBez kompromisů se to někdy neobejde, ale když jsou to takové láskyplné kompromisy, dá se to přežít:)\nLiška 12. srpna 2012 15:06\nBylo by to zajímavé téma. Dost ošemetné - právě proto.že každý pod tím slovem zřejmě vidí něco jiného.\nJá se toho slova - pokud se týče vztahu - vždycky spíš hrozila. A nepoužívala ho.\nAnonymní 12. srpna 2012 14:07\nZajimava filosoficko-humorna ci humorne-filosoficka reflexe. Idealni pro 38° ve stinu !:)\nObdivovat lze bez lasky, lze milovat bez obdivu ?\nAsi tezko. Na zamilovanosti je ale krasné to, ze muze obdivovat, aniz vi proc. Nezalezi ani na tom, zda obdivovany je obdivuhodny. Je to neco spontanniho, bez vypocitavosti, "zdarma"... Duvody srdce nejsou duvody rozumu.\nObdiv je proces vedomy, subektivni i objektivni. je mozné ho zduvodnit. To u lasky mozné neni.\nNe nadarmo se rika:\n"Jakmile vime proc milujeme, znamena to, ze uz nemilujeme."\nA velmi trefne, jak jinak, shrnuje oboji Woody Alen:\n"Byt obdivovan je rozdilné od byt milovan, nebot' obdivovat lze na dalku, zatimco pro milovani je zasadni byt ve stejné mistnosti a pokud mozno i pod stejnou perinou."\n(Buh, Shakespeare ...a ja)\nChristabel 12. srpna 2012 14:26\nMaB, to je hezké, že neznáme důvody, proč milujeme.\nTak tak. Věda si sice myslí, že je těm důvodům na stopě nebo že už na některé přišla, ale já jsem si 100% jistá, že to tak není:)\nObdivovat na dálku je mnohem snazší než obdivovat někoho, s kým se denně potkáváme doma:)\nLiška 12. srpna 2012 15:08\npod peřinou? Já jsem pro radši na peřině, aby nebránila pohybu.\nAnonymní 12. srpna 2012 15:44\nWoodyho se prilezitostne zeptame:)\nJe fakt, ze presnejsi preklad by byl "pod (lehkou) pokryvkou" (Sheet), ale to "peri" je dost symbolické...\nChristabel 12. srpna 2012 14:29\nPoznámka: dala jsem tematicky vhodnou píseň do zapomenutého songu:)\nAnonymní 13. srpna 2012 10:34\nTak se ti obdivuhodni omedailovani sportovci vratili, bylo to velikanské, ale ani nevim, jak dopadla Stepanka (?).\nOd neméne obdivuhodnych vedcu se prave dozvidam, ze kdyby se kazda hvezda zmenila v zrnko pisku milimetr na milimetr, pokryly by celou Zemi vrstvou 15cm. O mimozemst'anech stale zadna zminka...je mozna predstava, ze by neexistovali ?\nVelice lehké je si ale predstavit, co by to bylo za peklo, kdyby byl partner stejne: upovidany, utracivy, "levicivy", atd..atd\nSouhlasim s Ratkou, je moc dobre, ze "protivy se pritahuji" !\nRozhodne lepsi nez "vrana k vrane seda"...:)\nPS: Chris, dekuji, zes mne seznamila s Pavlem Dobesem, moc fajn !\nChristabel 13. srpna 2012 13:10\nMaB, Dobeš je fajn, třeba jeho Jarmila nebo Něco o lásce, a vůbec, i jeho ostatní písničky, vše je na YouTube. Časem na ně zde třeba také dojde.\nKdyž klikneš na "moje zapomenuté songy", najdeš tam všechny dosavadní, jeden interpret zajímavější než druhý:)\nŠtěpánka H. skončila tuším čtvrtá, což je hodně dobrý výsledek. Česká výprava byla úspěšná, čtyři zlaté medaile, celkové pořadí v hodnocení zemí myslím 19.