Krása liturgie | Tag Archive | dominikánský ritus\nMše sv. v Chrudimi na svátek sv. Bernarda\nVe středu 20. srpna 2014 v 16 hodin začne v kostele sv. Michaela v Chrudimi tradiční mše sv. V dominikánském ritu ji bude sloužit P. Efrém Jindráček OP, profesor a proděkan Filosofické fakulty Papežské univerzity sv. Tomáše Akvinského v Římě. V 18 hodin P. Efrém Jindráček přednese v Muzeu barokních soch v Chrudimi přednášku na téma „Proč dobrý Bůh dopouští […]\nDominikánský ritus mše sv. v Praze na svátek sv. Dominika\nVe středu 4. srpna na svátek sv. Dominika (podle tradičního kalendáře) se v pražském dominikánském kostele sv. Jiljí uskuteční od 8:00 mše svatá v dominikánském ritu. Nenechte si ujít výjimečnou příležitost k oslavě svátku tohoto jedinečného světce.\nTradiční mše svatá 2. července na svátek Navštívení Panny Marie v Praze\nDle tradičního liturgického kalendáře připadá svátek Navštívení Panny Marie na 2. července. V této souvislosti se v kostele sv. Kateřiny v Praze na Novém Městě uskuteční v pátek od 18:00 tradiční mše svatá v dominikánském ritu. Sloužit ji bude P. Cyprián Suchánek OP, s kterým jste se mohli seznámit již v rozhovoru, který našim stránkám poskytl.\nPouť slezského lidu na Cvilín\nZveme Vás na tradiční pouť nazvanou “Pouť slezského lidu – Vévodství slezského” na poutní místo Cvilín na Krnovem. Uskuteční se v sobotu 15 května 2010. Mše svatá bude sloužena v tradičním dominikánském ritu otcem dominikánem z olomouckého kláštera. Další informace naleznete na plakátu.\nPodobně jako pro ritus římský, máme pro vás i brožurku mešního řádu pro ritus dominikánský. Ti z vás, kteří jej navštěvují, jistě poznali, že se od římského v některých fázích mše sv. odlišuje a příslušné texty tak ani v žádných latinsko-českých misálcích nejsou. Nyní máte možnost mít pohodlně u sebe všechny texty mše sv. i v dominikánském ritu - stačí 3 listy papíru velikosti A4, tiskárna, nůž na papíry a brzy jste plně vybaveni.\nTradiční mše svaté v ČR\nPřehled tradičních mší svatých na mapě ČR. Můžete použít i funkci vyhledávání trasy ze zadané adresy do místa, kde se mše sv. koná. U položek je též většinou napsaný kontakt na ověření a informace, zda se jedná o tzv. "tridentskou mši" (tzn. římský ritus) či tradiční ritus dominikánský. Toto je pouze výpis příspěvku, pro zobrazení klikněte na hlavičku článku.


Předseda představenstva PMDP Zarzycký poděkoval vietnamské komunitě - Předseda představenstva PMDP Zarzycký poděkoval vietnamské komunitě :: Zprávy - QAP.cz - Vaše internetové noviny\nPrávě čtete: qap.cz / Zprávy / Předseda představenstva PMDP Zarzycký poděkoval vietnamské komunitě\nPlzeňské městské dopravní podniky dostaly 300 látkových roušek od zástupců Svazu Vietnamců v České republice. Vybaví jimi především zaměstnance v první linii.\nNejen tímto darem se vietnamská komunita snaží pomoci v boji proti pandemii nového typu koronaviru.\n"Velmi si vážíme daru, který jsme dnes od vietnamské komunity obdrželi. V současné době je každá pomoc velmi vítána,“ říká Roman Zarzycký, 1. náměstek primátora a předseda představenstva Plzeňských městských dopravních podniků (PMDP), a dodává: "Rouškami dovybavíme především řidiče, dělníky a zaměstnance na Zákaznických centrech.“\nPMDP už zavedly řadu opatření pro ochranu zaměstnanců i cestujících. Všichni zaměstnanci byli doposud vybaveni minimálně dvěma rouškami z dílen společnosti, která standardně zajišťuje výrobu stejnokrojů, pravidelně jsou jim dodávány desinfekční prostředky, desinfikovány jsou nejen všechny vozy včetně kabiny řidiče, ale i další místa, kde se zaměstnanci pohybují nebo byly na vybraná místa instalovány zásobníky s desinfekcí.\n"Zástupce vietnamské komunity vyjádřil podporu všem zaměstnancům PMDP, popřál jim pevné zdraví a hodně sil k překonání současné situace," doplnil mluvčí PMDP René Vávro.


Hledat všechny nabídky ubytování v městě Plan Da Tieja\nPrà de Metz Apartments...Pokoje za noc již za78 321 CZK Hotel RodellaRodinná atmosféra, vynikající jídlo, starost o hosty...Pokoje za noc již za110 488 CZK Hotel KristianiaMoc dobré jídlo, příjemný personál, klid v hotelu, krásný výhled....Pokoje za noc již za62 403 CZK Appartamenti Olympic...Pokoje za noc již za12 451 CZK Residence Panaval...Pokoje za noc již za22 025 CZK Villa Martha - Adults Only Hotel...Pokoje za noc již za36 713 CZK Vitalpina Hotel Dosses...Pokoje za noc již za141 956 CZK Family Hotel PostaJidlo super vyber na večeře a snídaně absolutní špička. Obsluha v restauraci byla úplně špičková. Servis odjezd příjezd na sjezdovky. Poloha bezvadná...Pokoje za noc již za46 986 CZK Residence La Tambra...Pokoje za noc již za37 459 CZK Hotel Touring Wellness e Relax...Pokoje za noc již za27 097 CZK Hotel Interski...Pokoje za noc již za29 040 CZK Alpenhotel Plaza...Pokoje za noc již za67 295 CZK Romantik & Family Hotel Gardenia***S...Pokoje za noc již za46 859 CZK 1 hodnoceníBoutique & Fashion Hotel Maciaconi - Gardenahotels...Pokoje za noc již za21 034 CZK Hotel Wolkenstein...Pokoje za noc již za39 155 CZK Hotel Florian...Pokoje za noc již za33 116 CZK Hotel Sochers Clubpořádek, vstřícný personál, kvalitní strava...Pokoje za noc již za14 665 CZK Hotel Jägerheim 3S...Pokoje za noc již za28 403 CZK Hotel Pra Tlusel...Pokoje za noc již za10 455 CZK Apartments Etruska...Pokoje za noc již za10 096 CZK Více oblastí v: Selva di Val Gardena\nVíce než 1 150 000 hotelů po celém světě – nové hotely každý den Důvěřuje nám více než 30 500 000 spokojených zákazníků Garance ceny Agoda více než 12 millionů hodnocení hotelů zákazníky Agoda Dostupnost ve více než 58 000 městech na světě Památky města Plan Da Tieja Restaurace a kavárny\nV oblasti Plan Da Tieja naleznete perfektní kombinaci klidu a zábavy ve vzrušujícím městě Selva di Val Gardena. Díky široké řadě atrakcí k objevování vás tato vyhledávaná část města nepřestane ohromovat.. Poskytování vřelosti a pohodlí, Plan Da Tieja je pro pohodovou dovolenou po dlouhém pracovním týdnu. Užívejte si nejlepších nabídek poskytovaných od Agoda.com, když si vybíráte pobyt ve městě Selva di Val Gardena. Podívejte se na úplný seznam ubytování a najděte pro sebe ideální místo. Podívejte se na nejlépe hodnocené hotelové nabídky v Plan Da Tieja, zadejte svá cestovní data do vyhledávacího pole.\nVybrané hotely ve městě Plan Da Tieja, Selva di Val Gardena\nOblast: Plan Da Tieja\nV průběhu návštěvy města Santa Cristina In Val Gardena se budete cítit jako doma v hotelu Prà de...\nRodinná atmosféra, vynikající jídlo, starost o hosty.\nJan, Česká republika 13. ledna 2017 Hotel Kristiania\nJindřich, Česká republika 13. ledna 2017 Appartamenti Olympic\nAppartamenti Olympic nabízí ubytování s možností vlastního stravování a klidnou zahradou na tichém...\nPanaval se nachází v centru pěší zóny obce Santa Cristina. Nabízí apartmány se satelitní TV s...\nHotel Villa Martha je vzdálený pouhých 600 metrů od sjezdovek ve středisku Col Raiser a nabízí...\nPro cestovatele chtějící vnímat památky a zvuky města Santa Cristina In Val Gardena je hotel...\nJidlo super vyber na večeře a snídaně absolutní špička. Obsluha v restauraci byla úplně špičková. Servis odjezd příjezd na sjezdovky. Poloha...\nJosef, Česká republika 13. ledna 2017 Residence La Tambra\nResidence La Tambra sídlí v tradičním tyrolském domě v centru horského střediska St. Cristina Val...\nHotel Touring se nachází v centru obce Santa Cristina v srdci údolí Val Gardena v Dolomitech....\nHotel Interski se nachází v obci Santa Cristina v údolí Val Gardena. Nabízí výhled na Dolomity,...\nNavržený pro obojí, práci i odpočinek, je hotel Alpenhotel Plaza umístěn ideálně v Santa Cristina...\nHotel Gardenia se nachází pouhých 150 metrů od lanovky Col Raiser a nabízí krásný výhled na hory...\nMaciaconi se nachází v centru obce Santa Cristina, 200 metrů od sjezdovky Saslong. Nabízí pokoje v...\nHotel Wolkenstein se nachází v centru obce Selva di Val Gardena a nabízí venkovní bazén, wellness...\nVýhodně umístěný ve městě Selva di Val Gardena,je hotel Hotel Florian skvělou základnou pro...\npořádek, vstřícný personál, kvalitní strava.\nLakr, Česká republika 13. ledna 2017 Hotel Jägerheim (Hotel Jägerheim 3S)\nHotel Jägerheim je situován mezi městečky Selva a Santa Cristina a nabízí alpské pokoje s balkonem,...\nPro cestovatele chtějící vnímat památky a zvuky města Selva di Val Gardena je hotel Hotel Pra...\nApartments Etruska je dům s apartmány v tradičním stylu situovaný v údolí Val Gardena, 15 minut...\nZobrazit všechny nabídky ubytování v lokalitě Selva di Val Gardena\nHotely v lokaci Plan Da Tieja: Alpenhotel PlazaApartments EtruskaAppartamenti OlympicAtelier Villa MarthaBoutique & Fashion Hotel Maciaconi - Gardenahotels\nZajímavá místa v Plan Da Tieja: Cafe Villa Sella


Renesanční papírnu brzy srovnají bagry, bývala pýchou Trutnova - iDNES.cz\n21. března 2016 11:20, aktualizováno 11:20\nBývalý areál továrny Texlen v Trutnově se loučí. A s ním i jeden z nejstarších domů v pětatřicetitisícovém městě - torzo papírny ze 16. století, která je součástí kdysi slavného závodu. Majitel areálu čeká na vydání demoličního výměru.\nBývalá papírna je dnes v havarijním stavu. | foto: Tomáš Plecháč, 5plus2.cz\nKus trutnovské historie zmizí s vysokou pravděpodobností ještě letos. Co na místě, kde se už před 500 lety vyráběl papír, vznikne, dnes nikdo nedokáže říci.\nPřestože bývalá papírna, která je součástí opuštěného areálu Texlenu, na první pohled vypadá jako každý jiný starý dům, pro odborníky má mimořádnou hodnotu.\nJde totiž o torzo jednoho z nejstarších trutnovských domů vůbec. Původní budova zde stála už v polovině 16. století.\nPapírnu přesto čeká stejný konec jako okolní zástavbu - se zemí ji srovnají bagry. Odborníkům se to nelíbí, ale nemohou s tím nic dělat.\n„Je to jedna z mála alespoň částečně zachovaných renesančních staveb v Trutnově. Je opravdu velká škoda, že ji čeká demolice. Když už se stávající majitel rozhodl, že budovu zbourá, stálo by za to ji alespoň zdokumentovat,“ říká trutnovský historik Vladimír Wolf, který v Texlenu za komunismu 17 let pracoval jako podnikový archivář.\nPapírna několikrát změnila vzhled, zničily ji požáry i povodně. Stopy renesanční architektury se přesto zachovaly. V místnostech jsou typické klenuté stropy, v místech, kde je opadaná omítka, vyčuhuje původní zdivo.\nV polovině 19. století papírna ukončila provoz, budova se stala součástí textilního areálu, který vybudoval průmyslník Alois Haase. V bývalé papírně bydlel, v éře Texlenu tam byly kanceláře.\n„Dole byla tiskárna, v dalších patrech oddělení fakturace a odbytu,“ přibližuje Vladimír Wolf. Dnes je budova zavřená, okna v přízemí zabezpečují mříže před zloději.\nTrutnov nemá na předměstích žádnou starou architekturu. „Většinou to jsou budovy z druhé poloviny 19. století a mladší. Renesančních, klasicistních nebo barokních staveb je opravdu velmi málo. Jde o fenomén v celých severovýchodních Čechách. Každá takováto budova, která stojí, by minimálně měla být při asanaci zdokumentována,“ říká historik trutnovského Muzea Podkrkonoší Ondřej Vašata.\nČistě renesanční dům v Trutnově chybí, dochovaly se pouze drobnější památky. Na boku radnice na Krakonošově náměstí je renesanční sgrafito - výzdoba v omítce ve tvaru psaníček. Obnovené sgrafito se nachází také na budově městské galerie. Nejstarší dochovanou budovou je kostel sv. Václava v Horním Starém Městě ze 14. století, kde se mísí několik stavebních slohů.\nMajitel bývalého průmyslového areálu, společnost Textil Invest Group (TIG), všechny objekty ještě letos srovná se zemí. Kdy přesně demolice začne, není jasné.\n„Čekáme na vydání demoličního výměru. Pak vybereme realizační firmu, s níž domluvíme harmonogram. Až v tuto chvíli budeme schopni sdělit, kdy práce začnou. Odhaduji ale, že to nebude dříve než na konci roku 2016,“ říká mluvčí TIG Tomáš Fridrich. Co bude s areálem po dokončení demolice, nechce předjímat. „Je předčasné mluvit o dalším využití,“ dodává Fridrich.\nVýroba papíru má v Trutnově prastarou tradici. Papírna ve městě patřila k vůbec nejstarším u nás. Původně ale sídlila v historickém centru, ve sklepení někdejšího hradu, kde dnes stojí Muzeum Podkrkonoší.\nV polovině 16. století se tehdejší majitel panství Kryštof z Gendorfu rozhodl papírnu přestěhovat na městské pozemky ve Středním Předměstí. V sousedství závodu byl v té době také mlýn. V roce 1557 papírna kompletně vyhořela, obnovený podnik o pár let později zničila povodeň.\nPro výrobu papíru se tenkrát používaly pouze staré hadry. V polovině 18. století závod ročně produkoval 25 balíků poštovního, kancelářského a pijavého papíru, největší prosperitu továrna zažila na konci 18. století. Po smrti posledního majitele Petra Zeha v roce 1846 výroba skončila. O tři roky později pozemky i budovy koupil trutnovský textilní magnát Alois Haase. Po roce 1949 pokračoval v textilní tradici národní podnik Texlen.\nFabrika sloužila ještě po privatizaci na začátku 90. let, definitivní konec nastal v roce 2007, kdy společnost upadla do insolvence (více čtěte zde). Ve výběrovém řízení zadluženou firmu včetně nemovitostí a pozemků získala investiční společnost Textil Invest Group. Té se nepovedlo výrobu udržet a starou fabriku srovná se zemí.\nStejným způsobem skončily textilky v Horním Starém Městě a v Libči. Ve zbořeniště se proměnil rovněž areál bývalé Tiby Zálabí ve Dvoře Králové nad Labem (o areálu Tiby jsme psali zde), která stejně jako areál trutnovského Texlenu patří investiční firmě TIG.\nDemolice měla být hotová už v únoru, kvůli zpoždění firmy, která práce provádí, se ale bourání o několik týdnů protáhne. Prodloužení prací zavinilo rozšíření demolice na halu nedaleko zdejšího supermarketu, jež měla jít k zemi až ve druhé etapě. Demolice zasáhne plochu 25 tisíc metrů čtverečných. Po jejím dokončení chce TIG společně s dvorskou radnicí najít řešení, jak areál využít.\nTexlen kapituloval před asijským zbožím\nTémata: papírna, areál, Trutnov, Horní staré město, Dvůr Králové nad Labem, Kryštof z Gendorfu, Libeč, Královéhradecký kraj, architektura, povodeň, Komunismus, Zadluženost podniků


