V Drahlově mají opět po letech své hasiče - Kroměřížský deník\nV Drahlově mají opět po letech své hasiče\nKroměříž/ Drahlov - Po patnáctileté pauze mají opět v kroměřížské místní části Drahlov dobrovolné hasiče. K založení jednotky se rozhodla skupinka tamních lidí, kteří chtěli tradici sboru v obci znovu oživit.\nDobrovolníci jsou sice zatím bez patřičného vybavení, město Kroměříž ale jejich aktivitu na posledním zasedání zastupitelstva podpořilo částkou sto tisíc korun.\n„Chtěli jsme po několika letech obnovit činnost sboru. Vždycky tu bývali dobří hasiči, k dispozici měli i vlastní hasičkou zbrojnici. Nyní tu máme mladé zájemce, i ty starší, kteří se pro to tuto činnost nadchli," prozradila předsedkyně osadního výboru v Drahlově Ludmila Apolenářová.\n„Oficiálně jsme sbor založili letos před prázdninami. Kromě vlastního razítka ale zatím ještě patřičnou výstroj a vybavení nemáme,“ popsala začátky sboru Apolenářová.\nS činností dobrovolných hasičů v Kroměříži a jejich místních částech, jako jsou Postoupky, Bílany, Hradisko a Trávník, je radnice spokojená, proto se rozhodla nově založený sbor finančně podpořit. „Sto tisíc korun je určeno na nákup vybavení,“ vysvětlil mluvčí městského úřadu Pavel Zrna.\nKroměřížská radnice na fungující dobrovolné hasiče nezapomíná ani při schvalování rozpočtu. „Město kompletně vybavuje sbory technikou,“ upozornil starosta Miloš Malý. Částka, kterou je zastupitelé ročně podporují, jde až do milionů korun.\n„Například v letošním roce jsme pro ně vyčlenili dohromady dva miliony sto třicet tisíc korun. Jejich práce si vážíme. V mnoha situacích se už osvědčili a někdy byli na místě i dříve než profesionálové,“ uzavřel Zrna.


Ejakulace (vyvrcholení) do těla | Milování.cz\nEjakulace muže do pochvy ženy je tou nejpřirozenější formou vyvrcholení muže vůbec. Jedná se totiž o cestu přirozeného oplodnění ženy mužem. Bez ejakulace do pochvy ženy, je jakákoli jiná forma zavedení nebo zatečení spermatu do pochvy považovaná za náhradní nebo nechtěnou.\nPro muže se jedná o velmi intenzivní prožitek při kterém vnímá, že jeho semeno se dostalo do ženy. V případě, že žena není antikoncepcí nebo jinou ochranou chráněna proti otěhotnění, může dojít k jejímu oplodnění.\nPro ženu je pocit nechráněného pohlavního styku, zakončeného ejakulací do vagíny, většinou ještě mnohem emočně výraznější, jak pro muže. Žena si totiž uvědomuje, že po ejakulaci je naplněna spermatem muže a nic nebrání tomu, aby v jejím těle vznikl nový život. Mnoho žen, po takovémto pohlavním styku s vyvrcholením do vagíny, prožívá velmi silné emoční vlny štěstí, obav, radosti i něčeho, co ani neumí popsat. často se ženy v těchto chvílích rozpláčou, smějí se nebo prožívají pocity obrovského štěstí, lásky a odevzdání se.\nFormy ejakulace muže\nEjakulace do vagíny může proběhnout jako\nchráněný pohlavní styk s využitím bariérové antikoncepční metody - kondomu nebo ženského kondomu - Femidomu\nEjakulace při análním styku může proběhnout jako\nchráněná forma análního styku s využitím bariérové antikoncepční metody - kondomu\nnechráněný sexuální anální styk\nAnální styk může být proveden mezi mužem a ženou, ale také mezi mužem a mužem.\nEjakulace do vagíny v případě placených sexuálních služeb\nVyvrcholení do pochvy bez ochrany však často žádají muži jako sexuální službu po prostitutkách (sexuálních pracovnicích). V tomto případě se samozřejmě na straně ženy, která tyto služby muži poskytne, nedá mluvit o nějakém emočním zážitku. Pokud s touto formou souhlasí, pak se jedná pouze o formu ukončení placeného sexuálního úkonu. Prostitutka i její klient se však vystavují značnému riziku. To, že by prostitutka nebyla proti nežádoucímu otěhotnění je málo pravděpodobné. Největší riziko pramení z nechráněného sexuálního styku, který je velkým rizikem z pohledu přenosu sexuálně přenosných infekcí. V takovémto případě je nutné sexuální spojení hodnotit jako porušení pravidel "Bezpečného sexu (lépe bezpečnějšího sexu)".\nZ tohoto důvodu se pro placené sexuální služby doporučuje bez výhradně používat kondom. Není to sice 100% dokonalá ochrana, ale je to jediná barierová ochrana, která v takovémto případě může před sexuálně přenosnými infekcemi alespoň částečně ochránit jak muže, tak i prostitutku. Je logické, že kondom musí být použit po celou dobu soulože, protože jinak by došlo ke vzájemnému kontaktu tělesných tekutin mezi mužem a ženou.\nProblematikou placeného sexuálního styku se musím zabývat ne z důvodu, že bych tuto formu sexu schvaloval, ale proto, že ji muži v dnešní době vyhledávají častěji, než je zdrávo...\nJsou prostitutky, které o tom, že klient může při pohlavním styku ejakulovat do vagíny někdy informují na svých webových stránkách (pokud je mají) nebo zákazníka informují přímo při uzavírání dohody o sexu. Takováto forma ejakulace bez ochrany je samozřejmě samostatně zpoplatněna. Muž, který na její návrh přistoupí, by si měl být vědom toho, že sexuální pracovnice tuto službu nejspíš nabízí všem zákazníkům. Pravděpodobnost, že je nakažená nějakou sexuální chorobou, je v takovémto případě velmi vysoká. Vzhledem k tomu, že nákaza je obousměrná, pak v případě, že žena je pozitivní, je vysoká pravděpodobnost, že se od prostitutky nakazí i on. Také by si muž měl uvědomit, že prostitutky zvládnou za den více klientů. V takovém případě si muž užívá sexu v prostředí, kdy před ním nejspíš ejakulovala řada jiných mužů....\nNaprosto stejná a možná i větší rizika je nutné zvažovat i při všech formách análního sexu mezi partnery jejichž sexuální minulost je nejistá. Zvláště velká rizika je nutné očekávat při análním sexu mezi prostitutkou či prostitutem a klientem.\n‹ Ejakulace muže při orálním sexu, kdy žena polykat nechce... o úroveň výš Ejakulace (vyvrcholení) do úst ›


Trump svými cly potrestal hlavně Američany, ukázala studie - Novinky.cz\nNovinky.czEkonomikaTrump svými cly potrestal hlavně Američany, ukázala studie\n16. 1. 2020, 19:19\nTeoreticky by část nákladů měli nést zahraniční exportéři, kteří by kvůli clům měli snížit ceny, a tím i své marže. Podle dat k tomu však téměř nedošlo.\n„Poměrně překvapivě jsme zjistili, že ve většině odvětví nesou břímě těchto amerických cel americké firmy a američtí spotřebitelé,“ napsali autoři studie Mary Amitiová, Stephen Redding a David Weinstein.\n„Podle obchodní teorie by cla uvalená velkou zemí typu USA měla zahraniční firmy přimět ke snížení cen. Nicméně do obchodní války zahájené roku 2018 ekonomové neměli příležitost studovat cla na velkých ekonomikách v nedávné historii vzhledem k tomu, že se vlády těchto ekonomik zdráhaly sáhnout k výraznějším clům,“ píše se dále ve studii.\nAnother year of data, including significant escalations in the trade war, shows that US tariffs continue to be almost entirely borne by US firms and consumers, from Mary Amiti, @ReddingEcon, and David E. Weinstein https://t.co/z6di1t2k4B pic.twitter.com/w6fV0ExQWo\n— NBER (@nberpubs) January 8, 2020\nPolitika současné americké administrativy tak podle autorů představuje přirozený experiment, který ekonomům umožní lépe porozumět dopadům dovozních cel.\nStudií, které za použití dat z roku 2018 ukazují, že za cla zaplatili především Američané, existuje celá řada, připomněli autoři. Nová studie je však první, která vzala v úvahu i data za rok 2019. Nová data hlavní závěr předchozích studií nemění. „Americká cla i nadále téměř úplně nesou americké firmy a američtí spotřebitelé,“ píše se ve studii.\nCla na ocel poškodila EU, pracovní místa ale nepřinesla\nReakce se liší podle jednotlivých odvětví. Specifické jsou dopady na ocelářství. „Cla tam přiměla zahraniční exportéry výrazně snížit ceny, což jim umožnilo vyvážet více ve srovnání s odvětvími, kde došlo k plnému přenesení cel (na importéry a spotřebitele),“ upozornili autoři.\nV tomto případě se však nejedná o úspěch v Trumpově obchodní válce proti Číně. Cla na dovoz oceli a ocelářských produktů nemířila specificky na Čínu. Ta je navíc až desátý největší dodavatel oceli a ocelářských produktů do USA.\nEvropská unie v reakci na Trumpovu politiku zavádí další cla na ocelEkonomika\n„Náklady tak nesou regiony jako EU, Jižní Korea a Japonsko,“ uvedli autoři. „To je zřejmě dobrá zpráva pro americké firmy, které poptávají ocel, ale špatná zpráva pro zaměstnance, kteří doufali, že cla na ocel obnoví pracovní místa,“ zdůraznili.\nTrumpova cla přišla v březnu 2018\nCla na dovoz oceli a hliníku ve výši 25, respektive 10 procent, Trumpova vláda zavedla v březnu 2018. Postižené země pak v reakci zaváděly odvetná cla.\nV březnu 2018 také Trump rozjel obchodní válku proti Číně. Prezident tehdy podepsal první dekret o clech na čínský dovoz v ročním objemu zhruba 50 miliard dolarů (1,16 bilionu korun). Od té doby na sebe obě země vzájemně uvalují nová cla.\nZtráta pracovních míst, zdražování. Trumpova cla škodí, ukazuje studie FeduEkonomika\nTeprve v prosinci letošního roku se představitelé obou států shodli na rámcové obchodní dohodě, která by měla zamezit uvalování dalších cel a část již platných cel zrušit či snížit.\nNBER je soukromá nezávislá nezisková výzkumná organizace, která se zaměřuje na ekonomická témata. Zveřejňuje prvotní zprávy z výzkumu, takzvané „working papers“, které jsou obvykle poté publikovány v recenzovaných odborných časopisech.


