E-kniha: Problém tří těles - Liou Cch' -sin | Knihy.ABZ.cz\nE-kniha: Problém tří těles - Liou Cch' -sin\nKnihkupectví > Elektronické knihy > Próza - beletrie > Sci-Fi > Problém tří těles\nAutor: Liou Cch'; -sin\nKatalog vybraných autorů > C > Cch&39 - Liou Cch&39\nKatalog vybraných autorů > A > -sin\nLiou Cch' -sin - další tituly autora:\nK elektronické knize "Problém tří těles" doporučujeme také:\nNejoceňovanější sci-fi současnosti\nTato série vdechla nový život žánru, na který\nse hlavní literární proud kdekoli na světě\nčasto dívá skrz prsty.\nÚžasná směsice ohromujících vědeckých\nnápadů, chytré zápletky a svérázných, avšak\nvěrohodných postav — vše podávané prostým\nstylem, který naznačuje skryté hlubiny.\nPodle všeho se tato vědecko-fantastická\ntrilogie — podobně jako Asimovova epická\nsága Nadace — brzy stane klasikou žánru.\nLiou Cch’-sin (nar.\n) je hlavním\npředstavitelem nové generace čínských\nautorů science  ction. Devětkrát obdržel\nnejprestižnější čínskou žánrovou cenu\nGalaxy, jednou titul velmistra čínsko\njazyčné sci- a jako vůbec první Asiat\nv historii získal také cenu Hugo v katego\nrii nejlepší román. Jeho díla se řadí k žán\nru hard science  ction, věhlas si získal\npředevším díky silné atmosféře a brilant\nní představivosti. Liou Cch’-sin ve svých\nrománech úspěšně propojuje abstrakt\nní myšlenky s tvrdou realitou a napříč\nsvým dílem se pokouší odhalit podstatu\na estetiku vědy. Problém tří těles () je\njeho nejslavnější román. Následující dva\ndíly trilogie Chei an sen lin (Temný les)\na S’ šen jung šeng vyšly v letech  a \njejich české vydání se připravuje na pod\n a léto \nPrvní díl trilogie s rozmachem Duny a stej\nnou dávkou akce jako Den nezávislosti\nV Říši středu zuří Velká kulturní re\nvoluce a Číňané, kteří nechtějí zůstat po\nzadu za Sověty a Američany, se v rámci\ntajného vojenského projektu pokoušejí\nnavázat kontakt s mimozemskými civili\nzacemi. Třicet let poté začnou na Zemi\numírat významní vědci a vznikají sekty,\nkteré vybízejí k návratu k přírodě. Objeví\nse nová počítačová hra pro virtuální rea\nlitu, zvláštní, čarovná a znepokojivá, kte\nrá jako by ani nepocházela z tohoto svě\nta. A pomalu se začíná vyjevovat pravda\no tajném projektu z éry Kulturní revoluce.\nTranslation © Aleš Drobek, 2017\nCzech language translation rights © 2017 China\nEducational Publications Import & Export Corp., Ltd.\nISBN 978-80-7577-192-6 (Formát PDF)\nISBN 978-80-7577-193-3 (Formát ePub)\nISBN 978-80-7577-194-0 (Formát MobiPocket)\nSeznam důležitých postav\nJie Če-tchaj fyzik, Univerzita Čching-chua\nŠao Lin fyzička, Jie Če-tchajova žena\nJie Wen-ťie astrofyzička, Jie Če-tchajova dcera\nJie Wen-süe Jie Wen-ťieina sestra, členka Rudých gard\nZákladna Rudé pobřeží\nLej Č’-čcheng politický komisař základny Rudé pobřeží\nJang Wej-ning šéfinženýr základny Rudé pobřeží, kdysi\nJie Če-tchajův student\nJang Tung strunová teoretička, dcera Jie Wen-ťie\na Jang Wej-ninga\nTing I teoretický fyzik, přítel Jang Tung\nWang Miao výzkumník, specialista na nanomateriály\nŠ’ Čchiang detektiv, přezdívaný Ta Š’ (Velký Š’)\nČchang Wej-s’ generálmajor Čínské lidové osvobozenecké\nWej Čcheng matematický génius a samotář\nŠen Jü-fej japonská fyzička a Wej Čchengova žena\nPchan Chan biolog, Šen Jü-fejin a Wej Čchengův přítel/\nŠa Žuej-šan astronom, Jie Wen-ťiein student\nMike Evans potomek ropného magnáta\nDoba vymknutá z kloubů\nDva dny obléhal Rudý svaz hlavní štáb Brigády 28. dubna.\nJeho prapory se nedočkavě třepotaly ve větru jako plameny\nhladové po palivovém dříví.\nVelitel byl nervózní, nikoli však z obránců, kteří proti němu stáli. Příslušníci Rudých gard Brigády 28. dubna, kterých v hlavním štábu zůstalo asi dvě stě, byli ve srovnáni s gardistickými veterány Rudého svazu, založeného na počátku Velké proletářské kulturní revoluce v květnu roku\n1966, pouhými zelenáči. Svazové gardisty zocelilo bouřlivé\nrevoluční tažení napříč zemí a odhodlání jim dodal pohled\nna předsedu Maa a účast na ohromných shromážděních na náměstí Nebeského klidu.\nVelitel se bál asi tuctu železných pecí v budově štábu, naplněných výbušninami a navzájem propojených elektrickými rozbuškami. Sice je neviděl, ale cítil je, podobně jako\nželezo cítí tah blízkého magnetu. Jestli některý z obránců\npřepne spínač, revolucionáře i kontrarevolucionáře pohltí jedna velká ohnivá koule.\nA mladí gardisté z Brigády 28. dubna takového šílen\nství rozhodně schopni byli. Ve srovnání s vyzrálou první\ngenerací Rudých gard byli noví vzbouřenci jako smečka vlků na rozpáleném uhlí, bláznivější než blázni.\nNa střeše budovy štábu se objevila štíhlá postava krásné\ndívky s obřím rudým praporem v ruce. Okamžitě ji přivíta\nla kakofonie palby z pušek. Ty tvořily velmi pestrou směs\nku, od starožitných amerických ručnic přes československé\nkulomety a japonské Arisaky typu 38 až po novější zbra\nně, například pušky a samopaly z výzbroje ČLOa, odcizené\nz armád ních skladů po vydání „Srpnového úvodníku“.1 V ně\nkterých rukou se dokonce leskly čínské šavle a kopí. Zbra\nně společně ztělesňovaly zhuštěnou verzi moderních dějin.\nPodobné výstupy členů Brigády 28. dubna se opakovaly\nčasto. Jeden z nich se vždy postavil na střechu, začal mávat\npraporem, křičet na útočníky pod sebou slogany a zasypávat je letáky. Odvážní chlapci a dívky z následného krupo\nbití kulek vždy vyvázli bez újmy a za svou statečnost si ve štábu vysloužili uznání a chválu.\nNejnovější dobrovolnice si zřejmě myslela, že bude mít\nstejné štěstí. Bojovou zástavou mávala tak zapáleně, jako\nby útočníky pod sebou chtěla sežehnout plamenem své\nho mládí, jako by si představovala, že ideální svět se zrodí\nhned zítra z vášně a zápalu, který jí koloval v žilách... Exta\nticky se oddávala svému zářivému, karmínovému snu, do\nkud ji do hrudi nezasáhla kulka.\nJejí patnáctileté tělo bylo tak křehké, že kulka sotva zpo\nmalila; prolétla jí jako nic a s hvizdem prořízla vzduch za ní.\nMladá gardistka se skácela ze střechy i se svým praporem.\n1 V srpnu 1967 vyšel v časopisu Rudá vlajka, významném zdroji\npropagandy během Kulturní revoluce, úvodník, který volal po\n„vypuzení oné hrstky kontrarevolucionářů z armády“. Rudí gardisté\nsi jej vyložili jako výzvu k tomu, aby vyrabovali vojenské sklady\na zmocnili se armádních zbraní. Text přispěl k eskalaci lokálních\nobčanských válek mezi jednotlivými frakcemi Rudých gard.\nJejí lehounké tělo padalo ještě pomaleji než rudá tkanina,\njako malé ptáče, které se jen neochotně snáší k zemi.\nBojovníci Rudého svazu vydali vítězný ryk. Několik jich\npřeběhlo k budově štábu, ukořistilo zástavu a chopilo se štíhlého, bezvládného těla. Svou trofej zvedli nad hlavu a chvíli s ní pózovali před ostatními. Nakonec ji hodili na\nželeznou bránu areálu. Většina zašpičatělých kovových\nprutů brány chyběla, protože je bojovníci na počátku ob\nčanské války mezi frakcemi Rudých gard vytahali a použí\nvali jako kopí, dva však stále zbývaly. Když dívčí tělo naleh\nlo na špice, jako by se do něj na okamžik vrátil život.\nRudí gardisté poodběhli a z nabodnutého těla si udělali\ncvičný terč. Dívce už husté krupobití kulek nevadilo o nic víc než lehký deštík; už dávno nic necítila. Ruce tenké jako\nbřečťan sebou tu a tam trhly podél útlého těla, jako by z něj\nsmetaly kapky deště.\nA pak jí jedna kulka ustřelila půlku hlavy a do blankyt\nné oblohy roku 1967 zůstalo hledět jen jedno čarovné oko. Nebyla v něm bolest, pouze ztělesněná oddanost a touha.\nVe srovnání s mnoha jinými však měla štěstí. Alespoň\nzemřela za svůj ideál s revolučním pokřikem na rtech a váš\nní v srdci.\nPodobné střety zuřily po celém Pekingu jako mnohonásob\nné procesory, které společně generovaly Velkou kulturní revoluci. Město tonulo ve vlnách šílenství, které prosakovalo do každého zákoutí, každé ulice.\nNa periferii města, na cvičišti Univerzity Čching-chua,\nuž dvě hodiny probíhalo jedno z masových „nápravných\nshromáždění“, jichž se účastnily tisíce studentů. Jejich\núčelem bylo veřejně ponižovat a týrat nepřátele revoluce\ntak dlouho, dokud se nedoznají ke svým zločinům.\nRevolucionáři se však rozpadli na řadu znepřátelených\nfrakcí, které nyní mezi sebou soupeřily prostřednictvím\nsložitých manévrů a taktik. Na půdě univerzity vypukl lítý\nkonflikt mezi Rudými gardami, Kulturně revoluční pracov\nní skupinou, Dělnickým agitačním družstvem a Vojenským agitačním družstvem. A každá frakce se čas od času rozště\npila na další vzbouřené skupiny s odlišným ideovým záze\nmím a politickou agendou, což vedlo k dalším nesmiřitel\nNa pranýři nejnovějšího nápravného shromáždění\nvšak tentokrát stála reakční buržoazní akademická elita. Pedagogové platili za společného nepřítele všech gardis\ntických frakcí a museli snášet nelítostné ústrky ze všech\nReakční akademici měli oproti ostatním „buvolím a ha\ndím duším“2 zvláštní postavení. Během prvních shromáždění se mnohdy chovali povýšeně a umíněně. V této fázi\nrevoluce rovněž umírali v největším počtu. Jen v Pekingu\nbylo během prvních čtyřiceti dní Kulturní revoluce ubito\nk smrti přes 1 700 obětí nápravných shromáždění. Mnoho dalších si zvolilo snazší cestu, jak uniknout šílenství. Lao Še, Wu Chan, Ťien Po-Can, Fu Lej, Čao Ťiou-čang, I Čchün,\nWen Ťie, Chaj Mo a další kdysi uznávaní intelektuálové si\nraději vzali život sami.3\n2 Původně buddhistický termín. „Buvolí a hadí duše“ byl souhrnný\nvýraz pro všechny nepřátele revoluce.\n3 Někteří z nejvýznamnějších čínských intelektuálů během Kulturní\nrevoluce skutečně spáchali sebevraždu — spisovatel Lao Še, literární\nteoretik I Čchün, historikové Wu Chan a Ťien Po-can, kritik\na překladatel Fu Lej, meteorolog a geofyzik Čao Ťiou-čang, básník\nWen Ťie a dramatik a spisovatel Chaj Mo.