P.C.Roberts: Spojte se se mnou a změňme svět! - Czech Free Press\nČeské nezávislé zpravodajství » Speciály CFP! » Téma týdne » P.C.Roberts: Spojte se se mnou a změňme svět!\nPodle poslední (a falešné) zprávy vlády a presstitutek je dnes počet amerických nezaměstnaných nejnižší za posledních 17 let, zatímco ke zvýšení mezd a platů nedošlo.\nJak si vysvětlit plnou či dokonce až přeplněnou zaměstnanost, jež se obejde bez tlaku na vyšší příjmy?\nZřejmě je údaj o plné zaměstnanosti podvrženým produktem, který do nezaměstnaných přestal započítávat miliony zklamaných lidí, kteří po marných pokusech práci najít, ji přestali už hledat – a nejsou už proto do nezaměstnaných započítáváni. Protože hledání práce stojí peníze, a dlouhé i marné pátrání po ní je též značně depresivní, kategorie lidí, o kterých mluvím, z vládních statistik prostě vypadla.\nBude tedy i tahle falešná zpráva o plné zaměstnanosti v USA zařazena do falešných zpráv (fakes), které bude nyní google vyřazovat z internetu? Nesmysl! Ani grešli nedejte na to, že by snad google najímal 10 000 lidí na to, aby plenili internet od onoho druhu falešných vládních zpráv, jako je ta o plné zaměstnanosti v USA. Tohle plánované plenění je totiž určeno pro zprávy zgruntu jiné.http://thehill.com/policy/technology/363242-10000-google-staff-set-to-weed-out-extremist-content-on-youtube\nJsou zločinná Miloševičova smrt a zpustošení Srbska příkladem extrémistické zprávy, kterou se google chystá zcenzurovat? Jsou vymyšlené Husajnovy zbraně hromadného ničení a jeho zbraně chemické, či ruská invaze na Ukrajinu dalším příkladem falešných zpráv, které google zcenzuruje? Nevsaďte na něco takového ani haléř! Google, facebook, youtube či twitter budou cenzurovat jedině pravdu, takže i v budoucnu od nich uslyšíme zase jen lži.\nNa celém světě svobodné myšlení a svobodné vyjadřováni vzdorují policejnímu a státnímu útlaku. Jestliže tento web, který je dost odvážný na to, aby vám říkal pravdu, nepodpoříte, budete mít jen lži. Takže spojte se se mnou a změňme svět. Jestliže to neučiníme, svět nebude.


'Důvěru euru vrátí jen Spojené státy evropské' | Firmy a trhy | Lidovky.cz\n10. prosince 2011 7:00 Lidovky.cz > Byznys > Firmy a trhy\nNěmecká kancléřka Angela Merkelová a prezident EU Herman Van Rompuy na summit Evropské unie. | foto: Reuters\nPolitici považují poslední summit EU za osudové rozhodnutí, které může vrátit do eurozóny důvěru. Investoři jsou zklamaní, říká hlavní měnový stratég banky Morgan Stanley. Za silnými slovy je prý jen prázdný pokus o dozor nad rozpočty. Tlak na ohrožené země bude dál pokračovat.\nLN Kdo může současnou krizi eura zaplatit?\nVšeobecně se čeká, že to zaplatí hlavně Němci. Pro Německo to znamená zásadní politické změny. Pokud se začne tvořit skutečná rozpočtová unie, nejen rozpočtová svěrací kazajka, na jakou založil včerejší summit, ale skutečné přesuny peněz ze severu na jih, Berlín se vzdává rozpočtové suverenity. Předává ji do Bruselu. Tam posílá peníze, které se obratem odesílají na jih. Současná politická garnitura se snaží vytvářet dojem, že na to nejsou potřeba žádné ústavní změny. Omyl. Jsou potřeba zcela zásadní změny německé ústavy. Ty potřebujete v Německu schválit v referendu. Když dáte v plebiscitu otázku: „Jste pro rozpočtovou unii, ptáte se: chcete platit italské dluhy?“ – jakou asi dostanete odpověď? Získat veřejnou podporu pro rozpočtovou unii je v podstatě nemožné. Debata o budoucnosti eurozóny se musí dostat od dluhů k politice. Musíme začít přemýšlet o Spojených státech evropských. Musíme vytvořit politickou unii. Když ji lidé přijmou, bude rozpočtová unie její přirozenou součástí, proti níž už se nikdo nebouří. Stejně jako jí je dnes ve Spojených státech.\nLN Finanční trhy tlačí na vznik Spojených států evropských?\nInvestoři zůstanou velmi skeptičtí a nervózní do chvíle, než uvidí jasnou cestu k politické unii. Do té doby se klid a důvěra nevrátí.\nKdo je Hans Redeker\nNěmecký ekonom, hlavní měnový stratég americké banky Morgan Stanley. Do letošního června pracoval deset let na stejné pozici ve francouzské BNP Paribas, která dnes v krizi patří eura k nejohroženějším finančním domům v Evropě. Masivně investovala do dluhopisů zemí jižního křídla měnové unie. Do roku 2000 byl hlavním ekonomem pro evropské měnové záležitosti v Chase Manhattan v Londýně.\nVystudoval ekonomii na George August University v německém Goettingenu. Po celou profesionální kariéru se specializuje na měnové záležitosti. Pravidelně publikuje v denících Financial Times, Wall Street Journal, Die Welt a komentuje ekonomiku pro Bloomberg, BBC, CNN a CNBC.\nCelý rozsáhlý rozhovor Hansem Redekerem najdete ve víkendovém vydání Lidových novin\nJ. Kanioková Lidi proboha... pomozte tomu, abychom neplatili tu "půjčku" pro MMF ! Pište... 19:25 13.12.2011\nJ. Chaloupka důvěru Euru může vrátit jen když země začnou splácet dluhy zatím se stále... 21:19 10.12.2011\nJ. Rey Re: důvěru Euru může vrátit jen když země začnou splácet dluhy No,pokud si... 6:15 11.12.2011\nO. Firtl Rozumná řeč... ...jen nevím, jak bude Evropská vláda vysvětlovat občanům EU, že... 16:05 10.12.2011\np. vojvodík Re: Rozumná řeč... nijak, nebude se ptát, stejně jako dnes se nikoho neptají... 17:27 10.12.2011


Z čeho přesně se skládají adenovirové vakcíny? – Informace k očkování proti covid-19 v Praze\nZ čeho přesně se skládají adenovirové vakcíny?\nMezi adenovirové vakcíny řadíme vakcíny Vaxzevria společnosti AstraZeneca a Janssen společnosti Johnson&Johnson. A z čeho se skládají? Léčivé látky Cukrů Tlumivého roztoku (stabilizátory a pufry) Sterilní vody 1. Léčivá látka Léčivou látkou jsou adenoviry, které byly upraveny tak, aby se v lidském těle nemohly množit (např. šimpanzí či sérotyp 26) a vyvolávat onemocnění. Adenoviry slouží jako vektory, […]\nMezi adenovirové vakcíny řadíme vakcíny Vaxzevria společnosti AstraZeneca a Janssen společnosti Johnson&Johnson. A z čeho se skládají?\nTlumivého roztoku (stabilizátory a pufry)\nLéčivou látkou jsou adenoviry, které byly upraveny tak, aby se v lidském těle nemohly množit (např. šimpanzí či sérotyp 26) a vyvolávat onemocnění. Adenoviry slouží jako vektory, tj. nosiče informace (návodu), podle kterého pak lidské buňky dokážou vyrábět spike protein (S protein), což je bílkovina, která se nachází na povrchu koronaviru a je za běžné situace v lidském organismu aktivně vyhledávána a rozpoznávána buňkami imunitního systému, které pak následně tímto identifikovaný virus v těle zničí. Po očkování tímto vektorem začnou lidské buňky Spike protein samy produkovat a „trénovat“ tak lidský imunitní systém. Tím se vytváří přirozená obrana, tedy protilátky a T-lymfocyty.\nPokud později očkovaná osoba přijde do kontaktu s koronavirem (SARS-CoV-2), imunitní systém rozpozná virus a bude připraven na něj zaútočit.\nAdenovirové (vektorové) vakcíny obsahují známé cukry, například sacharózu či cyklodextrin.\nSacharóza je konzumní cukr, který slouží k ochraně léčivé látky před poškození mrazem během zamrazování. Množství cukru je velmi malé a je prokázáno, že není vakcína u diabetiků kontraindikována, nemůže mít vliv na onemocnění diabetes.\nCyklodextriny mají schopnost stabilizovat širokou škálu látek a díky tomu, že jsou netoxické, se využívají také ve farmacii. Cyclodextriny jsou vyráběny ze škrobu a používají se nejen ve farmacii, ale i v kosmetice a v potravinářství, kde slouží jako prostředek pro snižování obsahu cholesterolu.\n3. Stabilizátory a pufry (tlumivé roztoky)\nTlumivé roztoky jsou substance chránící léčivou látku před fyzikálně chemickými změnami. Jsou to např. antioxidanty a povrchově aktivní látky. Antioxidanty chrání léčivou látku před poškozením volnými radikály kyslíku, povrchově aktivní látky zajišťují homogenizaci směsi. Pufry udržují pH roztoků v rámci fyziologických hodnot, které nejsou člověku škodlivé.\n4. Sterilní voda\nZ čeho se naopak adenovirové vakcíny neskládají a co neobsahují?\nVakcíny neobsahují hliník, který se u jiných vakcín přidává ke zvýšení imunitní odpovědi.\nVakcíny neobsahují žádné toxické látky, například směsi s chloroformem.\nRegistrované vakcíny neobsahují žádné běžné konzervační látky, a tudíž neobsahují konzervanty jako je thiomersal.


Pilař už nebere hokej jenom jako zábavu - iDNES.cz\nP r a h a - Dřív bral hokej jenom jako zábavu. Nevěnoval mu však vešekré úsilí, vždycky myslel na tisíc věcí okolo. Před dvěma lety se všechno změnilo. Začal pořádně trénovat, makat natvrdo. A dnes se litvínovský obránce Karel Pilař chystá na mistrovství světa. "Něco úžasného," rozplývá se třiadvacetiletý mladík. Už byl přitom smířený s tím, že nikam neodjede. Poslední přípravný zápas s Ruskem sledoval pouze v kabině v televizi, v hlavě přemítal, co bude ve volnu dělat. A pak se to semlelo. Tesařík se zranil a trenéři mu oznámili: jedeš s námi.Zde si přečtěte další zajímavosti\nProžil si krásné chvíle, zprvu vůbec nevěřil. "Nepočítal jsem s tím. Když jsem ten nedělní duel nehrál, to bylo znamení," vzpomíná Pilař. Přesto už před tím hrozně věřil. Že by se mohl do nominace vejít a splnit si sen. Kde bral takové sebevědomí? "Nevím. Prostě jsem ve skrytu duše tajně doufal. Docela mi vyšly ty předešlé zápasy, i při trénincích jsem se cítil dobře," povídá ofenzivní bek.\nAle do Německa se nominoval až díky nešťastnému pádu vsetínské opory Radima Tesaříka. "Když jsem ho uviděl na ledě, dostal jsem prostě strach, aby s tím neměl něco vážného," vybavuje si. V tu chvíli seděl v šatně, jako devátý obránce sledoval boj v televizi. Tesařík se k němu s bolestnou grimasou došoural, začali si povídat. "No a v tu chvíli mi to začalo docházet. Lehce jsem si spočítal, že musí jet někdo místo něj." Tušil litvínovský souboj. Buď on, nebo Angel Nikolov. "Co rozhodlo pro mě? Nevím, o tom rozhodli trenéři," říká skromně.\nPilař zažívá báječnou sezonu. V Litvínově patřil k nejlepším bekům, vévodil extraligovým statistikám obránců. Poctivě makal, čekal na osudový okamžik. Ten přišel v únoru, kouč Augusta ho pozval na Švédské hry. "Už ho sledujeme dlouho, je dobrý," zdůvodnil tenkrát trenér svou volbu. Kde se to v něm najednou vzalo? "Měl jsem skvělou letní přípravu. Celé už to možná začalo před dvěma lety, kdy jsem začal brát hokej opravdu natvrdo."\nZodpovědně trénoval, zesílil, hodně času trávil v posilovně. A hlavně vyspěl a pochopil, že hokeji musí dávat všechno. Bez velkého mediálního zájmu na sobě pracoval. Do širokého povědomí se dostal až při čtvrtfinále skončeného play off. V druhém zápase se Spartou záludně srazil útočníka Hlinku, pak se porval se statným obráncem Zábranským. Ten do něj pár desítek vteřin zlostně bušil, oba nesměli další dvě utkání nastoupit.\n"Musím přiznat, že faulu na Jardu Hlinku lituji," dušuje se. "Byla to opravdu velmi vyhecovaná série a tohle byla ode mne blbost." To byl ale jenom začátek slovních potyček se sparťany, hlavně Richard Žemlička byl hodně podrážděný. Je prý zamindrákovaný, ze Sparty ho jako juniora vyhodili, hraje zákeřně, říkal sparťanský kapitán. "Opravdu hodně se o tom v novinách povídalo," netají Pilař. "Potom jsme si to s klukama v klidu vyříkali, i s Ríšou. Někteří to pochopili, jiní možná ne. Ale vycházím s nimi v pohodě."\nSparťanské fanoušky nejvíce rozlítil při rozhodující penaltě v Praze. Řítil se na Břízu, chladnokrevně se trefil pod horní tyčku. Radostí vyšvihl ruce, pak přijel ke gólmanovi a něco mu pošpital. Bylo to opravdu něco sprostého, jak tvrdí Bříza? Provokoval? "Ne. S Petrem jsme se shodli, že se to nezveřejníme. Ale na rovinu říkám, že to nebylo nic sprostého."\nTeď by se mohl cítit jako vítěz. Všichni sparťani ho odsuzovali, nadávali. A teď on jede na šampionát, ze sparťanských beků naopak nikdo. Ani Zábranský. "Já to tak neberu. Takový je prostě život. Žádné zadostiučinění necítím."\nTémata: čtvrtfinále, Hokej - MS, Zaujal nás