Tradice vinic v Mělníku | Zahradnictví\n03.08.2012 | 04:08\nTradice vinic v Mělníku\nNejen moravské vinice jsou zdrojem kvalitních vín. I v Čechách jsou vinice s několikasetletou tradicí a produkcí kvalitního, odborníky kladně hodnoceného vína. Jedním z příkladů je Kartuziánský lis neboli Vinařský dům Mělník – Chloumek, který díky péči České zemědělské univerzity v Praze, pokračuje v dnes již pro tuto oblast tradičním pěstování révy vinné.\nVinařské středisko v Mělníce zabývající se udržováním genofondu révy vinné pěstováním ovoce, na zdejších vinicích pěstuje révu vinnou, která se následně zpracovává v přilehlém Vinařském domě. Pod vedením Ing. Štěpána Weitosche – člena Cechu českých vinařů – je obhospodařováno 12,86 hektarů vinic, 1,74 hektarů zahrady a 5,78 hektarů sadů.\nExistence Vinařského domu Mělník – Chloumek se datuje nejméně od 17. století, ze kterého pocházejí nejstarší záznamy. Kartuziánští mniši v této oblasti vybudovali klášter a v jeho okolí zakládali vinice. Místní víno, které bylo uchováváno ve sklepu vytesaném přímo pod domem, sloužilo pro potřeby kláštera. Na tradici později navázaly vinařské rody, které pěstovaly víno po odchodu Kartuziánů. Podle jednotlivých rodů byly pojmenovány i budovy. V záznamech v kronikách lze proto najít zmínky o Růžičkově lisu, Fifkovu či Kartuziánském lisu. Tradice výroby vína přetrvává až do dnešních dnů. Od roku 1982 Vinařský dům využíval Školní zemědělský podnik Lány a v roce 1994 jej odkoupila Česká zemědělská univerzita v Praze od tehdejších majitelů, kteří tento objekt získali v restituci. Následovala velká rekonstrukce, díky které se podařilo zachránit jeden z posledních barokních vinařských domů na Mělníku. Započala v roce 1996, kdy byla budova ve velmi žalostném stavu – zůstaly prakticky pouze obvodové zdi. Ve spolupráci s památkáři proběhla citlivá rekonstrukce, během které bylo nezbytné dům staticky zabezpečit. Rekonstrukce objektu skončila v roce 2002. Během let 2002 – 2003 byla vyměněna zastaralá technologie výroby vína. Budova byla kompletně vybavena také v reprezentativní části. S ohledem na fakt, že se jedná o památkově chráněný objekt, vybudovali na Chloumku potřebnou novou halu v podzemí, aby esteticky nenarušovala panorama zdejších vinic.\nSamotná vinice byla založena v roce 1980 jako výzkumné středisko tehdejší Vysoké školy zemědělské. Díky činnosti uznávaného odborníka na vinařství a vinohradnictví prof. Ing. Viléma Krause, CSc, který je jedním z nejvýznamnějších odborníků vinařů, byly dovezeny klony a odrůdy z celé Evropy. Profesor Ing. Vilém Kraus, CSc se věnoval šlechtění nových odrůd a vinařskému výzkumu, podílel se na tvorbě Vinařského zákona a za své zásluhy byl vyznamenán Medailí za zásluhy pro stát v oblasti vědy.\nSpolupráce s ČZU v Praze\nVinařské středisko v Mělníku slouží zejména k reprezentaci České zemědělské univerzity v Praze. Od roku 2004 se místní středisko soustředí zejména na její studenty. V mělnických vinicích probíhají exkurze a odborné praxe, k dispozici mají přednáškový sál a zasedací místnost. Mnoho studentů se zde věnuje také diplomovým pracím ať už z oblasti technologie výroby vína nebo vinohradnictví. Spolupracují na mnoha projektech, které zasahují do celého spektra problematiky výroby a produkce vín. Podílejí se mimo jiné i na ekonomických projektech, na navrhování loga a etiket na víno.\nV prostorách historické budovy vinařského střediska probíhá nejen výuka studentů, ale pořádá se zde mnoho zajímavých akcí. V reprezentačních prostorách se konají soukromé a firemní akce. Není výjimkou, že v Mělnické vinici probíhají svatby, prezentace firem nebo odborné semináře. Výhodou je i možnost ubytování přímo v budově Vinařského domu. K dispozici je 18 lůžek ve dvou až čtyřlůžkových pokojích. Cech českých vinařů zde pravidelně pořádá košt mladých vín, koná se tu také pravidelná soutěž v řezu ovocných dřevin a každoročně v období vinobraní probíhá den otevřených dveří spojený s ochutnávkou místních vín a burčáku.\nProdukty vinařského střediska\nVinařské středisko Chloumek je součástí Neuberské trati. Réva vinná je pěstována na trvale zatravněné vinici s herbicidním pásem pod keři. Spon odpovídá založení vinice v období 80. let 20. století, kdy vzhledem k mechanizaci byl běžně používán spon 3x1m. Réva je pěstována na jeden kmínek a jeden tažeň se zatížením na šest až dvanáct oček na 1 m2 podle odrůdy. Průměrná roční sklizeň se pohybuje kolem pěti tun z jednoho hektaru.\nVýroba probíhá tradičními technologickými postupy, využívají se jak nerezové nádoby, tak klasické dřevěné sudy a to hlavně na ležení červených vín. Stěžejním produktem jsou odrůdová jakostní a přívlastková vína s minimální chemickou úpravou. Opukový sklep, který byl vybudován v roce 1628, v hloubce jedenácti metrů má stabilní teplotu 9°C. Zde zrají bílá vína, pro něž jsou tyto podmínky optimální. Strojové stáčení probíhá při rychlosti 800 – 900 lahví za hodinu. Roční produkce se pohybuje kolem 50 000 litrů vína\nVětšina vyrobeného vína je využívána právě k reprezentaci univerzity a další část je prodávána ve vinotékách zejména v Praze a ve středních Čechách. Přímo na Chloumku lze zakoupit i víno sudové. Na dvanácti hektarech vinic jsou ze 70% pěstovány bílé odrůdy a ze 30% odrůdy modrých vín. Hlavní bílou odrůdou je Ryzlink rýnský, dále jsou pěstovány Műller Thurgau, Ruladnské bílé, Rulandské šedé, Tramín červený, Sylvánské zelené a Moravský muškát. Z modrých odrůd jsou na Chloumku zastoupeny Modrý Portugal, Svatovavřinecké a Rulandské modré. V nabídce vín nechybí ani vína růžová. Vzhledem k rozmarům počasí v roce 2010 a 2011, kdy byly mělnické vinice postiženy nejprve kroupami a v loňském roce jarními mrazy, neproběhla sklizeň. V letošním roce oproti Moravě se českým vinicím mrazy zatím vyhýbají a pokud bude počasí příznivé, očekávají že letošní úroda vynahradí předchozí slabší roky.\nS ohledem na vyšší věk vinic se v budoucnu se chystá nová výsadba. Obnova bude probíhat v několika etapách. Jelikož jsou stěžejní bílá vína, která ve zdejších podmínkách velmi dobře prosperují, budou i po obnově vinic hlavními pěstovanými odrůdami právě bílé přibližně v rozsahu šesti odrůd.\nDíky výrobě kvalitních přívlastkových vín se Vinařské středisko Chloumek může pochlubit řadou ocenění. Na celostátní výstavě vín, kterou pravidelně pořádá Český zahrádkářský svaz v Kyjově ve spolupráci s Vinařským fondem České republiky, Ministerstvem zemědělství České republiky, Jihomoravským krajem a pod záštitou hejtmana Jihomoravského kraje, získalo Chloumecké středisko ocenění nejlepší bílé víno v oblasti Čechy. V roce 2011 na nominační výstavě Salonu vín České republiky, která je prestižním oceněním pro sto nejlepších vín v rámci nejvyšší Národní soutěže vín v České republice, získalo Rulandské bílé ročník 2007 zlatou medaili za nejlepší polosladké víno.\nPetra Kulhánková napsal:\n7. 2. 2017 (17:27)\nDobrý den chtěla bych se zeptat,jestli je u vás možná rezervace 7.7.2017 pro svatební hostinu cca 50 lidí děkuji Kulhánková


Lepší pozdě nežli později (2003) - Komentáře uživatelů - FDb.cz\nLepšie neskoro ako nikdy (SK); Was das Herz begehrt\n„Lásce neporučí ani zapřisáhlý sukničkář Jack Nicholson.“\n05. 04. 2020 14:00 Markíza\nKomentáře k filmu Lepší pozdě nežli později\nPočet komentářů k filmu: 41\nBylo nebylo...a ti dva se dali dohromady...klasika, která je v této komedii neskutečně vtipně a svěže podaná. Má spád, děj a hlavně ten vtip. Díky tomu, že se navíc jedná o postarší (nebo řekněme na rovinu staré) lidi, má to dost osobní náboj, kterému jsme schopni uvěřit.\nHerci v hlavních postavách byli vybráni rukou mistra, to se nedá říct jinak. Klape jim to spolu, a herecky si rozumí a doplňují se. Výborně.\nDalší povedená komedie od Nancy Meyers, která si s takovým druhem filmu dokáže výborně poradit. Tentokrát Jack Nicholson a Diane Keaton plus takové vedlejší roličky jako Amanda Peet, Keanu Reeves. V tomhle filmu je se na co koukat a rozhodně se prvotřídně pobavíte\nI když romantická komedie ,tak skvělý film ,žádný kýč který je často v podobných filmech vidět. Diane Keaton a Jack Nicholson ,jsou vynikající\ntento film je naprostá paráda a proto doporučuju mi saří mladenci jako učivo skvěle obsazené dílko naprostá paráda\nUrčitě výborné výkony dvou hlavních hrdinů J.Nicholson a H.Hunt.První polovina byla skvělá ve druhé půlce ta zábava trochu polevila ale pořád příjemné a zábavné podívání.\nJack Nicholson je z té bohaté elitní líhně americké historie jeden z nejlepších herců všech dob a zde to jen potvrdil. Tolika prostoru ve filmu mu rozhodně svědčí. Diane Keaton mu parádně sekundovala. Roli Keana Reevese mohl ztvárnit opravdu kdokoliv jinej, protože na celkovým dojmu z filmu, by se stejně nic nezměnilo. Bylo to o dvou hlavních hercích a v takovým vedlejšáku ho byla docela škoda. Příběh dvou osamělých důchodců, kteří v sobě našli zalíbení a nový životní náboj? Ano proč ne. Příjemná romantická komedie, která rozhodně neurazí a na víkendovou televizní pohodu jak dělaná--->80% dávám hlavně za výkony hlavních herců, protože jinak je to jen další klišovitá romantická krávovina, která by se v podání béčkových herců utopila na dně řeky!\nNe zrovna moc povedená komedie, která mě moc nezaujala. Chybělo mi tu totiž mnohem více humorných situací a hlášek. Je pravda, že pár se jich tu našlo, ale na můj vkus jich bylo opravdu málo. Bohužel humor musel ustoupit romantice, což zrovna dvakrát nemusím. Dalším neduhem filmu byla jeho délka, takže se zde našlo dost nudných pasáží. No ale vydržel jsem se dívat až do konce.\nJak může být Jack Nicholson romantický, nesmysl. Já se ale docela slušně bavil, protože scény byly ze života, přesně tak trapné. Sešla se tu dobrá parta skvělých herců a všichni si to vychutnávali. Asi to je ze života!\nFilm cílí spíše na životem zkušenější publikum, ale i mladší generace si ho užijí. Sympatičtí herci se chopili svých postav s šarmem sobě vlastním a výsledek dopadl na výbornou. Jack Nicholson si během své kariéry zahrál mnoho samotárů, podivínů, buranů... a vždy dokázal diváka zabavit a rozesmát.\nJeden z nejzábavnějších filmů, které znám. Skvělé herecké obsazení a vtipné zápletky, romantika věkově rozdílných dvojic, tohle se musí snad líbit každému.\nSnímek potvrzuje skvělé herectví Nicholsna i Keaton. Oběma hlavním protagonistům dává dostatek prostoru pro špičkové mimické výkony - jako by měli ve výrazech tváře své pocity doslova napsané.\nŘadí se rozhodně k tomu typu filmů, na který se rád podívám znovu.\nFilm mohu doporučit střední generaci diváků.\nPrvní půle opravdu vtipná, velmi povedená. V té druhé to trošku ztratilo tempo. Škoda. Každopádně ale to je svěží dílko a Jack Nicholson je boží.\nDocela nudná a podivná komedie, přes vynikající herecké obsazení se ve filmu objevují pouze slabší herecké výkony, zejména Diane Keaton jsem jaksi tu její beznaděj nemohl uvěřit, a Nicholson by měl zůstat u vážnejších rolí, Kukaččí hnízdo nebo Osvícení, tam se jeho tvář hodí mnohem více něž do stárnoucího playboye v přihlouplé komedii kde řeší svoje intimní pocity a řeší trauma postarší ženy, která byla čirou náhodou spatřena nahá což jaksi nemůže přenést přes srdce....\nTak takovýhle Jack Nicholson je k zežrání a Diane Keatonová je taky super. Scéna kdy začíná psát a brečí a brečí a brečí. . . . . Celou dobu je to romantická komedie, ale se spoustou nových situací, které jsem ještě nikdy neviděl. Opravdu nádherná podívaná pro všechny. Ovšem za ten úplně zbytečný konec dávám hvězdu dolů.\nKdyž vidím, že ve filmu hraje Diane Keaton, vypínám. Tenhle film mě ale od začátku zaujal a pak jsem ho dokonce se zájmem dokoukala. Je to docela vtipný příběh o lásce ve zralém věku a Nicholsonovi to s Keatnovou sedne. Není to ubohý pokus o vtipnost ani melodrama o důchodcích, kteří našli lásku. Toho všeho se tvůrci vyvarovali a povedlo se.\nLepší pozdě ...než vůbec\nVýborná romantická komedie, kterou ráda vidím zas a zas. Nicholson je výborný herec a v tomto filmu si navíc, dle mého názoru, užil i dost srandy.\nCelkově podařený a příjemný film. Navíc dvě mé oblíbené hvězdy. Mám pocit, že kdyby Jack Nicholson stál hodinu před kamerou bez pohybu, stejně by to byl oscarový zážitek. Je to prostě třída.\nHvězdné herecké obsazení dává tušit vyjímečný film. Ale právě proto, že od tohohle filmu čekáte tolik, bude to možná trochu zklamání. Ale co si budeme povídat, an romantické komedie je to velmi nadprůměrné dílo.\nharry (jack nickolson) a erica (diana keaton) rozehrávají jako by nic dojemný příběh dvoulidí kteří hledají cestu k sobě , jak to již v životě chodí to co jste si přáli a na co jste dlouho čekali najednou provází absurdní situace které by snad nikdo nevymyslel,harryho skolí srdeční příhoda a dianě začne nadbíhat jeho ošetřující lékař,celý příběh je proložen mnoha úsměvnými milostnými situacemi\nCelkem nezáživný film, který má kvalitní herecké obsazení (Nicholson,Keaton),ale jen málo využito schopností těchto herců. Film byl zbytečně rozvleklý a závěr celkem dle očekávání. Průměrný romantický film, ale velmi slabá komedie. Místo jeho sledování jsem mohl dělat užitečnější věci.\nHm, nejspíš už jsem dost zestárla, abych se podívala i na tento film, protože bych ho mohla "pochopit". A první polovina filmu mi přišla skutečně originální a vtipná, ale bohužel v druhé polovině filmu se můj dojem totálně rozplynul. Jako by se vyměnil scénárista, ale prostě to přestala být zábava a zvrtlo se to v pobuřující blbou pohádku. Asi mám taky nějaké trauma, protože jediná uvěřitelná a přesvědčivá postava byl pro mě ten mladý doktor (sladký Keanu Reeves) a neskutečně jsem s ním trpěla a modlila jsem se, ať se z toho proboha probere a najde si nějakou lepší ženu.\nPěkný komediální film na víkendové odpoledne plný hvězd,u kterého se rozhodně nudit nebudete.Ironie osudu je nevyzpitatelná......\nDvě velké herecké hvězdy Hollywoodu, které rozhodně dokáží i dnešního diváka přesvědčit, že určitě nemíní pohasnout. Velmi zdařile natočená komedie o tom, že láska a sex není jen doménou lidí mladých a sřední generace, ale i lidí, kteří mají svá nejlepší léta za sebou a prožívají pomalu životní podzim. Vtipné dialogy, rozumný a logický děj, výborné výkony herců, to všechno smícháno dohromady představí zdařilou romantickou komedii, která přesvědčivě umí potěšit i pobavit.\nTak zklamaný jsem rozhodně nebyl. Diane Keaton i Jack Nikolson předvedli své standardní, tzn. skvělé herecké výkony. Tento film je svým námětem určen spíše starší generaci, která ho jistě lépe pochopí a dokáže se lépep vcítit do osudů a jednání postav, nicméně i mě se tento film velice líbil. Jemný, neurážlivý humor a romantika stárnoucích lidí.\nFilm mi připomíná klasické divadelní "konverzačky" - je totiž nadčasový. Nevím, jak mladší generace vnímá fakt, že lidé nad jejich věk také mají svůj citový život a sex - ale přesně vím, že jednou to pochopí.... A i to, že i "staříci" mohou plakat kvůli očekávání nebo silné emoci, mačkat mobil v ruce a čekat na zavolání, prožívat zklamání - a taky mít současně panický strach o život!\nA hlavní herecká dvojka, to je prostě super. Vynikající Diane Keaton a moje slabost pro charismatického Jacka Nicholsona. Stárne, tloustne, pije, ale je to stále ten podmaňující chlap, kterému prostě většina žen bez rozdílu věku podléhá (já taky).\nA nemohu pominout skvělý český dabink pana Švehlíka a paní Maciuchové (až na technickou stránku míchání zvuku, ale to je už tradiční zlozvyk dabinkových agentur).\nVelmi slušnej biják (trochu mi připomíná již pamětnický Kaktusový květ).\nprostě zážitek a legrace od začátku do konce,skvělý Jack Nicholson i Diane Keaton zvládli příběh na jedničku,člověk vše prožívá s nimi,scéna v posteli-až mi slzy tekly :)jak jsem se smála a už se také těším,jak budu hledat prášky,brýle,měřit si tlak....druhý díl se už tak nepovedl\nTenhle film by měli vidět všichni staří mládenci, aby věděli, jak to s nimi může dopadnout. A nejlepší scéna - Jack Nicholson běhající v nemocničním "andělíčkovi" s holým zadkem.\nZdařilá generační komediálně laděná romantika. Základem je špičkové herecké obsazení jemuž dominují Jack Nicholson a Diane Keaton ale jejich koncertu zdatně sekunduje i Keanu Reeves, který se v komediích příliš neobjevuje. S postupem doby sice film trochu ztrácí dech ale celkový dojem je i tak veskrze příznivý. Zejména Jack Nicholson ukazuje, že je skutečně herec od pánaboha. Bonusem je určitě i skvělý dabing. Milovníci romantických komedií si určitě museli přijít na své stejně jako ctitelé skvělého herectví.\nFilm pro pobavení se skvělým hereckým obsazením.\nA zase tu máme nový film s Jackem Nicholsonem a Jack je opět ve skvělé formě. Role muže, který "balí" mladé a krásné slečny, je mu šitá přímo na míru. Tak si asi představuji, že se pan Herec chová v soukromí.\nBouřlivák, který si nepřipouští, že by mohl šlápnou vedle... Když však pozná matku své vyvolené, je ztracen. Nejprve se nesnáší, pak nenávidí, ale nakonec je to bouřivý milostný vztah. A aby nebyl, když se zde střetnou herci tak neuvěřitelně mistrní: již zmiňovaný Nicholson a Diane Keaton. Mezi nimi to opravdu jiskří a mají co hrát!\nI když lze filmu vytknout nepříliš povedený a zdlouhavý konec a jen letmo načrtnuté charaktery vedlejších rolí, nelze filmu nic vytknout. Je to komedie pro starší generaci, avšak narozdíl od dnešních romantických komedií je tento film zábavný, a proto stojí za shlédnutí! Tak se hezky bavte!\nNechci tvrdit, ze se mi tento film nelibil. Jack Nicholson je bezesporu skvely komediant, a podle meho nazoru byl tento film uz pri psani scenare urcen pro nej.\nKonec byl ovsem jasny hned od zacatku a tak byl zbytecne dlouho prodluzovany. Scena, kdy D.Keaton breci, smeje se a potom zase breci se mi zase tolik nelibila, mela jsem pocit, ze se tim snazili tvurci zacelit mezeru ve filmu. Nekomu to mozna pripadalo legracni, mne ne :-)\nlepší pozdě ...\nAmerická romantická komedie určená pravděpodobně starší generaci, resp. nenáročný oddychový film bez originální zápletky s několika dobrými vtípky. Filmu dominují excelentní výkony hereckých mistrů Diane Keaton a Jacka Nicholsona, který zde podle mě tak trochu ztvárnil sám sebe. V závěru jsem se začínal trochu nudit, konec je předvídatelný a zbytečně natahovaný.\nNení to tak zábavné jako Lepší už to nebude, ale nezklamalo mě to. Osoba Nicholsona, to je záruka úspěchu, ale roli v tomto povedeném scénáři by svedl i méně slavný herec.\nFilm to byl nádhernej, ale ten konec mě trochu mrzí-asi se na to dívám z jiného úhlu pohledu, ale strašně mě mrzí, že Diane Keaton nezůstala s Keanu Reevsem.\nSkvělá komedie s nestárnoucím Jackem Nicholsnem a stále okouzlující Diane Keaton o vztahu mužů a žen, kteří již mají svá nejlepší léta zasebou, ale někteří si to nechtějí stále připustit. Komedie pro zasmání a také zamyšlení, protože všichni jednou budeme staří, tak se mrkněte jak to taky může s náma dopadnout ;-)\nTak tenhle film prostě miluji,je od začádku do konce na co se dívat.A Jack Nicholson a Diane Keaton jsou báječní hecri..Moc krásný film !!!\nSkvělý film, můžu ho vidět několikrát a pořád se u něj pobavím. Hlavní představitelé Diane Keaton a Jack Nicholson k sobě výborně padnou hrají jako kdyby byli odjakživa spolu.\nskvělé herecké obsazení v romantické komedii vás uvede do poněkud pro mladší ročníky starší fáze života zaobírající se láskou v tomto věku. Pro náctileté zřejmě nuda a pro pokročilé skvělá zábava. Doporučuji tento fil skvěle se pobavíte a pokud tato léta máte před sebou tím se bavit možná budete ještě více.\nPřesto, že to na první pohled nevypadá tento titul skrývá dobrou zábavu na jeden nudný večer. Film mě i přes tématiku opravdu pobavil.Skvělé výkony obou představitelů, dobrá kamera, lidský příběh. Je to nevázaná zábava bez příkras a zbytečných řečí s inteligentním humorem, aneb co může přinést život. Co víc si přát od dobrého filmu.\nNedělní odpolední odpočinkový filmeček. Moc povedení herceké výkony. Snad jen Reaves tu hraje roli která mi k němu moc nesedí. Asi jsem si zvykl na akční role a ne na doktora zamilovaného do spisovatelky o dvacel let starší. Ale jinak tento film nepostrádá vtip, spád a je tu pár opravdu legračních scén.\nTento film nevládne silným scénářem, ale to opravdu brilantními hereckými výkony obou hlavních aktérů. Doporučuji vidět tu lidskou komedii, bohužel scénář psal američan..\n79.4 % (651 hodnocení)\n79.3 % (216 hodnocení)\n85.9 % (133 hodnocení)\n85.7 % (420 hodnocení)\n63.9 % (61 hodnocení)\n77.6 % (377)\nČT1 - Smrt novináře (2014) [TV epizo...\n20:10 - 21:15