\nTi, kdo počáteční fázi přežili, vůči pokračujícím shro\nmážděním časem otupěli. Vytvořili si ochranný mentální štít, díky němuž přetrpěli týrání, aniž zkolabovali úplně. Shromáždění přečkávali jakoby v polospánku a procitli,\njen když jim někdo náhle zaječel do tváře, ať mechanic\nky odříkají své doznání, třebaže to předtím udělali už ne\nA pak někteří z nich vstoupili do třetí fáze. Nepřetržitá,\nneúnavná potupa jim do podvědomí vpravila politické vize\nživé jako rtuť a jejich mysl, vystavěná na znalostech a racio\nnalitě, se pod jejich vahou zhroutila jako domeček z karet.\nZačali skutečně věřit, že jsou vinni a že poškodili velkolepé\nrevoluční úsilí. Rozplakali se a jejich kajícnost byla mnoho\nnásobně hlubší a upřímnější než u buvolích a hadích duší\nz řad dělnické třídy.\nRudé gardisty však napravování obětí ve druhé nebo tře\ntí fázi nevýslovně nudilo. Pouze ty buvolí a hadí duše, které\nse stále nacházely na počátku, poskytovaly jejich vybuzené\nmu mozku potřebné vzrušení, jako rudá látka býkovi. Ta\nkových však postupně ubývalo. Na Univerzitě Čching-chua\nuž zbýval zřejmě jen jediný, a protože byl tak vzácný, ne\nchali si jej gardisté na sám konec shromáždění.\nProfesor fyziky Jie Če-tchaj navzdory Kulturní revoluci\ndosud žil, stále však setrvával v první fázi nápravy. Odmítl\nse kát, nevzal si život ani neotupěl. Když vystoupil na pódium před tisícihlavý dav, ve tváři měl jasně čitelný výraz:\nUnesu klidně i těžší kříž.\nRudí gardisté jej opravdu nechali nést břemeno, niko\nli však kříž. Ostatním obětem nasazovali vysoké klobou\nky s vnitřní konstrukcí z bambusu, ta Jie Če-tchajova však\nbyla svařená ze silných železných prutů. A na krku měl\npověšenou nikoli dřevěnou plaketu, nýbrž železná dvířka\nz laboratorní pece. Ta nesla jeho jméno napsané výraznými\nčernými písmeny a přeškrtnuté velkým X.\nNa pódium Jie Če-tchaje doprovázel dvojnásobný po\nčet gardistů, než bylo zvykem, dva chlapci a čtyři dívky.\nZ chlapců vyzařovalo sebevědomí a odhodlanost; byli do\nslova ztělesněním ideálu bolševické mládeže. Oba studovali poslední, čtvrtý ročník4 svého programu a Jie Če-tchaj\nbyl jejich profesorem. Dívky byly mnohem mladší, byly to\nstudentky druhého ročníku střední školy spadající pod\nuniverzitu. Všechny čtyři na sobě měly vojenské uniformy\na náramenní nábojové pásy a sršely mladistvým elánem.\nJie Če-tchaje obklopovaly jako zelené plamínky.\nJakmile profesor vystoupil na pódium, publikum vzru\nšeně zabouřilo. Pokřik a slogany, dosud poněkud uvadlé,\nnašly opět sílu a přehlušily vše ostatní jako nový příliv.\nKdyž lomoz znovu utichl, jeden gardista se otočil k obě\nti. „Jie Če-tchaji, jsi odborník na mechaniku. Jistě vidíš, jak\nmohutné a jednotné síle vzdoruješ. Za svou zarputilost si vysloužíš akorát smrt! Dnes budeme pokračovat, kde jsme\nposledně skončili. Přejděme rovnou k věci. Zodpověz ná\nsledující otázku bez svých obvyklých vytáček: Je, či není\npravda, že jsi mezi lety 1962 a 1965 z vlastního rozhodnutí\nzačlenil do kurzu fyziky teorii relativity?“\n„Relativita je jednou ze základních fyzikálních teorií,“\nodvětil Jie. „Jak bych ji mohl v základním kurzu opome\n„To je lež!“ zavřískla gardistka vedle něj. „Einstein patřil\nk reakcionářské akademické elitě. Ochotně by sloužil každému, kdo by před ním zacinkal zlaťáky. Vždyť dokonce\n4 Čínské vysoké školy (a obzvlášť Čching-chua) v průběhu své historie\naž do začátku Kulturní revoluce často střídaly strukturu svých\nstudijních programů mezi tří-, čtyř- a pětiletým systémem.\npřeběhl k americkým imperialistům a pomohl jim vynalézt atomovou bombu! Na cestě k revoluční vědě musíme zadu\npat do země černý prapor kapitalistické teorie maskované\nza teorii relativity!“\nJie neřekl nic. V duchu se potýkal s bolestí, kterou mu\npůsobily těžký železný klobouk a plaketa na krku, a neměl\nsílu odpovídat na poznámky, které za odpověď nestály. Další jeho studentka za ním se jen zamračila. Dívka, která pro\nmluvila, byla ze všech čtyř gardistek nejbystřejší a před pří\nchodem na pódium se očividně důkladně připravila. Jenže\nna někoho jako Jie Če-tchaj pár sloganů nestačilo. Gardisté\nusoudili, že je načase vytáhnout z rukávu trumf, který si\nna svého učitele nachystali. Jeden z nich mávl na kohosi\nZ přední řady davu vystoupila Jieho žena, profesorka\nfyziky Šao Lin, a vyšla na pódium. Měla na sobě špatně pad\nnoucí zelený oděv, který měl imitovat vojenské uniformy Rudých gard. Ti, kdo ji znali, si však pamatovali, že často\npřednášela v elegantních šatech čchi-pchao, a cítili, že její\nnový zevnějšek působí nuceně a rozpačitě.\n„Jie Če-tchaji!“ Na podobné divadlo očividně nebyla zvyk\nlá a hlasitá deklamace jen zvýrazňovala její roztřesený hlas.\n„Nečekal jsi, že proti tobě vystoupím? Že tě obviním? Ano,\ndlouho jsem byla slepá. Nechala jsem se oklamat tvým reakcionářským světonázorem a vědeckým přístupem! Avšak\nnyní jsem prozřela! S pomocí revoluční mládeže chci stát\nna straně revoluce, na straně lidu!“\nOtočila se k davu. „Soudruzi, revoluční studenti, re\nvoluční pedagogové a zaměstnanci školy, musíme jasně\npoukázat na reakční podstatu Einsteinovy relativity. Ta se\nnejzřetelněji odráží v jeho obecné teorii relativity, jejíž sta\ntický model vesmíru popírá dynamickou podstatu hmoty.\nJe antidialektická! Na vesmír pohlíží jako na omezenou\nentitu, což je nade vši pochybnost forma reakčního idea\nZatímco Jie poslouchal proslov své ženy, dovolil si jíz\nlivý úsměšek. Já že jsem tě oklamal, Lin? Pravda, odjakživa\njsi pro mne byla záhadou. Jednou jsem před tvým otcem pro\nhlásil, že jsi brilantní vědkyně — mimochodem, ještě že se téhle\npohromy nedožil —, a on jen zakroutil hlavou a přiznal, že ne\nčekal, že jeho dcera ve své profesi kdy něčeho dosáhne. A jeho\nnásledující věta měla na druhou půlku mého života zásadní dopad: „Lin je až moc chytrá. A základní výzkum může dělat\nPozději jsem té poznámce rozuměl víc a víc. Lin, ty jsi váž\nně až příliš chytrá. Už před lety jsi vycítila, že se politický vítr\nv akademické obci obrací, a prozíravě ses přizpůsobila. Ve svých\nkurzech jsi například přejmenovala řadu fyzikálních zákonů a konstant: Ohmův zákon na Zákon elektrického odporu, Max\nwellovy rovnice na Elektromagnetické rovnice, Planckovu kon\nstantu na Kvantovou konstantu... Svým studentům jsi vysvět\nlila, že veškerý vědecký pokrok pramení z moudrosti pracující třídy a kapitalistické akademické elity si jen přivlastňují plody\njejí práce a podepisují je svým jménem.\nJenže hlavní proud revoluce tě stejně nepřijal za svou. Jen se\nna sebe podívej — nedovolí ti ani nosit červenou pásku na ruká\nvu a na pódium jsi musela vystoupit bez Rudé knížky, jíž pořád\nnejsi hodna. Nikdy nevystoupíš ze stínu svého původu, nikdy nezapřeš, že ses narodila do prominentní rodiny v předrevoluční\nČíně a že tvoji rodiče byli slavní vědci.\nA pokud jde o Einsteina, měla bys teď tady stát místo mě.\nV zimě roku 1922 Einstein navštívil Šanghaj. A protože tvůj otec\nmluvil plynně německy, požádali ho, aby slovutnému fyzikovi dělal doprovod. Mnohokrát ses mi svěřila, že tvůj otec začal\nstudovat fyziku právě na Einsteinův popud a ty zase na popud\nsvého otce. Dá se tedy říct, že Einstein byl tvým učitelem z dru\nhého kolene. A tys na to kdysi byla hrdá.\nPozději jsem se dozvěděl, že tvůj otec celou událost přibarvil,\nzřejmě z lásky k tobě. S Einsteinem mluvil jen jednou a krátce.\nRáno 13. listopadu 1922 jej doprovázel na procházce po Nan\nťingské třídě. Jenže s nimi šli také rektor Šanghajské univerzity\nJü Jou-žen a Cchao Ku-ping, šéfredaktor deníku Ta-kung-pao.\nKdyž míjeli stavební dělníky, kteří opravovali silnici, Einstein\nse zastavil u jednoho z nich, mladého umouněného chlapce ve\nšpinavých šatech, který rozbíjel kameny, a zamlkle jej pozoro\nval. Pak se zeptal tvého otce, kolik si ten chlapec za den vydělá.\nTvůj otec na dělníka něco houkl a pak Einsteinovi oznámil —\nBylo to poprvé a naposledy, co si promluvil s významným\nvědcem, který změnil svět. Řeč přitom nepřišla na fyziku či re\nlativitu, ale pouze na chladnou, drsnou realitu. Tvůj otec mi\nprozradil, že když to Einstein uslyšel, dlouho jen stál a sledo\nval chlapcovy strojové pohyby, dokud mu pozapomenutá dýmka\núplně nevyhasla. Když se mi s tím tvůj otec svěřil, povzdychl si\na dodal: „Každá myšlenka, která se v Číně pokusí vzlétnout,\nse zase zřítí k zemi. Gravitace reality je příliš silná.“\n„Skloň hlavu!“ houkl na něj jeden z gardistů. Možná to\nod něj byl projev milosrdenství. Všechny oběti nápravných\nshromáždění musely mít skloněnou hlavu. Kdyby tak Jie\nučinil, těžký železný klobouk by mu spadl a se skloněnou\nhlavou by mu jej už nikdo nenasazoval zpátky. Jie však od\nmítl a napřímil se ještě víc. Celou váhu železného klobouku\ndržel jen jeho tenký krk.\n„Skloň hlavu, ty kontrarevolucionářská špíno!“ Jedna\ngardistka si sundala opasek a švihla jím po Jiem. Měděná\nspona jej zasáhla do čela a zanechala na něm jasně viditelný otisk, ten však rychle překryly pramínky krve. Jie se na oka\nmžik zapotácel, ale pak znovu vypjal hruď.\nJeden z gardistů prohlásil: „Do svých přednášek z kvan\ntové fyziky jsi přimíchával reakcionářské myšlenky!“ Načež\nkývl na Šao Lin, aby pokračovala.\nŽena mu vyhověla s radostí. Věděla, že nesmí přestat\nmluvit, protože jinak by její křehká mysl, už tak na pokra\nji zhroucení, úplně zkolabovala. „Jie Če-tchaji, následující obvinění nepopřeš! Mnohokrát jsi přednášel studentům na\ntéma reakcionářské Kodaňské interpretace!“\n„Ano, protože jde o vysvětlení, které se ze všech nejlépe\nkryje s výsledky experimentů.“ Jeho klidný, vyrovnaný tón Šao Lin překvapil a polekal.\n„Tvoje vysvětlení říká, že vnější pozorování vede ke ko\nlapsu kvantové vlnové funkce. Jde o další projev reakcio\nnářského idealismu, nanejvýš bezostyšný projev!“\n„Má filozofie podléhat experimentům, nebo experimen\nty filozofii?“ Jieho náhlý protiútok všechny, kdo nápravné\nshromáždění řídili, šokoval. Na okamžik nevěděli, co si\n„Samozřejmě že vědecké experimenty by měly podlé\nhat jediné správné filozofii, tedy marxismu!“ odvětil ko\nnečně jeden z gardistů.