Zalman H1 - Počítačová skříň | Alza.cz\n»Komponenty»Skříně a zdroje»Skříně»Big Tower»Bez zdroje»Podle materiálu»Ocel»Zalman H1\nPočítačová skříň big tower, ATX, 3x 5.25", 7x 3.5"/ 2.5", průhledná bočnice, 1x 200mm ventilátor 3x 120mm ventilátor, regulátor otáček, AHV Cooling System, bez zdroje, černá\nKód: CA069d8c Prod. číslo: H1\nEnermax ECA5030A-B(U3) Thormax Giant černá\nSpolečnost Enermax se řadí mezi špičkové výrobce počítačových skříní, zdrojů, chladičů, periferií a dalšího příslušenství. Nyní přichází na náš trh...\n4 179 Kč 5 976 Kč\nZalman H1 Prodej skončil\nPočítačová skříň Zalman H1 big tower je připravena pro uložení výkonných komponent. Skříň už na první pohled upoutá žebrováním na své horní části. Toto žebrování je způsobeno technologií AHV Cooling System. Ta umožňuje uživateli nastavit si teplotu PC, jež je pro něj přijatelná a zároveň mu zajistí optimální hladinu hluku. Pokud však teplota začne růst, žebrování se více otevře, aby mohl vzduch lépe cirkulovat. Poté se opět vrátí do původní pozice.\nZalman H1 midi tower umožňuje uchycení až 5 větráků, z nichž hned 4 jsou ve skříni umístěny. Inovativní systém chlazení společnosti Zalman navíc zajišťuje, že vzduch ohřátý pevnými disky je vyfukován oběma bočními stranami, což kromě efektivního snížení teploty snižuje rovněž celkové ohřátí vnitřní části skříně.\nVe vrchní straně skříně naleznete pozici pro dva 120 mm ventilátory, které se nachází právě pod žebrováním. V přední části se nachází další ventilátor osazený LED diodami. Světlo z něj lze proto vidět i z vnější části skříně. Efektnímu designu napomáhá také opatření bočního panelu akrylovým oknem, což vám umožní kochat se osazenými komponenty v kompletně černém interiéru. Externě vyvedené konektory na horní straně zahrnují hned čtveřici portů specifikace USB, z nichž 2 jsou v moderní verzi 3.0. Dále se zde nachází zdířky pro připojení mikrofonu a sluchátek, tlačítka reset a power, spolu s ovládacím panelem větráků.\nPozice pro zdroj je umístěna ve spodní části skříně a opatřena vyjímatelným prachovým filtrem. Skříň rovněž disponuje propracovaným systémem vedení kabeláže, což dále zlepšuje průtok vzduchu v její vnitřní části. Pozice pro pevné disky jsou otočeny tak, aby vám maximálně zjednodušili instalaci. Montáž vám dále zpříjemní vyjímatelné šuplíky s gumovými antivibračními podložkami. V balení naleznete i redukci pro instalaci moderního solid state disku.\nMartin, Praha 6 6. 1. 2015\nRecenze Zalman H1\nPříslušenství pro Zalman H1


UTATY sixth taste\n— směsi koření & veganské recepty —\n...objevte s námi kouzlo šesté chuti...\nŽe jste o šesté chuti nikdy neslyšeli? Tak my vám ukážeme, že nejen šestá chuť existuje, ale vy jste jí určitě ve svém životě již někdy ochutnali. A také vám prozradíme, jaké kouzlo musíte použít, abyste mohli šestou chuť znovu objevit nebo alespoň se k ní přiblížit. Úvodem musíme prozradit, že jí nikde nekoupíte, neutrhnete, ta se prostě do jídla nepřisype, tu neosmažíte, ta v ingrediencích zkrátka není. Je ve vás samotných. A vy jí v sobě musíte najít, objevit. A možná si během čtení těchto řádků uvědomíte jaká je, neboť ve vzpomínkách najdete, že už jste jí někdy prožili. Ale pojďme se nejdříve trochu ponořit do vědomostí, které již máme ze školy a trochu si je zopakovat. Mezi čtyři základní chuti, které vnímají naše receptory na jazyku a které každý známe i vjemem z jednotlivých jídel patří sladkost, kyselost, slanost a hořkost. Na začátku dvacátého století japonský profesor objevil v řase kombu pátou chuť a nazvali jí umami. Dá se přeložit jako delikátní, lahodná a každý člověk na ní reaguje jinak. Je to chuť kyseliny glutamátové nebo její soli. Tato chuť podporuje ostatní chutě. Můžeme ji najít například ve zralých rajčatech. A my jsme objevili šestou chuť, kterou jsme nazvali UTATY!\nUTATY šestá chuť se dá popsat tak, že jídlo má tak neodolatelnou a magickou chuť, že byste si pořád chtěli přidávat, dokud vše z hrnce nesníte. Nedokážeme vystopovat, která ze základních chutí je pro šestou chuť tou nejdůležitější. Pro každého to může být trochu jiné, každý máme jiné chuťové vnímání, ale pravděpodobně je to určitá kombinace všech chutí, taková ta božská, magická a nezapomenutelná. Objevuje se většinou v našich domovech v dětství, kdy nám někdo, většinou maminka, babička nebo táta, uvařil nebo upekl něco tak dobrého, co se ani slovy nedá popsat. Určitě každý máme tuto vzpomínku, když jsme přiběhli s prázdným talířem do kuchyně a řekli jen jedno slovo – ještě! A přitom naši předci nepoužívali jiné suroviny než máme dnes. Možná bychom mohli vést dlouho debatu o tom, že vše bylo více bez chemie, čerstvé... Ale při troše snahy i to dnes můžete koupit v různých obchodech. Takže v čem spočívá to kouzlo šesté chuti? Je to ve vás, v kuchařích a kuchařkách, je to ve vašem přístupu k vaření. Aby tato chuť vznikla doma i mimo vlastní domov, tak je rozhodující vařit s láskou jako pro svoje děti, pro své milované. O tom jsme přesvědčeni. Určitě neméně důležité je také správné kombinování všech surovin a koření, které mají nakonec ideálně tvořit harmonický pokrm. Můžeme vám dát nástroje (koření, recepty), ale nemůžeme ovlivnit vaše duševní rozpoložení, když jdete vařit. Pokud vás naštval někdo v práci, po cestě domů nebo přímo doma – děti, partner, partnerka, manžel, manželka, rodiče, či někdo jiný a půjdete připravovat jídlo, šestou chuť nenajdete. Z připraveného jídla nebudete nadšeni, nedáte mu kus sebe, své pozitivní energie, nedáte do přípravy lásku, kterou cítíte k druhým, nebudete se zcela soustředit na přípravu pokrmu a v horším případě nakonec jídlo můžete přesolit, připálit nebo jiným způsobem znehodnotit. Proto je důležité, abyste si udělali dostatek času na vaření, dokázali se soustředit, bavilo vás to, měli z něho radost a vařili s láskou. Jen tak můžete najít šestou chuť v jídle, kterým chcete obdarovat někoho na kom vám opravdu záleží.\n...naše směsi připravujeme z nejlepších jednodruhových koření, které jsou pěstovány zemědělci v různých částech naší planety s maximální péčí o kvalitu, abychom my z nich mohli připravit správně harmonicky vyvážené směsi charakteristické pro různé světové kuchyně a pak vy připravit lahodné pokrmy správné chuti...\nVybíráme pro Vás to nejlepší koření z celého světa.\nZa dokonalým poměrem jednotlivých druhů koření v každé naší směsi,\nstojí skoro 30 let zkušeností v tomto oboru.