FK Dukla Jižní Město » Dukla sfoukla Zbraslav po přestávce\nDukla sfoukla Zbraslav po přestávce\n9.10.2017\t· admin · Muži A\nDomácí Dukla Jižní Město potvrdila svou roli favorita po přestávce. První poločas obléhala branku Zbraslavi jen s jedním efektem, když jí ve 33. minutě dostal do vedení z penalty Kotlík. Stejný hráč přidal dvě minuty po půli druhý gól a branková stavidla se otevřela. Do konce zápasu nafasovala Zbraslav ještě další čtyři góly a domů se vracela s debaklem 6:0. Na skóre se tak hosté sesunuli pod Vršovice na poslední příčku tabulky.\nTrenér hostů Vnouček postrádal Konečného z pracovních důvodů a jen na lavičce zůstal zdravotně indisponovaný Sedláček. Zbraslavští tak moc myšlenek na nějaký vyrovnaný souboj neměli a soustředili se především na defenzívu.\nVíc jak třicet minut drželi čisté konto. Ve 33. minutě se z levé strany vřítil do jejich šestnáctky Farkaš\na Kudrna jej poslal k zemi. Nařízenou penaltu poslal Kotlík k pravé tyči, kam se vrhnul i brankář Zich,\nale na míč nedosáhl – 1:0.\nDo kabin k poločasové přestávce tak šli domácí jen s jednobrankovým náskokem.\nTen se však v druhém dějství hodně rychle změnil. Začal teprve druhá minuta, když si Kotlík naběhl před branku na přihrávku z pravé strany a pohotově doklepl na 2:0.\nUtrhl tak gólovou lavinu, která se zastavil až v 88. minutě za stavu 6:0. Za čtyři minuty po Kotlíkově druhé brance si na pravé straně klasicky na přihrávku za obranu naběhl Inneman a křížnou střelou svou akci zakončil přesně. Po hodině hry si naběhl na přihrávku středem hřiště Bičaník a v zakončení se nemýlil\nUplynuly jen dvě minuty, když Inneman ve vápně posunul míč vtipně Mickovi a ten ukázal své střelecké schopnosti – 5:0. Definitivní podobu výsledku dal v 88. minutě svým druhým gólem Bičaník. Když patičkou před volnou brankou zakončil nezištnou přihrávku Hulinského.\nDukla JM – Zbraslav 6:0 (1:0)\nBranky: 33. z penalty a 47. Kotlík, 62. a 88. Bičaník, 51. Inneman, 64. Micka. ŽK: 29. Vodička, 32. Kudrna, 62. Žižka, 87. Svoboda (všichni Zbraslav). Rozhodčí: Stěhule – Laštovička, Fazekaš. Diváků: 80.\nDukla Jižní Město: Tlustý – Solař, Markuzi, Vrzal (68. Jíra) – Inneman, Vidlička (73. Konjevič), Farkaš, Hulinský – Micka – Bičaník, Kotlík (68. Hajný). Trenér Josef Světlík.\nZbraslav: Zich – Souček, Kudrna, Žižka, Vodička – Šafář, Čumpelík (81. Pyszny), Svoboda, Nguyen – Hašek, Janda. Trenér: Martin Vnouček.\nJosef Světlík (Dukla JM): „Zbraslav přijela s jasnou taktikou bránit v hlubokém bloku. I bod by pro ní byl vítězstvím. My jsme se tam dlouho nemohli dostat, až přišla krásná přihrávka na Farkaše a penalta. Čekali jsme, že víc vylezou, ale nevylezli. Druhý gól krátce po přestávce a další dvě branky v rychlém sledu zápas definitivně rozhodly. Pak už se to jen dohrávalo a dokázali jsme přidat ještě další dva góly.”\nMartin Vnouček (Zbraslav): „Kvalita kádru Dukly je někde jinde než naše. Jeli jsme sem s cílem udělat přijatelný výsledek. To se nám dařilo půlhodinu, než jsme inkasovali z penalty. Dvě minuty po půli přišel druhý gól a nebylo co řešit. Snažili jsme se s tím sice něco dělat, otevřeli jsme to víc a domácí nás trestali. Díky brankáři Zichovi jsme si neodvezli možná dvouciferný debakl.”\nNejlepší hráč Dukly: Martin Inneman.


Hrad provoní krušnohorské speciality našich předků - Karlovarský deník\nHrad provoní krušnohorské speciality našich předků\nLoket - Víkend plný zábavy, dobrého jídla i pití čeká na každého, kdo se rozhodne své kroky nasměrovat do Lokte. Vánoční trhy v duchu krušnohorských tradic zaplní nejen hradní prostory, ale i město. Souvisí s nimi ale také dopravní omezení.\nVánoční trhy v Lokti i letos přiblíží návštěvníkům krušnohorské tradice a kuchyni. Foto: archiv Deníku\n„Přijďte nasát atmosféru krušnohorských vánočních tradic našich předků," láká návštěvníky Šárka Žižková, kulturní referentka hradu Loket. Program je pro ně od 10 do 18 hodin připraven ve všech prostorách hradu. Na nádvoří se budou střídat koledy se staropražskými písněmi uskupení Třehusk nebo irskými kapely Alison. Nebude chybět Cubitus nebo třeba Malá dudácká kapela a také živý betlém.\nV Rytířském sále se můžete pobavit pohádkami v podání Pouličního divadla Viktora Braunreitera nebo divadla Pruhované panenky. Představí se i folklor. V čajovně si poslechnete Krušnohorský příběh pro Marzebillu a v baště se dozvíte, co vás čeká a nemine, ve věštírně. K tomu v křídle u rotundy probíhá výstava betlémů, představí se šikovné paličkářky, bude možné vyrobit si slaměné ozdoby a ozdobit perníčky. Zabaví se i děti v andělských dílnách s andělskou poštou.\n„Pro mlsné jazýčky budou v sále s freskami připraveny krušnohorské speciality," doplnila Žižková. O pořádek se po oba dny postarají habartovští četníci a ke konci každého dne si můžete vychutnat andělské rejdy Ohnivého divadla Ignis.\nJiž několikátým rokem se k hradním slavnostem připojují i trhy ve městě. „Na náměstí bude připraveno třicet prodejních stánků," uvedl Petr Zahradníček, místostarosta Lokte. S tím ovšem souvisí i dopravní omezení, která se návštěvníků o víkendu týkají. „Vjezd do města bude v sobotu i v neděli pro návštěvníky uzavřen," upřesnil místostarosta s tím, že hasiči řidiče nasměrují i na možné odstavné plochy. Auto bude možné zaparkovat kdekoli před městem, například na parkovišti u benzinové pumpy. Dále na obchvatu města, u nádraží. „Je možnost využít všech tradičních odstavných ploch. Nečekáme tak enormní návštěvnost, jaká bývá v případě letních trhů, takže si myslím, že tak velké problémy s parkováním nebudou," dodal Zahradníček.