\nChris, dekuji za doplnujici informace.\nMoje prochazka Tvymi "zapomenutymi songy" trvala asi do dvou do rana, skoncila jsem u Nohavici.\nSkoro lituji, ze vecer odjizdime zase na chvili do chladnejsich krajin bez internetu...:)\nChristabel 13. srpna 2012 14:16\nŠťastnou cestu a brzy nashledanou:)\nHenry Psanec 22. srpna 2012 2:02\n"Musíte se usmívat a říkat jí, jak dobře vypadá."\n"Jak to, že jsi najednou takový odborník na ženské?"\n"Mám sedum manželek. Kolik jich máte vy?"\n"Jak s nima se všema dokážeš žít?"\n"Já se umím akorát oženit, ale jak s nima žít, to neví nikdo."\n"Jednoho dne vám povyprávím o životě..."\nChristabel 22. srpna 2012 9:15\nAhoj Henry, vítej zde:)\nTedy netuším, odkud to je, ale oženit se je na tom opravdu to nejjednodušší:)\nHenry Psanec 22. srpna 2012 18:45\nVčera jsem se díval na Bohové musí být šílení.\nTeo 22. srpna 2012 19:00\nInu, tenhle blábol je uveden jako článek související s jiným blábolem pod názvem Psychický parazit, u něhož jsou zakázány komentáře, čemuž se ani moc nedivím. Jenom poznamenám, že většina tvých plytkých zkušeností s muži patrně pochází z tebou tak oblbíbeného průseriálu Sex ve městě. Snad proto jsou podobné "články", psané vážně a bez špetky vtipu, vyloženě nemoudré. Čili hloupé. :p\nChristabel 22. srpna 2012 20:12\nTeo, díky za upozornění, nepovolení komentářů u druhého článku byla chyba, už jsem to napravila, tudíž máš prostor a můžeš dát průchod svému znechucení:)\nČlánky jsou opravdu komplementární.\nSex ve městě je sice jeden z mála mých oblíbených seriálů, ale tohle se v něm zase tolik neřeší:) Tudíž to ze seriálu opravdu nepochází.\nNevím, jaké máš s muži zkušenosti ty, asi lepší:))\nHenry Psanec 22. srpna 2012 23:13\nNejen komplementární, ale podle mého názoru i dobré. Aspoň mně se moc líbí.\nCitát na dnešní večer (tentokrát mimo téma):\n"Kde to jsme, starej?"\nChristabel 22. srpna 2012 23:21\nI za upozornění na chybu v číslování odstavců.\nNěkdy mám pocit, že kdybychom byli jenom v Ekvádoru, tak jsme vlastně skoro doma:-i\nAnonymní 27. září 2012 10:07\nAž Vaši synové začnou "chodit za holkama", uvidíte mnohé věci v jiném světle. A také na mnohé věci změníte názor - ovšem pozdě, neb škody ve výchově již budou spáchány.\nChristabel 27. září 2012 22:43\nMilane, třeba to s tou výchovou nebude tak zlé, mají také tatínka, on jim to vysvětlí;)\nA nějaké potenciální snachy, to je ještě hodně daleko:)


AmberZine je opět tady!!!\nTak AmberZinu skončily prázdniny, které si trochu neočekávaně a bez ohlášení vybral. Od tohoto čísla budeme opět vycházet pokud možno pravidelně, do konce prázdnin ale s intervalem prodlouženým na dva týdny. No a pro ty z vás, kteří na nás nezapoměli (a doufáme, že je vás většina ;-), máme připravenou spoustu scifistického i nescifistického čtení.