Domov v zemi nepřítele • RESPEKT\nSmíření, demokracie, lidská práva – takové byly cíle, když OSN před osmi lety zřídila protektorát v Kosovu. Dnes lze říci, že všechny tyto snahy ztroskotaly. Kosovo se zřejmě rozpadá – a nebylo by překvapení, kdyby se tím roztočilo další kolo v krvavém boji o politické uspořádání na Balkáně.\n2007–805-mobr-17A.gif • Autor: Respekt\nFotografie: Až budu velký, zabiju souseda. Nebo on mě. Albánský chlapec před ruinami srbského kostela, Kosovo 2007 – Autor: Tomki Němec • Autor: Respekt\nSmíření, demokracie, lidská práva – takové byly cíle, když OSN před osmi lety zřídila protektorát v Kosovu. Dnes lze říci, že všechny tyto snahy ztroskotaly. Kosovo se zřejmě rozpadá – a nebylo by překvapení, kdyby se tím roztočilo další kolo v krvavém boji o politické uspořádání na Balkáně.\nDneska jsou holubi obzvlášť neklidní. Jako by cítili, že kvůli cizím novinářům je Tomislavova nálada ještě horší než obvykle. Hekticky pobíhají mezi lavičkami, perou se o drobky, občas některý vyděšeně vzlétne. „Byli jsme takovou bohatou zemí, našimi surovinami bychom mohli zásobovat celou Evropu,“ říká Tomislav a vztekle hází drobky na zem. „Teď tady sedíme a krmíme holuby. Hanba Americe!“\nNadávky na adresu Spojených států uslyšíme od Tomislava Beriče ještě mnohokrát. Tento 73letý muž v čepici, vatované bundě a s tmavými slunečními brýlemi sedí na jedné z laviček kolem kašny v srdci města Kosovska Mitrovica, kde si společně s hrstkou vrstevníků krátí čas. Obzvlášť pohodlné to náměstíčko mezi špinavě šedivými obytnými bloky a hlavní třídou zrovna není. Přesto sem Tomislav a ostatní přicházejí každý den. Odtud se totiž nabízí dobrý výhled na most klenoucí se kousek odtud přes řeku Ibar. Kolem mostu se tak či onak točí většina myšlenek přítomných mužů. Se samopaly a pistolemi na něm hlídkují policisté s vojáky. Na okraji silnice jsou připraveny k okamžitému použití ocelové barikády a role ostnatého drátu. Kdo chce most přejít, musí mít připravené doklady. Ale jít na druhou stranu – to by Tomislava a ostatní nikdy nenapadlo. Stejně jako si nepřejí, aby někdo „odtamtud“ přešel na jejich stranu. Na druhé straně totiž bydlí Albánci. A s „těmi“ už muži u kašny nechtějí mít nic společného.\n„Já jsem se tam naproti dokonce narodil,“ vypráví Tomislav. „Sem na sever jsem se přestěhoval jenom proto, že mi tu firma dala byt.“ Zlaté časy to byly, tenkrát než Kosovo zachvátil ten „virus“. Jinak než jako nakažlivou nemoc si totiž Tomislav to, co se za posledních třicet let v Kosovu odehrálo, nechce a nedokáže vysvětlit. „Albánci přece všechno měli, měli práci a dobrý život,“ říká. „A pak jim Američané nasadili do hlavy ten virus a najednou si usmysleli, že potřebují samostatnost.“ To, že Albánci v srbském Kosovu snad nebyli tak šťastní, jak si dnes namlouvá – to považuje Tomislav za vyloučené. Stejně jako si nedokáže představit, že by on sám žil v onom samostatném státě jménem Kosovo, který Albánci už mnoho let žádají a o kterém se na půdě Rady bezpečnosti OSN v posledních týdnech začalo skutečně jednat. „Oddělit Kosovo od Srbska, ne, to nejde,“ říká Tomislav. „To je, jako by mi někdo vzal ženu.“ Ostatní muži něco mumlají. Náš tlumočník říká: „Souhlasí.“\nJá nic, to Albánci\nSebelítost, víra v protisrbské spiknutí a všeobecné přesvědčení, že za všechno mohou Spojené státy – způsob, jakým Tomislav a ostatní muži u kašny v Kosovské Mitrovici reflektují vlastní situaci, je typickým příkladem světa myšlenek, ve kterém žije většina ze 130 000 kosovských Srbů. Od té doby, co NATO pod vedením USA bombardováním vybraných cílů tehdejšího Miloševičova režimu ukončilo občanskou válku mezi srbskými a albánskými obyvateli Kosova a podřídilo tento jihosrbský region mezinárodní správě OSN, uplynulo již osm let. Přesto si většina Srbů dodnes nechce nebo nemůže přiznat svůj značný díl viny na tom, že mezinárodní společenství zřejmě už brzy Kosovo od Srbska oddělí a uzná malou provincii za samostatný stát. Brutální rozehnání, kterými srbská vláda reagovala na masové demonstrace, v nichž albánská většinová populace Kosova žádala od začátku 80. let na Bělehradu samostatnost, a etnické čistky, kterými srbská armáda nakonec potlačovala odboj Kosovské osvobozenecké armády (UCK) – to jsou podle mnoha Srbů lživé pohádky, které si vymyslela západní média. V létě roku 1998 uteklo ze svých – srbskou armádou zapálených – domů zhruba 300 000 Albánců. A že by nikdo ze Srbů neviděl obrovské zástupy žen, malých dětí a starých lidí táhnoucí se horskou krajinou až k hranici s Albánií, je sotva uvěřitelné. Přesto si Srbové i tyto všeobecně známé obrazy vysvětlují po svém: „Albánci nikdy neutekli před Srby, ale jen před bombami NATO,“ je slyšet i v Kosovské Mitrovici. Laciné výmluvy? Anebo skutečně už splývají vzpomínky na neustálé napětí, násilí a vzájemnou pomstu, které z Mitrovice učinily symbol celého kosovského konfliktu, do jedné nerozlišitelné směsice obrazů, pocitů a myšlenek?\nNeztrácet v nejnovější historii Kosovské Mitrovice přehled skutečně není jednoduché. Zásahu NATO proti Miloševičovi využila srbská armáda v roce 1999 k tomu, aby vyhnala z kosovské části na severním břehu Ibaru téměř všechny Albánce. V roce 2004 tuto etnickou čistku víceméně „dokončily“ různé srbské gangy, které (v reakci na útoky albánských mladíků) zbývající albánské obyvatelstvo na severu zmlátily, vyhnaly, a dokonce pozabíjely, dříve než vojáci z KFOR se značným zpožděním dostali situaci zase pod kontrolu.\nTo však dnes většinu Srbů v Mitrovici vůbec nezajímá. Jediné, o čem se s cizími novináři chtějí neustále bavit, je to, co jim v posledních letech provedli Albánci: jak zničili srbské domy na jihu města, jak čas od času házejí granáty přes řeku a jak v březnu 2004 využili neštěstí, při kterém se albánské děti utopily v Ibaru, k tomu, aby v celém Kosovu zapálili srbské domy, kostely a kláštery.\nTenkrát tisíce vyhnaných Srbů utekly právě do Mitrovice. A proto dnes (kromě pár enkláv na jihu a západě Kosova) představuje toto město a jeho severní zázemí největší sídliště kosovských Srbů. Život 20 tisíc srbských Mitrovičanů je však poznamenaný bídou a beznadějí. A jediná šance, jak tuto bezvýchodnou situaci vyřešit, spočívá právě ve smíření s Albánci.\nOtázka proto zní: Jak je možné, že celá etnická skupina zůstala i v době internetu zcela viditelně imunní vůči jakékoli formě sebekritiky? Proč jsou kosovští Srbové rezistentní vůči všem pokusům mezinárodního společenství přivést je k otevřenému, demokratickému a nekonfliktnímu soužití s albánským obyvatelstvem? Co drží při životě tento hermeticky uzavřený systém myšlení a argumentace, na kterém troskotají dokonce návrhy řešení vycházející Srbům značně vstříc, jako například plán finského zmocněnce OSN Marttiho Athisaariho (viz box na str. 20)? A jak může za takových předpokladů vypadat budoucnost nešťastného regionu? Odpovídat na všechny tyto otázky jenom poukazem na „nevyléčitelný“ srbský nacionalismus je příliš jednoduché. A proto jsme se vydali na cestu do bizarního a skličujícího světa srbského Kosova – do světa plného symbolů, strachu, samopalů, výčitek a ostnatého drátu.\n„Nazdar, co je nového s Pavlem Nedvědem?“ Saša (20) sedí se svými přáteli Vladimírem a Vladimírem v nafukovací sportovní hale na jednom z kopců v okolí Kosovské Mitrovice. Tři studenti práv chodí sem nahoru několikrát týdně. Občas si zahrají fotbal, většinou však jako dnes jen sedí v džínách a sportovních bundách před televizí v malé vrátnici vedle haly a sledují, co se děje v různých fotbalových ligách Evropy. „Stane se Liberec mistrem i letos?“ ptá se jeden z Vladimírů se znaleckým úšklebkem. „Nebo ho zase vystřídá Sparta?“\nPro Sašu a jeho přátele je svět fotbalu jednou z mála možností, jak alespoň na chvíli opustit tristní život v Mitrovici. Mladým lidem totiž město nemá moc co nabídnout. Mitrovica v mnohém připomíná Ústí nad Labem či Berlín 80. let: za jugoslávských časů bylo město mezi zalesněnými kopci jedním z nejdůležitějších průmyslových center jižního Srbska. Již z dálky jsou vidět vysoké komíny hornického gigantu Trepča, kde více než 15 000 dělníků po desetiletí těžilo olovo, poté zpracovávané do baterií.\nO významu, který městu připisovali vládci všech historických epoch, svědčí okolní kopce: na jednom zchátralý hrad z dob středověkého srbského království, vedle pravoslavný chrám a ještě jinde obrovský betonový pomník horníkům. O minulé slávě však alespoň srbská část města může už jenom snít. Zatímco v albánské, jižní části, ve které bydlí zhruba 95 000 lidí, rostou vícepatrové obytné a obchodní budovy a ulice lemují butiky, občerstvení s kebabem, klenotnictví a nápadně mnoho obchodů se svatebními šaty, severní, srbská část působí jako pozůstatek z komunistických dob. Stále tu stojí ponuré šedohnědé oprýskané činžáky z 50. let. Na balkonech schne nejen prádlo, ale také dřevo na zimu na topení. Normálních obchodů je málo. Většina věcí od chleba po léky se nakupuje v četných plechových a dřevěných kioscích, které zdobí hlavní ulici jako stánky na vánočních trzích. Módní oblečení nebo kino tady hledáte marně. Ale peníze na lístek Saša a dva Vladimírové stejně nemají.\n„Já jsem sem přišel teprve v roce 2004,“ vypráví Saša. „Albánci nám ve Vučitrnu, asi 20 kilometrů odtud, zapálili dům. Mohli jsme si vzít jen pár věcí a peníze a pak jsme autem ujeli sem.“ Teď žije se svými rodiči, bratrem a dědečkem ve dvoupokojovém bytě. Se sociálními dávkami od srbské vlády v Bělehradě musí vystačit celá rodina. „150 eur je samozřejmě příliš málo,“ říká Saša. Chce proto co nejrychleji začít vydělávat vlastní peníze. Být advokátem, to by bylo ono. Ale kdo si v Mitrovici může dovolit advokáta? Od té doby, co OSN kvůli škodám na životním prostředí zavřela závod Trepča, se míra nezaměstnanosti v regionu pohybuje mezi 45 až 70 procenty. Většina lidí žije jako Sašova rodina z bídných sociálních dávek. „Buď nás Rusko zachrání před samostatným Kosovem,“ říká mladý muž, „anebo odtud zmizím do Srbska.“ Smíření s Albánci je pro Sašu nemyslitelné. Kontakt s albánskými dětmi ani dříve nikdy neměl. A proč Albánci vůbec usilují o vlastní stát – to Sašu moc nezajímá: „Nevím, co vlastně chtějí,“ říká. „Asi jim prostě jde o jednu velkou Albánii. Nejlepší by bylo všechny Albánce pozabíjet.“\nBudoucí advokát, který řešení konfliktu vidí v genocidě – ze středoevropského pohledu to není žádná novinka, přesto Sašův návrh překvapuje. Nejsou to koneckonců právě studenti, kteří všude na světě bojují za společenský pokrok a překonání ideové či ideologické zatvrzelosti? Nejsou univerzity i v těch nejhorších režimech úkrytem duchovní svobody?\nMluvit? Jen s povolením\nTo, že univerzita v Kosovské Mitrovici není zcela obvyklá, je poznat hned podle jejího jména: na všech budovách si tu člověk přečte, že se ocitl na „Univerzitě Priština“. Zdánlivě chybný název města však není žádný omyl. Desítka fakult, na kterých dnes v Mitrovici studuje přes 9300 studentů, je součástí univerzity, která v roce 1970 zahájila provoz v kosovském hlavním městě Prištině. Poté co srbská vláda začala počátkem 90. let původně dvojjazyčnou univerzitu „posrbšťovat“ a narazila při tom na bouřlivý odpor albánských studentů, se škola v roce 1998 rozdělila na srbskou a albánskou část. O rok později neznámí pachatelé zavraždili tři srbské pracovníky univerzity, což dalo podnět k přestěhování srbských fakult do Mitrovice. A na novém místě zřejmě školu masivními dotacemi podpořil Bělehrad.\nJak budova s přednáškovými sály, tak koleje září čerstvou bílou omítkou. Mezi nimi čeká velké hřiště s basketbalovými koši na sportuchtivé akademiky. Ve zbrusu novém studentském klubu jsou k dispozici moderní počítače. V suterénu je posilovna. V porovnání s nudou ve městě tedy univerzitní kampus nabízí svým obyvatelům poměrně dost možností, jak trávit volný čas, setkávat se, pobavit se, diskutovat. Místem, kde vznikají revoluční myšlenky, však mitrovická univerzita přesto není.\n„Žádné rozhovory tady,“ zakročí vrátný, jakmile v přednáškové budově oslovíme mladou dívku. Vrátíme se tedy na nádvoří. I tam ale podezřívavý vrátný zabraňuje veškerým pokusům o kontakt se studenty. „Pokud tady chcete s někým mluvit, potřebujete písemné povolení pana ředitele,“ říká. A bez ověření pana direktora nesmíme též ani na krok do zářivě čisté koleje.\nJsme tedy nuceni podrobit se perlustraci v rozlehlé, srbskými vlajkami a státním znakem ozdobené kanceláři Veljka Jakovljeviče, všemocného ředitele tzv. studentského centra, který jako jediný rozhoduje nejen o tom, co se v kampusu smí a co ne, ale který též přesně ví, co si jeho svěřenci myslí: „Studenti vřele souhlasí s tím, aby tady do budoucna studovalo více cizinců,“ říká pan ředitel a vypráví o tom, jak se univerzita nedávno zapojila do programu výměny studentů v rámci EU. Zároveň ale, upozorňuje nás Veljko Jakovljeviče, zdejším studentům velmi záleží na korektním pojmenování jejich vlasti: „Oficiální název Kosova je Kosovo a Metohija,“ informuje pan ředitel. „Jméno Metohija je řecké a znamená: Země ortodoxní církve. Naši studenti si přejí, aby se na dodatek Metohija nezapomínalo.“ Pak nám pan ředitel důrazně přikáže, abychom jeho slova nijak nezkreslili – a propouští nás na aranžovaný rozhovor s vybranými studenty.\nŽádné ženy, ale znak\nPokoj, v kterém spolu bydlí Aleks a Sinica, moc neodpovídá tomu, co očekáváme od typického studentského příbytku. V přísném pořádku tu stojí dvě postele, skříň, dva psací stoly – nějakou osobnější notu člověk hledá marně. Místo plakátů hezkých hereček nebo fotografií blízkých či přítelkyň visí na stěně jenom obrázek srbského státního znaku. „Co tady děláme večer? No, tak různě – ono stejně není moc volného času,“ říká rozpačitě Aleks a vypráví o sportovních akcích, které tu prý studenti občas organizují. Obyvatelé koleje pocházejí z celého Kosova, říkají nám naši ředitelem pozvaní debatéři, a je prý mezi nimi údajně i několik Albánců. Bylo by tedy možné, aby srbský student chodil na albánskou univerzitu v Prištině? „Univerzita Priština, to jsme přece my. Jinou Univerzitu Priština neznám,“ odsekne na to jeden z našeho kroužku. Chodí studenti třeba v doprovodu svých albánských spolužáků na jižní stranu řeky? „Ne, nevím ani, jak to tam vypadá,“ říká Aleks, jako by se jednalo o zásluhu. A pak se nás úplně vážně zeptá: „Proč, proboha, s námi ti Albánci nechtějí spolupracovat?“\nJen nekritizovat nic „našeho“, svalit veškerou vinu na Albánce a papouškovat, co předepíše Bělehrad – v této směsi kontroly, strachu a praní mozků zobrazuje univerzita v malém, jak funguje celý sever Kosova. Nejpozději od nástupu Vojislava Koštunici do funkce srbského premiéra (2004) se faktická vláda v Mitrovici a okolí ocitla v rukou skupiny mužů, které nikdo nevolil ani nejmenoval. Díky velmi složité ekonomické situaci většiny obyvatel se tzv. Srbské národní radě (SNR) bez velké námahy daří vést Srby k nacionálnímu zaslepení a nenávisti vůči albánským spoluobčanům. Centrála, která tuto manipulaci mas organizuje, nemá sídlo v úřadě či v kanceláři politické strany. Je tam, kde by ji člověk nikdy nečekal. V nemocnici.\nPeníze za nenávist\n„Dobar dan. Dáte si kafíčko?“ Milan Ivanović na první pohled ani v nejmenším nevypadá jako člověk, který ostatní svádí k nesmiřitelnému nacionalismu. Vysoký, štíhlý, usmívající se ředitel nemocnice ve tmavomodrém obleku nás vítá ve své kanceláři. Na psacím stole malá srbská vlajka, na zdech srbské ortodoxní ikony a mapa Kosova s označením sídlišť různých etnických skupin. Ivanović mluví klidně, jako člověk, který si je svou věcí velmi jistý. A jistý si tento asi 50letý muž skutečně může být. Protože Srbská národní rada, které Ivanović už čtyři roky předsedá, má plnou podporu z Bělehradu.\n„Naše národní rada není politická strana, ale občanské hnutí,“ vysvětluje Ivanović. „Založili jsme ji v roce 1998 ve snaze povzbudit Srby, aby zůstali v Kosovu a postavili se násilí ze strany Albánců.“ V tomto cíli se SNR dodnes naprosto shoduje s plány srbské vlády. Za posledních patnáct let totiž Srbsko v důsledku konfliktů v téměř všech republikách bývalé Jugoslávie muselo strávit obrovský příliv utečenců. Pro uprchlé krajany však v Srbsku není dost bytů, nemluvě o pracovních místech, takže Bělehrad samozřejmě nemá o další přistěhovalce zájem.\nSrbská vláda se proto snaží Srby na severu Kosova přesvědčit, aby zůstali, kde jsou: zhruba 75 milionů eur pumpuje dle odhadů OSN každoročně bělehradská vláda do severního Kosova, aby zabránila další vlně nechtěných imigrantů. OSN ani instituce kosovské samosprávy v Prištině nemají nad těmito finančními transfery žádnou kontrolu. Peníze přitom nechodí jen na údržbu a provoz kosovské univerzity, srbských škol či nemocnice. Velkou část subvencí tvoří i vysoké příplatky vyplácené lidem ve veřejných službách. Zdravotní sestra nebo učitelka si proto v Mitrovici přijde na mnohem víc peněz, než kolik vydělává její kolegyně v Bělehradě. A o tom, kdo se dostane k „srbským“ penězům a kdo ne, rozhoduje právě Srbská národní rada: „Naši členové sedí za různé partaje v obecních radách tady v okolí Mitrovice,“ vysvětluje Ivanović. „Tam se starají o to, aby našli ostatním členům práci nebo byt.“ Kdo díky SNR sehnal práci s příplatkem, ten je ochoten udělat téměř cokoli, aby si místo udržel. A to nejmenší přitom je opakovat, co mu agitátoři národní rady řeknou.\nSrbové všech zemí, spojte se!\n„V únoru jsme organizovali demonstraci proti Athisaariho plánu,“ říká Ivanović hrdě. „Přišlo 12 000 lidí.“ Nějak mimořádně pozoruhodné však toto vysoké číslo není: jen samotná nemocnice v Mitrovici zaměstnává 1450 osob, které půjdou samozřejmě protestovat, když jim to jejich dobře platící zaměstnavatel naznačí. Proto, aby lidé nezapomněli na to, jaký postoj je v konfliktu o Kosovo ten „správný“, pověsila SNR na největší křižovatce v centru města dva velké transparenty: „Ve jménu Boha a spravedlnosti – nenechte naši posvátnou zemi Albáncům,“ říká jeden v anglickém jazyce. „Rusko, pomoc!“ stojí azbukou na plakátu vedle.\nEkonomická závislost však občas sama o sobě nestačí. Tím druhým nástrojem, kterým SNR neustále popichuje srbské obyvatelstvo proti smíření s Albánci, je strach. „Jakmile se Kosovo stane samostatným státem, Albánci rozpoutají etnickou čistku,“ říká Milan Ivanović i nám. „Plán finského zmocněnce Athisaariho je ve skutečnosti americký plán. Nejnovější dějiny přece ukázaly, že když dostanou Albánci možnost, vezmou nám všechno.“\nDůvod, proč se Ivanović a jeho lidé tak usilovně snaží zabránit opětovnému sblížení mezi Srby a Albánci, je jednoduchý: Bělehrad o to nemá zájem.\nPodle zprávy publikované v roce 2005 uznávanou nevládní organizací International Crisis Group se Srbsko už smířilo s představou, že Kosovo jako celek je asi neodvratně ztraceno. Obranná čára, kterou chce však Bělehrad udržet za každou cenu, je právě řeka Ibar. „Srbská vláda se v Mitrovici snaží udržet současnou situaci a zároveň připravit základy možného rozdělení,“ píše se ve zmíněné zprávě. Srbsko prý už před časem celý region kolem Mitrovice zapojilo do své telefonní sítě. Vlastní vodovodní síť a nová silnice spojující Mitrovici se srbskou hranicí mají kosovským Srbům zaručit alespoň částečnou nezávislost na jejich albánských spoluobčanech. „Terénní práce“ SNR očividně spočívá v tom, odradit místní Srby od všeho, co by nějak přispělo k budování společného kosovského státu. A proto SNR za posledních sedm let nejen přiměla Srby k bojkotu veškerých kosovských voleb. Podle zdroje v mezinárodní policii UNMIK také každý Srb, který třeba jako policista nebo úředník vstoupí do služeb zdejší administrativy, čelí obrovskému tlaku ze strany srbských agitátorů.\nProč je pro Bělehrad tak důležité odtržení severního Kosova? Podle studie International Crisis Group chce srbská vláda vytvořit z Kosova precedentní případ. Stále totiž přes všechny dosavadní bouře a přesuny platí mezi republikami bývalé Jugoslávie hranice stanovené ústavou z roku 1974. Pokud by se podařilo tyto hranice v Kosovu zrušit, mohl by se Bělehrad snažit o připojení nejen Republiky srbské v Bosně, ale také Srby osídleného území v Makedonii, jakmile ztroskotá tamní mírový proces. V těchto dalekosáhlých plánech hraje Milan Ivanović a jeho SNR malou, ale velmi důležitou roli. A jeho strategie, jak kosovské Srby den co den očkovat novou dávkou nenávisti a strachu, zatím funguje. Úplně sama se však SNR o tento „úspěch“ nezasloužila. Značnou pomoc jí poskytují jak srbská média, tak Albánci samotní.\nDomov bez střechy\nZ malého šedozeleného vlaku vystupuje na malém vesnickém nádraží ve Svinjari jen hrstka lidí. Většina z nich jsou Srbové, kteří byli z této vsi vzdálené asi deset kilometrů na jih od Mitrovice vyhnáni během nepokojů v roce 2004. Mezi nimi je i starší muž v šedivém saku a s čepicí na hlavě: „Pojďte, něco vám ukážu,“ říká přátelsky Živojin Simić v chladném jarním ránu.\nCesta vede přes louku k silnici, na které jako perly na šňůře stojí čtvercové domky s bílou nebo žlutou omítkou. Na druhé straně silnice je malý hřbitov a za ním na táhlém svahu ční z louky neuspořádaně postavené velké domy, jejichž majitelé vesměs od jakékoli omítky upustili. „Tam nahoře bydlí Albánci,“ říká Živojin. A přestože je to k domům pořádný kus cesty, je cítit, že z jejich obyvatel má Živojin strach.\n„Celý život jsem trávil ve Svinjari,“ říká Živojin a vede nás na svůj pozemek. „Měli jsme tady statek, zvířata, pole a kus lesa. Tady jsme vychovali své děti a vnoučata, všichni moji příbuzní jsou pohřbení tady na hřbitově.“ Dnes je zničen nejen rodinný hrob, ale především Živojinův dům. V roce 2004, během březnových nepokojů, jako všude v Kosovu Albánci i ve Svinjari zapálili domy svých srbských sousedů. Od té doby žije Živojin se svou manželkou Darinou v Zvečani u Mitrovice, v malém domečku, který tu srbská vláda původně postavila pro uprchlíky z Bosny a Chorvatska. Domek není špatný a do sousedství se přestěhovalo i několik starých sousedů ze Svinjare. Přesto se Živojinovi stýská po domově. A stále čeká na to, že OSN konečně splní, co slibovala.\nUmožnit návrat domů všem uprchlíkům bylo od počátku jedním z hlavních cílů mezinárodní správy Kosova. V prosinci 2003 přijala OSN a kosovská samospráva „osm standardů“, jejichž realizace by měla být předpokladem veškerých jednání o budoucím statusu Kosova. V standardech se hodně mluvilo o soužití různých etnik, o demokracii a stejných právech pro všechny obyvatele Kosova. Velký důraz se přitom kladl na návrat všech Albánců a Srbů, kteří v průběhu posledních patnácti let museli utéct ze svých domů. Stejně jako všude jinde proto investovaly OSN a Evropská unie velké částky i ve Svinjari, aby se nově vybudovaly domy uprchlíků – a tak dostal v místech svého vypáleného statku nový dům i Živojin. Ale vrátit se do Svinjare bydlet nebo jenom tam přespat, to by si Živojin netroufl. Protože strach z útoku albánských sousedů je stále příliš veliký.\n„Není to tak, že by mi Albánci v posledních letech skutečně něco udělali,“ říká Živojin. Několik nadávek od dětí na ulici – víc toho nebylo. Ale stejně jako všichni Srbové čte Živojin o těch hrozných věcech v novinách. Jak Albánci jen číhají na příležitost, aby mohli Srbům něco provést. Jak se vloupávají do srbských domů a kradou vše, na co přijdou. „Pohádky,“ říká tomu i samotný srbský policista ve Svinjari. „Vloupání nemají žádné etnické pozadí, jsou to i Bosňané a Romové, kteří prostě chtějí určité věci.“ Živojin tomu však úplně uvěřit nechce. Nejsou to totiž jen hororové pohádky v médiích, co jemu a jeho ženě Darince brání v návratu do Svinjare.\n„Podívejte se na tohle.“ Živojin stojí před svým novým svinjarským domem a ukazuje nahoru. Mezi zdí a střechou se rozevírá široká mezera, kterou sviští studený jarní vítr. Místo kamenné podlahy vítá hosta hrbolatá jílová plocha. Okno nelze otevřít. Ze střechy už padají první tašky. Je těžké uvěřit, že albánská stavební firma, která tento dům na základě mezinárodní zakázky postavila, nechtěla tímto způsobem poslat budoucímu majiteli nepřehlédnutelný vzkaz. A tak Živojin raději jezdí za svou zeleninou do Svinjare každé ráno vlakem – a odpoledne zase zpět. „Vlak je pro nás jediná možnost, jak se sem bezpečně dostat,“ říká s rezignovaným úsměvem. „Ve vagonech jsou totiž policisté, kteří nás chrání před možnými útoky.“\nŽivot za ostnatým drátem\nTo Ljubiša Todorović v nějakou ochranu pro případ nouze na rozdíl od Živojina ani nedoufá. S manželkou Milankou a třemi malými dcerkami žije Ljubiša v Goraždevači, čistě srbské vesnici s 1200 obyvateli úplně na západě Kosova. Ljubiša se tu narodil, po válce v roce 1999 utekl do Srbska, kde se seznámil s Milankou. Nenašel tu však práci ani byt, a tak se v roce 2002 oba vrátili. Teď sedí na balkoně domu, ve kterém bydlel už Ljubišův otec. Je odtud krásný výhled na celou vesnici obklopenou kvetoucími sady, skrz které vede prašná cesta do dáli ke sněhem pokrytým vrcholkům pohoří Prokletije. Bez nadsázky by se Goraždevać mohl označit za idylické místo. Kdyby tam nebyl ten ostnatý drát. V hustých spirálách leží na barikádě z pytlů písku kus od maskovací fólie, která zahrazuje vjezd do vesnice. Voják slovinské jednotky KFOR s pistolí u pasu kontroluje každé auto, které chce vjet do vesnice nebo ji opustit. Jeden pohled do vnitřku auta. O. k. Obyvatelé Goraždevače jsou pod ochranou mezinárodních sil. Dokud neopustí svou malou vesnici.\n„Jsme tu hluboce v albánském teritoriu,“ vysvětluje nám Ljubiša a odhrnuje si své husté, tmavé vlasy z čela. „Okolo jsou jen albánské osady.“ Pohybovat se bez ochrany mimo hranice vesnice je pro obyvatele Goraždevače nemyslitelné od chvíle, co 13. srpna 2003 někdo zastřelil dvě místní děti koupající se v blízké řece. Pachatel či pachatelé nebyli dodnes dopadeni, ale všichni vesničané jsou si jisti, že se jednalo o Albánce. Od té doby obec vybudovala pomník zavražděným dětem a nové koupaliště za školou. Ale takto jednoduše nelze vyřešit všechny problémy, které s sebou nese všední život v Goraždevači.\nNapříklad nakupování je pokaždé značné drama. „Máme dva malé minimarkety přímo ve vsi, ale když je potřeba koupit oblečení, nábytek nebo někdo musí k doktorovi, tak nezbývá než jet do Mitrovice,“ říká Ljubiša. Dvakrát do měsíce vyráží muži s malou dodávkou na 85 kilometrů dlouhou trasu do metropole kosovských Srbů. Do března 2005 je eskortovala ochranná jednotka KFOR. Dnes jezdí sami – a pokaždé si oddechnou, když se vrátí domů živí a zdraví.\n„Ne že by na nás snad někdo hromadně útočil,“ říká Ljubiša. „Občas pár mládenců hodí kámen a tak.“ Ale stejně jako pro Živojina ze Svinjare, ani pro Ljubišu není rozhodující, co skutečně zažil, ale to, co by se teoreticky mohlo stát. A stejně jako Živojin, i Ljubiša s rozhořčením a obavami vnímá to, co u „těch Albánců“ během jízdy do Mitrovice vidí.\nStrach z poruchy auta\nPrvní atak jsou už cedule stojící na začátku každé obce. Ve dvou jazycích, nahoře albánsky, dole srbsky, je na nich jméno vesnice. Tedy – mělo by být. Ale u mnoha, velmi mnoha dědin, kterými Ljubiša a jiní na cestě do Mitrovice projíždějí, jsou srbská jména zamazána černým sprejem.\nJeště méně povzbudivé jsou pomníky. V Kosovu je jen málo albánských vesnic, v jejichž centru na hlavní silnici nestojí pomník padlým bojovníkům UCK. Většinou se jedná o vysoké černé nebo šedé mramorové kvádry, do nichž jsou kromě jmen a dat vyryty i obrázky zabitých vojáků. S kulomety a divoce odhodlanými výrazy zírají uniformovaní bojovníci dolů z monumentu. Vedle obligátního moře umělých květin vlají na památnících vždy jedna nebo dvě vlajky s černým orlem na červeném pozadí – prapory Albánie.\nAlbánské zbožňování „hrdinů“ nebo „mučedníků“ UCK, kteří bojovali mezi lety 1996 až 1999 v krvavé bitvě se srbskou armádou, místy nezná hranice ani kritiku. „Tito bojovníci se vždycky scházeli u nás doma,“ vypráví asi 16letý albánský mladík u jednoho zvlášť monstrózního monumentu. „Doufám, že brzo vypukne další válka, protože v té minulé jsem byl ještě příliš mladý – a rád bych také zabil nějakého Srba.“\nDo jaké míry jsou tato silná slova míněna vážně, je těžké posoudit. Ze srbského hlediska na tom ale ani moc nezáleží. K pocitu ohrožení stačí Srbům samotné památníky UCK. Tahle tajná armáda se – viděno srbským pohledem – podílela na násilném zničení Srbska a během bombardování NATO 1999 otevřeně spolupracovala s USA a ostatními „nepřáteli státu“. Navíc Srbové (a nejen oni) obviňují UCK ze strašných zločinů na srbském civilním obyvatelstvu.\nOd letošního března se tehdejší velitel UCK a premiér Kosova Ramush Haradinaj odpovídá před mezinárodním tribunálem v Haagu – žaloba jej viní z odpovědnosti za pronásledování, znásilnění, mučení a vraždy mnoha nealbánských civilistů během 90. let. Proto se nelze moc divit, že muži z Goraždevače mají cestou do Mitrovice nejistý pocit: „Největší strach mám z poruchy auta,“ říká Ljubiša. „Nechci si ani představovat, co by se mohlo stát, kdybychom zůstali stát někde na krajnici, vydáni jim všanc.“ Co přesně by pak „oni“ udělali, samozřejmě nikdo neví. Ale že by ho někdo ochránil před případnými hroznými činy Albánců, tomu Ljubiša už prostě nevěří. „OSN nám v těch svých standardech slíbila svobodu pohybu,“ říká a v hlase zaznívá obrovské zklamání. „A teď? Řekla byste, že tohle je volný pohyb?“\nKosovo se rozpadá\nZakročit proti sprejerům, pomníkům, podvodným stavebním firmám a být čtyřiadvacet hodin denně schopen doprovázet do bezpečí každé jednotlivé srbské auto – Ljubiša i Živojin samozřejmě vědí, že čekat tohle od OSN by bylo naprosto nerealistické.\nPřesto zklamání z dohledu mezinárodní komunity a strach, že by se jízlivosti Albánců mohly proměnit v něco mnohem horšího, jsou důležitým důvodem, proč Milan Ivanović a ostatní agitátoři ze Srbské národní rady sklízejí u kosovských Srbů úspěch. SNR řízená a financovaná z Bělehradu se snaží udusit všechny snahy o smíření mezi Srby a Albánci a o budování demokratického Kosova. Mezinárodní společenství nemá účinnou možnost, jak se postavit této strategii na odpor. A proto všechno nasvědčuje tomu, že budoucnost Kosova leží v tom rozdělení regionu, o které vláda v Bělehradě usiluje už delší dobu. Po osmi letech bezvýsledných pokusů a snah se zdá, že mezinárodnímu společenství chybí síla a vůle nadále proti Bělehradu bojovat. „Přišli jsme sem s mylnou důvěrou, že dokážeme v Kosovu oživit fungující soužití několika etnik,“ říká spolupracovník mezinárodní správy v Mitrovici, který si nepřál být jmenován. „Ale taková společnost tady vlastně nikdy neexistovala.“\nJak se vyrábí válka\nJugoslávský komunistický vůdce Josip Tito úmyslně oslabil srbské postavení v jugoslávské federaci mimo jiné tím, že v roce 1974 udělil Kosovu autonomii. Po Titově smrti v roce 1980 vzplanul srbský nacionalismus; policie brutálně potlačila albánské protesty proti ekonomické diskriminaci regionu bělehradskou vládou a v roce 1989 srbský prezident Slobodan Milošević autonomii Kosova zrušil. Následovala masivní srbizace místní správy, škol a zdravotního systému. Když albánská „pasivní rezistence“ nepřinesla ani po dlouhých letech žádné viditelné ústupky ze srbské strany, vznikla Kosovská osvobozenecká armáda UCK a v letech 1996–99 vedla se srbskou armádou občanskou válku. Během ní došlo na obou stranách k terorizování civilistů a srbská armáda vyhnala z domova několik set tisíc Albánců. Po krachu všech pokusů o smíření odmítnutých Miloševičem zahájilo NATO pod vedením USA bombardování Srbska. Po ústupu srbské armády z Kosova je provincie od roku 1999 pod správou OSN. Plán zmocněnce OSN Marttiho Athisaariho počítá s „podmíněnou samostatností“ Kosova i s „dohledem“ EU. V případě porušení práv menšin kosovskými institucemi by Unie mohla dotyčné zákony či opatření rušit.\n24 hodin mezi Peruánci