\n„V takovém případě vlastně tvrdíte, že správné filozofie\npadají z nebe. To je v přímém rozporu s myšlenkou, že\npravda se rodí ze zkušenosti. Je to dokonce v rozporu se\nsamým marxismem a jeho učením o poznávání reality.“\nNa to už ani Šao Lin, ani vysokoškolští gardisté žádnou\nodpověď nenašli. Na rozdíl od svých spolubojovnic ze střed\nní školy přece jen nedokázali bohorovně ignorovat základní\nlogiku. Čtyři středoškolské gardistky však měly vlastní revolucionářské metody, které byly z jejich pohledu efektiv\nnější. Dívka, která Jieho už jednou uhodila, jej znovu pře\ntáhla opaskem. Její tři spolužačky ji záhy napodobily. Když viděly, jaké zanícení jejich kamarádka projevuje, musely\nukázat ještě větší, nebo alespoň srovnatelné. Jejich dva ko\nlegové zůstali stát stranou. Kdyby proti tomu zasáhli, ještě\nby je někdo obvinil z nedostatku revolucionářského zápalu.\n„Přednášel jsi rovněž o teorii velkého třesku. Ta je ze\nvšech nejvíc reakcionářská!“ promluvil konečně jeden\nz nich, aby změnil téma.\n„Velký třesk možná jednou někdo vyvrátí. Nicméně dva\nvýznamné kosmologické objevy tohoto století — Hubbleův\nzákon, založený na rudém posuvu, a objev kosmického re\nliktního záření — nasvědčují tomu, že teorie velkého třes\nku je v současnosti nejvěrohodnějším vysvětlením vzniku vesmíru.“\n„Samé lži!“ zvolala Šao Lin a pustila se do dlouhé před\nnášky o velkém třesku, do níž svědomitě vplétala kritiku\nkrajně reakční podstaty této teorie. Její neotřelost však za\npůsobila na nejbystřejší ze čtveřice středoškolských gardistek, která neodolala a zeptala se: „A v singularitě má\npočátek i čas? Co tedy existovalo před ní?“\n„Nic,“ odvětil Jie stejně, jako odpovídal každému zvída\nvému studentovi. Obrátil se k dívce a upřel na ni vlídný po\nhled. S jeho zraněními a železným kloboukem na hlavě to\nbyl velmi obtížný manévr.\n„N-nic? To je reakční! Dočista reakční!“ zvolala polekaně\ndívka. Prosebně se otočila k Šao Lin, která jí ochotně při\nspěchala na pomoc.\n„Teorie velkého třesku ponechává prostor pro existenci\nBoha,“ kývla na dívku.\nMladá gardistka, novými myšlenkami dosud zcela vyve\ndená z míry, se konečně zorientovala. Zvedla ruku, v níž\nstále držela opasek, a ukázala na Jieho. „Ty... ty chceš tvrdit, že Bůh existuje?“\n„Říkám, že nevím. Pokud Bohem myslíte nějaké vyšší\nvědomí stojící mimo náš vesmír, pak netuším, zda něco\ntakového existuje. Věda to ani nepotvrzuje, ani nevyvra\ncí.“ V danou chvíli se vzhledem k okolnostem přikláněl spíše k tomu, že Bůh neexistuje.\nJeho extrémně reakční výrok vyvolal v davu rozruch. Je\nden z gardistů na pódiu dal pokyn k dalšímu kolu skandování a sloganů.\nJakmile skandování znovu utichlo, jedna z gardistek\nzvolala: „Bůh neexistuje. Náboženství si vymyslela vlád\nnoucí třída, aby mohla utiskovat prostý lid!“\nMladá gardistka, zahanbená a rozezlená, dospěla k zá\nvěru, že proti tak nebezpečnému soupeři slova nic nezmů\nžou. Pozvedla ruku s opaskem, rozehnala se proti Jiemu\na její tři spolubojovnice ji napodobily. Profesor Jie byl vy\nsoký a čtrnáctileté dívky se musely snažit, aby jej zasáhly do hlavy, kterou stále držel zpříma. Po několika úderech\nspadl Jiemu vysoký železný klobouk, který jej dosud trochu\nchránil. Následující krupobití kovových přezek do hlavy jej\nkonečně srazilo na kolena.\nRudé gardistky, povzbuzené svým úspěchem, se do Jie\nho pustily s ještě větší vervou. Bojovaly za své přesvědče\nní, za ideály. Vyhřívaly se v zářivém světle dějin, pyšné na\nJieho dvěma studentům nakonec přece jen došla trpě li\nvost. „Předseda Mao nám klade na srdce, abychom spolé\nhali více na slova než na násilí!“ Přiskočili k Jiemu a čtyři\npoblázněné dívky od něj odtáhli.\nTo už ale bylo pozdě. Profesor fyziky ležel bez hnutí\nna zemi, stále s otevřenýma očima a zakrvácenou hlavou. Rozvášněný dav náhle ztichl. Nic se ani nepohnulo, kromě\ntenkého potůčku krve. Ten se jako červený had zvolna pla\nzil po pódiu a přes jeho okraj skapával na udusanou zem. Rytmický zvuk kapek zněl jako vzdalující se kroky.\nHrobové ticho přerušil skřehotavý smích. Šao Lin ko\nnečně překročila práh příčetnosti. Její chechot studenty vyděsil, a tak se začali pomalu vytrácet, nejprve po jed\nnom a pak hromadně. Cvičiště se brzy vyprázdnilo a u pódia zůstala stát pouze jedna mladá žena — Jie Wen-ťie, Jie\nČe-tchajova dcera. Zatímco čtyři mladé gardistky jejího otce\nbičovaly, snažila se vyběhnout na pódium. Dvě starší uklí\nzečky ji však zadržely a šeptly jí do ucha, že pokud nevez\nme rozum do hrsti, dopadne stejně jako otec. Nápravným\nshromážděním třeštilo davové šílenství a ona by obecen\nstvo rozběsnila ještě víc. Wen-ťie křičela a křičela, okolní dav ji však skandováním a jásotem přehlušil.\nKdyž vše utichlo, ani ona už se nezmohla na protest.\nJen mlčky hleděla na otcovo bezvládné tělo a v krev\nním oběhu se jí rozpouštěly myšlenky, jimž nedokázala\npropůjčit hlas. V žilách jí pak kolovaly po zbytek života. Když se dav rozešel, zůstala stát jako socha, v předklonu a se zvednutými pažemi, ve stejné poloze, jak ji držely uklí\nPo dlouhé chvíli konečně spustila ruce k tělu, pomalu\nvystoupila na pódium, sedla si vedle otcova těla a vzala jej\nza již studenou ruku. Seděla a netečně hleděla před sebe. Když zřízenci přišli pro tělo, vytáhla cosi z kapsy a vtiskla\nto otci do dlaně — jeho dýmku.\nWen-ťie mlčky odešla ze cvičiště zavátého odpadky a za\nmířila domů. Když došla k budově kolejí, uslyšela, jak se\nz okna ve druhém patře, kde bydlela, ozývají záchvaty šíleného smíchu. Vydávala je žena, kterou kdysi Wen-ťie\nWen-ťie se otočila na patě a vykročila rovnou za nosem.\nNezáleželo jí na tom, kam ji nohy donesou.\nNakonec se ocitla přede dveřmi pracovny profesorky\nŽuan Wen. Po celé čtyři roky bakalářského studia byla pro\nfesorka Žuanová její mentorkou a nejbližší osobou, hned\npo jejím otci. A zůstala jí i po dobu dvouletého post graduál\nního studia na katedře astrofyziky a během následného\nchaosu Kulturní revoluce.\nFyziku vystudovala na Cambridgeské univerzitě a její\nbyt kdysi Wen-ťie fascinoval — kultivované knihy, obrazy a gramofonové desky přivezené z Evropy, piano, souprava evropských dýmek na elegantním dřevěném stojanu. Ně\nkteré dýmky byly z jihoevropského vřesovce, jiné z turecké\nmořské pěny a každá jako by byla prodchnutá moudrostí\nmuže, který je svého času držel v dlani a zamyšleně z nich\nbafal, ačkoli profesorka Žuanová o něm nikdy nemluvila. Dýmka Wen-ťieina otce byla také darem od Žuan Wen.\nJejí stylový, hřejivý byt kdysi Wen-ťie sloužil jako bez\npečné útočiště, kam utíkala před bouřlivými poryvy vnějšího světa — tedy předtím, než jej vyrabovali Rudí gardis\nté. Pro profesorku Žuanovou, stejně jako Wen-ťieina otce,\nbyla Kulturní revoluce utrpením. Během jejího nápravné\nho shromáždění jí gardisté pověsili na krk červené lodičky a tvář pomalovali rtěnkou, aby dali najevo své opovržení\nnad zvrhlým kapitalistickým životem, který údajně vedla.\nWen-ťie strčila do dveří a spatřila, že nepořádek po Ru\ndých gardách už je uklizený. Rozpárané olejomalby byly za\nlepené a visely znovu na stěně. Převržené piano svítilo čis\ntotou a už zase stálo zpříma, i když bylo na mnoha místech\npolámané a nefunkční. Těch pár knih, které po sobě gardisté nechali, bylo úhledně seřazeno v policích. Profesorka\nŽuanová seděla na židli u svého stolu a měla zavřené oči.\nWen-ťie k ní přistoupila a něžně ji pohladila po čele, tvá\nři a rukou — studených jako led. Prázdné lahvičky od barbi\nturátů na pracovním stole si Wen-ťie všimla, sotva vstoupila do dveří. Chvíli jen mlčky stála.\nPak se otočila a zamířila pryč. Už necítila ani zármutek.\nPodobala se Geigerovu počítači, který někdo vystavil příliš\nsilné dávce záření, takže nadobro ztichl. Ručička za sklem\nukazovala už jen nulu.\nKdyž však stanula na prahu, ještě se naposledy ohlédla.\nNeušlo jí, že profesorka Žuanová se na rozloučenou upravila — lehce se nalíčila rtěnkou a nazula si červené lodičky.\nPOhOří veLký ChINgaN\nVelký modřín dahurský, objemný jako parthenonský\nsloup, po hlasitém zvolání zaduněl o lesní půdu. Wen-ťie\nucítila, jak se země otřásla.\nVzala do ruky sekeru a začala z kmene osekávat větve.\nVždy si při tom připadala jako patoložka, která omývá tělo\nzesnulého obra. Někdy si dokonce představovala, že tím\nobrem je její otec. V takové chvíli na povrch vyplouva ly\nemoce z oné strašlivé noci před dvěma lety, kdy omýva -\nla otcovo tělo v pekingské márnici, a šrámy a pukliny\nv kůře se pod jejíma rukama měnily ve staré jizvy a čerst\nPo nedozírných lesích a pláních Vnitřního Mongolska\nbylo rozmístěno přes sto tisíc příslušníků šesti divizí a jed\nnačtyřiceti pluků Výrobního a ženijního sboru. Když ze\nsvých měst přijeli do této neznámé divočiny poprvé, mnozí\nženisté náležející k takzvané „vzdělané mládeži“ — studen\nti, kterým revoluce vzala školu — se oddávali romantické\nnaději, že až se přes čínsko-mongolskou hranici převalí\ntankové brigády sovětských revizionistických imperialis\ntů, chopí se zbraně a z vlastních těl postaví Sovětům první\nzábranu na cestě do srdce republiky. Tato strategická even\ntualita byla ostatně jedním z důvodů, proč byl Výrob ní a že\nnijní sbor zřízen.\nJenže válka, po níž mladí vlastenci toužili, byla jako\nhora na protějším okraji travnaté pláně — jasně viditelná,\nleč vzdálená jako fata morgána. A tak se museli spokojit se\nsečením luk, pasením dobytka a kácením lesů.\nDívky a chlapci, kteří si svého času vybíjeli mladistvou\nenergii objížděním poutních míst Velké kulturní revoluce,\nbrzy zjistili, že pod zdejší nezměrnou oblohou by i ta největší čínská města připomínala ohrádky pro ovce. Upro\nstřed chladných, nekonečných lesů a plání byl jejich zápal jalový. I kdyby člověk vycedil všechnu krev, ta by vychladla dřív než hromádka kravské mrvy a přišla by dočista vniveč. Jenže oni se narodili proto, aby hořeli. Jejich generaci\nstravoval revoluční plamen, takový byl jejich úděl. A tak se ohromné oceány lesů pod jejich motorovými pilami měni\nly v holé vrchoviny a obnažené horské hřbety. Pod jejich\ntraktory a kombajny se z nedozírných plání stávala nejprve obilná pole a pak pouště.