\nNejprve ale jedna horká novinka. AmberZine má svůj vlastní server!!! Od tohoto čísla nás tak můžete najít nejen na současné adrese, ale také na URL: http://amber.cz/AmberZine. Zatím je všechno ještě ve stádiu příprav, proto ještě nějaký čas budeme vycházet ve stejné podobě i na staré adrese, ale do budoucna připravujeme kompletní stěhování a s ním i výrazné změny. Celá podoba AmberZinu projde obnovou, rubriky, které se neujaly zrušíme nebo předěláme, a hlavně, celý AmberZine by v budoucnosti měl využívat možností naší superdokonalé a naprosto Xcelentní technologie :-) dynamických WWW stránek AmberWall 2. Co z toho pro vás vyplyne? Více interaktivity, možnost bezprostředněji zasahovat do podoby i obsahu vybraných rubrik, nová podoba hodnocení a recenzí povídek a spousta dalších novinek.\nAle zpátky k obsahu tohoto čísla. V některých rubrikách se nám za ten skoro rok, co vycházíme, nashromáždilo slušné množství přípěvků. Pro vaši lepší orientaci proto budou vždycky novinky vydání označeny symbolem .\nRubrika Ikarie byla doplněna do aktuální podoby. Najdete v ní už kompletní červnové a červencové číslo a (byť s trochou zpoždění) aktuální obsah a obě soutěže, tentokrát tedy z čísla 8. Pro přístí vydání pak už máme připravený i vivisektor a filmové recenze a také obsah přístího, zářijového vydání.\nBVerův diferenční deníček se nám také pěkně rozrůstá, můžete si přečíst další dva díly, Římské lázně a Valašsko. A pro snazší orientaci jsmě pro vás připravili centrální stránku, odkud se pohodlně dostanete ke všemu, co pro vás BVer z Englandu sepsal.\nTaké rubrika knižních recenzí, kterou pro AmberZine připravují kluci z knihkupectví v Jungmance byla pro snazší orientaci rozšířena o hlavní stránku. No a pochopitelne i o recenze knížek, které poslední dobou vyšly, tedy recenze pro 28., 32. a 34. týdne. A speciálně pro příznivce čaroděje Mrakoplaše a dalších postav, postaviček a potvůrek (o zavazadle nemluvě :-) mají kluci připravenou VELKOU novinku. V sobotu 7. září 1996 od 11.00 do 13.00 hodin v SF&F knihkupectví v Jungannově ulici č. 24 se bude konat autogramiáda Terryho Pratchetta!!!\nI Zavržené povídky se nám rozrostly o několik novinek. Čeká vás pokračovaní Rionových dobrodružství v Morini a dále povídky Setkání, Vzpomínky a Poslední Tarzanovo dobrodruzství.\nA jako na závěr máme pro vás připravených nekolik přízpěvků a reakcí našich čtenářů z rubriky OverDrive. Už lehce postarší BVerůvova úvaha Internet podněcuje výrazné společenské změny popíchla Milana Hejpetra (<eiselt@jidas.anet.cz>). Z jeho reakce se pak rozvinula docela zajímavá konverzace. A tak si můžete přečíst i BVerovu odpověď a Milanovu >odpověď na odpověď ;-).\nNa provokativní úvahu Františka Novotného Má česká sci-fi rakovinu? i odpověď Velké nedorozumění Ondřeje Neffa zareagoval náš čtenář, skrytý pod pseudonymem Modernnoir (<modern@phil.muni.cz>). A právě jeho essay Zpráva o deziluzi je posledním příspěvkem tohoto vydání.\nTakže hezky si počtěte a za čtrnáct dní zase ahoj!