TJ Sokol Herálec - TJ Moravec, 22.kolo , Vysočina | 1.A třída sk. B, 2017-2018 | fotbalunas.cz\nJ. Ptaszek 72.\nHerálec zvítězil nad Moravcem\n72. J. Ptaszek , 77. M. Boháč\nV 22. kole zajížděl Moravec k utkání do Herálce, kde ač držel dlouho krok, nakonec prohrál a domů jede bez bodu.\nZa pěkného fotbalového počasí se heráleckým hráčům naskytla první zajímavá šance v 5.minutě. Odražený balon ve středu hřiště uzmul Bříza a z první hledal rozběhnutého Hamáka, ten se se štěstím dostal přes bránícího hráče, brankáři byl však příliš blízko a tak Pokorný jeho pokus lapil. Ještě lepší příležitost domácí měli po rohu Okurky, do vzduchu se pověsil Veselský, trefil břevno hostující svatyně. Když Pokorného odkop zachytil hlavou Hamák, narazil si s Uchytilem a potáhl míč do vápna, pod sebe nahrál Břízovi, ten však pouze trefil Pokorného a následný pokus Ptaszeka skončil na hradbě těl utvořené ve vápně. Poté se dlouho nic nedělo a odehrávala se spíše kopaná než fotbal, kterým by se měli honosit A-třídní mužstva. O zábavu se tak staraly především oba tábory fanoušků, zápas se odehrával ve výborné atmosféře, kterou by i taková ligová Dukla mohla závidět. Vzruch přišel až po těžké malé domů Břízy, kterou nedokázal ideálně zkrotit Tichý a kopal se roh, pěkný centrovaný míč Kudiovským žádného adresáta v červenočerném dresu naštěstí pro nás nenašel a poroučel se celým vápnem za pomezní čáru. Přesný balon Holce potáhl po straně Uchytil, na jeho pobídku nedosáhl Kovář, druhou šanci dostal po přihrávce Veselského, ale trefil pouze clonícího hráče. Po hlavičce Uchytila chtěl najít právě našeho kapitána ve vápně Kovář, balonu vystavil nepřekonatelnou překážku Kachlík. Ztrátu hostujícího kapitána Černého mohli domácí potrestat po pěkné kombinaci ve středu hřiště, ťukesu Břízy s Okurkou chtěl využít Uchytil, který se obtočil kolem Černého. Ten v duchu svého jména nevytáhl z rukávu Černého Petra, ale pouze faul odměněný žlutým kartonkem a domácím poskytl rozehrávku ze zajímavé pozice. Cach ale s nabízenou možností naložil prachbídně, střela šla vysoko nad. Rychlá rozehrávka domácím umožnila provětrat kraj obrany hostí, Uchytil vyčkal na náběh Cacha, ale jeho nahrávku před bránu zlikvidoval Kachlík. Z následného rohu nebylo nic, po nešikovné rozehře Břízy se hnal Moravec do brejku, Kováře zabrdil výborně hrající Černý. Přímý kop z úctyhodné vzdálenosti napálil na bránu Kudiovský, Tichý střelu bezpečně kryl. Další pasáž hry byla plná nepřesností a soubojů, hráči si nedarovali ani metr prostoru, bojovalo se o každý balon. Fotbalovou akci předvedli hosté po vystihnutí rozehrávky Toufarem, ten ihned vyslal vpřed Kováře, jeho přetažený centr našel Kudiovského, který se přetlačoval s Veselským a následně odcentroval pouze na dobře postaveného Černého. Po chytré rozehrávce Břízy posílal před bránu ostrý míč Cach, po něm se už už natahoval Uchytil, těsně před ním balon vypíchl Toufar. Brejk Moravce táhl Juračka, zkušenosti z vyšších soutěží prokázal Černý a zkušeně ho vystál. Ještě před poločasem musel podniknout výlet daleko z brány Tichý, tomu se i s trochou štěstí podařilo balon odpravit do bezpečí a do kabin se šlo za bezbrankového stavu.\nHerálec dvěma góly rozhodl o vítězství\nDo druhého dějství domácí vstoupili znovu šancí Hamáka. Toho vyslal z boku samotného Uchytil, rychlonohý křídelník si však míč trochu více předkopl a nechal tak zasáhnout Pokorného. Po pěkném pasu Černého předčil v rychlostním souboji Černého v hostujícím dresu Uchytil, balon si zasekl a ze strany vypálil nepříjemný pokus, Pokorný ho vyrazil s námahou na roh. A v akci byl Uchytil znovu po rozehře od rohového praporku, šikovně se obtočil kolem obránce Boháč a vědomě přihrával na první tyč, Uchytil však bránu zblízka netrefil. Špatně rozehrané standardní situace využil Kovář, který potáhl balon až k našemu vápnu a nepříjemně vypálil, Tichý balon vytěsnil, před bránu znova přihrával Černý úplně volnému Juračkovi, ten technickou střelu otřel o vnější tyč. Střelecká chuť Uchytilovi nechyběla, po obtočení okolo svého strážce to znova zkoušel z úhlu, bohužel scházela přesnost, ani tentokrát se jeho pokus mezi tři tyče nevešel. Dvě obrovské šance měli následně hosté. V době, kdy domácí hráli v deseti oslabeni o zraněného Kováře, přešel chytře přes dva hráče Juračka, před malým vápnem byl osamocený Christian, ale že ani náš soupeř nedisponuje perfektně seřízenou muškou, vypovídala rána jejich hráče z výborné pozice vysoko nad. Zhruba do stejného místa mířil i jeho spoluhráč Červinka, ten se opřel do odraženého balonu po dlouhém autu. Do druhého dějství nastoupil místo Břízy Boháč, který měl za úkol rozhýbat ofenzivu, první zajímavou pozici vymyslel po pěkné přihrávce na rozběhnutého Uchytila, který viděl před bránou Ptaszeka, ten balon do sítě neprotlačil, což se nepovedlo ani dobíhajícímu Hamákovi a poté ani Okurkovi. Gólově udeřilo hned v zápětí. Ptaszek byl pro zbytek utkání vytažen na hrot a Uchytil stáhnut na kraj obrany, i tento tah Skálovi vyšel. Byl to právě Uchytil, který přesným centrem našel Ptaszeka a ten se v podobných situacích hlavou nemýlí, v 72.minutě domácí poslal do vedení 1:0! Po faulu na Boháče poslal pěkný centr do ohně Okurka, zakončoval Kysilko vedle brány. Pět minut dělily obě domácí branky, v 77.minutě přidali pojistku, autové vhazování šikovně postrčil Boháčovi Ptaszek a odpočnutý špílmachr napálil balon přesně k tyči Pokorného branky, 2:0! Při dvougólovém manku bylo jasné, že hosté již nemohou na nic čekat a musí se tlačit před naší bránu. Po odraženém míči Červinka oslovil Černého, tomu překazil zakončení výborně vyběhnuvší Tichý. Víc ale Moravec nepředvedl a ztroskotal na dobře zataženém obranném bloku. To domácí mohli přidat ještě jednu branku. Nádhernou kombinaci před soupeřovou bránou korunoval přihrávkou Boháč na volného Kysilka, ten byl před poloprázdnou bránou a už se možná viděl, jak nese na trénink zápisné za první branku v heráleckém dresu, jeho střelu do prázdné brány zázračně vytěsnil jeden z obránců nad břevno. Nechat pořádně vyniknout Tichého chtěl v samém závěru nejspíš Cach, ten jako poslední náš hráč ztratil balon a Juračka šel vstříc domácímu gólmanovi, Tichý ho však fantastickým zákrokem vychytal a dobíhající Černý síť rozvlnil z ofsajdové pozice.\nLucie Peňázová, vedoucí mužstva:\tV prvním poločase toho příliš fotbalového k vidění nebylo, trenérovi po půli vyšla střídání a přeházení postů. Vysunutý Ptaszek a střídající Boháč rozhodli zápas, který byl velice bojovný a potvrdilo se, že Moravec je především soubojovým mužstvem. Za nerozhodného stavu soupeř neproměnil dvě stoprocentní šance, což se nám podařilo potrestat, na víc se Moravec nezmohl a zaslouženě jsme si připsali tři body.\nJ. Tichý [-] - J. Bříza [-] (46. M. Boháč [-] ) , D. Holec [-] , M. Kovář [-] (79. M. Kysilko [-] ) , L. Cach [-] , O. Černý [-] , J. Ptaszek [-] , V. Uchytil [-] , D. Okurka [-] , P. Hamák [-] , P. Veselský [-] (62. P. Čejka [-] )\nZ. Pokorný [-] - P. Štěpánek [-] , T. Christian [-] , M. Černý [-] , F. Kovář [-] , J. Kachlík [-] , P. Červinka [-] (79. P. Kudiovský [-] ) , P. Juračka [-] , T. Toufar [-] , P. Černý [-] , F. Kudiovský [-] (88. M. Hanák [-] )\nŽK: 28. L. Cach , 30. P. Hamák , 40. D. Holec - 22. P. Černý , 90. M. Černý .\nHráči zápasu: O. Černý , J. Ptaszek .\nMísto: Herálec. Počet diváků: 200. Rozhodčí: NOVÁČEK Ivo, ZADINA Petr, ŠIMEK Milan.\nAsi to je už trochu nuda, ale zde by měla být také zřejmě jednička, Herálec je na třetím místě v tabulce a měl by to na hřišti potvrdit


Úvod › Støíbrné šperky › Pøívìsky › Hudba › Bez kamene › Støíbrný pøívìsek TRUMPETA - TRUBKA ZPÌT\nStøíbrný pøívìsek TRUMPETA - TRUBKA. Jedineèný dárek pro fanoušky a muzikanty hrající na trumpety. Materiál: Støíbro ryzost 925/1000. Povrchová úprava: Rhodiování – vzhled bílého zlata a lepší odolnost proti opotøebení a proti oxidaci. Povrch je leštìný - vysoký lesk. Rozmìr bez poutka: 28 mm. Šíøka trubky: 10 mm. Velikost poutka / kroužku pro øetízek: vnitøní 4 mm, vnìjší 6 mm. Detailnì zpracovaný pøívìsek. Støíbrný pøívìsek dodáváme bez øetízku, proto doporuèujeme pøikoupit støíbrný øetízek. Dárková krabièka ZDARMA !