\nJie Wen-ťie neměla pro odlesňování, jehož byla svědkem,\njiný výraz než čiré šílenství. Vysoké modříny dahurské, neopadavé borovice lesní, štíhlé a rovné břízy bělokoré, ko\nrejské osiky, které se špičkami dotýkaly mraků, aromatické\njedle sibiřské, břízy tuhé, horské jilmy, jasany mandžus\nké, korejanky listenové, duby mongolské — na co připadli,\nto pokáceli. Její mnohasetčlenná rota vyzbrojená motorovými pilami připomínala roj ocelových sarančat, a kudy\nprošla, tam po ní zbyly jen pařezy.\nOklestěný modřín byl připraven k odvozu traktorem.\nWen-ťie něžně pohladila čerstvě odhalený průřez mohut\nného kmene. Vtom si všimla, že na kmeni spočinula ještě jedna ruka, bledá, ale přesto mužská. Z toho, jak se chvěla, Wen-ťie poznala, že její majitel chová v srdci stejný cit jako ona.\nVzhlédla. Vedle ní stál Paj Mu-lin, útlý, brýlatý mladík\njemných rysů, toho času reportér oficiálního časopisu jejího sboru Výrobní zprávy. Dorazil předevčírem s úkolem napsat reportáž o její rotě. Wen-ťie od něj pár článků četla.\nVšechny byly krásně napsané, citlivým a vytříbeným jazy\nkem, který se k drsnému pracovnímu prostředí příliš nehodil.\n„Ma Kangu, pojď sem,“ zavolal Paj na kohosi opodál. Ma\nKang byl svalnatý mladík s hrudí jako onen pokácený da\nhurský modřín. Přistoupil k nim a Paj se jej zeptal: „Víš, jak je ten strom starý?“\n„Stačí spočítat letokruhy,“ ukázal Ma na pařez.\n„Já je spočítal. Je jich víc než tři sta třicet. Vzpomeneš si, jak dlouho ti trvalo, než jsi jej pokácel?“\n„Necelých deset minut,“ pochlubil se Ma. „S motorovou pilou to umím nejrychleji z celé roty, abys věděl. Kdykoli přejdu k jiné četě, rudá vlajka nejlepšího dělníka jde vždycky se mnou.“ Ma se choval stejně jako většina lidí, které Paj zpovídal. Figurovat na stránkách Výrobních zpráv byla pro každého velká čest.\n„Více než tři sta let! Přes deset generací. Když byl ten strom ještě proutek, vládla v Číně dynastie Ming. Umíš si představit, kolik bouří za ta léta přečkal, co všechno zažil?\nA ty jej za pár minut srazíš na zem. Vážně jsi nic necítil?“\n„A co bych měl cítit?“ zatvářil se Ma nechápavě. „Vždyť je to jen strom. Stromy jsou to jediné, co nám tady nechybí.\nA všude kolem je spousta ještě starších kusů.“\n„To nic, Kangu, vrať se k práci.“ Paj zakroutil hlavou, sedl si na pařez a povzdychl si.\nI Ma Kang zakroutil hlavou, zklamaný, že s ním repor\ntér nechce udělat rozhovor. „Intelektuálové vždycky ze vše\nho dělají divadlo,“ zahučel. Podíval se přitom na Wen-ťie,\njako by do svého verdiktu zahrnoval i ji.\nPřijel traktor a kmen odtáhl. Ostré pařezy a kameny\nvyčnívající ze země vryly do kůry další řezné rány. Těžký\nkmen za sebou nechával hlubokou brázdu ve vrstvách tlejí\ncího listí, které se kolem něj za ta léta nahromadilo. Strou\nhu záhy vyplnila voda. Shnilé listí jí propůjčovalo temnou\nbarvu, rudou jako krev.\n„Wen-ťie, pojď si odpočinout.“ Paj poplácal druhou polo\nvinu pařezu, na kterém seděl. Wen-ťie už byla opravdu unavená, a tak odložila nářadí, posadila se na pařez a opřela\nse o Paje zády.\nPo chvíli ticha Paj vyhrkl: „Já vím, jak se cítíš. My dva\njsme tady jediní, kdo takhle uvažuje.“\nWen-ťie mlčela. Paj věděl, že mu pravděpodobně ne\nodpoví. Málokdy prohodila víc než pár slov a ostatním\nse spíše vyhýbala. Několik nováčků si dokonce myslelo, že\nPaj tedy mluvil sám. „Byl jsem tady před rokem. Pama\ntuju si, že jsem dorazil kolem poledne a od svých hostitelů jsem se dozvěděl, že k obědu bude ryba. Rozhlédl jsem se\npo chýši obložené kůrou a viděl jen hrnec s vodou. Ryby\nnikde. Když voda začala vřít, kuchař vzal do ruky váleček a vyšel ven. Dřepl si na břeh potoka, párkrát udeřil váleč\nkem do hladiny a vytáhl několik velkých ryb... Zdejší les\nkypěl životem! Běž se ale na ten potok podívat dnes — je to\njen mrtvá voda v bahnité strouze. Už ani nevím, jestli jsme výrobní, nebo likvidační sbor.“\n„Kam na tyhle myšlenky chodíš?“ prohodila Wen-ťie\nNedala najevo souhlas ani nesouhlas, Paj však byl rád,\nže vůbec promluvila. „Četl jsem jednu knížku, která mě hlu\nboce zasáhla. Umíš anglicky?“\nPaj vytáhl z batohu knížku s modrým přebalem. Roz\nhlédl se kolem sebe, jestli se někdo nedívá, a podal ji Wen\n-ťie. „Vyšla roku 1962 a na Západě je velmi vlivná.“\nWen-ťie se otočila a knížku si vzala. Tiché jaro, přečetla\nsi na přebale, od Rachel Carsonové. „Kdes to vzal?“\n„Ta knížka zaujala nadřízené, a tak ji přidělili vybraným\nkádrům pro účely interní konzultace. Já mám na starost\npřeklad jedné části, která pojednává o lesích.“\nWen-ťie knížku otevřela a text ji okamžitě zaujal. Ve\nstručné úvodní kapitole autorka líčila ztichlé město, kte\nré v důsledku nadužívání pesticidů pomalu umírá. Prosté,\nkrátké věty byly prodchnuté hlubokým znepokojením.\n„Plánuju napsat na ústřední výbor v Pekingu a říct jim,\njak nezodpovědně se tady náš sbor chová,“ svěřil se Paj.\nWen-ťie k němu vzhlédla. Chvíli jí trvalo, než jeho slova\nzpracovala. Neodpověděla však a znovu sklopila oči ke knize.\n„Zatím si ji nech, jestli chceš. Radši ji ale nikomu neuka\nzuj. Však víš, takové knížky...“ Paj vstal, znovu se rozhlédl\nkolem a odešel.\nOsmatřicet let poté si Jie Wen-ťie krátce před smrtí připo\nmněla, jak zásadní vliv mělo Tiché jaro na její život.\nRachel Carsonová si ve své knize vytkla poměrně ome\nzený cíl — chtěla upozornit na negativní důsledky nad uží\nvání pesticidů na životní prostředí. Ovšem perspektiva,\nz níž na své téma nahlížela, otřásla Wen-ťie do hloubi duše.\nUžívání pesticidů vždy považovala za normální a přínosný\n(či alespoň neutrální) akt, Carsonová jí však ukázala, že\nz pohledu matky přírody jde o pohromu stejně destruktivní\njako Kulturní revoluce. Jaké další lidské excesy, které do\nsud považovala za normální, nebo dokonce správné, byly ve skutečnosti hluboce nemorální?\nProud těchto úvah ji nakonec dovedl k tak děsivému zá\nvěru, až se viditelně zachvěla: Je možné, že vztah mezi lidstvem a zlem se podobá vztahu mezi oceánem a ledovcem, který se pohupuje na hladině? Oceán i ledovec jsou z téže látky a ledovec vnímáme jako samostatný objekt jen proto, že voda, z níž sestává, má jiné skupenství. Ve skutečnosti je nedílnou součástí ohromného oceánu...\nNení racionální čekat, že lidé sami o sobě dospějí k mrav\nnímu prozření, stejně jako není racionální doufat, že se člověk\nsám vytáhne za vlasy až na oběžnou dráhu. Probudit nás může\njen někdo zvenčí.\nTato úvaha se stala ústředním orientačním bodem celé\nho Wen-ťieina života.\nČtyři dny poté, co od Paj Mu-lina dostala Tiché jaro, stanu\nla Wen-ťie přede dveřmi jediné ubikace pro hosty, která v rámci sboru fungovala a kde Paj bydlel, aby mu knížku vrátila. Otevřela dveře a spatřila Paje ležet na posteli, vyčer\npaného a celého od bláta a pilin. Když si uvědomil, kdo jej\npřišel navštívit, vyhrabal se nemotorně na nohy.\n„Tys dneska pracoval?“ zeptala se Wen-ťie.\n„Jsem tady už nějaký pátek a nemůžu se celé dny jen\nprocházet po lese. Občas musím přiložit ruku k dílu. Jako\nsprávný revolucionář, no ne? Dnes jsem pracoval u Radarového vrchu. Les tam byl neuvěřitelně hustý. Propadal jsem\nse do tlejícího listí až po kolena. Nejspíš z toho zápachu onemocním.“\n„Radarový vrch?“ zalapala po dechu Wen-ťie.\n„Ano. Náš pluk dostal urgentní rozkaz — vykácet stromy\nkolem celého kopce a vytyčit tam bezpečnostní zónu.“\nRadarový vrch bylo záhadné místo. Příkrý, kdysi beze\njmenný kopec dostal svou přezdívku podle velké para bolic\nké antény na vrcholu. Každému soudnému člověku bylo ovšem jasné, že o žádný radar ve skutečnosti nejde. Para\nbola sice každý den měnila směr, neotáčela se však plynule a nepřetržitě. Hvízdání větru, který kolem ní proudil, bylo\nslyšet na kilometry daleko.\nVe Wen-ťieině rotě se vědělo jen to, že Radarový vrch\nje vojenská základna. Domorodci ženistům prozradili, že\nkdyž ji armáda před třemi lety stavěla, přivezla sem spous\ntu dělníků, kteří vybudovali silnici a podél ní natáhli elek\ntrické vedení. Den za dnem na vrcholek mířily hromady\nstavebního materiálu. Jakmile však armáda základnu do\nkončila, nechala silnici zdemolovat. Zbyla po ní jen krko\nlomná pěšina, která se klikatila mezi stromy. Základnu\npak obsluhovaly už jen helikoptéry.\nAnténa se nad stromy netyčila pořád. Když byl vítr příliš\nsilný, posádka ji stáhla do podzemního krytu.\nKdyž ale byla vysunutá, děly se v okolí podivné věci.\nZví řata byla nervózní a hlasitě dávala najevo znepokojení,\nz lesa každou chvíli nazdařbůh vystřelilo hejno ptáků a děl\nníci trpěli nevolností a závratěmi. Těm, kteří bydleli nej\nblíže Radarového vrchu, dokonce vypadávaly vlasy. Místní\ntvrdili, že nic podobného se tady dřív nedělo.\nV souvislosti s Radarovým vrchem kolovaly mezi ženis\nty mnohé podivné historky. Jednou v zimě, když sněžilo,\nse prý anténa vynořila z krytu a sníh se okamžitě změnil v déšť. A jelikož u země stále mrzlo až praštělo, déšť se na\nstromech měnil zpátky v led. Z větví visely ohromné ram\npouchy a les připomínal křišťálový palác. Tu a tam někte\nrá větev pod tou tíhou povolila a rampouchy se s hlasitým\ntřeskem zřítily na zem. Někdy, když byla anténa venku, se\nslunný den změnil v bouřku s blesky a po noční obloze\nse míhala podivná světla.\nKdyž do zdejších lesů přibyli ženisté, velitel sboru své\nsvěřence hned první den varoval, aby se k přísně hlídané\nmu vrchu nepřibližovali, poněvadž stráže mají rozkaz stří\nlet bez varování.\nMinulý týden si dva muži vyšli na lov a nevědomky sto\npovali jelena až k úpatí vrchu. Stráže rozmístěné v polovi\nně kopce po nich začaly střílet. Les byl naštěstí tak hustý,\nže oba lovci vyvázli bez újmy, ačkoli jeden z nich se prý\npomočil. Další den při nástupu dostali oba důtku. Možná\nprávě kvůli tomuto incidentu se vedení základny rozhodlo vykácet v lese kolem kopce bezpečnostní zónu. Z toho, že\nzákladna může úkolovat sbor, bylo zřejmé, jakým politic\nkým vlivem vládne.