The Congos (Jamajka) 15.11. 2009 Praha, Lucerna Music bar (od 21h) | i-lipa.cz - kultura a sport - Česká Lípa, Nový Bor\nThe Congos (Jamajka) 15.11. 2009 Praha, Lucerna Music bar (od 21h)\n12.11.2009 - 14:17 - Igor Prokeš\nCongos přichází osvobodit lidi hudbou!\nOpravdová hudba Congos přichází osvobodit lidi.\nNyní slyšte: skvělá reggae hudba přichází osvobodit lidi,\nhudba Congos přichází osvobodit lidi!“\n(z písně National Heroes)\nThe Congos (Jamajka)\n15.11. 2009 Praha, Lucerna Music bar (od 21h)\nsupport: Roots Survival (fr) + Rizla Sound (de)\nvstupenky 450 / 550Kč\nJiž za pár dní se neuvěřitelné stane skutečností a legendární veterání roots reggae historie - rasta stařešinové The Congos nám naživo zazpívají své písně svobody a vykoupení. Tato kapela patří k vrstevníkům Boba Marleyho a průkopníkům tohoto žánru již od svého prvního alba HEART OF THE CONGOS z roku 1977. Ta vznikla ve studiu Black Ark a produkci neméně legendárního producenta jménem Lee Scratch Perry, který se skupinou znovu spolupracoval znova až před pár lety na zatím nejnovějším albu SWINGING BRIDGE. Vraťme se ale k jejich slavnému debutu, který známý novinář a expert na reggae Steve Barrow přirovnává k zásadním diamantům roots reggae po boku klasik, jako je Marleyho přelomové album NATTY DREAD, MARCUS GARVEY od Burning Speara nebo deska RIGHT TIME od Mighty Diamonds. Není to přehnané tvrzení, The Congos tehdy skutečně nahráli nadčasovou desku a možná i jednu z nejlepších nahrávek, kterou kdy Lee Perry zprodukoval. Posviťme si ale více na samotné The Congos, dnes už prošedivělé dědečky, kteří se v roce 2005 po mnoha letech dali znovu dohromady, aby jejich rastafariánský spirit měl na cestách po světě co nejvíce síly a světla. Pánové přijedou v patnáctičlenné sestavě a s sebou přivezou zbrusu nové album! Koncert těchto legend navíc podpoří i reggae DJs z Francie a Německa, tak si nenechte The Congos ujít, když budou přímo tady…\nKapelu založili Cedric Myton s Royem "Ashanti" Johnsonem a později se k nim přidal se svým hlasem i Watty Burnett, kteří dodnes tvoří srdce této skupiny. Cedric Myton vyrůstal v kopcích ve farnosti Svaté Kateřiny na Jamajce a jeho kariéra odstartovala koncem 60. let, kdy byl členem Tartans. Ti se věnovali klasickému rock steady a ve své době zazářili hlavně hity jako "Dance All Night" a "Far Beyond the Sun", které nahráli v kultovním studiu Treasure Isle, jehož majitelem byl Duke Reid, který zároveň vlastnil jeden z prvních jamajských soundsystémů. Roy Johnson, rodák z jamajského Hannoveru začínal zpěvem spirituálů. Později se stal členem Sons of Negus Rase Michaela a díky jeho spolupráci s Lee Perrym se setkal s Mytonem, s kterým později založili The Congos.\nDalším členem kapely byl Watty Burnett. Příliš informací o něm, stejně jako o ostatních členech této kapely není k dispozici. Watty je známý spíše pod přezdívkou "King Burnett". Narodil se počátkem 50. let v Port Antoniu na severu Jamajky, kde i vyrůstal. Byl nejstarším z devíti dětí a zpěvu se učil ve škole a Baptistickém kostele, který jeho rodina navštěvovala. K hudbě jej přivedl jeho otec, který hrál na kytaru. S Jimmy Nelsonem založil duo Soul Twins a už ve čtrnácti začal po škole dojíždět do Kingstonu, protože v Port Antoniu nebylo žádné nahrávací studio. Tam se také seznámil s Lee Perrym a ve svých šestnácti pro něj natočil svou první nahrávku. Už v té době prý měl velice silný hlas. Jeho přezdívku, uvedenou výše, mu dal právě Lee Perry, který mu jednou řekl: "Mluvíš jako král". Wattymu se však příliš nelíbila a později ji přestal používat. Jeho první sólové album bylo TO HELL AND BACK. S The Congos se dal dohromady v Black Ark studiu při práci na již zmíněné klasice THE HEART OF THE CONGOS.