Nemoci nemovitostí - škodlivé látky v rodinném domě Jiří Hlavín, DiS.\nŠkodlivé látky v rodinném doměVideo týkající se škodlivých látek, které se mohou vyskytovat v rodinných domech. Druhý díl pořadu Nemoci nemovitostí.\nHlavní strana » VIDEO seriál Škodlivé látky v domě\nInspekce nemovitosti 2.díl\nJe každý dům u nás zdravotně nezávadný? Není, pojďme se nyní podívat do domku, který má zdravotní problémy, který je nemocný.\nPrvní riziko, které hrozí na tomto domě je radon. Radon je plyn, který se váže na prachové částice a jeho vdechnutí může způsobit až rakovinu plic. Jak se radon do objektu dostává? Když se podíváme na tuto geologickou mapu, vidíme, že objekt je na místě, které má střední radonové riziko. To znamená, radon z podloží stoupá, zde není žádný suterén, to znamená, že stoupá přímo do těch obytných místností. Množství radonu je zvýšeno ještě tím, že zde není pořádně prodyšná podlaha.. dřevěná podlaha a vidíte i stopy vlhkosti, které značí, že tady není pořádna hydroizolace.\nDalším rizikem, které se na tomto domě objevuje, jsou plísně. Spory plísní, které se mohou uvolňovat, mohou způsobovat exémy, alergie a v nejhorším případě i rakovinu plic.\nV okolí domu jsme našli tyhle ty tvárnice, jsou šedivý. Jsou případy, kdy tyto tvárnice zářily, vydávaly gamma záření, které je zdraví nebezpečné. Co když je z těchto tvárnic postaven váš dům? Je potřeba provést měření.\nKdyž se podíváme na střechu, tak vidíme, že je na ni starý eternyt. A starý eternyt znamená azbest a azbestová vlákna, která jsou v tom eternytu obsažená. Dokud je tento eternyt na střeše nic se neděje, ale co když se majitel rozhodne starou střechu zlikvidovat? Na ten eternyt, který máme na té střeše by neměl bez ochranných pomůcek nikdo šáhnout. Protože uvnitř jsou právě ty azbestová vlákna, které se uvolní a můžou způsobit rakovinu plic.\nNo chcete takto žít? Já myslím, že nechcete. Ten dům zamnou, je takový zabijácký domeček. Chcete mít vy jistotu, že nemáte podobné problémy? Nechte si rizika zkontrolovat odborníkem.\n"..Moje babička říkala, že mého dědečka zabila azbestová chatička.."\nMáte problém s radonem, plísněmi, gamma zářením nebo azbestem ve starém eternitu?