\nPaj Mu-lin si vzal knížku zpátky a pečlivě ji ukryl pod\npolštář. Na oplátku odtud vylovil pár hustě popsaných lis\ntů papíru a podal je Wen-ťie. „Koncept mého dopisu. Chceš\nsi jej přečíst?“\n„Jak jsem ti říkal — rozhodl jsem se napsat na ústřední\nvýbor v Pekingu.“\nRukopis nebyl příliš úhledný a Wen-ťie musela číst po\nmalu. Obsah byl ale věcný a důkladně vyargumentovaný. Paj nejprve líčil, jak se tradičně úrodné pohoří Velký Chin\ngan mění v důsledku odlesňování v mrtvou pustinu. Dále poukazoval na nedávný rapidní růst vrstvy naplavenin v ko\nrytě Žluté řeky. A nakonec varoval před tím, že pokračující\nčinnost Výrobního a ženijního sboru může mít nedozírné\nekologické dopady. Wen-ťie si povšimla, že dopis je psán\npodobným stylem jako Tiché jaro, precizním a věcným, ale zároveň poetickým. Ačkoli byla založením spíše technický typ, dokázala ocenit eleganci Pajova slohu.\n„Napsal jsi to moc hezky,“ řekla upřímně.\nPaj přikývl. „V tom případě jej pošlu.“ Vytáhl několik\nčistých listů a začal psát finální verzi. Ruce se mu ale třás\nly tak, že nedokázal na papír správně přenést jediný znak.\nTo bylo u lidí, kteří poprvé v životě pracovali s motorovou\npilou, naprosto běžné. Mnohdy pak neudrželi ani misku s rýží, natož aby dokázali čitelně napsat dopis.\n„Ukaž, napíšu to za tebe,“ nabídla se Wen-ťie a vzala si\nod něj pero.\n„Máš moc hezký rukopis,“ pochválil ji Paj, když si pře\nčetl první řádek. Nalil jí sklenici vody. Ruce se mu pořád\ntřásly tak, že část vybryndal na zem. Wen-ťie odsunula dopis do bezpečné vzdálenosti.\n„Tys prý studovala fyziku,“ prohodil Paj.\n„Astrofyziku. Zbytečně, jak vidíš.“ Wen-ťie ani nezvedla\n„Učila ses o hvězdách. To určitě není zbytečné. Vysoké\nškoly začaly nedávno znovu fungovat, i když postgraduál\nní studenty zatím neberou. Ale stejně, aby vysoce vzdělaní\nlidé jako ty museli dělat dřevorubce...“\nWen-ťie mlčela a pokračovala v psaní. Neměla chuť Pa\njovi vysvětlovat, že pro někoho jako ona je pozice v Ženijním sboru naopak mimořádně šťastným osudem. Neměla zapotřebí komentovat stávající situaci, jen by plýtvala slovy.\nPajova chýše ztichla, bylo slyšet pouze škrábání pera\no papír. Wen-ťie cítila vůni pilin na Pajově těle. Poprvé\nod otcovy smrti pookřála a vystoupila z ochranné bubliny,\nv níž se dosud schovávala před světem.\nAsi za hodinu dopis dokončila. Na obálku napsala adre\nsu, kterou jí Paj nadiktoval, vstala a zamířila ke dveřím. Na\nprahu se však otočila.\n„Dej mi tu bundu. Vyperu ti ji.“ Tou rázností překvapila\n„To ne, Wen-ťie! To přece nejde!“ Paj nevěřícně zakroutil\nhlavou. „Ženské bojovnice sboru pracují každý den stejně\ntvrdě jako muži. Měla by ses vrátit domů a odpočinout si.\nZítra přece vstáváš v šest ráno a vyrážíš znovu do hor. Já\nse pozítří vracím na velitelství divize. Promluvím o tobě\ns nadřízenými, třeba to pomůže.“\n„Děkuju. Ale mně se tady líbí. Je tady klid.“ Wen-ťie za\nbloudila pohledem k nezřetelnému panoramatu lesnatého\npohoří, tonoucího v měsíčním světle.\n„Ty před něčím utíkáš?“\n„Tak ahoj,“ řekla Wen-ťie tiše. A vyšla ven.\nPaj sledoval, jak se její útlá postava noří do měsíční noci.\nPak vzhlédl k potemnělým lesům, které před chvílí pozo\nNa Radarovém vrchu se znovu vypínala obří parabolic\nká anténa a chladně se leskla.\nJednoho poledne tři týdny poté dostala Wen-ťie do dřevo\nrubeckého tábora, kde zrovna pracovala, zprávu, že se má\ndostavit na velitelství roty. Sotva vstoupila do dveří, vycí\ntila, že nálada v místnosti je pod bodem mrazu. Přítomni\nbyli velitel roty i politický komisař a také neznámý muž se\nstrohou tváří. Na stole před ním ležel černý kufřík, otevře\nná obálka a knížka — týž výtisk Tichého jara, který jí půjčil Paj Mu-lin.\nV té době všichni velmi citlivě vnímali vlastní politickou\nsituaci, a Wen-ťie tu svou dvojnásob. Připadalo jí, jako by\nse svět kolem ní zavíral, jako když se stahuje pouto pytle, a tísnil ji ze všech stran.\n„Jie Wen-ťie, to je ředitel Čang z politického úseku divize.\nVede tady vyšetřování.“ Politický komisař roty ukázal na kuf\nřík. „Doufáme, že budeš plně spolupracovat a nic ne zamlčíš.“\n„Napsalas tento dopis?“ dotázal se ředitel Čang. Vyndal\nz obálky několik listů papíru. Wen-ťie se pro ně natáhla,\nČang jí je však nepodal. Pouze jí dopis postupně ukazoval,\nstránku za stránkou, až dospěl k té poslední a ze všech\nMísto podpisu na ní stálo pouze „Revoluční lid“.\n„Ne, nenapsala,“ zavrtěla Wen-ťie polekaně hlavou.\n„Ale je to tvůj rukopis.“\n„Rukopis ano, ale ne text.“\n„A ten je čí?“\nKdyž Wen-ťie někdo v rotě ukřivdil, obvykle si nestěžo\nvala. Vždy vše jen mlčky přetrpěla a nikdy na nikoho neuká\nzala prstem. Tentokrát však byla v jiné situaci. Velmi dobře věděla, co by se stalo, kdyby mlčela dál.\n„Pomohla jsem reportérovi z Výrobních zpráv. Byl tady\npřed pár týdny. Jmenuje se...“\n„Wen-ťie!“ Temné oči ředitele Čanga na ni mířily jako\ndvouhlavňová brokovnice. „Varuji tě. Když budeš svádět vinu na druhé, jenom ti to přitíží. Se soudruhem Pajem\njsme si vše již vyjasnili. On ten dopis poslal na tvou žádost. Neměl tušení, co v něm stojí.“\n„Tohle... tohle že řekl?“ vykoktala Wen-ťie.\nŘeditel Čang namísto odpovědi vzal do ruky Tiché jaro.\n„Očividně ses nechala inspirovat touto knihou.“ Ukázal pře\nbal veliteli roty a politickému komisaři. „V Americe vyšla\nroku 1962 a v kapitalistickém světě má velký vliv.“\nPak z kufříku vytáhl další knihu s bílým přebalem a čer\nnými písmeny. „Zde je čínský překlad. Odpovědní činite\nlé jej přidělili vybraným kádrům pro účely interního po\nsouzení. Konečný verdikt zní, že kniha je toxickou reakční\npropagandou. Nahlíží na svět optikou ryzího historického idealismu a operuje s hypotézou konce světa. Pod pláští\nkem diskuze o životním prostředí ospravedlňuje nevykoře\nnitelnou hnilobu kapitalistického světa. Její obsah je kraj\n„Ale vždyť... ani není moje.“\n„Soudruh Paj byl jmenován řádným překladatelem,\na mohl ji tedy legálně vlastnit. I on je samozřejmě vinen\nnedbalostí. Měl si na ni dávat větší pozor a nenechat si ji odcizit, zatímco plnil úkoly Výrobního a ženijního sboru.\nTato kniha ti dala do ruky zbraň, díky níž jsi mohla napad\nWen-ťie neodpověděla. Věděla, že spadla klec a veš kerý\nvzdor by byl marný.\nV rozporu s historickými prameny, které byly později od\ntajněny, neměl Paj Mu-lin původně v úmyslu svalit vinu\nna Wen-ťie. Svůj dopis ústřednímu výboru napsal zřejmě opravdu proto, že cítil zodpovědnost za chování sboru. Na nejvyšší vedení tenkrát psala spousta lidí dopisy se vše možnými návrhy a problémy. Většina z nich se nikdy\nnedočkala odpovědi, některým však dopis zajistil strmý ka -\nriérní růst, zatímco jiní na sebe přivolali pohromu. Politic -\nké vzdušné proudy byly v těch dobách mimořádně sple -\ntité. Paj coby reportér věřil, že je dokáže spolehlivě číst a vyhnout se nebezpečným neuralgickým bodům, přece\nnil však své schopnosti a jeho dopis přistál na minovém\npoli, o němž neměl tušení. Když se doslechl, jakého se mu v Pekingu dostalo přijetí, propadl panice. Aby si zachránil\nkrk, svedl vše na Jie Wen-ťie.\nPůl století nato se historikové shodují, že tato událost\nz roku 1969 byla zásadním milníkem v dějinách lidstva.\nPaj se zcela mimoděk stal klíčovou historickou posta\nvou. Nikdy se to však nedozvěděl. Zbytek jeho jednotvár\nného života je pro historiky zklamáním. Pro Výrobní zprávy\npsal do roku 1975, kdy byl Výrobní a ženijní sbor Vnitřní\nho Mongolska rozpuštěn. Dalších patnáct let pracoval pro\nVědeckou společnost v severovýchodní Číně a na počátku\nosmdesátých let emigroval do Kanady. V Ottawě učil na\nčínské škole do roku 1991, kdy zemřel na rakovinu plic. Od\noné osudné události do konce života o Wen-ťie nepromluvil a my nevíme, zda svého činu vůbec někdy litoval.\n„Vzali jsme tě mezi sebe, Wen-ťie.“ Velitel vyfoukl hustý kouř\nz cigarety značky Mo-che. Během řeči upíral zrak do země.\n„Vzhledem k třídnímu a rodinnému původu jsi politicky ne\ndůvěryhodnou osobou. Ale my jsme se k tobě vždy chovali dobře. Já i tady politický komisař jsme s tebou mnohokrát\nmluvili o tom, že se straníš lidí a že postrádáš osobní an\ngažovanost. Chtěli jsme ti pomoct. A ty nám to teď oplácíš\nPolitický komisař na něj plynule navázal. „Vždy jsem ji\npodezíral, že ke Kulturní revoluci chová hlubokou zášť.“\n„Dejte ji ještě dnes odpoledne převézt na divizní velitel\nství, spolu s důkazním materiálem,“ uzavřel chladně ředi\nStráže její tři spoluvězeňkyně postupně odvedly a ona zů\nstala v cele sama. Hromádka uhlí v koutě došla a nikdo\nnepřinesl nové. Oheň v peci dávno vyhasl. V cele bylo tak\nchladno, že se Wen-ťie musela zabalit do deky.\nPřed soumrakem pro ni přišli dva důstojníci, žena a muž.\nŽenu její společník představil jako vojenskou přidělenkyni\nu Středního lidového soudu.5\n„Jmenuji se Čcheng Li-chua,“ oznámila žena ve vojen\nském kabátě. Bylo jí něco přes čtyřicet a na nose jí seděly\nbrýle s tlustými obroučkami. Měla jemné rysy a bylo znát,\nže v mládí byla mimořádně krásná. Při řeči se usmívala\na u ostatních okamžitě budila sympatie. Jie Wen-ťie vědě\nla, že obyčejné vězně nenavštěvují tak vysocí důstojníci


MotoGP 20 (Switch) | Kuma.cz\nKód zboží: 9107480\nMotoGP 20 pro Nintendo Switch - popis\nMotoGP 20 - obrázky a screenshoty\nMotoGP 20 - gameplay, trailery a ostatní video\nNákupem MotoGP 20 se můžete spolehnout na naše doporučení, maximální profesionalitu a zkušenost v kategorii Nintendo Switch.\nNabízíme hry, herní konzole a příslušenství pro Nintendo Switch za akční ceny, v prodeji jako MotoGP 20 máme dlouholetou zkušenost.\nPřečtěte si diskuze, rady a recenze, zkoukněte video, demo k zboží MotoGP 20 pro Nintendo Switch, které pro vás průběžně doplňujeme. Tyto komentáře a recenze Vám určitě pomohou při nákupu v našem internetovém obchodě Kuma.cz, Návod, manuál či uživatelskou příručku (userguide) naleznete u každého našeho zboží.\nNašli jste další materiály k MotoGP 20? Informujte nás o nich, rádi je zveřejníme.