\nDíky spolupráci s Lee Perrym se měli The Congos možnost setkat a pracovat i s dalšími legendami, jako jsou kytarista Ernest Ranglin, bubeník Sly Dunbar nebo "Sticky" Thompson. Ačkoliv po hudební stránce byli vynikající, to co je opravdu odlišilo od ostatních byl jejich zpěv. Johnsonův jasný a silný tenor a Mytonova, někdy až neskutečná, fistule. Díky Perryho produkci získali The Congos kvalifikaci, která neobyčejně zachytila spiritualitu a poselství roots reggae a celé epochy 70. Let. Ačkoliv mělo toto album na Jamajce pouze průměrné prodeje, například v USA a Velké Británii se z něj zakrátko stalo sběratelsky žádané zboží. Nedlouho po vydání se Myton a Johnson vydali každý svou cestou, ale ještě než se rozešli, nahráli spolu desku CONGO ASHANTI. Po rozpadu The Congos už ale nedosáhli takového úspěchu ani neoslovili tolik posluchačů jako v době své spolupráce.\nKapela pak fungovala pod názvem Cedric Myton & Congos. V té době vyšly alba NATTY DREAD RISE AGAIN a FACE THE MUSIC, na kterých spolupracovala i Cedricova žena Yvone. S Wattym pak vydali album REVIVAL. Nakonec se konečně v roce 1990 kapela reformovala a v roce 2005 vyšlo další výborné album GIVE THEM THE RIGHTS. O rok později násldovalo další album COCK MOUTH KILL COCK (vydáno také pod názvem FEAST), které obsahovalo ke starým riddimům nahrané nové vokály. Ve stejném roce, tzn. Léta páně 2006, vydali také ve francouzské produkci výborné album SWINGING BRIDGE s hity jako “Spiritual Organisation”, "Lost Sheep", "Black Market Babies" nebo "Hills & Valleys".\nVíce o aktuálním albu:\nPředevším, na nahrávání SWINGING BRIDGE se po třiceti letech od legendární spolupráce s Lee „Scratch“ Perrym ve studiu Black Ark, alba THE HEART OF THE CONGOS opět sešlo neopakovatené vokální trio v čele s originálním falsetem Cedrica Mytona, sametovým altem Roydela „Ashanti“ Johnsona po pravici a hlubokým barytonem Dericka „Watty“ Burnetta po levici, plus dalším kvalitním back-vocalistou Kenroyem Fyffem. Všichni pěvci jsou krásně vyladění a jednotní a kongeniálně se povzbuzují, střídají a doplňují, z jejich hlasů cítíte velikou hloubku a pokoru, opravdovou víru a oddanost.\nA dále: samotný výčet muzikantů, kteří se sešli k nahrání těch prostých, ale úžasně silných písní hovoří, myslím, sám za sebe. Je jako stručný přehled celé té slavné reggae historie, ale i současnosti. Sešli se zde například fenomenální basák Robbie Shakespeare, klíčový kytarista Earl „China“ Smith a zásadní klávesák Ansel Collins, kteří spolu jako „The Aggrovators“ nahrávali už v polovině 70.let nesmrtelné fláky ve studiu Bunny „Striker“ Leeho. Střídají se zde dvě nepřekonatelné rytmické sekce: taxi-gangsteři Sly & Robbie a roots-radikalové Style Scott & Flabba Holt, a několik dalších vinikajících bubeníků např. Leroy „Horsemouth“ Wallace, kytarista Dwight Pickney, basy a kytary se navíc občas chápe i sám Roydel Johnson.