Mgr. Miroslava Komárková – OK Trust\nMgr. Miroslava Komárková hypoteční specialista\nMohu říci, že má práce je i mým koníčkem. Dlouhou dobu jsem pracovala v bance, jako hypoteční specialista, ale teprve nyní po několika letech práce nezávislého hypotečního poradce cítím, že moje práce má opravdu smysl. Pomáhám totiž najít každému to správné řešení odpovídající jeho potřebám a požadavkům. Spokojenost klientů je pro mne tou největší satisfakcí.\nPaní Komárková se skvěle postarala o moji hypotéku. Profesionální přístup, ochotná vždy poradit a najít co nejlepší podmínky pro klienta. Děkuji\nOlga Pangrácová 13.10.2015\nVeliká spokojenost s prací paní Komárkové. Doporučuji všem.\nTomáš Kropáček 6.5.2017\nVladimír Zbořil, doc.MUDr.,CSc, Paní magistra Komárková nám pomáhala od samého počátku úvahy o hypotečním úvěru. Od pomoci s kupní smlouvou, přes změnu banky, uzavření hypoteční smlouvy až k otázkám spojeným s pojištěním a dalšími záležitostmi. Je věcná, přesná, nikoli však neosobní, což je velmi vzácná kombinace v osobním jednání. Velmi si vážíme možnosti obracet se na ni jako její klienti.\nVladimír Zbořil 18.5.2015\nPaní Komárkovou lze jenom doporučit. Postarala se o hypotéku od začátku až do konce se vším všudy, snažila se najít a našla to nejlepší řešení podle našich představ. Děkujeme a určitě budeme doporučovat všem, kdo budou potřebovat vyřešit hypotéku a věci s ní spojené.\nmanželé Lepltov 9.11.2014\nPaní Komárková je osůbka na svém místě! Ochotná, milá, usměvavá, s profesionálním přístupem a výbornými znalostmi ve svém oboru. Moc nám pomohla. Děkujeme a můžeme jenom doporučit Šánovi\nmanželé Šánovi 29.11.2016\nDěkuji paní Komárkové za refinancování hypotéky, profesionální přístup, maximální spokojenost.\nBorek Voborný 8.12.2014\nPaní Komárková, je odborníkem na správném místě. Je to člověk nejen na nejvyšší profesionální úrovni ( znalosti a zkušenosti ) v dané problematice, ale také člověk citlivý a milý. Díky ní jsme refinancovaly složitější typ hypotéky za perfektních podmínek a tím ušetřili peníze v rodinném rozpočtu. Bez nadsázky mohu napsat, že je to náš strážný anděl v oblasti financí. S plnou důvěrou se k paní Komárkové budu vždy vracet a doporučoivat ji. Děkuji za vše!!!\nKateřina Smolíková 19.8.2015\nDíky paní Komárkové jsme refinancovali hypotéku a ušetřili spoustu peněz. Vše zvládla na jedničku. Děkujeme.\nZbyněk Vašíček 13.3.2017\nDíky paní Komárkové se nám podařilo refinancovat hypotéku od ČMSS,což jsem si dlouhou dobu myslel,že je prakticky nemožné.I přes moji počáteční neochotu spolupracovat a mojí špatnou komunikaci se paní Komárkové podařilo svým profesionálním přístupem a ochotou zjískat si mě na její stranu.Vše se dotáhlo do konce k mé velké spokojenosti.Shrnuto a podtrženo:velmi profesionální a lidský přístup,perfektní spolupráce!!!!!!!\nMiroslav Merta 9.6.2016\nPaní Komárková nám moc pomohla s refinancováním hypotéky. Ušetřila nám hodně času s běháním do banky a na katastr. Moc děkujeme.\nBlanka Riglová 18.4.2016\nPaní Komárková nám výborně poradila s přefinancováním naší hypotéky. S jejími službami jsme nadmíru spokojeni. Moc děkujeme.\nLenka Navrátilová 29.9.2016\nHypotečním úvěrem financujeme dřevostavbu. Díky paní Komárkové jsme vybrali vhodný finanční produkt a i přes prvotní komplikace jsou finální parametry hypotéky velmi výhodné. Paní Komárková má odpovídající odborné znalosti, je vstřícná a v přípravě precizní. Budeme ji jako poradkyni doporučovat.\nDaniel Orel 29.5.2017\nDěkujeme paní Komárkové za rychlé vyřízení hypotečního úvěru. Kvalifikovaně a ochotně nám poradila a zodpověděla všechny naše otázky.\nPavel Svobodník 1.9.2014\nPaní Komárková má velmi profesionální a přitom lidský přístup. S její prací jsem byla velmi spokojena a vřele doporučuji!!!!\nŠárka Hartová 21.2.2014\nI přes komplikace s refinacováním naší hypotéky se paní Komárkové povedlo vše vyřídit k naší spokojenosti a včas. Moc děkujeme a doporučujeme i ostatním odborné služby zkušeného poradce.\nmanželé Maláskovi 17.2.2015\nPerfektní zkušenost! Díky paní Komárkové konečně bydlíme a víme něco více o finančních službách. Profesionálně přistupuje k řešení problémů, nenutí do ničeho co sami nechcete. Dozvěděli jsme se o ni přes doporučení a rádi bychom doporučili dál! 🙂\nTomáš Hübel 9.10.2017\nRáda bych poděkovala paní Komárkové za její lidský přístup k řešení hypotéčního úvěru, její profesionalitu, pečlivost a v neposlední řadě trpělivost. Ještě jednou díky a přeji hodně osobních i pracovních úspěchů.\nJana Bernreiterová 16.10.2017\nJiž dlouho mé rodině pomáhá s financováním např. Hypotéka půjčka atd..\nMá naší plnou důvěru a nikdy v ničem nezklamala. Vřele doporučuji.\nMichal Šána 9.9.2019


Jak kineziotaping aneb "tejpování" ulevuje od bolestí\nKineziotaping nebo počeštěně "tejpování" je v posledních letech velmi populárním způsobem léčby. Jde o rehabilitační metodu, která vám může ulevit od celé řady problémů a bolestí. Tejpování se využívá pro mírnění bolesti kloubů, šlach a svalů, ale i zlepšení lymfatického oběhu nebo také částečně pro léčení jizev. Jeho využití je vskutku široké.\nKineziotaping neboli tejpování spočívá v lepení speciálních barevných pásek na tělo. Ke správnému provedení tohoto procesu jsou důležité kvalitní anatomické znalosti, aby tejpy opravdu fixovaly bolavá místa. Měl by je tak aplikovat pouze odborník, který zná do detailů stavbu těla a dokáže tak pomocí pásek skutečně ulevit od bolesti.\nVýhodou pásky je, že se vlastnostmi velmi blíží naší kůži. Je velmi elastická, neomezuje nás při běžném pohybu. Použitý materiál navíc musí zajistit prodyšnost, aby tak kůže mohla dýchat. Tejp je také voděodolný, díky tomu vydrží na těle od tří do sedmi dnů a fixuje tak postižené místo opravdu dostatečně dlouho.\nDále čtěte: Bolí vás záda? Rovnejte si je chytře a předejděte další bolesti\nJak tejpování pomáhá\nMechanismus tejpování je založen na elasticitě pásky, kdy při správné aplikaci dochází k tahu kůže a svalů správným směrem. Tejpy zaručují také neustálé dráždění dané oblasti (nikoliv to nepříjemné) a mozek tak začne místu věnovat větší pozornost. Díky tomu dochází lépe k nápravě a stabilizaci. Na základě vrásnění a tahu, které po nalepení pásky na kůži vzniknou, se otevírají předtím špatně stlačené lymfatické cévy a dochází tak i k lepšímu oběhu.\nDále čtěte: Léky na bolest neléčí příčinu, pouze tlumí vaše vnímání\nKdy se rozhodnout pro tejpování?\nKineziotaping se pro vás může stát velmi účinným řešením vašeho problému, ne vždy je ale vhodnou metodou léčby. Tejpování byste se měli vyhnout v případě zhoubných nádorových onemocnění, zánětů, trombóz, srdeční nedostatečnosti nebo také při některých onemocněních kůže. Vždy se poraďte se svým lékařem, jestli se konkrétní problémy dají léčit i pomocí této metody.\nKineziotaping se naopak snadno používá k úspěšnému léčení velké řady problémů se zády, pomůže také při přetížení či bolesti kloubů a svalů. Tato metoda se užívá i pro regulaci rozestupu břišní stěny, dokonce může pomoct i s gynekologickými problémy. V neposlední řadě pak nachází uplatnění i jako podpora svalů po operaci.\nDále čtěte: Problémy s klouby můžete mírnit i pomocí potravin\nbolest klouby svaly zdraví životní styl