Roubenka - život a hospodaření na Truskavně v minulosti\nŽivot a hospodaření na Truskavně v minulosti\nKaždodenní život obyvatel Truskavny byl neoddělitelně spjatý se zemědělstvím; už samotný název obce reflektuje podle dostupných etymologických analogií rozšíření ovocných stromů. Na starých mapách a v archivních dokumentech můžeme sledovat postupný stavební vývoj obce, dozvíme se, jak lidé řešili místně specifický problém zásobování vodou a z pozdějších dob máme též údaje o „svátečních“ aktivitách – cestování či společenském a kulturním životě.\nPodzim pod Romanovskou hájovnou\nTruskavec (rdesno) ptačí (Polygonum aviculare)\nEtymologie názvu Truskavna je poněkud obtížná. V prvé řadě se nabízí odvozeniny od rostliny truskavce ptačího, který je roztroušen v tomto výškovém pásmu bez větších požadavků na stanoviště. V okolí Truskavny se však také vždy hojně vyskytovaly třešně chrupky. Společný těmto rostlinám je zvuk praskání, který při požívání plody vydávají a pro nějž získaly svůj název z kořene „trusk“ = tj. citoslovce praskání. Podobně ve slovenštině je slovem „truskavica“ označována třešeň chrupka, podle které snad název vznikl.\nStavební vývoj obce započal zřejmě již velmi záhy – ve středověku, ačkoliv o jeho počátcích příliš zpráv nemáme. Prvním doloženým osadníkem je k roku 1379 na Truskavně vladyka Vaněk nebo Vaněček, který obýval určitou usedlost. Zda to byla tvrz nebo prostý dvorec zatím podle současného stavu bádání nemáme doloženo a není známo, kolik bylo v této době v Truskavně dalších osadníků.\nZákladní roli při dalším vývoji obce sehrály usedlosti č. p. 1 a č. p. 3, nejstarší a zároveň největší selské statky, jak je zachycuje již Berní rula (1654), Tereziánský katastr (1756) i nejmladší katastrální soupis z r. 1842. Oba byly racionálně založeny v místech skalních výchozů tak, aby v plošině nezabíraly cennou ornou půdu, což je zvláště patrné u usedlosti č. p. 3, jejíž boční strana kopíruje hranu obnažené skály. Teprve další chalupářská a domkařská stavení se začala rozrůstat tak, že vytvořila sevřenější kompaktní jádro kolem malé svažité návsi a později, nikoliv náhodou, expandovala do nižších svahových poloh pod návsí. Míra hospodářského využití těchto poloh byla totiž pro horší přístup i bonitu mnohem menší narozdíl od dosud nezastavěné plošiny, kde se nacházely jedny z nejkvalitnějších orných pozemků. Domkaři navíc nepotřebovali pro omezený provoz svého malého hospodářství mnoho prostoru, neměli stáje ani stodoly, spíše jen kolny či menší chlévy. Skalní masiv dával navíc osadníkům možnost budovat (vedle samotných skalních obydlí) případně i skalní sklepy pro úschovu potravin či chlazení mléka.\nRozložení jednotlivých objektů v obci a další prvky v krajině máme zachyceny na mapě tzv. prvního vojenského mapování – josefského. Podkladem se stala Müllerova mapa z roku 1744, která byla zvětšená do měřítka 1:28000. Na mapě josefského mapování jsou objekty vyznačeny červeně a komunikace černou linkou vytaženou hnědým inkoustem. Jednotlivé usedlosti jsou rozloženy v místě dnešní návsi, podél cesty na Vysokou, při cestě do údolí ke studni a v údolí při cestě na Kokořín po levé straně. Na mapě nejsou stavby nijak rozlišeny, jejich orientace, půdorysy i přesný počet je pouze orientační a zřejmě odpovídá skutečnému stavu.\nDalší vývoj se dá vypozorovat z mapy stabilního katastru z roku 1842. Na této mapě máme již barevně odlišené typy objektů, zděné jsou označeny červenou barvou a dřevěné žlutou. Při porovnání obou map je patrné, že původní jádro zástavby zůstalo prakticky nezměněno a k němu postupně přibývaly další usedlosti. Oproti 14 stavbám na mapě prvního vojenského mapování je na mapě stabilního katastru již 37 staveb, z toho 29 dřevěných. Jedná se o všechny stavby, tedy bez rozlišení obytných a hospodářských budov.\nna truskavenské návsi\nNáves měla dříve na vesnici důležitou a významnou úlohu v hospodářském a společenském životě a mnohde tato její funkce přetrvává. V Truskavně nebyla náves tak výrazná vzhledem k nevhodné konfiguraci terénu, nebyl zde prostor na obvyklé vybavení návsi (např. hasičská zbrojnice, kovárna, hostinec), původně se zde vyskytovaly dvě zvoničky a křížek. Ani jedna ze zvoniček se nezachovala, zvon byl za druhé světové války zabaven pro válečné účely. V roce 1999 byla postavena a slavnostně vysvěcena zvonička nová. Křížek, který stojí na návsi nedaleko zvoničky, byl patrně zbudován na náklady obce. U většiny takových křížků bývá nápis na podstavci, kde je zapsáno, kdo a proč jej nechal postavit, na křížku v Truskavně však žádný nápis není.\nSamostatnou kapitolou jsou skalní obydlí. V okolí Truskavny je vysekáno několik skalních bytů a na celém Kokořínsku jsou jich desítky. Skalní obydlí vznikala převážně v 2. polovině 18. století a v 19. století, některá i dříve, např. skalní obydlí u Hlučova v Kokořínském údolí nese letopočet 1717, ale dá se předpokládat i starší původ některých obydlí zejména v souvislosti s třicetiletou válkou, průtahy vojsk a následným obdobím rekatolizace. Byla to obydlí převážně těch nejchudších z obce, někdy sloužila k dočasnému bydlení například po vyhoření obytných domů a někdy také jako přechodná obydlí pro osoby, které se musely ukrývat před vojsky, vrchností či spravedlností. Některá měla svá čísla popisná a patřila obcím, které je přidělovaly jako obecní byty.\nSkalní obydlí (Psovka.cz)\nZemědělství bylo odjakživa hlavním zdrojem obživy obyvatel Truskavny. Využívány byly hlavně úrodné hnědozemě na náhorní plošině, avšak drobné parcely se zemědělským využitím se nacházely také v dole pod obcí. Podrobněji se o využití zemědělské půdy v minulosti dozvídáme zejména ze zmíněné mapy stabilního katastru.\nZ mapy katastru je zřejmé, jak značnou plochou disponovali dva největší statkáři v obci. Hospodář z usedlosti č. p. 3 se svou čeledí obhospodařoval v polovině 19. století téměř 22 hektarů půdy, z nichž pouhých 700 m2 tvořily zatravněné plochy označené jako pastviny, kde též rostly ovocné stromy. Tehdejší majitel této usedlosti, Václav Nejedlý, udržoval na ani ne půlhektarovém políčku hned za návsí (dnes pozemek č. p. 4) také malou chmelnici.\nPodobně obrovské celistvé lány orné půdy v nejvýhodnějších a nejúrodnějších polohách vlastnil i druhý ze sedláků, osedlý č. p. 1 Jan Ducháč. K jeho usedlosti patřilo necelých 18 hektarů půdy, z toho jen 0,1 ha luk či pastvin většinou s ovocnými stromy, jedna malá chmelnice v dole a jiná menší při polní cestě do Březinky v místech, kde se nacházela malá vodní jímka. Podobná malá vodní nádržka se nacházela též na pozemku Václava Nejedlého u cesty kousek za vsí směrem k rozcestí s dnešní silnicí na Březinku. Tato nádržka je na svém místě patrná dosud, obklopuje ji vzrostlý olšový porost.\nNejkvalitnější orné pozemky se nacházely na náhorní rovině, kde ornice byla dostatečně hluboká a obdělávání, k němuž se běžně užívalo rádla, poměrně snadné. Komentář v Duplikátu stabilního katastru však ke škodě těchto poloh uvádí, že bývají často příliš suché. Poukazy na nedostatek závlahy pak provázejí hodnocení pozemků celého katastru, což se odráží i v minimální ploše pastvin, o nichž se hovoří jako o suchých a chudých koňských pastvištích. Louky – hlavní zásobárny trávy a sena zde chyběly vůbec.\nNa polích se pěstovaly všechny čtyři základní druhy obilovin – pšenice, ječmen, žito, oves. Vedlejšími plodinami pak byl hrách, brambory, vikev a jetel, někde též cukrová řepa. Kamenitá políčka ve svažitých polohách pod vsí neskýtala mnoho užitku, přesto byla pečlivě obdělávána drobnými domkaři, kteří tu za nesrovnatelně těžších podmínek dokázali pěstovat žito, oves či brambory. Obměna plodin se přidržovala tříletého cyklu, kdy se na úrodnějších polích prvím rokem vysévala pšenice a žito, druhým rokem ječmen, oves, hrách či brambory nebo vikev, třetím rokem pole porůstal jetel a krmné směsi. Pozemky horší bonity se zpravidla třetím rokem nechávaly ležet ladem a spásat dobytkem. Dobytek byl pokaždé také vypouštěn na ještě nezorané pole po sklizni, kde si doplňoval skromnou pastvu a trusem současně přispíval k regeneraci vyčerpané půdy. V době po první světové válce se vedle hlavních obilovin pěstoval též mák, krmná řepa, pozdní odrůdy brambor, jetel, krmné směsi a příležitostně též řepa cukrovka, hrách, krmná slunečnice, hořčice či řepka. Pro soukromou potřebu si jednotliví usedlíci okrajově vysévali též čočku, konopí, sourež (směs žita a pšenice) či různé směsi luštěnin s obilovinami.\nTo, že důl pod Truskavnou nebyl zcela bez využití, dokazuje indikační skica stabilního katastru, která zde zachycuje udržování chmelnic. Pěstování chmele totiž vyžaduje přiměřenou vlhkost a mírnou kyselost půdy, vždyť divoký chmel přirozeně vyrůstá právě v lužních porostech podél vodních toků. Pěstováním chmele si své poměry vylepšovali domkaři. Chmel nalezneme v zemědělských výkazech Truskavny např. ještě v letech 1915, 1916, kdy jej na několikaarových pozemcích pěstovalo vždy 8–10 držitelů půdy. Postupně však jejich počet klesal (ve 30. letech na asi tři pěstitele) až r. 1940 není chmel mezi plodinami již uváděn vůbec. Znovuobnovení pěstování chmele zřejmě nastalo až v době po druhé světové válce, jak dosvědčují mnozí pamětníci, dnes bychom však opět po něm těžko hledali stopy.\nz Matthioliho herbáře\nNedostatek vody pro potřebu domácností byl jedním z hlavních limitujících faktorů při zakládání obce. Hlavním zdrojem vody pro Truskavnu i sousední Březinku (!) byla až do r. 1929 studna v dole, odkud se musela těžce transportovat vzhůru do vsi kamenitým úvozem. Dodnes o tom svědčí stopy po dřevěných putnách, jež vybrousily do skalních podest kolem cesty odpočívající nosičky vody. Příčinou nepříznivých vodních poměrů je charakter geologického podloží, které je zde tvořeno pískovci vyznačujícími se značnou propustností vody, která se nezdržuje na povrchu a odtéká do větších hloubek. V místech podzemní akumulace vody pak ovšem mohla vzniknout hluboká studna, jejíž pramen byl vydatný a takřka nevysychající.\nAby dešťová voda mohla být déle zadržována u povrchu půdy, museli lidé dodržovat určitá opatření, k nimž patřilo udržování travnatých mezí podél cest i v polích, tarasování políček ve svazích, udržování zahrad a alejí, ochrana volně stojících stromů apod. Kromě takového zajišťování potřebné vlhkosti polností se zároveň čelilo i odnosu ornice též budováním záchytných jímek na okraji skalnatých srázů. S postupným mizením těchto ochranných prvků z krajiny docházelo postupně k erozím a také k vysychání pramenů a vodních toků, jako v případě Truskavenského a Šemanovického dolu pod Truskavnou. Za příznivých podmínek, a zvláště v době dešťů, kdy povrchová voda stékala z vyšších poloh do dolů, se zde shromažďovala vlhkost i v podobě drobného vodního toku, jehož okolí porůstaly olšiny a lužní porosty pozorovatelné tu místy dosud.\nCesta z Truskavny do Šemánovického dolu\nObyvatelé Truskavny se z pochopitelných důvodů nezdržovali jen doma. Nejčastějšími cestami truskavenských byly v minulosti jistě ty za bohoslužbami a na trh. Své kroky za mší svatou museli zdejší katoličtí farníci v průběhu staletí několikrát měnit. Nejprve na Chodeč, posléze do Vysoké a od r. 1803 do Šemanovic. Evangelíci se od r. 1786 mohli orientovat na toleranční sbor ve Vysoké.\nJakkoliv však mohly být cesty za zbožností zanedbávané, putování na nejbližší trh a do mlýna znamenalo většinou životní nutnost. Ve druhé polovině 18. stol. figurují mezi navštěvovanými tržními místy Byšice, ale dá se předpokládat, že stejně frekventované byly i trasy do Mělníka či řidčeji do České Lípy, kam směřovaly ponejvíce cesty ve druhé polovině 19. stol. V Mělníce se konaly týdenní trhy každé úterý a ve vzdálenější České Lípě vždy ve čtvrtek.\nCesty se zrnem do mlýna směřovaly především do Kokořínského dolu, kde se nacházely mlýny na poměrně stálé a nezamrzající vodě říčky Pšovky. Nejbližšími byly mlýny pod Kokořínem (Podhradský) a Mlčeňský, do vzdálenosti 3 km pak proti proudu pracoval mlýn Vojtěchovský, dolů po proudu tzv. Nový. Alternativní variantu k vodním mlýnům mohly v 19. st. tvořit mlýny větrné, z nichž jeden stával poblíž Mšena východním směrem.\nAčkoliv zemědělství bylo bezesporu nejdůležitějším aspektem života obyvatel Truskavny, není zdaleka pouze jediným. Z archivních pramenů se dozvídáme alespoň střípky informací o tehdejších možnostech společenského a kulturního života, zajištění vzdělání a základní lékařské péče.\nObec byla příliš malá na vznik nějakých občanských spolků za účelem zábavy či tělovýchovy. Hudební produkci s občasnými lidovými veselicemi můžeme sice předpokládat v obou hospodských zařízeních, v Truskavně i v Březince, konkrétní doklady o tom však postrádáme. O mnoho lépe na tom nebyly ani Šemanovice, snad jen Vysoká se svým pěveckým spolkem byla v nejbližším okolí jistou nositelkou kultury, za kterou se jinak muselo do Mšena nebo na Mělník, kde bylo možno navštívit i ochotnická divadelní představení nebo si zacvičit v Sokole. Zlepšení nastalo až po vzniku republiky. Nejbližší knihovna byla v Šemanovicích, v pramenech se ovšem mihne i zmínka, že roku 1895 měla být pro obec koupena nová skříň na knihy. To sice ještě nedokládá existenci veřejné knihovny v Březince, ale možnost vypůjčit si nějakou četbu tu jistě existovala – o žánru ani množství již bohužel informováni nejsme.\nNení možné stanovit, od kdy měly děti z Truskavny možnost navštěvovat pravidelněji školní vyučování, již patenty Marie Terezie sice směřovaly k rozšíření vzdělanosti mezi nejprostší vrstvy, ale zejména v zemědělských oblastech byla jejich účinnost chabá. Od následujícího století bylo již tažení proti negramotnosti nastoupeno rozhodněji a po celé zemi vznikla síť škol. Tak i v Šemanovicích byla založena v roce 1801 a docházely do ní i děti z okolí, z Truskavny a Březinky rovněž. Učitel, byť velmi špatně honorovaný, býval v obci váženou osobou, školní „budova“ bývala často zároveň jeho příbytkem. Výlohy se školou ale často musela hradit obec.\nSnad ještě vzdálenější než péče kulturní byla péče zdravotní. Lékaři dodnes nejsou ani v Truskavně ani v Březince a nebylo tomu tak ani nikdy v historii. Doktor byl luxusem pro majetnější vrstvy, a to zejména městské – stálý lékař na české vesnici byl před rokem 1918 raritou. Lidé si tak odedávna museli vypomáhat „babskými“ recepty a samoléčbou. Pokud jim to stav a prostředky dovolily, za lékařem dojížděli, totéž platí o vyhledávání porodních bab (nejbližší sídlila v obci Kokoříně). Až mnohem později vzniklo zdravotní středisko ve Vysoké, které řada Truskavenských může využívat dodnes.