\nDechové sekce Studio One Crew se ujal samotný Headly „Deadly“ Bennet, který již půlstoletí kraluje (ska a) reggae saxofonu (ovšemže spolu s Cedricem Brooksem!). Stejně tak za perkuse usedli v první řadě ostřílení a povolaní binghi-mani Scully Simms a Sticky Thompson (který mj. zpíval v pol. 70.let s Cedricem Mytonem v polozapomenuté kapele Royal Rasses). Nahrávalo se ve slavných studiích Channel One, Lego, Tuff Gong, Lions Den, Harry J a Mixing Lab a nic nebylo ponecháno náhodě ani ve výběru zvukových inženýrů a mix-manů. Zvuku a vůbec celé nahrávce se prostě nedá nic vytknout!\n“Nech se zasáhnout hudbou, nech se oslovit hudbou…ta sladká reggae muzika -\nAť vás reggae učí a lekci vám dá, ať vám duchovně požehná! …\nTam u zdí Jericha hrála dcera Mariam na cymbály,\na ještě dnes můžeme slyšet Jordánu ozvěny…\nTak jako hrál Gabriel na trumpetu a David na svou harfu a\nMichael pěl písně svý a doprovázely ho dítka izraelský…\nNech se zasáhnout hudbou…sladkou reggae muzikou…”\n(z písně La Le Bella/ Music)\nTisková zpráva JahMusic


Jarmark nabídne řemesla i pstruhy - Náchodský deník\nJarmark nabídne řemesla i pstruhy\nŽďár nad Metují - Na zdejší návsi a v přilehlém prostranství se v sobotu 23. června v době od 9 do 16 hodin uskuteční Svatojánský jarmark.\nNáměstí ožilo jarmarkem.Foto: DENÍK/Oleg Kapinus\nNávštěvníci budou mít příležitost vidět tradiční řemesla, zajištěn bude také stánkový prodej s řemeslnými výrobky a občerstvením.\nU staré kovárny budou k vidění původní řemesla práce kováře, řezbáře, sochaře… Na bývalém koupališti se uskuteční výlov a pečení pstruhů.\nOrganizátoři připravili bohatý doprovodný program, v němž si přijdou na své především děti. Velký Dětský den začne ve 14 hodin a nebudou chybět atrakce a různé soutěže. Dospěláci si zase budou moci posedět a popovídat při živé hudbě. Na večer se chystá taneční country zábava.\nAkci, kterou zpestří i vystoupení dětí z místní školy, pořádají Obec Žďár nad Metují, TJ Sokol a SDH Žďár nad Metují.


Valsugana Lagorai - Trentino - Italy\nVystavovatel: Valsugana Lagorai Tourist Board\nHala 3 - A 23\nValsugana a Lagorai nabízejí opravdu úplně vše! Letní dovolenou na plážích jezer Caldonazzo a Levico, léčebné účinky termální železité vody z lázní Levico a Vetriolo, různorodou nabídku tratí pro milovníky sportu na dvou kolech - 80 km cyklostezek a 300 km MTB tratí, horský masiv Lagorai s nedotčenou přírodou tridentského regionu, který dále vyniká nádhernými turistickými trasami a autentickou tradicí pohostinství, jehož součástí je kvalitní i útulné ubytování.\nVystavovatel: SOUTH AFRICAN TOURISM\nSouth African Tourism je jihoafrickou destinační marketingovou organizací, která propaguje na domácí i mezinárodní úrovní vše, co je v této zemi jedinečné a krásné, ať pro firemní či odpočinkový turismus. Jižní Afrika vyniká bohatým kulturním dědictvím, je obdařena nádhernou krajinnou scenérií, možností prvotřídního nakupování, vynikající kuchyní, rozsáhlými vinicemi a úchvatnou přírodou.\nVystavovatel: DEPUTY MINISTRY OF TOURISM OF THE REPUBLIC OF CYPRUS\nHala 3 - C 12\nKypr nepochybně představuje atraktivní turistickou destinaci, vyhlášenou bohatým kulturním dědictvím, krásnou přírodou, především pak tradiční pohostinností. Jeho jedinečnost spočívá v nabídce rozmanitých kulturních i přírodních prostředí na geograficky nevelkém území. Ostrov se těší intenzivnímu středomořskému klimatu, většinu dní v roce zde panuje slunečné počasí, které nabízí nezapomenutelné zážitky při bohaté škále celoročních aktivit.