X Factor 2014 stále hledá své české diváky (sledovanost) | Panáček v reality show\n17. Březen 2014 | napsal(a): Nick Flyer | reality show: X Factor\nX Factor v České republice\nLídrem byli opět Doktoři z Počátků s 1,572 milionem diváků. X Factor předběhla i ČT1 s filmem Muž, který vycházel z hrobu i s pořadem 168 hodin.\nVypadá to tedy, že nedělní večery už nejsou těmto pořadům zasvěcené a pokud to tak půjde dál možná nezbude, než X factor přesunout jinam nebo to přetrpět, protože na Slovensku se, podle zprávy na facebooku, X Factor stal jednoznačným lídrem na trhu.\nDruhá kastingová časť dosiahla nárast o približne tretinu, keď podľa našich informácií si ju pozrelo 13,3 % divákov vo veku 12-54 rokov, čo predstavovalo podiel 31,4 %. X Factor týmto výsledkom dokázal poraziť ako úvodnú, tak druhú časť konkurenčného Hlasu, ktorý sa k tomu doteraz vysielal s jedným krátkym brejkom. Štart Hlasu sledovalo 12,9 % divákov (12-54) s podielom 34,8 %, druhú epizódu 11,3 % / 30,7 %.\n17. 3. 2014 (10.09)\nTady nejde moc ani o přesun show na jiný den. Tady jde spíš o to, že Prima dělá opravdu malou a špatnou propagaci oproti Jojce.\n17. 3. 2014 (10.12)\n@TomášX: Tak já myslím, že boj s Doktory je boj s větrnými mlýny. Asi by se dalo lepší propagací dostat aspoň na ten půlmilion nebo na úroveň sledovanosti ČT1, ale nemají šanci být první nebo se tomu alespoň přiblížit.\n17. 3. 2014 (10.16)\nAhoj, prijde mi, ze X-Factor by mohli presunout, kam by chteli, klidne proti Hlasu a stejne by to projel… format je skvelej, lepsi nez Hlasu, udelany je to dobre, ale\nze jim chybi soutezici, to je bohuzel fakt a veskera pompeznost show pak vychazi naprazdno… Prima a Joj za to vlastne ani nemuzou, ze v Hlasu nevadi, ze soutezici neprijdou pres normalni casting, ale na „objednavku televize,“ protoze Hlas nehleda nove zpevaky jako XF, hledaji se proste jen hlasy, nejlip uz se zkusenostmi, coz za soucasneho stavu cesko-slovenskovenskeho vysbiraneho rybnicku hraje do karet Nove/Markize…\nnicmene ty souteze sou v pocatecni fazi hodne rozdilny, takze se to tezko porovnava, nicmene predstava, ze by se soutezici prohodili, mi prijde celkem smesna…. bezmala vsichni z Hlasu (vcetne nepostupujicich) by meli v XF jasna ctyri ano… co se tyka postupujicich v XF, nejednomu by se patrne nikdo neotocil….\n17. 3. 2014 (10.25)\n@yeey: Ahoj, zdravím tě po delší době :-) Jinak s tebou absolutně souhlasím a napsal jsem to už i do vedlejší diskuse – plusy XF jsou zpracování a porota, Hlas má ale rozhodně lepší soutěžící (což je pro běžného diváka ta podstatnější složka) :-)\n17. 3. 2014 (10.27)\n@Nick Flyer: Propagace je na naší straně (ČR) velmi mizerná. Konkurence dávkuje připomínky průběžně celý týden, v klidu i pár hodin po odvysílání už jedou články o aktérech příštího dílu. Jde sice většinou o články v bulvárním bulváru, ale zřejmě to tu správnou diváckou základnu trefuje.\nPřístup Primy nechápu, vypadá to jako kdyby šlo jen o trpěnou záležitost. (ale já toho u téhle tv stanice poslední dobou nechápu víc – přijde mi jak kdyby ve vedení seděli tak turci s rumuny)\n@yeey: Taky zdravím a souhlasím……\n17. 3. 2014 (10.32)\nX factor by mohl mit lepsi format, lepsi moderatory, lepsi vystoupeni nez Nova a stejne by to s nima projel, Prima s Novou vubec nemuze souperit vzdycky bude ta s nizsi sledovanosti, nepomuze ji vubec nic.\n17. 3. 2014 (10.37)\n@DJ Vlado: No v tom pripade sem asi bezny divak :-)) ale musim rict, ze i to zpracovani Hlasu mi prijde slusny (studio, svetla, kresla – lepsi nez posledne), co se tyka poroty, sem naprosto spokojen s Martou, Majkem a Pepou… MD se snazim nevnimat a Dara… co nadelam, ale nijak zvlast nerusi… porota XF je fajn, hlavni kouzlo je urcite v jeji neokoukanosti, jeste sem se jim ale uplne pod kuzi nedostal…\n17. 3. 2014 (10.38)\nMonika: já nevím, proč Ty vždy přijdeš s tak razantním a nekompromisním názorem. Vždyť to, co říkáš není vůbec pravda. Prima má řadu programů, které mají lepší sledovanost než Nova – vem si první Vyvolené, proti kterým Nova postavila BigBrothera a dotálně to projela. To, že XFactor nemá takovou sledovanost vidím mimo jiné také v tom, že na rozdíl od Hlasu se XFactor utápí v mraku reklam a špatně sestřihaném celém pořadu. A taky ve špatné volbě vysílací doby. Kdyby se XFactor vysílal třeba ve čtvrtek, řekla bych, že by diváků přibylo. Atd.atd.\n17. 3. 2014 (10.40)\n@Mila2: To je pravda, ty se vracis k poradu x let staremu…\n17. 3. 2014 (10.41)\n@Mila2: Ano, hodit ho ve ctvrtek proti Ordinaci v ruzove zahrade to je supr napad:-))))))\n17. 3. 2014 (10.43)\n@yeey: zdravím a souhlasím. Taky jsem se bála Mdýho, ale daří se mi ho nevnímat. Dara by tam pro mne vůbec být nemusela, ale nevadí mi a jsem vždy zvědavá na hodnocení Majka, Pepy a Martičky.. a Hlas si u mne našplhal, že minule vynechal reklamy. Je mi jasné, že to bylo asi jen dočasné, ale i tak mi přijde, že tam někdo myslí a jde mu o sledovatelnost. Kdežto XFactor dělají na Primě amatéři. Mám pocit, že ti samí, co dokonale zmršili poslední Vyvolené….\n17. 3. 2014 (10.44)\n@Monika: Ordinace je teď už taková splácanina nesmyslů, že pochybuju, že se na ni ještě někdo kouká….. nebo v pátek.. to nic zásadního neběží\n17. 3. 2014 (10.47)\n@Mila2: mysim, ze by ses divila :-)\n17. 3. 2014 (10.48)\nJinak dle prvních informací se X Factor na Slovensku probudil a u diváků zabodoval. Takže to bude skutečně spíše o tom nedostatečném promu TV Prima. Pravdou taky je, že já se na to dívám přes online stream na TV Joj, když Prima dosud svoje vysílání nestreamuje :-) Ale neodvážím se tvrdit, že takových lidí bude hodně, spíše drobky.\n17. 3. 2014 (10.51)\nNo a není ta vyšší sledovanost na Slovensku daná i tím, ze víc soutěžících je ze Slovenska? Sice jsem si statistiku nedělala, ale mám pocit, že slovenština byla včera slyšet více…\n17. 3. 2014 (10.56)\n@Mila2: a to divák ví jak, jaký podíl bude v daném díle soutěžících ze Slovenska a kolik z ČR? :-)\n17. 3. 2014 (11.05)\n@SUNíčko: to nevím :-) jen se zamýšlím nad důvody, proč na Slovensku XFactor frčí a u nás nikoli…\n17. 3. 2014 (11.16)\nTak když si vezmu, že i Máme rádi česko, které stálo proti filmům Ženy v pokušení a S tebou mě baví svět, které prostě lidi baví mělo skoro 650 tisíc diváků, a taky to nijak závratně nepromují ten pořad (aspoň mi to tak nepřijde) tak prostě bude asi fakt průser hodně i v přesycenosti a ruku v ruce s časem vysílání a malým promo to dává dohromady tyhle čísla. Škoda.\n17. 3. 2014 (11.17)\nVčera jsem sledovala jen jedním uchem a okem, teď si to pouštím že záznamu a nestačím se divit. Titulky pod písní, aby příběh a doják pochopili úplně všichni?! Ještě že vedle předtičeného smíchu nelze pouštět předtočený hromadný pláč!\nNemůže hrát roli i to, že Slováci berou XF víc za svůj? Natáčelo se v Bratislavě. Spoustu potenciálních soutěžících se jistě rozhodovala podle toho, kam dojedou blíž a snáz.\nA Prima se k XF „přiznala“ velmi pozdě, proti Joj.\nNěkomu imho může vadit i absence českého moderátor.\n17. 3. 2014 (11.25)\nPrima ma obecne problem se sledovanosti reality show, zadna z nich nevykazuje vyraznou sledovanost (vyjimkou byli jen x let stare VV, a to hlavne diky Vladkovi), takze ta cisla nejsou nijak prekvapiva. Soutezit s Novou uz vubec nemuze, vzdycky cistila a jeste dlouho bude cistit Nove boty. Jen si vemte jakou sledovanost maji televizni noviny na Nove a na Prime.\n17. 3. 2014 (11.37)\nTak sledovanost XF na Slovensku vyletěla z 23,2 % až na 31,4 %. Těžko říct čím to, buď zafungovalo promo JOJky a první díl a nebo Markíza nasadila slabý konkureční film. Ukáže se příští týden.\nKaždopádně si nemyslim, že by za nízkou sledovaností u nás mohla převaha slovenských soutěžících, nebo to, že to bylo točeno v Bratislavě apod. Myslim si, že tady to analyzujete až moc :D běžný divák tohle vůbec neřeší imho. Hlavní důvod jsou podle mě Doktoři z počátků, které zdá se neporazí nikdo. ČT má svůj podíl starších diváků vždycky zajištěný, takže té XF konkurovat nemůže. Přesycenost talentovkami taky určitě hraje roli, když si uvědomíme, že už od podzimu 2010 tu běží nepřetržitě nějaká talentová show. Na Slovensku by ta sledovanost taky možná nebyla tak velká, kdyby byla STV silnější.\n@Mila2: V pátek? Z bláta přímo pod okap, když ČT dává a bude dávat do prázdnin První republiku, která má běžně k 1,5 miliónu diváků a následuje ji Všechnopárty, která na tom není o mnoho hůře. Navíc – spousta lidí začne trávit čas na víkendových cestách a fiasko by bylo dokonáno. Není žádný prostor.\n17. 3. 2014 (12.55)\n@Klára: no tak se zdá, že ten, kdo v Nově vymyslel pro Hlas středu, dobře věděl, co dělá…\n17. 3. 2014 (13.09)\n@Mila2: Geniálně :-) Pondělí ČT jasně vede s Případy 1.oddělení, úterý a středa Ordinace, pátek První republika. Sobota má tradičně slabou sledovanost všech programů. Ve středu se mohou tedy dostat (i při dnes už celkovém nezájmu) na sice slabou, ale přesto solidní sledovanost. Myslím, že Nova o mnoho více nečekala. Potřebuje hlavně prodat ten reklamní čas.\n17. 3. 2014 (14.07)\nno já jelikož nesleduju Ordinaci ani První republiku, tak jsem asi málo v obraze..:-) zato si nenechám ujít pondělní večery na ČT1, to by u mne neměl ani Hlas ani XFactor šanci\n17. 3. 2014 (14.11)\nTady jde jen o jednu věc, že tam je dáván minimální prostor českým soutěžícím a na to prostě tady lidi kašlou.\n17. 3. 2014 (19.13)\nno a čo že je tam málo čechov radšej počúvajte slovenčinu budete vedieť daľší cudzí jazyk\n17. 3. 2014 (20.09)\nPřiznám se, že se nevyznám v českém divákovi. Vždycky si vzpomenu jak jsem se účastnil setkání fyziků v Hong Kondu ASP COM a zabloudil jsem ve městě, které je postavené ve třech podlaží jako Rubikova kostka. Problém pro jednorozměrného pražáka a ještě větší problém pro 0-rozměrného vesničana, který zná každý kámen v dědině. Letadlo odlétalo za tři hodiny a já jsem běžel městem a zoufale jsem v záplavě činsko-honkongských obrázků a usměvavých obličejů hledal svůj hotel. Snad je to naše domácí peřina, která nám brání vidět svět. Pro mně by bylo super soustředit se na reality show jako třeba The Amazing Race. Pro mně bylo nejvíc emotivní když v TAR 1 vypadli staří manželé a všichni jim tleskali, nebo když v cíli v NY dobíhali rodinní New Yorřčani a spadla jim čelist, že je předbehli manící Rob a Brenner. Ale u nás se asi tahle RS nechytne – škoda.


Šofér Audi měl na Jihlavsku pozitivní test na drogy. Za volantem neměl co dělat | Krimi-listy.cz - krimi zprávy z celé Vysočiny\nŠofér Audi měl na Jihlavsku pozitivní test na drogy. Za volantem neměl co dělat\nAutor: David Kratochvíl - Neděle, 24. února 2019, 14.43 hod.\nKrajští policisté z oddělení silničního dohledu prováděli v pátek 22. února dohled nad bezpečností a plynulostí silničního provozu. Kolem čtrnácté hodiny odpolední kontrolovali na silnici II/602 na Jihlavsku osobní vozidlo Audi S8, které řídil muž, který na místě nepředložil řidičský průkaz.\nPolicisté vyzvali řidiče k předložení dalších dokladů potřebných k řízení a provozu vozidla. Lustrací v příslušných systémech policisté zjistili, že třiadvacetiletému řidiči byl na základě rozhodnutí Magistrátu hlavního města Praha vysloven loni v říjnu zákaz řízení motorových vozidel v délce šesti měsíců pro všechny skupiny a na základě rozhodnutí Magistrátu města Jihlava mu byl vysloven zákaz činnosti spočívající v zákazu řízení motorových vozidel v délce šesti měsíců pro všechny skupiny, a to do července letošního roku.\nŘidič tedy pozbyl řidičské oprávnění a má vysloveny dva platné zákazy řízení všech motorových vozidel. Při kontrole vzniklo podezření, že řidičova schopnost k řízení je ovlivněna jinou návykovou látkou a z tohoto důvodu u něho policisté provedli orientační test na přítomnost jiných návykových látek s pozitivním výsledkem.\nPolicisté ho vyzvali k lékařskému vyšetření spojenému s odběrem biologického materiálu, které na místě odmítl. Policisté muži zakázali další jízdu. Ve věci zahájili policisté úkony trestního řízení pro podezření ze spáchání přečinu maření výkonu úředního rozhodnutí a sdělili mu podezření z výše uvedeného přečinu.\n"Věc policisté řeší ve zkráceném přípravném řízení," doplnila krajská policejní mluvčí Dana Čírtková.\nŘidič v Jihlavě řídil zdrogovaný. Test vyšel pozitivní na metamfetamin\nŘidič skončil na Jihlavsku s autem v rybníce. Na souš ho vytáhli až hasiči\nVe Vápovocích hořela střecha domku. Škoda jde do statisíců korun