Vládcové doby - Korok, Sagar, Železník i Peruán – ČT sport – Česká televize\nVládcové doby - Korok, Sagar, Železník i Peruán\nPraha – Už je jisté, že 122. ročník Velké pardubické přepíše své kolonky pro historické statistiky. Jde jen o to, jestli to bude v těch nejsledovanějších. Josef Váňa, už tak legendární žokej, může být první, komu se podaří zvítězit čtyřikrát po sobě v sedle jediného koně. Obhájce triumfu nejtěžšího dostihu na Starém kontinentu Tiumen se tak letos v Pardubicích může stát opravdovou celebritou, jakou ve své době byly Korok, Sagar, Epigraf, Peruán nebo Železník. Přímý přenos z dostihového odpoledne na pardubickém hypodromu sledujte živě na ČT sport a našem webu v sobotu 13. října od 11:25. Hlavní dostih odstartuje v 16:25.\nTiumen v sedle s Josefem Váňou bude útočit na vskutku rekordní zápis do dějin. Vítězný hattrick ve třech po sobě jdoucích letech má na kontě už sedm koní. Tím posledním je právě polský hnědák Tiumen. Před ním to byl Peruán (vyhrál v letech 1998–2000), který třetí vítězství získal jako dvanáctiletý kůň. Tiumenovi je letos jedenáct. Váňa už s Železníkem proměnil jeho osm účastí ve čtyři výhry, ale jeho nadvládu narušila klisna Libentína v roce 1990. Unikátního počinu - vyhrát v sedle jediného koně čtyřikrát po sobě - tak dosud nikdo nedosáhl.\nNestárnoucí Váňa je rekordmanem v počtu startů i trimfů, na kontě jich má 25, z toho 8 vítězství. Hned za ním je s osmnácti starty Václav Chaloupka, který dokázal Velkou pardubickou vyhrát čtyřikrát, z toho třikrát s jedním koněm, na nějž nedal dopustit. "Korok byl kus mého života. Bylo to moje mládí a začátek kariéry. Měli jsme mezi sebou zvláštní pouto, které se táhlo do posledních hodin jeho života," vzpomíná na hřebce s vrozenou vadou v podobě vychýlené pravé přední nohy. Chaloupka s Korokem řádil v letech 1969–1972.\nAngličané vládli jen na počátku\nTři prvenství má ve své sbírce dalších šest jezdců, prvním byl hned na počátku historie rakousko-uherský amatér Hector Baltazzi, potom se podařilo stejného úspěchu dosáhnout trojici anglických jezdců, kterými byli Richard Harry Fletcher, Thomas Buckenham a Edward Geoghegan, na počátku osmdesátých let třikrát zvítězil Pavel Liebich v sedle Sagara a poslední tři ročníky minulého století vyhrál Zdeněk Matysík v sedle Peruána.\nZatím nejrychleji zaběhla Velkou pardubickou i letos startující bělka Sixteen. Vyběhnutý čas sice svědčí o kvalitě vítěze, ale je velice často přímo závislý na počasí a stavu dráhy. Navíc jednotlivé ročníky byly poznamenané různými změnami v kursu. Sixteen absolvovala v roce 2008 celý dostih za 08:58,99 minut, a poprvé se tak běželo pod devět minut. Sixteen je první klisna bílé barvy, která dokázala zvítězit, a to dokonce dvakrát (2007, 2008).\nI letos čeká jezdce a koně 31 překážek na téměř sedmi kilometrech. Náročný terén a hlavně překážky jako Irská lavice, Popkovický skok, Hadí příkop nebo Velký anglický skok. V prvních desetiletích tvořily oranice téměř polovinu délky dostihu, v současnosti už je to jen čtvrtina. Některé překážky byly pro zvýšení bezpečnosti koní a jezdců v průběhu let upraveny.\nNaposledy doznaly největší změnu vodní příkopy, kde byly na původním přírodním vodním toku postaveny betonové vany. Bezpečnost se zvýšila, ale utrpěla tím obtížnost dostihu. Velký vodní příkop dříve mnohokrát rozhodoval o vítězi, dnes je snadno překonatelný a dá se i proběhnout. Velký Taxis byl "osekán" v roce 1993, když byl částečně zasypán příkop, ale jeho základní parametry se nezměnily. Taxis je čtvrtá překážka, takže se vyplácí opatrnost jako v letech 1981–1983 Pavlovi Liebichovi se Sagarem. "Trvalo mu se dostat do tempa. Na Taxis jsem tradičně najížděl opatrně na chvostu a někdy i jako poslední," přiblížil taktiku Liebich.\nPardubický kurz je často poměřován s Velkou národní steeplechase v Liverpoolu. To je ale dle zasvěcenců i samotných jezdců tempově mnohem náročnější dostih. "Do cíle národní vydrží jen ti nejodolnější. Velká pardubická je techničtější, střídají se povrchy a podíl jezdce je znatelnější," popsal Váňa rozdíl mezi "Velkou" a "Národní". Koně z Albionu ale v poslední době úspěchy nesbírají, často dostih ani nedokončí. Angličan George Williamson (vyhrál v roce 1890 a 1893) je tak jediným jezdcem, který dokázal zvítězit jak ve Velké pardubické, tak i ve Velká národní steeplechase v Liverpoolu.\nPád na posledním skoku nebo srážka v cílové rovince\nMezi největší smolaře na Velké patří bývalý žokej Luboš Israel, který v roce 1967 po bezchybném průběhu s Lukavou upadl na poslední prouťené překážce, při kterém klisnu pravděpodobně postihl srdeční kolaps. V cíli tak byl první tehdy sovětský kůň Dresděn. Druhá osudová chvilka se špatným koncem potkala Františka Grassla, jehož před cílovou rovinkou srazil volně běžící kůň bez jezdce a připravil ho o jisté vítězství.


Portálu iDnes nevoní Microsoft, přechází na Flash Player – Živě.cz\nPortálu iDnes nevoní Microsoft, přechází na Flash Player\nčlánek KDE 4.2 už je dostupné i pro Windows SDÍLET NA FACEBOOKU TWEETNOUT\nZpravodajský portál iDnes po letech opouští Windows Media Player a svá videa nabídne ve Flash Playeru, který zpravidla nemá problém napříč operačními systémy. Ostatně to je podle Luďka Pikarda, produktového manažera iDnes, hlavní důvod změny technologie.\niDnes zároveň ukončuje provoz nepřetržitého online vysílání iDnes.tv a bude se nadále soustředit jen na krátké zpravodajské a magazínové šoty. Flash Player se v posledních letech stal prakticky normou pro rychlou prezentaci videa i dalšího multimediálního obsahu a setkáte se s ním i na Živě.cz, kde pro vás připravujeme recenze produktů a další pořady ve formátu FLV nebo MP4.\nNový videopřehrávač na iDnes nabízí i vložení vybraného videa na vaši webovou stránku\nDiskuze (66) › Další článek: KDE 4.2 už je dostupné i pro Windows\nTémata článku: Microsoft, Internet, Flash Player, Flash, Zpravodajský pořad, Nepřetržité vysílání, IDnes, Portál\nBrigádník na benzince schytal kulku do hlavy (†20). Nechtěl prodat…Vrah pultíků Volný a jeho balíková princezna Lipovská si na vás už…Neočkovaný táta šesti dětí se nakazil covidem. Ve 169 nemocnicích pro…\nKvitová v Ostravě narazí na mladou Rusku. Kvalifikantka zvládla 1.…Čeljabinsk po sérii výher narazil. Will dostal pět gólů, Sklenička…Krejčíková napodobí Plíškovou. Na Turnaji mistryň v singlu i deblu\nKoronavirus ONLINE: Nakažený arcibiskup po papežově návštěvě…Brigádník (†20) na benzince schytal kulku do hlavy. Nechtěl prodat…Změny klimatu do skříně nezavřeme. Výstava Krajinoskop upozorňuje na…\nMoravské flíčkyKornoutky plněné tvarohemHovězí na celeru\nNa Mušce 1031, HoliceLohniského 850, PrahaAby je nestrašil duch pradědečka, slíbili, že domu nechají původní…


Vypořádání důsledků blokády Suezu bude náročný proces | Dopravní noviny\n3. května 2021, Petr Rožek\nCo se týče plánů do nejbližší budoucnosti, vyzvali jsme naše členy k podávání jakýchkoliv dotazů v tomto směru a navázali jsme proto ještě užší kontakt se zástupci TT Club v Londýně, prostřednictvím Working Group Ocean FIATA, které jsme aktivními členy. Pokud poroste zájem o obecné poradenství, uspořádáme specializovaný webinář na téma Společné havárie a přizveme zástupce některé z českých pojišťoven, se kterými naši členové spolupracují. V tuto chvíli je o trvalých dopadech zablokování Suezského průplavu ještě těžké spekulovat. Vyšetřování přímých příčin nehody je v úplném počátku, ale kdyby například byla „na vině“ velikost lodi a obtížnost jejího ovládání v natolik úzkém místě, jakým ona část průplavu, kde k nehodě došlo, i změna předpisů pro stavbu lodí by byla proveditelná až za řadu let. Také lze jen těžko předpokládat, že by se výrazně měnil režim navigace v Suezu, protože na maximálním využití a poplatcích z něho plynoucích je silně závislá egyptská ekonomika. Samozřejmě, pokud by k nějakému omezení došlo, prodloužila a prodražila by se již trvale cesta z Asie do Evropy. Spíše je tedy nutno počítat s krátko- a střednědobými efekty, jakými jsou výpadky v rotacích lodí na linkách, nedostatky v kapacitě, opožděné příjezdy a odjezdy a v neposlední řadě raketově stoupající cena přepravy. Tyto efekty jsme zažívali v jisté míře již před nehodou, ale čekali jsme určité úlevy spolu s nastupující jarní sezónou; blokáda Suezu tyto naděje nejen smazala, ale vývoj otočila ještě k horšímu. Je tedy teoreticky možné, že pokud nedojde tato vlna ke svému konci před Vánoci 2021, může na trhu chybět celá řada druhů zboží, výroby se budou potýkat s výpadky dodávek jak na vstupu, tak i výstupu, a budou vykazovat nižší zisky. To může zapříčinit zvrat v zatím slibném vývoji oživení po loňském covidovém výpadku. Zkrátka, ukáže se naplno, jak složitým a provázaným komplexem je globální ekonomika a jak i nepatrný kamínek v soukolí může mít na celý stroj devastující účinek. Takže je i možné přehodnocení některých trendů v další globalizaci, ale to si musí jednotliví aktéři ještě dobře spočítat.\nCo se týče spedičního cechu, čekáme s napětím, jak se se Společnou havárií budou umět vypořádat naši zasílatelé, jejichž služba byla kryta NVO/House Bill of Lading. Ti se totiž automaticky stanou přímými účastníky Společné havárie, a pokud včas a důsledně nepřenesou její dopady na skutečného vlastníka/příjemce zboží, tak v úplném rozsahu ponesou náklady na vypořádání z vlastní kapsy.Ing. Petr Rožek, Ph.D.


Sada oběžných mincí 2021 - proof dřevo\nPODROBNOSTI K Sada oběžných mincí 2021 - proof dřevo\nInvestiční zlato - Zlín. Specializovaný prodejce investičního zlata Ryzost zlata obsaženého ve formě zlatých slitků je velmi vysoká. Dosahuje hodnoty 999.9 tisícin zlata, t.j. 24 karátů. Nezapomeňte si prohlédnout rovněž ceník stříbra! Výkup zlata je u nás stejně snadný, jako jeho prodej.\nkód: KOCR89 nákupem získáte +0,00 ZM


Muž si nechal zarůst kontaktní čočky do očí - Novinky.cz\nNovinky.czKoktejlMuž si nechal zarůst kontaktní čočky do očí\n31. 1. 2007, 18:21 – PEKING\nPan Liu (40), který začal před rokem nosit kontaktní čočky, si je za tu dobu ani jednou nevyndal, protože se mu to nedařilo. Nyní se musel podrobit operaci, při níž mu chirurgové vyňali z očí čočky hned troje.\n"Neměl jsem žádné potíže, jen jsem si do očí nakapal nějaké kapky, když mne bolely," svěřil se Liu lékařům. Nedávno zjistil, že se jeho zrak zhoršuje, a tak si koupil další pár čoček a nasadil je na ty, které měl už skoro rok v očích. Když ani to nepomohlo, udělal opravdu překvapivý krok: Koupil si třetí pár čoček.\n"Na dva páry čoček, které jsem v očích měl, jsem nasadil další pár, takže jsem už měl v každém oku tři čočky," přiznává pan Liu. Den na to se konečně jeho oči zhoršily natolik, že musel vyhledat lékařské ošetření.\nDoktor, který zjistil, že první pár čoček už do očí vrostl, byl šokován a okamžitě se pustil do jejich odstraňování. Nový i druhý, zánovní pár bylo možné vyjmout téměř bez problému a pan Liu je bude moci v budoucnu opět používat, nejstarší oční čočky, které již do oka vrostly, lékař pro všechny případy vlastnoručně vyhodil.