Chrudichromy * S revitalizací místního rybníku začínají v těchto dnech v Chrudichromech. Naplánované práce přinesou nejen odstranění nánosů bahna, opravu hráze či výpustného zařízení, ale také vybudování odpočinkové lokality pro veřejnost. Obec v současné chvíli ještě jedná o získání dotace.\n„Provedli jsme výběrové řízení a nyní žádáme o poskytnutí přislíbené dotace. Podmínkou bylo právě ukončení řízení a podepsání smlouvy se zhotovitelem, takže je to na dobré cestě a snad nám nic nebrání v tom, abychom dotaci získali,“ říká starosta Pavel Holub s tím, že staveniště již bylo předáno a pomalu začínají první stavební práce. „Rybník jsme vypustili a nyní čekáme, až dostatečně vyschne, aby se mohlo odtěžit bahno a odvést na pole,“ dodal.\nKromě samotného vyčištění ale proběhnou i další obnovovací práce. „Projekt počítá s opravou břehů, ale i přepadu rybníka,“ informoval starosta s tím, že smluvně musí být práce dokončené do konce letošního roku. „Počítáme ale s tím, že to bude daleko dříve. Snad již během léta. Záležet však bude hlavně na počasí.“\nVzniknout by měla následně také odpočinková lokalita pro místní. „Bavili jsme se o tom na zastupitelstvu. Mluvíme o následné výsadbě stromů a vytvoření odpočinkového místa. Nějakého přístřešku a posezení,“ souhlasí Holub. Pro Chrudichromy se však rozhodně nejedná o jednoduchou záležitost. Náklady na obnovu rybníka se pohybují kolem sedmi milionů korun. „Dotace z Ministerstva zemědělství by nám v maximální míře přispěla dvěma miliony korun na odbahnění, zbytek půjde z našeho rozpočtu. Ale počítali jsme s tím dlouho, takže máme prostředky připravené a nemusíme si například brát úvěr,“ zakončil starosta.(Luke)\nStránka byla vygenerována dne 26.05.2022 v 10:01:54 Tento projekt připravilo | Náš RSS


BEN Drowned 1 | Najlepšie creepypasty v slovenčine a češtine\nBEN Drowned 1\n20. listopadu 2016 v 22:34\t| Jadusable\t| Herní creepypasty\nTohle je úplný původ BENa, nebo spíš dvě verze, které mě zaujaly. Vím že je nevytvářel Jadusable, ale uvedu ho jako autora...\nBTW která se vám zdá lepší?\nBen byl jenom normální kluk, který měl rád videohry. Jeho otec byl alkoholik, což nebyl moc problém, jenom chodil domů pozdě a ještě ožralej. LoZ Majora's mask si přál několik měsíců, takže když jí dostal, okamžité jí začal hrát. Kamarádů moc neměl, spousta lidí ho šikanovalo.\nV LoZMm se dostal až do final dungeonu, tímpádem i k final bossovi- Skull Kidovi a Majora's mask. Nechtěl hru dohrát- mohl to hrát znova, ale už by to nebylo ono. Jeho otec ho následující den překvapil- vzal ho k místnímu jezeru, kam moc lidí nechodilo. Hned jak se tam dostali, otec vytáhl pivo. Ben byl na pláži, dokud nezačalo být moc horko, a potom vběhl do vody. Přitom ale omylem stříknul na svého otce. Ten se naštval a zařval na něj:\n"Tos neměl dělat!" (You shouldn't have done that!)\nRozběhnul se za ním a stáhnul ho pod vodu. Benovi se dařilo dostat nahoru, ale pak ho někdo (hádejte kdo) majznul flaškou od piva. Poslední věc, kterou slyšel ve svojí hlavě byla slova Happy Mask Salesmana.\n"Setkal jsi se se strašným osudem, že ano Bene?" (You have met with a terrible fate, haven't you Ben?)\nPotom se utopil.\nBen měl dva sourozence, oba mladší, o které se částečně staral, protože mu bylo patnáct, a matku. Když dostal MM, prakticky nedělal nic jinýho než že chodil do školy a hrál.\nKdyž se zase popral s Jackem, jeho matka mu vyhrožovala, že jestli se nezačne chovat zodpovědně, sebere mu Majoru. Odpoledne šel se sestrou a bratrem do parku a zůstali tam až do večera. Když Ben zjistil, kolik je hodin, poslal je domů, ale sám tam zůstal.\nNajednou se na obzoru objevil Jack a jeho kamarádi. Smrděli chlastem. Ben se snažil zůstat v klidu, jelikož měl jenom 1,63 m a ti blbci byli o dost vyšší. Najednou Jack zakřičel.\n"Zeldo, kde máš princeznu?"\nTo už Ben nevydržel.\n"Zelda je princezna, ty idiote."\nTo je naštvalo. Dotáhli ho k mostu a Jack mu řekl:\n"Máš nějaká poslední slova?\nBen se na chvilku zamyslel, ale pak řekl:\n"Jesli tady dnes zemřu, pomstím se vám! Na svojí Majoru přísahám, že se vrátím a zabiju vás!"\nOni se rozesmáli a hodili ho dolů.\nZa týden ho našli. Benova matka dala jeho hry Jackovi, protože si myslela, že to byl jeho "kamarád". Když spustil hru, našel savefile BEN a začal ho hrát. Druhý den ho našli mrtvého.


Jak ušetřit na vytápění pomocí zónové regulace | Abeceda bydlení\nJak ušetřit na vytápění pomocí zónové regulace\nBytLada Široká 3.3.2014\nAť už topíte elektřinou nebo plynem, náklady na vytápění domu či bytu patří k největším položkám rodinných rozpočtů. Zónová regulace je inteligentním pomocníkem, díky němuž je možné snížit náklady na vytápění až o třetinu.\nCo je to zónová regulace?\nV průběhu dne se požadavky na vytápění obytných prostor mění. Během dne zpravidla neobýváme ložnici, proto zde není nutné topit tolik jako v jiných místnostech, ve kterých se přes den pohybujeme. Vytápění různých místností na rozdílnou teplotu napomáhají například termostatické ventily. Jejich účinnost je však nízká. Vytápění jednotlivých zón domu či bytu na rozdílné teploty účinněji a inteligentněji zvládá zónová regulace.\nTa sestává z hlavní ovládací jednotky, která je nejčastěji umístěna do obývacího pokoje. Do všech dalších místností jsou instalovány termostaty, které bezdrátově komunikují s hlavní jednotkou. Zónovou regulaci lze využít v novostavbách i ve starší zástavbě, lze ji využít jak při vytápění radiátory, tak i v domech s podlahovým topením. V případě vytápění radiátory je třeba ještě na radiátory namontovat RF hlavice regulující průtok vody. Dále se ke zdroji tepla (nejčastěji tedy ke kotli) instaluje spínací aktor, který reguluje činnost kotle dle potřeby.\nSiemens Synco Living obsahuje řadu prvků, zdroj: zonovaregulace.cz\nPotom už postačí navolit pro každou místnost teplotu, na kterou má být pokoj v jakou hodinu vytápěn. Systém zajistí vytápění na požadovanou teplotu s odchylkou pouhých 0,2°C.\nZónová regulace však není pouhým vylepšeným náhradníkem termostatických ventilů topení. Zónová regulace může ovládat také:\ninteligentní řízení přípravy teplé vody\ndetekuje otevření okna a nevytápí zbytečně v průběhu větrání místnosti\nzjednodušení odečtu údajů o spotřebě energií\nbezpečnostní přístroje (detektor kouře, detekce úniku vody, monitorování oken a dveří)\nbezdrátový zásuvkový adaptér – ovládá domácí spotřebiče zapojené do sítě\nPokud máte k zónové regulaci začleněné výše zmíněné prvky, výrazně si usnadníte život. Například při odchodu z domova můžete pouhým stisknutím odchodového tlačítka zónové regulace zajistit zhasnutí všech světel, zatažení venkovních rolet (a tím zamezit úniku tepla z domu i zvýšit bezpečnost domu proti zlodějům), automatické ztlumení vytápění, vypnutí připojených domácích spotřebičů.\nZónovou regulaci Siemens Synco Living lze ovládat pomocí GSM dálkového ovládání. Také je možné se k celému systému připojit pomocí lokálního i vzdáleného počítače či pomocí chytrého telefonu přes webový server. Tím získáváte možnost ovládat nastavení, i když právě pobýváte mimo domov.\nDálkový přístup neslouží pouze k ovládání nastavení, ale také k ujištění, zda jsou opravdu všechna světla či spotřebiče v prázdném domě vypnuty, zda je zapnutý alarm či zda jsou zavřená všechna okna.\nMůžete také využít varovacího systému, který vás formou SMS či e-mailu upozorní, pokud během vaší nepřítomnosti přestane fungovat vytápění domu či pokud se spustí některý z bezpečnostních varovacích přístrojů.\nKompletní sady pro zonovou regulaci tepla naleznete v eshopu www.rosch2dis.cz\nPublikováno v BytTagged topení


BANGER 6. 9. 2017 0\nConverse oslavuje odvážný duch dnešních mladých lidí skrze show Public Access, která promlouvá jejich hlasem a představuje vize kultury dnešní mladé generace. Série odstartovala 5. září ve 23:00 našeho času na Twitteru.\nConverse korunovala Miley Cyrus a Maisie Williams symboly dnešní generace a přizvala je ke spolupráci se značkou, aby společně vytvořily jejich vlastní Public Access epizody. Organický formát a otevřené fórum show umožňují každé z královen skutečně autentické setkání se svou komunitou. S pomocí jejich přátel, kterými jsou různorodí umělci, inovátoři, aktivisti a mladí vizionáři, Miley a Maisie v roli moderátorek show odkrývají své cíle, výzvy, a to, co je pro ně v dnešní rychle se proměňující kultuře podstatné.\nConverse premiéra show Public Access byla představena světu na streamu na Twitteru v prvním zářijovém týdnu a společně s unikátní video serií přinese fanouškům možnost s hvězdami konverzovat v real-timu a reagovat na timelinu Twitteru.\nPo debutu na Twitteru bude každá epizoda ke zhlédnutí na Youtube.com/Converse\nŠtítky » converse, maise williams, Miley Cyrus, public access\nKategorie » Móda, Oblečení, Ostatní, Short news, Tenisky\nNová sneakers místa v Praze – kam si skočit pro podzimní tenisky?


Nezvěstná - Rachel Abbottová | Elektronická kniha na Alza.sk\nNezvěstná E-kniha, česky\n2015, česky, 312 stran - Kniha zo série Detektív Tom Douglas\nKód: EK17033 ISBN: 978-80-204-3869-0\nNezvěstná Ihneď k čítaniu\nPsychothriller od autorky bestselleru Spi sladce\nKdyž Emma Josephová potkala svého pozdějšího manžela Davida poprvé, byl zlomený zármutkem. Jeho první žena tragicky zahynula při autonehodě. A z místa nehody záhadně zmizela i jejich šestiletá dcera. Nyní, o šest let později, Emma věří, že bolestná léta už jsou za nimi. S Davidem si vybudovali nový život a mají krásného syna Ollieho.\nVtom ale do jejich životů vstoupí nezvaný host a jejich svět se vychýlí z osy. Emma už se necítí v bezpečí. Jak to tenkrát bylo doopravdy? A proč má takový strach o sebe i o své dítě? Když zoufalá Emma požádá o pomoc svého dávného přítele detektiva Toma Douglase, dá v sázku celý jejich život. Brzy se začne rozplétat síť podvodů a lží, která oběma naprosto otřese.


Slatina | Bertiny lázně Třeboň\nBertiny lázně > Česky > Lázně > Slatina\nZ lůna Třeboňské pánve se ročně vytěží kolem 2500 m3 slatiny, přičemž jen v nalezišti Stará borkovna jsou zásoby odhadovány na 800 let. Po vytěžení je slatina odvážena do skladovací haly, kde je uložena zásoby na 14 dní. Před použitím se slatina nadrtí, míchá v obrovských mísicích nádobách na správnou hustotu a zahřívá na požadovanou teplotu. Poté se dopravuje potrubím přímo do van pro slatinnou koupel. Směs pro slatinné zábaly se připravuje ve speciálním bubnu. Použitá slatinná koupel je silnými je odvedena do úložiště odkud se pak znovu vrací do lůna přírody k další regeneraci.