Františkáni a zvířata dnes\n"Pomyslete, moji bratři, na krutosti páchané na nevinných zvířatech, a pak poznáte pravý smysl Kristova utrpení na kříži." kardinál John Newman\nKřesťané sice říkají, že svět je boží stvoření, ale mimolidské bytosti v něm přehlíží. "Slova o posvátnosti života, občas při rozmanitých příležitostech pronášená, jsou pouhou frází, není-li přiznáno veškerému stvoření před tváří jeho Učinitele věčné zaměření. Kdyby nám bylo bytostně cizí, neměli bychom si s ním co říci. Chápat spasení jenom v úzce výlučném rozmezí lidského rodu je odmítnutím rajského společenství, pokusem svléci jeho zuboženou podobu jako špinavé prádlo, snahou stavět malou archu jen pro lidskou posádku, na jejíž palubu lidé, zaměření na osobní záchranu, odmítají vpustit ostatní tvory".\nZákladní drama pro křesťany je spása. A nikoli spása všeho, ale lidská spása. A tak se svět je jevištěm a zvíře kulisou na tomto jevišti. Přes tuto církevní tradici oddělování lidí od zvířat však v křesťanství nalezneme prastarý spodní proud, který má se zvířaty soucit a katolické světce, kteří měli velmi přátelský vztah ke zvířatům. Nalezneme je již ve staré apokryfní literatuře. Patří k němu církevní otcové ze čtvrtého století Basil a Ambrož, Jan z Chrysostomu, keltští světci, Kierán ze Saighiru, svatý Guthlac z Croylandu, sv. František z Assisi, sv. Antonín z Paduánský, sv. Bonaventura, v. Filip Neri, sv. Martin de Porres, Rosa z Limy...).\nOd renesance byla zvířata ze společenství svatých jakoby vypuzena, bylo to důsledkem rostoucí tendence zaměřit všechnu pozornost na lidi. Postupně se začal klást důraz na jedinečnost lidí. Zvířecí bližní se začali z obzoru křesťanského pohledu na svět vytrácet.\nLze se domnívat, že během života sv. Františka byli ostatní bratři inspirováni Františkovým vztahem k přírodě. Františkánský světec, se kterým se pojí legendy o zvířatech, podobně jako se sv. Františkem je sv. Antonín Paduánský. O sv. Antonínovi se dochovaly legendy, které vyprávějí, že když lidé nechtěli naslouchat Antonínovu kázání v Rimini, vystrčili ryby z vody hlavy a dokud kázání neskončilo, pozorně Antonínovi naslouchaly. Jiná legenda vypravuje, že se jeden pohan posmíval hostii, kterou držel sv. Antonín v ruce. A v tu chvíli se hostii poklonil osel, který pohanovi patřil. Smrtí sv. Františka však zájem o mimolidské tvory postupně utichá. Postoj sv. Františka v rámci křesťanství nezískal významnější odezvu.\nLynn White Jr. inicioval v 70. letech diskuse o kořenech environmentální krize v křesťansko-judaistické kultuře. Poukazoval zejména na antropocentrický ráz Bible a výzvy k zaujetí panského postoje k přírodě. Z přednášky 26. prosince 1966, která vyvolala mezi křesťany dost negativních emocí (úryvek):\n"Pozdější komentátoři tvrdili, že když kázal František ptactvu, byla to výtka lidem, kteří mu nechtěli naslouchat. Avšak původní zprávy říkají něco jiného: vyzýval ptáčky, aby chválili Boha, a ti ve své extázi radostně cvrlikali a mávali křídly. I legendy o svatých, především irských světcích, hovoří o jejich komunikaci se zvířaty, ale vždy z pozic, aby prokázali svou člověčí nadvládu nad ostatními tvory. Avšak František byl jiný. Kraj Gubbio v Apeninách pustošil divoký vlk. Podle legendy sv. František mu domluvil a přesvědčil ho, že jedná špatně. Vlk činil pokání, zemřel ve vůni svatosti a byl pochován v posvěcené půdě.\nTo, co sir Steven Ruciman nazývá "františkánské učení o zvířecí duši", bylo rychle potlačeno. Je možné, že bylo zčásti inspirováno, ať vědomě či nevědomě, vírou v reinkarnaci, kterou vyznávali kacířští kataři, kteří se v oné době hojně vyskytovali v Itálii a jižní Francii. Tuto víru kataři údajně převzali z Indie. Je příznačné, že zmínky o převtělování lze také nalézt kolem roku 1200 v západním judaismu, zvl. v provensálské kabale. Avšak František se nepřidržoval nauky o převtělování duší ani nebyl panteista. Jeho pojetí přírody a člověka se opíralo o jedinečný druh panpsychismu všech živých i neživých jednotlivin, které byly určeny k oslavě jejich ničím nepodmíněného, transcendentálního Stvořitele, jenž v konečném gestu kosmické pokory se inkarnoval do těla, ležel bezmocně v jesličkách a umíraje visel na popravišti...\nNejvětší duchovní revolucionář v dějinách Západu sv. František navrhl alternativní křesťanský pohled na přírodu a na vztah člověka k ní: pokusil se nahradit ideu, že člověk je pánem přírody. Se svým názorem však neuspěl. Jak naše současná věda, tak současná technika jsou tak zabarveny pravou křesťanskou arogancí vůči přírodě, že od nich samotných nelze očekávat řešení naší ekologické krize. Vzhledem k tomu, že kořeny našich potíží a strastí jsou převážně náboženské, i náprava musí být v podstatě náboženské povahy, ať už ji budeme či nebudeme za takovou označovat. Musíme znovu promyslet a procítit svou povahu a osud. Hluboce náboženské, i když kacířské pochopení prvotních františkánů vzájemné duchovní závislosti všech částí přírody nám může ukázat směr. Navrhuji, aby sv. František byl vyhlášen patronem ekologie". (což se stalo)\nCelá přednáška na global21.cz\nV soudobých františkánských řádech nehraje příroda a zvířata žádnou roli. Přátelské vztahy se zvířaty se nepěstují. Dříve chovali řeholníci králíky a slepice (pro užitek z masa a vajec). Nyní tomu brání přísnější hygienická opatření či se to ekonomicky nevyplácí. S domácími zvířaty přicházejí do styku bratři v noviciátech na venkově. Jedná se zase o užitkový chov zejména slepic a králíků. Panuje názor, že zvířata jsou především k tomu, aby se snědli nebo z nich by nějaký materiální užitek. Řády vycházejí z přesvědčení, že vztah sv. Františka ke zvířatům byl jen jeho osobní záležitostí, v podstatě marginální záležitostí. Převládá názor, že důvodem jeho obliby i jmenování za patrona ekologie, jsou romantizující představy lidí o Františkovi krmícího ptáčky a podobné líbivé legendy o zvířátkách. K skutečnosti, že František je patron ekologie, se členové řádů staví poměrně obezřetně, neboť toto jmenování může přinášet mnoho nedorozumění a zkreslení obrazu sv. Františka před laickou veřejností. Zobrazování svatého Františka jako ochránce zvířat a Zeleného se jim příčí. Ekologickým aktivitám se i české františkánské řády vědomě nevěnují. A praktické činy lásky ke zvířatům (např. útulky pro psy a kočky) jim nepřijdou ani na mysl. S přírodou se již u františkánských řádů nepočítá jako s inspirativním prostorem pro spirituální růst. K zvířatům mají vztah jen spotřební, utrpení zvířat se jich nedotýká víc než je mezi katolíky zvykem. S tím, že výjimky jednotlivců budou potvrzovat pravidlo.\n1. část sv. František z Assisi a zvířata\n3. část Církev, papež a zvířata dnes\nMilé církve, milí křesťané (otevřený dopis)\nKřesťanství a environmentální etika - Marek Orko Vácha


Bolt Usain - 200 m - 19,83 s (2008) - Atletika\nHomepage › Pro členy › Trenéři › Biomechanika › Kinogramy › Sprinty - běhy - chůze › Bolt Usain - 200 m - 19,83 s (2008)\nBolt Usain - 200 m - 19,83 s (12.6.2008)\nUsain Bolt – Zlatá tretra 2008 – 200 m – 19,83\nKinogramy připravuje CASRI ve spolupráci s panem Pavlem Beranem. V případě zájmu o jednotlivé kinogramy vytištěné na profesionální tiskárně XEROX (křídový papír, formát A4, za 200,-Kč + poštovné) kontaktujte pana Pavla Berana mladšího (best.foto@seznam.cz, 603 859597). Při objednávce uveďte přesnou specifikaci požadovaného kinogramu (jméno atleta, disciplínu, výkon a datum).\nKomentář Ludvíka Svobody (pozn. k číslování snímků - v řádcích na sebe snímky navazují zprava doleva):\nKinogram Jamajčana Usaina Bolta, dnes už světového rekordmana v bězích na 100, 200 m a ve štafetě 4 x 100 m, je z letošního ročníku Zlaté Tretry v Ostravě, kde Bolt zvítězil v čase 19,83, což byl v té době nejlepší světový výkon roku 2008.\nKinogram zobrazuje dva a půl kroku jamajského sprintera v úseku tratě kolem 170 m, tedy třicet metrů před cílem. V této části tratě je již zcela zřejmé, že dvoustovkaři neběží maximální frekvenci kroku, ale naopak k udržení rychlosti (rychlost = frekvence x délka kroku) využívají velkou délku kroku, čehož je Bolt (jeden nejvyšší ze sprinterů světové špičky) ukázkovým příkladem. Přesto je na běhu Usaina Bolta vidět nejnovější trend světových sprinterů, a to snaha o maximální zkracování doby letu i doby opory. Zřetelně to je vidět na obrázcích 2 - 4, kde ani v závěru tratě (30 m před cílem) se Bolt nepokouší o maximální propnutí v kolenním kloubu (tzv. běžecký luk), ale naopak snaží se být opět co nejrychleji na zemi a přichystat se k aktivnímu došlapu na podložku a tím zkrátit dobu letu. Vypadá to, jako by v běhu „mírně seděl“, což se řadu let považovalo za chybu, ale studie kinogramů i videozáznamů současných světových sprinterů tento trend ve vývoji techniku sprinterského běhu zcela jasně zaznamenávají. To samé je vidět i z obrázků 8 – 10.\nI při snaze zkracovat dobu letu však běží Bolt s velice vysokým těžištěm, což nejlépe dokumentují obr. 15 a 16, a to i v tzv. amortizační fázi kroku (obr. 13). Velkou předností běhu Usaina Bolta je i ohromná uvolněnost běhu, což je dobře vidět na stažení bérce pod hýždě (všeobecně považováno za znak uvolněnosti běhu) na obrázcích 1, 7, a 13. Pata se mu zde téměř dotýká hýždí a pak je ostrým kolenem vedena vpřed (nejlépe na obr. 7 – 10), a to tak, že jeho stehno švihové nohy je téměř vodorovné s podložkou (obr. 10).\nTéměř učebnicová je u Bolta práce paží. Bolt se i v ní snaží zkrátit a zrychlit letovou fázi, při čemž je práce paže opačné k odrazové noze při jednotlivém kroku zřetelně ve větším rozsahu za tělem, než před ním. Zvláště dobře viditelné to je na obrázcích 13 – 15. Práce paže před tělem není tak viditelná a horní polovina paže (ramenní) se mu téměř vůbec nedostane před tělo (obrázky č. 3 a 10), zdá se jakoby Bolt paži pouze dostal na úroveň trupu a poté si ruku přitáhl k rameni (obr. 2 – 4), což dokumentuje velmi malý úhel v loketním kloubu při práci paže před tělem (obr. 3, a ještě lépe na obr.10), na rozdíl od téměř učebnicového držení opačné paže za tělem (obr. 10).\nZ kinogramu je vidět i výborná práce kotníků, tzv. dvojitá, kdy Bolt těsně před dopadem na podložku využije jakéhosi předpětí díky viditelné plantární flexi v kloubu kotníku (špička chodidla je těsně před dopadem na podložku výše než pata – obr. 6). Následně pak je špička nohy aktivně vedena k podložce a dochází k velice krátkému kontaktu s ní. Opět doklad tendence současných světových sprinterů ve snaze o zkracování doby opory – obr. 6. – 8.\nNa kinogramu Usaina Bolta je zcela možno studovat téměř ideální techniku sprinterského švihového způsobu běhu. U koho jiného by se ostatně dalo hovořit jako o ideálu, když ne u světového rekordmana.


Jsme na Srí Lance - Naše služby\nBalíčky u nás nenajdete. Srí Lanka je velká a hodně rozmanitá země, tak přistupujeme ke každému individuálně. Záleží na vás, co všechno si budete přát.\nTransfer z/na letiště s osobním řidičem\nŘidič bude na vás čekat v příletové hale (Bandaranaike International Airport). Bude mít cedulku s vaším jménem a číslem letu. Odveze vás přímo k nám. Cesta trvá cca 2 h a cestou lze na dálnici zastavit na „Service station“ kde si můžete dát jídlo, nakoupit nebo si „odskočit“\nZapůjčení motorky „skútru“\nCena je na 1 den 1300 lkr (cca 170kč). Cena neobsahuje pohonné hmoty, ale helmy ano.\nSrí Lanské „TAXI“ TUK-TUK\nPokud motorka není pro vás, zařídíme vám tuktuk s řidičem, který vás odveze kam si budete přát. Cena se pohybuje od 80-100 lkr/km\nVýlety na míru podle vašich přání\nSpolečně probereme vaše přání, možnosti a plány, abyste si užili dovolenou na Srí Lance v plné parádě a bez starostí.\nJsme tady pro vás a budeme vždy na telefonu, kdykoliv budete potřebovat poradit, nebo něco zařídit ❤\nZařídíme vám masáž, na kterou nezapomenete. Můžete si vybrat hned z několika druhů masáží. Můžete jít v páru nebo sám/a. Rezervaci masáže je třeba udělat alespoň den předem. Nejdražší Ajurvédská masáž celého těla na hodinu a půl stojí 3000 lkr.\nSrí Lanka je bohatá země a má taky bohaté moře. Máte možnost zažít potápění bez licence do 10 metrů. Cena startuje od 4000 lkr. Nebo také šnorchlování u různých útesů a pláží (sezónní akce)\nTradiční jídlo na Srí Lance je RICE AND CURRY a je velký zážitek ho ochutnat. Ale dáváme vám taky možnost ho uvařit a sníst! Pokud máte rádi vaření s kvalitním koření a lákají vás exotické ingredience, tak velice doporučujeme.