Ďáblovo stádo | Magdaleniny pohádky\nBlog.cz\t» Magdaleniny pohádky\t» Archiv\t» Červenec 2011\t» Ďáblovo stádo\n12. července 2011 v 16:50\t| Magdalena\nV nekonečné pusté krajině, kde už dávno nerostlo nic než chumáče zežloutlé trávy a trnitá křoviska, kde se sem tam ukázal strom a kam oko dohlédlo byly poházeny obrovské, větrem a deštěm ohlazené balvany,projížděl na koni muž, který před sebou hnal stádo vyhublých krav. Hledal pastviny, kde by mohl svůj dobytek nakrmit, ale bezútěšná krajina, nabízející jen prach a kamení,v něm vyvolávala smutek.Krávy už dávno ztratily mléko, byly hladové a žíznivé, z tlam jim odkapávaly provazce slin, supěly námahou a jejich zrak bloudil kdesi za obzorem, jakoby se i ony snažily zahlédnout zelenou trávu, kde by ukojily svůj hlad. Kůň v porovnání s kravami na tom byl ještě dobře, i když i on pociťoval palčivou žízeň a nadto měl hřbet sedřený od sedla, v němž se unaveně klátil jeho pán.\nMuž měl na sobě vyrudlou halenu a jezdecké kalhoty, vysoké boty s ostruhami a široký klobouk. Pod ním skrýval osmahlou tvář, pronikavě modré oči a slámově zbarvené dlouhé vlasy. Na zádech se mu pohupovalo odřené banjo, na které si z dlouhé chvíle hrával písně. Vytrvale hnal stádo krajinou, popojížděl hned dopředu a hned do stran, jestli někde neuzří vodu a kousek zeleně, než mu jeho skrovný majetek popadá hlady a žízní. Ale kraj byl pustý a vyprahlý, dlouhá, sluncem spálená rovina se táhal donekonečna a daleko na obzoru se vypínaly vysoké hory, jakoby vytvářely hranici mezi nebem a zemí.\nDen se schyloval k večeru a stádo šlo stále pomaleji.A když se rudý kotouč skutálel za hory, krávy se samy od sebe zastavily a polehaly na ztvrdlou zem.Muž věděl, že zítra se už některé z nich nedokážou postavit na nohy a bude je zde muset zanechat jejich osudu. I on sám sesedlal z koně a pustil ho, aby si mezi trním a křovisky našel alespoň něco stravitelného. Posadil se na zem a opřel se zády o mohutný balvan. V kapse nahmatal okoralý kousek chleba, odlomil z něho sousto a jal se ho pomalu žvýkat, aby se nějak zaměstnal a vypudil z hlavy neodbytné myšlenky na budoucnost. Jenže čím více se snažil myslet na něco hezkého, tím více ho ty černé myšlenky ovládaly a stravovaly jako žhavý oheň.\nKdyž pak na okolí padla tma, zachumlal se do deky, kterou sejmul ze hřbetu koně a snažil se usnout.\n"Jestli zítra nenajdeme pastviny a vodu, celé moje stádo přijde vniveč a co si pak počnu v tomhle bohem zapomenutém koutu země.Jako kdyby mi sám ďábel kladl do cesty takové překážky. Kdyby mi raději ukázal cestu..."\n"Volal jsi mne, Martine..?" ozvalo se do tmy.\nMartin se okamžitě vymršit na nohy a upřel zrak do černoty před sebou.Někdo před ním škrtl sirkou a Martin spatřil tvář neznámého člověka.Měl špičatou bradku a jiskřivé černé oči a tvářil se docela přátelsky.\n"Kdo jsi a jak to, že mě znáš?" zeptal se Martin užasle.\nZáhadný muž vystrčil v úsměvu špičaté zuby:\n"Ten, koho sis přál..."\nMartinovi to došlo ihned:\n"Ty jsi ďábel?"\n"K tvým službám" uklonil se muž pobaveně.\n"Vím, co chceš - tvůj dobytek hyne hlady a žízní....mohu tě zavést na místo, kde seženeš vše, co potřebuješ..."\nMartin se rozpačitě poškrábal ve vlasech:\n"Ale to nebude zadarmo, viď?Co za to budeš chtít - mou duši?"\nČert se zase jen tak pousmál:\n"Ale prosím tě, co s duší...když posloužím já tobě, můžeš na oplátku posloužit ty mě."\nMartin vůbec nechápal, kam tím ďábel míří. Odjakživa slýchal, že se různí lidé upsali čertu a ten si pak odnesl jejich duši do pekla.Že by tomu ve skutečnosti bylo jinak?\n"Tak dobře, co budeš chtít za to, když mě odvedeš na pastviny a najdeš vodu?"\nČert ukázal jazyk:\n"Co budu chtít? Maličkost.Podělíš se se mnou o své štěstí..."\nMartin se zamyslel.Štěstí? Pro něho je štěstím, když má zdravé ruce a může si vydělávat na skrovné živobytí.Připadalo mu to jako nesmysl.A tak napřáhl k čertovi svou ruku:\n"Plácneme si na to?"\nĎábel sevřel svým pazourem jeho mozolnatou dlaň a Martin ucítil, jak ho ten stisk pálí, jakoby měl čert v ruce oheň. A vzápětí dostal radu:\n"Ráno, až vyjde slunce na oblohu, spatříš jestřába,jak krouží vysoko nad zemí. Dej se tím směrem a najdeš to, co hledáš. Až pak přijde pravý čas, já se o svou odměnu přihlásím..."\nPak se zachechtal a zmizel.\nMartin nemohl do rána skoro usnout. Neustále si v hlavě opakoval čertova slova a přemýšlel, jestli se vyplní.\nKdyž ráno ukázalo slunce svou zlatou tvář, vyskočil Martin bystře na koně, který ovšem nebyl zdaleka ve stejné náladě jako jeho pán. Marně ho Martin pobízel do klusu, kůň se bez zájmu ploužil pomalu vpřed a Martin si co chvíli clonil oči a díval se k obloze, zda spatří jestřába. A pak ho spatřil. Třepotal se vysoko a Martin radostí zavýskl. V dálce se táhl pruh zeleně.\nPak sehnal své stádo a byl překvapen, že se všechny krávy zvedly a nechaly se vést. Cesta jim trvala snad hodinu, snad dvě. Čím více se ale šťavnaté pastviny přibližovaly, tím víc bylo Martinovi jasné, že ho ďábel neobelhal. Neúrodnou zem brzy vystřídal stinný háj a kam oko dohlédlo, zelenala se vysoká tráva, která jakoby vyzývala znavené krávy,aby jí spásly. Prostředkem pastvin se pak vinul průzračně čistý potok a Martin si oddechl.Nechal svůj dobytek,aby si sám hledal nejchutnější sousta, pustil koně a radostně poklekl k vodě, aby se dosyta napil.\nNěkolik dní mu trvalo, než ten překrásný kout obešel. Na druhé straně objevil osadu, kde žili farmáři. Přijali ho mezi sebe a Martin si brzy začal budovat pevný srub, v němž bude žít. Stěny byly z kmenů borovic, spáry vymazal červenou hlínou, střechu pokryl rákosovými došky.\nJeho krávy už dávno nebyly ony vyhublé trosky, naopak byly kulaté a srst měly leskou a hustou. Dávaly dostatek mléka, aby ho Martin mohl směnit za chleba,fazole a slaninu.\nŽilo se mu mezi farmáři dobře. Chodíval po večerech mezi ně, poslouchal jejich vyprávění a sám častokrát přispěl svými historkami do všeobecného veselí. Když ho ostatní požádali, brával do rukou své banjo a hrál a zpíval všem pro potěšení. Někdy se farmáři přidávali při zvucích známých tónů, někdy zněl jen jeho hlas. Velmi často ale slýchával z kouta, kde sedávaly dívky, jasný hlas copaté Madelin, která doslova hltala jeho písničky. Martin po ní občas otáčel zrak a ona se stydlivě schovávala za lem sukně a její oči se přitom smály.\nMartinovi dlouho trvalo, než našel odvahu s ní promluvit, než jí v tancovačce pozval do kola a než její drobná ručka spočinula v jeho. A pak jednoho dne vyslovil osudnou větu\n"Našel jsem v tobě své štěstí."\nTu noc ďábel přišel. Najednou stál uprostřed srubu a Martin, který u stolu při světle petrolejky sparavoval rozedrané kalhoty, překvapeně vzhlédl.\n"Přišel čas splatit svůj dluh, Martine!" řekl mu.\n"A co bys tedy chtěl?"\nĎábel si zamnul bradu:\n"Podělíš se se mnou o své štěstí?"\nMartin netušil, kam čert svou řečí míří a kývl:\n"Ano, tak zněla naše dohoda..."\n"Dej mi Madelin!!" odpověděl čert a v Martinovi by se v tu chvíli krve nedořezal. Ihned mu došla lstivost čertova plánu...Proč by toužil po Martinově duši, která mu stejně dříve či později spadne do klína, když může mít ještě jednu.A to duši čistou, nezkaženou...\nMartin se dal do vyjednávání, prosil čerta, aby si vybral cokoliv jiného, ale ten byl neústupný.Nakonec, když už Martin nevěděl kudy kam, čert se ušklíbl:\n"Když ti na ní tolik záleží..dobrá.Vsadíme se spolu.Oba zítra ráno vyrazíme na koni podél řeky, každý z jedné strany k místu, kde bude Madelin stát.Kdo u ní bude dříve, toho bude. A ty, pokud prohraješ, budeš až do soudného dne hnát moje stádo za potravou!"\nČert zmizel a ztrápený Martin vyšel před srub, aby se nadechl čerstvého vzduchu a vymyslel, co bude dělat.\nOsada dávno spala, jen tu a tam zadupal v ohradě kůň. A přeci měla Martin pocit, že neustále slyší dusot kopyt a funění dobytka, práskání biče a ječivé halekání honců.A ten zvuk, který měl znít pouze v Martinově hlavě se přibližoval, sílil a burácel.....Martin se rozhlédl, jestli snad nespatří zbloudilé stádo se svými honáky, které podobně jako on přešlo přes písečný pás, ale nikde ani noha. Až pak, když zvedl oči k obloze, zůstal stát jako přimrazen v nevýslovné hrůze.\nNekonečnou, hvězdnatou oblohou se k němu hnalo stádo krav.Nadpozemsky velké kusy dobytka se valily nebem jako šiky strašlivého vojska, Martin spatřil jejich dlouhé rohy, jakoby ukované z ocele, krví podlité oči, které na něho poulili v němé zuřivosti, na bocích jim svítily žhavým železem vypálené cejchy a oblohou se neslo dunění jejich kopyt. Za nimi se na statných černých koních znali k smrti znavení honáci, práskali bičem nad hlavou a jejich pískání a jekot se nesl daleko po nebi i po zemi.Martin celé neskutečné a strašidelné divadlo sledoval se zatajeným dechem. Všiml si dobře ztrhaných rysů v obličejích mužů, viděl, jak jsou stejně jako dobytek zbroceni potem, jejich mrtvolně sinalá pleť zářila a když projížděli Martinovi nad hlavou, upřeli na něho svůj kalný zrak. Martin se zachvěl,když jeden z nich zastavil a parvil dunivým hlasem:\n"Dej pozor, člověče, uvaruj se před peklem a před hříchem, který by tě nahnal ďáblovi do náruče. Podívej se na nás a věz, že my se tady tou nekonečnou oblohou štveme za ďáblovým stádem věky věků a pykáme tak za všechno, co jsme za živa zmarnili...."\nMartin nebyl schopen slova. Když děsuplné přízraky zmizely kdesi za obzorem a všechno zase utichlo, rozhlédl se a seznal, že osada dál pokojně odpočívá ve svých snech a že jen on sám byl svědkem příšerné podívané, která mu vzala dech. Jakoby mu to setkání ale vlilo do žil novou krev. Martin začal vymýšlet, jak čerta ráno přelstí. A pak ho napadla přesně s ranním rozbřeskem spásná myšlenka.\nKdyž se pak zlatý sluneční kotouč ukázal nad doškovými střechami farmářské osady, Martin už měl osedlaného koně a právě se vyhoupnul do sedla, přijel ďábel na statném, jako uhel černém koni. Martinovi bylo na první pohled jasné, že jeho kůň se tomu čertovu nedokáže vyrovnat a že musí závod nutně prohrát. I čert si byl zřejmě vědom, jak moc se oba koně od sebe odlišují, jako kdyby chtěl orel a vrabec závodit v rychlosti letu. Martin bezpečně poznal v pekelném vraníkovi jednoho z těch, jenž se mu v noci přehnali nad hlavou. Kdepak asi jsou teď nešťastní honci, odpykávající si svoje hříchy?\n"Madelin pracuje na poli u řeky" řekl čert samolibě Martinovi a ten přikývl.\nKdyž se oba na koních přiblížili k nicnetušící dívce, zvedla Madelin hlavu a užasle sedovala, jak se Martin i neznámý černý muž otáčejí s koněm každý na jednu stranu a pečlivě vyměřují jakousi trasu.Pak se připravili a na daný povel vyrazili směrem k Madelin. Ďábel ihned získal náskok, měl lepšího koně a Martin se začal obávat, jestli jeho plán vyjde. Pobízel hnědáka do cvalu Když byli oba už jen několik délek od dívky, vykřikl Martin:\n"Madelin, lásko moje, poběž ke mě....!"\nA Madelin pochopila, o co se tu hraje. Rozběhla se jako šipka k Martinovi, až jí dlouhé copy vlály. Čert zařval zlostí, stiskl svému koni slabiny a rozehnal se zuřivě za prchající dívkou. Ve chvíli, kdy jí už už doháněl, natáhla Madelin ruku a Martin, blížící se k ní z druhé strany, sevřel její prsty.\nPak se zablesklo a čert byl ten tam. Prohrál svou sázku. Zbylo po něm ve vzduchu jen trocha kouře.\n"Málem jsem tě prohrál..." vydechl Martin a setřel si pot z čela. Madelin se na něho podívala polo přísně a polo láskyplně a Martin jí vysadil před sebe na koně a spolu se ubírali zpátky do osady.\nInu -podej čertu prst, bude chtít celou ruku...\n1 Leyla | Web | 12. července 2011 v 16:54 | Reagovat\nmáš úžasný nadáni na psaní :)\n2 Jarda | E-mail | 23. července 2011 v 12:25 | Reagovat\nKrásná pohádka,chvíli jsem měl husí kůži a na konci cítil dojetí.