\nVystavovatel: Alvarez s.r.o.\nHala 2 - B 22\nVydejte se s námi na vytouženou cestu do dalekých zemí, poznejte zblízka místní kulturu, historii i obyvatele, ochutnejte místní kuchyni a zažijte pravou exotiku na vlastní kůži. Cestovní kancelář Alvarez se specializuje na poznávací zájezdy do zemí Asie, Afriky a Ameriky. Na trhu působí již od roku 1992 a klade důraz na dlouholeté zkušenosti a kvalitu průvodců, pro něž je cestování životním stylem a posláním.\nOlomoucký kraj - propagace regionu\nVystavovatel: Olomoucký kraj\nHala 2 - B 23\nPropagace Olomouckého kraje, zahrnující SCR Střední Moravu a SCR Jeseníky.\nDOBRORUŽSTVÍ V KOMFORTNÍM BALENÍ\nVystavovatel: LIVINGSTONE s.r.o.\nJiž více než 25 let se nám úspěšně daří společně objevovat svět. Na planetě není mnoho států, které bychom nenavštívili. Zájezdy jsou připravené nejen pro duše dobrodruhů, ale i pro ty, kteří preferují poznání bez adrenalinu. Zkušení průvodci servírují zážitky v unikátním provedení. Cestování je drogou, poznání mění náhled na svět, na život, na sebe samé, dělá nás lepšími… To je důvod, proč nás to všechny stále baví a odkud bereme energii!\nTuristický průvodce Vietnam z edice Rough Guides\nHala 2 - A 14\nPrůvodce zemí, která v současnosti láká stále více turistů. Vietnam už dávno nepřitahuje turisty pouze pozůstatky vietnamsko-americké války. Většina z nich míří do hlavního města Hanoje a dále do Ho Či Minova Města. Vietnam ale nabízí daleko víc pamětihodností a pozoruhodných atrakcí. Za návštěvu rozhodně stojí věhlasné pagody a paláce, malebné vesničky, návštěva národních parků a bezpochyby vás nadchne i odpočinek na některé z pláží skoro tři a půl tisíce kilometrů dlouhého pobřeží.\nVystavovatel: MALTA TOURISM AUTHORITY\nHala 3 - C 5\nMalta je bezpečnou evropskou destinací, vzdálenou pouze 2,5 hodiny letu z Prahy. Je ideální dovolenkovým cílem pro turisty, kteří milují moře a pláže, rádi si dopřejí dobré jídlo, zajímají se o historii nebo kulturní dění. Představa věčného léta s více než 300 slunečními dny v roce láká na Maltu každoročně tisíce milovníků teplého počasí. Je ideální destinací pro poznávací zájezdy, incentivu, outdoor a potápění.\nVystavovatel: BON TON, s.r.o.\nCK BONTON s CK QUICKTOUR jsou touroperátory na světovou výstavu EXPO DUBAJ 2020-21 a přímým partnerem Českého pavilonu. Po výstavách EXPO Milán 2015 a EXPO Astana 2017 v Kazachstánu nabízíme zájezdy i do Dubaje a to v období 20.10.2020 -10.4.2021. Standardní zájezdy budou obsahovat balíčky s 2-denní vstupenkou na EXPO, prohlídkou Dubaje a prodloužením pobytu v přímořském letovisku Ras Al Khaimah. Pro firmy a uzavřené skupiny připravíme zájezdy na přání.\nAnChoice - profesionální nástroj pro každou cestovní kancelář a agenturu\nVystavovatel: AnChoice CZ s.r.o.\nHala 2 - C 19\nNechte každodenní rutinní práci na strojích, které ji udělají za zlomek času a peněz. Věnujte čas využití svého know how a nabídněte svým klientům tu nejlepší dovolenou dle jejich požadavků. Miliony zájezdů s aktuálními cenami, možností přímé online rezervace u CK, tvorba profesionálních nabídek s kalkulací, kompletní vedení obchodního případu od poptávky, přes nabídku, rezervaci, smlouvy, platby až k pokynům a fakturaci provize.