www.tjdacice.estranky.cz - Realizační tým\nÚvod » Realizační tým\n(István, 21. 9. 2008 20:02)\nTouto cestou bychom Vám chtěly nabídnout spolupráci.\nNaše firma vyrábí pletené šály z akrylu pro reklamní a sportovní účely. Patříme mezi největší výrobce pletených fandovských šál s měsíční kapacitou cca 30-40.000 šál. Z této obrovské kapacity taky plynou i nízké ceny které můžeme nabídnout.\nVíce o naší produkci a cenách na stránkách www.fanartikel.estranky.cz\nVáš Fanartikel – team\nCZ-352 01 Aš\ntel/fax 00420 354525085\n(Tedy, 6. 9. 2008 16:13)\nJá si nynější práci trenérů musím jen a jen chválit. Moc se mi to líbí a jsem rád, že konečně taky intenzivně vyhráváme. Když už s nama mají tolik práce, tak aby měli taky radost :)\n(Jája, 17. 8. 2008 21:40)\nJojo, je to paráda. Trenéři nás ženou dopředu, a konečně slyšíme na sebe i kritiku, a to je hodně podstatná věc!! Takže, jenom tak dál a my se vás nepokusíme zklamat...\n(Jája, 4. 5. 2008 20:01)\nNo tak já nemám na určitý tým nic závážneho, ale jen mi ještě od nich chybí, takový ten hec a povzbuzování. Na hřišti se to už začíná pomaluobjevovat, tak by to chtělo ještě z těch zadních vrátek a ze strídačky, aby to šlo slyšet. Jinak si myslím,že ten zbytek je v nás samotných ta chuť, nechuť... Ale toto by si mohli přečíst...\n(jája, 17. 4. 2008 19:27)\nTak jak tak koukám tak náš realizační tým trošku přitvrdil a to je zprávné!! Začína se mi to líbit a od toho se odvijí i přístup!!! Takže náš realizační týme: ,,Jen tak dál,,\n(havli, 6. 4. 2008 19:34)\ntak s těma trenérama souhlasím s tádou...a s tím přístupem-někteří se sice omlouvaj ale nechodí tam už nějak dlouho...\nTak něco z mojí hlavy ...\n(Tedy, 4. 4. 2008 23:14)\nTak já mám hlavně dvojici Dušan a Míra Ferdan moc rád. A taky doufám, že i ve straších teď dostanu víc šancí, pač si myslím, že mám na to se začlenit, ale to je i na názorech ostatních.\nTréninky, no co k nim dodat, myslím, že na to jak se scházíme maj nervy hodně dobrý, protože já bych s takovým přístupem některých lidí asi dlouho nevydržel.\nNo teď abychom dělali radost hlavně my ...\n(jája, 3. 4. 2008 21:43)\nTak já osobně jsem s naším realizačním týmem velmi spokojen, akorát mě tím víc mrzí, že to samé si asi nemůžou myslet oni o nás. Také mě mrzí, že na našich tréinkách se nesetkávají pořad v takovém počtu, jak jsou tady napsáni. Ale oni asi sami ví, že kvůli ,,sedmi,, lidem to nemá cenu :( . Nemám co bych jim vytknul, akorát by to mohly z lavičky trošku více povzbuzovat a hecovat!!!


12 - Proč nevzniklo město Šenov? - HAMELIKA - Vše o historii Mariánských Lázní\nOstatní články » 12 - Proč nevzniklo město Šenov?\nProč nevzniklo město ŠENOV ?\nV roce 1895 byl katastr Mariánských Lázní výrazně rozšířen o čtvrt Šenov (okolí hostince Šumava) a o Nádražní čtvrť. Jak tomu bylo předtím? Čtvrť ŠENOV patřila katastrálně, správou i matričně pod obec Úšovice a užívala si s obecní úšovickou radou svoje. Rychlý růst ŠENOVA podporoval sebevědomí Šenovských, kteří se chtěli dokonce stát samostatným městem mezi Mariánskými Lázněmi a Úšovicemi.\nPůvodní katastr Mariánských Lázní vznikl po roce 1818 vyčleněním z velikého úšovického katastru, z něhož 772 hektarů připadlo Mariánským Lázním. Nová katastrální hranice po roce 1818 vedla zhruba od dnešního Monty někde místy dnešního Butterfly směrem k Hamelice k dnešní Kolibě. Zdálo se, že tak velké území bude malinkým lázničkám bohatě stačit a skutečně. Desítky let bylo vše v pořádku. Prostory na jih od lázní tvořily pole,. louky a lesíky, a tu a tam se objevila nová samota či seskupení stavení. Lázně zprvu rostly jen zvolna.\nTeprve po vybudování železniční trati a nádraží (1872) se výstavba dostala do tempa a začala směřovat na jih, ven z původního uzavřeného údolí. Nádraží dostalo samozřejmě název "Mariánské Lázně " a nikoliv "Úšovice", na jejichž katastru leželo. Netrvalo ani třicet let a město Mariánské Lázně hodlalo řešit s obcí Úšovice připojení svého nádraží na úšovickém katastru. Nejrychleji vůbec přibývalo domů v prostoru mezi nádražím a Mariánskými Lázněmi. Kolem někdejší samoty - hostince Schönau (Šenov, dnes Šumava) - rychle rostly domy a stavělo se také u nádraží. Na východním svahu údolí také přibývalo nádherných lázeňských vil kolem někdejší samoty - výletní kavárny Bellevue - a v poměrně rovném terénu vznikla malá vilová čtvrť Luft (kolem hostince Švanda dudák). Vznikly tak samostatné čtvrti ŠENOV, BELLEVUE, NÁDRAŽNÍ ČTVRŤ a LUFT. Všechny se stavěly na úšovickém katastru a patřily správou pod obec Úšovice.\nPorovnáme-li rozsah zdejších osídlení v roce 1878 a 1900, vidíme, kde docházelo k nejrychlejšímu růstu:\nTempo růstu obyvatel\nPořadí tempa růstu\nMariánské Lázně 164 2009 265 3867 192,5 % 2\nŠenov 24 320 50 550 171,9 % 3\nNádražní čtvrť 13 100 25 200 200,0 % 1\nVilová čtvrť Luft 8 60 10 70 116,7 % 6\nBellevue 7 50 10 60 120,0 % 5\nÚšovice 91 1014 94 1097 108,1 % 7\nHamrníky 37 269 25 237 88,1 % 8\nStanoviště (+Selské ml.Vys.Pec) 13 92 21 147 159,8 % 4\nCELKEM: 357 3914 500 6228 159,1 %\nPrvní pokus o založení městečka ŠENOV\nObyvatelé mezi nádražím a lázněmi měli blíže k lázeňství a řízení ze vzdálených Úšovic (pod kostelem sv.Antonína) jim nevyhovovalo. Chtěli vlastní školu, peníze na silnice aj. Dne 19.června 1886 předali Karl Hausmann, Johann Schicker a Adolf Techter na okresní hejtmanství Teplá žádost o založení samostatného městečka ŠENOV, složeného z úšovických čtvrtí Šenov, Nádražní, Luft a Hamrníky. V žádosti psali, že právě tyto části musejí platit největší daně, aniž by se pro ně po stránce hygienické a veřejné něco dělalo. Věc vyznívala tak, že Úšovičti shrabují obecní daně z těchto částí na své vlastní čistě úšovické akce.\nŽádost rozlítila úšovické radní. Dne 9.10.1886 se vyjádřilo obecní zastupitelstvo v Úšovicích k věci odmítavě, mj.: "Žádost podepsalo jen několik občanů. Zřízení samostatné obce je nesmysl a nemá žádný závažný podklad. Úšovice si postavily pouze obecní úřad (1879), a to ještě se svolením okresu Teplá. Přitom by potřebovaly mnoho! Osvětlení třemi lucernami není žádné hýření! A jednoduchý vodovod pro sebe - to byla povinnost obce. Co se týká silnic, dostaly Hamrníky sto zlatých na cestu mezi Hamrnickým dvorem a Hamrníky, jiný peníz byl investován do silnice mezi Šenovem a Úšovicemi. Pivní krejcar byl použit na stavbu úšovické školy. Člověk musí žasnout, když někdo tvrdí, že se po stránce hygienické a veřejné nic neudělalo. Odvoláváme se na kontrolu na jaře 1886, provedenou doktorkou Nedělitskou z Chebu na pokyn c.k.hejtmanství Teplá, která konstatovala, že největší nečistotu mají právě Šenovští. Musely jim být uloženy pokuty 10 až 15 zlatých. Zvláště majitelé z lázní, kteří mají své hospodářské budovy na Šenově (ve skutečnosti činžovní domy), vozí sem hnůj z Mariánských Lázní, dávají na pole či zakládají tu komposty. Šenovští že by chtěli školu ? Kdo jim brání, aby si ji sami nepostavili ?"\nPotom se Úšovičtí obracejí i proti klášteru Teplá: "Když klášter oznamuje, že by nic nenamítal proti nové obci, tak je to nepochopitelné. Připomínáme, že za těžkých časů přinášely Úšovice oběti "an Gut und Blut", aniž je musel tento, dnes tak bohatě prosperující velkovlastník k něčemu nutit.... Nepřispěl ani v nejmenším k výstavbě úšovické školy!"\nA protest zakončují: "Vedení zásadou, že svobodná obec je základem svobodného státu, chová obecní výbor Úšovice stále na paměti blaho obce a chce vždy jednat podle práva a zákona, aniž by přihlížel, zda sklízí chválu nebo hanu některých obyvatel. Žádost se tímto odmítá."\nVěc nebyla tak okrajová. Úšovice byla jedna z ekonomicky nejsilnějších obcí Tepelska. Čistý zisk (1878) činil 12850 zlatých, když například město Teplá mělo srovnatelný čistý zisk 13068 zlatých, klášter 10353 zlatých. Mariánské Lázně měly 6071 zlatých. To jen potvrzovalo domněnku, že vysoké zisky Úšovic nepramení z jejich luk a chovu dobytka, ale ze sousedního lázeňství (neboť hosté v Úšovicích nemuseli platit lázeňskou taxu a raději se tu ubytovávali atd.).\nOkresní výbor Teplá se usnesl prověřit v roce 1887 na místě názory občanů. Výsledek byl překvapující: většina majitelů domů a pozemků uvedených čtvrtí s odtržením ode Úšovic nesouhlasila!\nDruhý pokus o odtržení Šenova od Úšovic\nHistorie osídlení Šenova začíná v dubnu 1838, kdy úšovický sedlák Anton Bauer postavil na samotě, na křižovatce silnic (dn.Chebská křižovatka), hostinec Schönau, který prodal 1839 kynžvartskému sládkovi Josefu Fadovi. Místo se stalo oblíbeným výletním místem, kde se kdysi hrávalo i letní divadlo. Hostinec ŠUMAVA, porovnáme-li dnešní stav s kresbou kronikáře Felbingera, zůstává v původní podobě. Postupně vznikaly v okolí další domy - Louisin dvůr, Arnoldův dům VULKAN s kovářstvím a zámečnictvím, a další.\nPokus o odtržení v roce 1887 sice nevyšel, ale Šenovští se nezalekli. Mistr zámečnický, Josef Arnold, majitel domu VULKAN, když viděl, že neuspěla žádost jeho tří sousedů, rozhodl se sepsat novou žádost o vytvoření městečka ŠENOV aspoň ze dvou úšovických částí - Šenova a Nádražní čtvrti. Podal ji 5.n května 1887. Okresní úřad v Teplé žádost přijal a vyzval Úšovické, aby se k žádosti ihned vyjádřili (do 18.5.1887). Ti se ohradili proti krátkému termínu a tak úřad Teplá předal 20.května 1887 nový přípis, aby obec předložila daňová přiznání Šenovských, situační plán obce aj. Akta byla předána a okres Teplá urychleně připravoval vytvoření nové obce Šenov.\nDne 23.června 1887 přišel přípis ze Zemského výboru z Prahy, aby Úšovice předložily účty z let 1885,1886 a plán na rok 1887, soupis domů podle domovních čísel a výpis nákladů. Věci se daly do pohybu. Obec Úšovice však protestovala v Praze, že žádost byla předána v krátkém termínu, že lidé vlastně nic nevědí o návrhu jakéhosi Arnolda a ohradila se i proti postupu hejtmanství v Teplé.\nJednání se znovu zastavilo a teprve 7.února 1888 posílají Úšovice do Teplé stejné dokumenty, jako žádala Praha. Přichází roku 1889, nic se neděje. Šenovští se nedávají. Píší stížnosti na Zemský výbor do Prahy, že nedostali žádnou odpověď. Jaké další "bitky" se odehrály, není zaznamenáno. Ale podle zachovaného usnesení obecního zastupitelstva Ůšovice z 22. dubna 1890 k žádnému smíření nedocházelo:\n1. Josef Arnold a jeho druzi se odmítají jako mluvčí majitelů domů na Šenově a Nádražní čtvrti. K ničemu takovému je nikdo nezplnomocnil!\n2. Velkovlastníci s výjimkou kláštera jsou proti vyčlenění pozemků z katastru obce Úšovice.\n3. Obec co nejrozhodněji protestuje proti zřízení samostatného Šenova, protože se to dotýká základů existence obce Úšovice. Jimi předkládané petice jsou jen svévolným obtěžováním vysokého Zemského sněmu a úřadů a jsou v nich jen nesprávnosti a nepravdivosti (příklady uvedeny).\n4. Je přímo drzé předstírat úřadům, že tu panuje stav daňového zruinování. O tom by muselo něco vědět c.k.okresní hejtmanství v Teplé."