Jak upozornit na svoji práci online | VFXcz\n3 years ago by Martin Klekner in Jak prorazit do VFX průmyslu Tagged: 3d, Beeple, case, CG, challenge, Daily, Damir Martin, efekty, jak, Jan Reeh, Lukáš Veverka, marek denko, noah bradley, práce, prorazit, Publikace, sfx, soutěže, studies, tvorba, tvůrce, vfx\nLetmá návštěva Artstation povětšinou stačí, abyste si uvědomili, jak nesmírné možství tvůrců dnes vytváří úžasné 2D koncepty, 3D rendery a VFX práce. Až z toho jde na začínajícího (a řeknu vám tajemství – často i toho pokročilého) tvůrce mírná deprese. Pocit, že v tomto talentem zaplněném světě není lehké prorazit zkrátka není daleko od pravdy.\nNaštěstí je zde ale spousta způsobů, jak tuto bariéru překonat – a právě v tom vám má za úkol pomoci tento článek. Pro něj jsem vybral několik tvůrců, už nichž se můžete inspirovat v jejich přístupu k uveřejňování nejnovějších artworků a třeba díky nim přijít i na nějaký ten vlastní.\nTvůrce Mike Winkelman, kterého však většina internetu zná pod přezdívkou Beeple, je zářným příkladem prvního, trochu extrémního přístupu. Ostatně, on ho do značné míry definoval. V době psaní tohoto článku už totiž po 4184 dní (ano, už přes 11 let) chrlí na internet denně jeden 3D artwork. A ne, rozhodně se nejedná o nějaké odfláklé kousky, naopak, jde o výtvory, které bych často snad nezvládl zplácat ani za týden.\nDejme stranou, to, jak to sakra dělá (to si můžete poslechnout třeba zde) a zda je to dobrý přístup. To ať si každý rozhodne sám. Jde spíš o to, že mu daily artwork přitahuje pozornost jako máloco jiného. Ostatně, dodnes mu vynesl zhruba půl milionu sledujících na Instagramu, čtyři sta tisícovou fanbase na Facebooku a to ani nemluvím o tom, že se za dobu jeho působení zrodily stovky tvůrců, kteří jeho styl více či méně kopírují.\nA musím uznat, že je rozhodně inspirativní ho sledovat, jak den co den, bez výjimky a bez výmluv, doručí, k čemu se zavázal. Trošku podobné jako Jocko Willink, který den co den dává na Twitter fotku svých hodinek, kde ukazuje, že vstává v 4:30 ráno, aby toho stihl odpracovat co nejvíc.\nDalším, trošku umírněnějším způsobem, je forma časově omezené výzvy. Ta spočívá v tom, že na svých sociálních médiích prohlásíte, že po dobu X (většinou 30ti) dní budete každý den vytvářet nějaký artwork, skeč, sculpt či cokoliv jiného. Stejně jako v případě každodenní tvorby, i takováto challenge táhne neuvěřitelným způsobem pozornost, ať už proto, aby vám lidé fandili, nebo proto, že vás chtějí vidět selhat.\nJeden příklad za všechny, chorvatský tvůrce Damir Martin vytvořil v průběhu 28 dní 55 dračích sculptů, což ho neuvěřitelně posunulo, jeho rendery se svého času objevovaly všude a získal tak velkou fanouškovskou základnu.\nVšichni si samozřejmě můžete vymyslet vlastní verzi této challenge, ať už jakkoliv dlouhou či na jakékoliv téma. Cílem je především to, abyste ji veřejně oznámili na svých sítích a pak ji byli schopni dodržet.\nPouhá část z 55 draků, které Martin Damir vytvořil během své 28 denní challenge\nMarek Denko. Co víc říct…\nDiametrálně odlišný přístup má třeba takový Marek Denko, známý slovenský CG tvůrce. Je to veterán ze staré školy a na nějaké denní sdílení své aktivity na sociálních mediích zvysoka kašle. Ale to nevadí. Protože zhruba každých několik měsíců se na internet vyřítí jeho artwork, který všem naprosto vyrazí dech. Popularita Marka Denka se nedá moc měřit na followery, on už ho spíš zná tak nějak každý, neboť je skutečnou legendou 3D scény.\nMarek samozřejmě také nějak začínal, jeho prvotní rendery byly sice kvalitní, ovšem nijak závratně výjimečnější než u ostatních. Teprve když zhruba v roce 2006 začal cílevědomě mířit na ohromující realismus a vizuální detailnost, začalo se jeho jméno proslýchat. Jeho novější tvorba, především “Rooftops, Rockets and Adventures Beyond” a “Her Eventual Hesitation” v sobě navíc obsahují příběhy, které si můžeme s radostí domýšlet a dívat se tak na jeho artworky dlouhé minuty až hodiny.\nCo chci řict je, že nemusíte pořád živit sociálního molocha. Stačí tvrdě makat a jednou za čas vypustit něco, co lidem skutečně uvízne v paměti. (A nezapomenout na to udělat breakdown.)\nKrátký CG či VFX film, na který se dobře dívá, je zaručenou cestou k úspěchu. Tyhle věci se po internetu šíří jako lavina. A říct, že na krátký filmeček “The Lord Inquisitor” se dobře dívá, je slabé slovo. To, co Erasmus Brosdau dokázal ve volném čase, s malinkým týmem neplacených lidí, je skutečně monumentální. Navíc to celé běží na realtime CryEnginu. (I když bych velmi pochyboval o tvrzení, že šlo o realtime render, protože se jim ty obrovské scény musely pořádně sekat. Pokud tedy 1 FPS nepovažují za realtime. Ale to jsou jen mé bezpředmětné dohady.)\nDůležité je, že s krátkým filmečkem se zkrátka dá udělat díra do světa. O jejich důležitosti zde na webu mluvím neustále, na VFXcz Facebooku navíc každou sobotu sdílím krátká dílka, která si na internetu získala popularitu. Nechte se takovou tvorbou inspirovat…\nMimochodem, krátké video může být i skvělý showreel, který se může internetem šířit se stejnou razancí. Třeba tahle… věc.\nKrátká část z jedné z case studies od Jana Reeha\nJan Reeh, skvělý český CG tvůrce, s nímž jste mohli nedávno poslouchat sedmihodinový (!!!) stream na Twitchi u Lukáše Veverky, se v mém hledáčku objevil právě díky svým “Case Studies” na Behance. Díky nim se zaryl do pozornosti svých fanoušků, získal zástupy nových a kromě toho i četné klienty.\nNa jeho nápaditých a vizuálně vypiplaných rozborech je zkrátka vidět, jak moc miluje svoji práci a jak hluboce uvažuje nad tím, jak ji sdílet. A to samo o sobě je něco výjimečného. Pokud tedy máte kvalitní CG rendery, můžete zauvažovat i o tom, jak je propagovat, aby se o nich mluvilo.\nTvůrce Noah Bradley, jehož imaginativní styl a krajinky jsem vždycky měl v oblibě, často připomíná, že jeho kariéra se rozjela až teprve ve chvíli, kdy se mu podařilo protlačit malby do jednoho z vydání časopis Spectrum. Následovala další uveřejnění v časopisech jako Expose, Ballistic, 2DArtist a ImagineFX, s každým přitom přišel nový a nový nával fanoušků. O tématu “Kde uveřejnit svoji práci” jsem sepsal samostatný článek, který můžete číst zde.\nVýhra v prestižní soutěži může být samozřejmě také skvělým způsobem, jak na sebe upozornit a prorazit. O tomto tématu jsem sepsal článek “Soutěže pro 2D a 3D tvůrce”.\nCo spojuje všechny výše uvedené způsoby? Pracovitost, pravidelnost a touha jít dál, než je běžné. Angličtina má krásné slovo: “remarkable”. To se dá rozložit na “remark”, tzn. “povšimnout si” a “able” tedy “být schopný”. Nemluvím zde však o laciné touze po tom, aby si vás masy všimly. Ne. Věci, které jsou remarkable, jsou něčím daleko víc. Vynikají nad průměrem, někdy svou vizuální kvalitou, jindy nápadem či formou prezentace. Vždy však upřímnou touhou přinést do tohoto světa něco, co diváci ještě nezažili.\nPracujte tvrdě, přemýšlejte o tom, co děláte, buďte pravidelní v přispívání a plňte své závazky. TO je nejlepší cesta k tomu, aby si lidé vaší práce povšimli.


Píšu pro děti: Díl 26. - Kouzelný májový déšť (22. 5. 2022)\nDíl 26. - Kouzelný májový déšť (22. 5. 2022)\nDíl 26. – Kouzelný májový déšť\nKdyž se šla jednoho rána projít víla Pampeliška s Jarem k blízkému lesu, aby se potěšili pohledem na voňavé konvalinky, míjeli cestou chaloupky pradlenek. Ty sušily přepranou mráčkovou mlhovinku a hned hlásily, že se na odpoledne chystá první májový deštík.\n„Tak to už se těším,“ usmál se mladík, „májový déšť pěkně pohladí a osvěží. Kromě toho jsem domluvený s duhovými sestřičkami, že s pomocí sluníčka vykouzlí co nejdříve duhu. A to bez deště nejde.“\n„Jé, to bude krása,“ ozvalo se poblíž Jara. Byli to skřítci montážníčci, kteří si to dnes zamířili také k lesu ke konvalinkám. Vzkázaly jim totiž po sojce zpravodajce, že některé kvítky potřebují pomoc při rozvíjení, a tak pospíchali za nimi.\nVětšina skřítků se usmívala a s radostí pospíchala k lesu. Jeden montážníček vzadu se však mračil, za ostatními se pomalu loudal, občas se otočil, podíval se na Jaro a vypadalo to, jako by se chtěl na něco zeptat.\nMladík čekal, co z toho bude. Nakonec za skřítkem přišel, sklonil se k němu a zeptal se: „Copak se děje? Co tě trápí?“\nSkřítek chvíli mlčel, nervózně si žmoulal okraj kapsy na svých montérkách, pak se nesměle podíval na Jaro: „Je pravda, že déšť v květnu je kouzelný?“\n„Každý déšť je přece kouzelný,“ usmál mladík, „příroda je po něm vždy svěžejší a hezčí.“\n„To jo,“ přisvědčil skřítek, „ale já myslím doopravdy kouzelný. Jako, že umí čarovat. Já totiž slyšel, že po májovém dešti vše povyroste.“\n„A ty bys chtěl vyrůst?“ zeptal se Jaro.\nSkřítek pokýval hlavou: „Chtěl. Oni se mnou totiž ostatní nechtějí kamarádit. Tak si myslím, že kdybych vyrostl, vzali by mě mezi sebe.“\nMladík si vzal skřítka do dlaně: „Nekamarádí s tebou, protože jsi maličký?“\n„Nevím. Myslím, že spíš proto, že mi nic nejde,“ posmutněl skřítek a dodal: „Ono mi opravdu nic nejde. Co vezmu do ruky, to mi spadne. Otvírat kvítky se mi často nedaří a já mám z toho akorát špatnou náladu.“\n„Třeba se ti dnes bude dařit lépe,“ snažil se ho povzbudit mladík.\n„I kdepak. Vím, že to zas pokazím,“ zaškaredil se skřítek.\n„A jak to můžeš vědět?“ nechápal mladík.\n„Prostě to vím. Každé ráno vstanu a hned je mi jasné, že zas něco zvrtám,“ seskočil skřítek Jaru z dlaně a dupl nožkou.\nJaru bylo v té chvíli jasné, proč se skřítkovi nic nedaří. Když viděl, že si ten malý človíček vůbec nevěří a v sobě má pocit zlosti a zklamání, bylo jasné, že si možná tu svoji nešikovnost sám přitahuje. Nahlas však řekl jenom: „Tak to mám pro tebe dobrou zprávu. Májový deštík je opravdu kouzelný. Zvlášť ten první, který čekáme dnes. Až začne pršet, nikde se neschovávej a nastav svoji tvář jemným kapkám. Uvidíš, že nejen povyrosteš, ale také se ti začne dařit, a když budeš veselý, ostatní s tebou budou kamarádit moc rádi.“\n„Tak to je prima,“ zavýskl si skřítek a utíkal za ostatními. Když je však dohnal, přes tvář mu přeletěl stín strachu, že zas něco pokazí, svěsil ramena a se skloněnou hlavou se opět začal loudat.“\n„To je ale nešťastník,“ povzdechl si mladík.\n„A myslíš, že mu déšť pomůže?“ zeptala se víla Pampeliška.\n„Jestli mu bude věřit a hlavně, začne víc věřit sám sobě, tak určitě,“ usmál se mladík a spolu s vílou pokračovali v cestě k lesu.\nBylo to tak. Ještě před deštěm, se malý montážníček zlobil na drobný kvítek konvalinky, který se ne a ne otevřít. Promazával, šrouboval a lamentoval u toho, že ho bylo slyšet všude kolem.\n„Ani se nedivím, že se kvítku vykouknout nechce,“ špitali si jiní skřítci, „když se takhle někdo zlobí, málokdy za ním někdo přijde.“ Zkoušeli montážníčkovi domluvit: „Poslyš, zkus se trošku usmát, pohlaď květ a něco milého mu řekni. Vše ostatní děláš bezvadně, ale bojíme se, že se mu nechce vykouknout na tahového bručouna.“\n„Jděte si po svých a mě si nevšímejte,“ odfrkl skřítek a zamračil se. Pak si sedl na kraj lesa, smutně složil hlavu do dlaní a se slzami v očích se litoval: „Možná mají ostatní pravdu. Třeba bych se měl víc usmívat. Jenomže jak mám být veselý, když jsem takový nešikovný.“\nVtom se mu na nos snesla první droboučká kapka. A za ní další…a další…až na tváři ucítil jemnou spršku májového deště.\nVzpomněl si na Jaro. Honem vstal a nastavil nejen tvář, ale i dlaně dešťovému pohlazení. Bylo to moc příjemné a skřítek se usmíval. Najednou ho na nose pošimral sluneční paprsek a on kýchl. Otevřel oči a zadíval se na nebe. V drobných dešťových kapkách se odrážely teplé jarní paprsky a vytvořily duhu. To už tady byly duhové sestřičky. Celé šťastné si upravily barevné sukýnky, pevněji si svázaly stuhy ve vlasech, načechraly barevné závoje a rozběhly se po duhovém mostě. Byla to taková nádhera, až skřítkovi štěstím poskočilo srdíčko a on se usmíval od ucha k uchu.\nZa chvíli déšť ustal, sluníčko prozářilo kapky na stéblech trávy i okvětních lístcích lučních kytiček. Ve sluneční záři vypadaly jako perličky. Duha sice zmizela, ale příroda byla plná svěžesti, vůní a ptačího zpěvu. Skřítek snad ještě nikdy v životě neviděl takovou krásu. Zavýskl si a pospíchal za konvalinkami, které stále potřebovaly jeho pomoc.\nPráce mu šla hezky od ruky a on se cítil spokojený. Úsměv z tváře mu nezmizel ani když se jednomu kvítku zasekl okvětní lístek o druhý. Montážníček ho jemně pohladil a opatrně vysvobodil. Květ nesměle vykoukl na svět, a když zahlédl veselého skřítka, rozvoněl se tou nejkrásnější vůní.\n„Jaro, Jaro! Podívej se!“ zavolal skřítek na mladíka a spěchal za ním i vílou Pampeliškou. „Tak co, porostl jsem?“ ptal se nedočkavě.\nJaru se objevil úsměv na tváři: „Povyrostl. A jak!“\nTaké víla Pampeliška spokojeně přikyvovala a malý montážníček celý radostný vysekl oběma hlubokou poklonu, zamával a zmizel v lese, aby pokračoval v práci. Dokonce si u toho začal zpívat.\n„Kdyby věděl, že nevyrostl do výšky, ale povyrostl sám v sobě,“ zamyslela se Pampeliška, „nevím, jestli by se na svět zase nemračil.“\nO to ale strach mít nemusela. Skřítek tak trošku tušil, že kouzlo májového deště se dotklo spíše jeho srdíčka. A také si všiml, jak jeho dobrá nálada působí nejen na něj, ale též na drobné kvítky i další montážníčky, kteří se brzy stali jeho kamarády.\nTo, jestli se mu bude vždycky dařit, nevěděl, ale jisté bylo, že s úsměvem jde všechno líp a radost, se kterou se od té doby probouzel do každého dne, mu nikdo jen tak nevezme.