Sparta versus Třinec? Nic pro slabé nervy - Frýdecko-místecký a třinecký deník\nSparta versus Třinec? Nic pro slabé nervy\nPraha, Třinec - Hrát až do poslední sekundy. Dřít a věřit, že ten malý kousek vulkanizované pryže nakonec doskotačí tam, kde jej fanoušci vidí nejraději do brány soupeře. To je disciplína, v níž ve čtvrtfinále s Třincem dominují sparťanští hokejisté. Už dvakrát se jim podařilo srovnat skóre až v poslední minutě normální hrací doby. A pokaždé z toho bylo vítězství na nájezdy.\nPetr Tenkrát ze Sparty se snaží překonat brankáře Třince Šimona Hrubce. | Foto: Deník/Pavel Sonnek\nPoprvé se to Pražanům podařilo ve druhém duelu série, podruhé zvládli napínavou koncovku ve středu na domácím ledě. Právě to jsou okamžiky, které dělají z play-off pikantní vyvrcholení sezony. Sparta už podruhé utekla hrobníkovi z lopaty a potvrdila, že hrát až do sirény se může vyplatit.\n„Šílený zápas," říkal po čtvrtém utkání s Oceláři Petr Ton. Právě ostřílený kanonýr byl mužem, který půl minuty před koncem vyrovnal na 4:4. Deset tisíc diváků v Tipsport areně bylo ve varu. „Neznám hráče, jehož by nebavilo play-off. Kvůli tomu člověk vlastně hraje hokej," dodal Ton.\nSérie Sparty s Třincem zatím rozhodně nenudí. Naopak o dramatické okamžiky není nouze. Vždyť Oceláři mohli před Tonovým úderem v poslední minutě dvakrát rozhodnout střelou do prázdné branky, ale šanci prováhali. Mohli mít před sobotním domácím mačem mečbol, místo toho je vyrovnáno na 2:2.\n„Je to asi naše hloupost, dostat dvakrát v poslední chvíli zápasu gól. My si třeba řekneme, že budeme všichni bránit, a pak tam bek vyjede. Tohle se v play-off stávat nemůže," kabonil se třinecký forvard Martin Adamský, který ve středu zazářil hattrickem. Mohl dát i čtvrtý gól, ale při sparťanské power-play volil místo střely nahrávku.\n„Zkusili jsme to otevřít a nahazovat puky na bránu, ale to se někdy stane, že z toho ujedou. Zaplaťpánbůh že to nedali. My pak dali gól z protiútoku na druhé straně. V play-off se vážně děje všechno možné," usmíval se forvard Petr Tenkrát.\nNenudilo ani prodloužení, jež nabídlo čtyři vyloučení na obou stranách, ani nájezdová loterie. Prvních šest střelců uspělo, dalších šest nájezdů bylo nevyužito. Nakonec rozhodl Tenkrát. Jestli tedy sparťany ve čtvrtfinále něco zdobí, tak to není pevná obrana, ale nervy ze železa.\nPřitom defenziva měla být hlavním trumfem proti ocelářské útočné vozbě. „Pořád ještě dostáváme moc gólů, na tom musíme zapracovat. Oni jsou hrozně nebezpeční, z každé situace umí vymyslet něco nebezpečného. To se musíme snažit eliminovat," povídal Ton.\nSérie nabitá infarktovými okamžiky na obou stranách pokračuje zítra v Třinci. Dočkáme se dalšího dramatu?\nHC Oceláři Třinec, HC Sparta Praha, Praha, playoff, Petr Ton, hokej, vyřazovací systém, Petr Tenkrát, Martin Adamský, Tipsport arena, zápas, Tipsport