\nÚnava z nekonečného sporu padá na čtenáře, ne však na bojující strany. Když viděli Šenovští, že neprosadí vlastní městečko, třebaže za velké podpory okresu a kláštera Teplá, přišli s novým řešením a vyslovili přání připojit se k Mariánským Lázním. Obecní zastupitelstvo Mariánské Lázně k tomu vyslovilo souhlas, naopak Úšovičtí nový návrh odmítli.\nAle to už začala jít věc mimo Úšovické. Dne 10.prosince 1891 se konalo jednání v historickém hostinci Schönau (dn.Šumava) za účasti zástupců Mariánských Lázní, Úšovic a Šenova o nové hranici. Mariánské Lázně požadovaly pozemky až k Ferdinandovu mlýnu (čp.71). Ještě 16.prosince 1891 protestovalo obecní zastupitelstvo Úšovic proti návrhům, hlavně návrhům na odtržení čtvrti Luft a na odstoupení dvou čtvrtí Šenova a Nádražní čtvrti. Žádalo 30000 zlatých.\nVýnosem z 17.10.1893 čís. 46727 Zemského výboru v Praze se odlučují čtvrti Šenov a Nádražní od Úšovic a přecházejí pod Mariánské Lázně. Čtvrť LUFT zůstává pod Úšovicemi. Roční daň 7935 zlatých pro Úšovice byla rozdělena tak, že na Úšovice připadlo nyní jen 3929 zlatých a na Mariánské Lázně 4006 zlatých. Usnesením obecní schůze v Úšovicích z 19. srpna 1894 souhlasila obec s odškodněním ve výši 8 000 zlatých.\nÚšovicím zůstala čtvrť Luft, kde později vznikla velká dostihová dráha, čtvrť Bellevue s lázeňskými vilami, a osady Hamrníky a Stanoviště.\nDnem 1.dubna 1895 byla konečně převzata správa Šenova a Nádražní čtvrti Mariánskými Lázněmi a po inkorporaci provedeno přečíslování domů. Už osm let na to bylo nádraží spojeno s lázněmi elektrickou drahou. Nová katastrální hranice byla vedena podle pozemků majitelů značně klikatě. To zprvu nevadilo.\nDne 15.října 1941 byly úředně připojeny Úšovice s osadami Stanoviště a Hamrníky k Mariánským Lázním. Za války nedošlo k novému přečíslování domů a zůsstalo vlastní číslování úšovické, mariánskolázeňské, hamrnické. Proto v 60. letech vznikl problém číslování nových domů na sídlišti Panská Pole, kde se katastrální hranice značně klikatí a při dvojím číslování se domy prolínají.\nŠvandrlík Richard: "Proč nevzniklo město Šenov?" - Kulturní a informační přehled Mariánské Lázně č.3/1994, vydavatelství Agentura Goethe, Miloslav Kodýtek, Mariánské Lázně


Tagy: školství | Krajské listy.cz\nPrvní příspěvek rodiče i učitele Stanislava Korityáka ze středočeských Milovic měl takový úspěch, že v sérii pokračujeme. Pan Korityák se tentokráte věnuje hodnocení žáků, známkám. Větu „I o pětku se musí ...\nKOMENTÁŘ „Devatenáctého října 2020 vláda premiéra Babiše v tichosti schválila ´Strategii vzdělávací politiky České republiky do roku 2030+ ´ (dále jen Strategie). Vládní kabinet moc dobře věděl, proč měl ...\nSedmý díl seriálu České televize Ochránce s názvem Vrabčák byl inspirován osudem mé vlastní sestry. Proto se cítím povinován k jistému zdrženlivému komentáři a upozornění na několik myšlenkových zkratek, ...\nNěkdejší národní koordinátor testování Marián Hajdúch pro rádio Impuls řekl, že povinně nařízené antigenní testy v porovnání s PCR testy odhalí koronavirus jen ve 20ti procentech. Navíc u dětí jsou antigenní ...\nUnudíme vás k smrti, blbečci. Distanční výuka jede na vysoké obrátky. Komentář Štěpána Chába\nPřed měsícem jsem reportoval o vlastní zkušenosti s distanční výukou. A jako vždy, když se zahryznu do školství, schytal jsem pěkných pár do kožichu. Mezi mnoha láteřivými zprávami se mi před oči dostala ...\nPřišly nám první materiály stran distanční výuky. A protože jsem rodič všetečně zajímající se, všechny jsem si patřičně prostudoval a následně ve vzteku vyběhl po schodech až na půdu a začal ze střešního ...\nŠkoly nám produkují poloviční analfabety a vzdělanost národa strmě klesá. 5x pondělí Pavla Přeučila\nTohle bude zase slovo do pranice. Dnes se budu věnovat převážně problematice postojů a vzdělávání mladé, dospívající generace. Přiměla mne k tomu řada článků, které se poslední dobou objevily v médiích, ...\nCermat? ´Teroristická organizace placená státem, která se živí krví dětí.´ Komentář Štěpána Chába\nMaturant se soudil o výsledek své maturity. Cermat jej neuznal způsobilým života dospělých, protože namísto Povídky malostranské napsal do maturitního testu Povídky malostránke. Ministerstvo školství, ...


Alu zelené autokoberce | auto doplňky\nAutožárovky H4 test startovací kabely hustoměry do auta Nosiče jízdních kol na zadní dveře hustoměry prodej startovací kabely výběr startovací kabely návod Nosiče jízdních kol hakr Jak použít startovací kabely startovací kabely postup Nosiče jízdních kol Autopotahy brno startovací kabely použití Digitální hustoměr Jak vybrat startovací kabely Autožárovky H4 střešní box hustoměr auto startovací kabely brno střešní box bazar\nStylingových a tuningových doplňků do automobilu je v dnešní době opravdu veliké množství, přičemž auto koberce patří do skupiny takzvaného stylingu.\nPojďme se nejprve podívat na to, jaký je rozdíl mezi stylingem a tuningem.\nPokud bychom se měli bavit o tuningových doplňcích, tak mezi ně patří například nižší podvozek, křídlo na automobil, chip tuning a tak podobně. Jedná se tedy o věci, které zásadním způsobem nějak ovlivňují výkon vašeho automobilu.\nPokud bychom se na druhou stranu měli bavit o stylingu, tak sem řadíme například neony, polepy na auto, potahy na sedačky, potahy na volant, nové pedály nebo třeba auto koberce. Jedná se tedy o věci, které upravují design automobilu a nemají žádný vliv na jeho výkon. Jestliže se budete chtít podívat na nějaké auto koberce, tak se můžete mrknout do nějakého kamenného obchodu, který se zabývá prodejem auto vybavení a dalšího příslušenství.\nMůžete se samozřejmě podívat také na internet do různých internetových obchodů, kterých existuje také opravdu veliké množství. Auto koberců je veliké množství různých typů a druhů, různého stylu a tak podobně. Máme například auto koberce, které imitují hliníkové plechy a tak podobně.\nPokud bychom se měli bavit o ceně, tak je můžete sehnat za cenu zhruba kolem čtyř set korun.


Palivové dřevo Bystřec - doprava ZDARMA po celé ČR • OPTIMTOP.cz\nPalivové dřevo Bystřec\nZajišťujeme bezplatný rozvoz zboží až k Vám domů do obce Bystřec. Osobní odběr není možný, protože v obci Bystřec nemáme prodejní sklad.\nPalivové dříví Bystřec - výhody\npalivové dřevo - prodej do obce Bystřec platí do odvolání; akce rozvoz zdarma již od jedné palety dřeva na topení\nProdej palivového dřeva Bystřec\nProdej dřeva na topení provádíme celoročně. Dřevoprodej zajišťujeme po celé České republice. Uváděná cena palivového dřeva je vždy konečná (to znamená, že se již nepřipočítává ani DPH, ani kilometrovné). Akce doprava zdarma pro prodej palivového dřeva do obce Bystřec platí do odvolání;\nProdej dřeva Bystřec – sezónní ceny


Queermag.cz – 3. stránka – …místo, kde se s vámi počítá\nRuby Rose se po rozchodu se snoubenkou žene do další práce a stala se hlavní tváří jarní denimové kolekce domu Ralph Lauren. Chcete její vyšívanou drsňáckou vestu?\nPojďte si společně zaplesat! Brněnský LGBT Queer Ball zve na svůj čtvrtý ročník.\nLáska, rodinná tragédie, manželská krize i rasová nenávist vyvěrají JAKO VODA na svatbě dvou žen\nNikdy nevíte, jak se štědrovečerní večeře vyvine. Obzvlášť skrýváte-li nemalé tajemství. Jak to jen může dopadnout?\nJe tak oslňující, že ji nemůžete pustit z hlavy? Chcete s ní strávit nekonečné noci plné vášně a dlouhé dny prozářené sluncem? Můžete to s ní zkusit, má to ale jeden háček - ona není na ženy.\nNejen o líbacím maratonu v příběhu podle skutečné události\nLinda 27. 11. 2015 Michelle Rodriguez, Sigourney Weaver a transgender operace na jednom plátně2015-11-26T20:52:34+00:00 Kultura No Comment\nJste vrahem a zvrácený doktor vás přeoperuje na druhé pohlaví. Jak se nejlépe pomstít?


Přímé bankovnictví vyhání klienty od přepážek - iDNES.cz\nZrušili na pobočce vaší banky zařízení, které vydává klientům lístek s pořadím, ve kterém budou obslouženi? Rozčilují vás delší a nepřehledné fronty před přepážkami a nechápete, proč se služby finančního domu zhoršily, když by měl být trend úplně opačný? Pak vězte, že pravda je jinde. Banky se totiž vědomě snaží vytlačit své klienty z poboček a naučit je používat služeb takzvaného přímé bankovnictví - telefonního, internetového či GSM bankovnictví.\nProč? Ušetří tím svoji pracovní sílu a zákazníkům slibují pohodlnější obsluhu, a to prakticky odkudkoli po čtyřiadvacet hodin denně za nižší poplatky.<?xml:namespace prefix = o ns = "urn:schemas-microsoft-com:office:office" />\nNe všechny banky nabízejí veškeré typy přímého bankovnictví. Zatímco celá desítka největších tuzemských bank již zařadila do své nabídky internetové bankovnictví, které umožňuje ovládat účet prostřednictvím počítače napojeného na internet, i telefonní banku, kdy hovoří zákazník po telefonu s automatickým operátorem nebo osobním bankéřem, GSM bankovnictví, u kterého zprostředkovává spojení s bankou mobilní telefon, zatím chybí v Komerční bance, Živnostenské bance a HVB Bank.\nPři výběru služby přímého bankovnictví a ústavu, u kterého si ji sjednáte, by proto měly hrát roli dva základní ukazatele:\nZa banka typ obsluhy, který vám nejvíc vyhovuje, nabízí. Pokud máte například účet tam, kde lze sjednat pouze internetové služby nebo spojení přes telefon, a vy nemáte počítač a rádi byste komunikovali prostřednictvím mobilu, je na čase změnit finanční ústav. Případně slevit a sjednat telefonní bankovnictví, u kterého rovněž můžete používat mobilní přístroj, ovšem služby nebudete zadávat pomocí speciálního menu na displeji, ale „hlasem“.\nTaké poplatky si banka účtuje a co za ně nabízí. Systém hrazení služeb se totiž může mezi bankami výrazně lišit, některé si řeknou pravidelně o peníze za vedení účtu, v jehož rámci jsou některé služby zdarma, jiné poplatek nechtějí, ale klient pak hradí každou službu zvlášť. Tomu, kdo se chystá využívat přímého bankovnictví jen zřídka, se nejspíš vyplatí druhý typ.\nJaká je vaše zkušenost s přímým bankovnictvím? Vyhovuje vám kanál, který používáte nebo uvažujete o jeho změně? Těšíme se na vaše názory.\nTémata: Banky, Banky - Běžné účty, Banky - Internetové bankovnictví, Finanční ústava, Komerční banka, Měny, Nemovitosti, Papírové peníze, Pracovní doba\nMálokdo se dnes spokojí pouze s obyčejným běžným účtem. Naopak čím dál tím více lidí vyžaduje další služby, které se na...\nSeznam banka spuštěna – stojí za to?\nMinulý týden jsme uveřejnili na našich stránkách první informace o chystané spolupráci eBanky a internetového portálu...\nNová banka? Seznam.cz!\nExpanze služeb přímého bankovnictví v České republice zdaleka nekončí, i když již své elektronické služby představila...\nJe nad slunce jasné, že některé pojmy z finanční sféry dosud dělají některým lidem potíže. Nejčastější chybou bývá...\nKomerční banka se v počátcích přímého bankovnictví nezapsala do myslí uživatelů zrovna nejlépe. Nabízíme vám proto...\nBanky nás stále více tlačí k obsluze svých účtů prostřednictvím kanálů přímého bankovnictví. Po cenovém znevýhodnění...\nTaky nenávidíte březnové fronty na finančních úřadech? Nechcete si brát volno jen proto, abyste odnesli formulář na...\nV dnešní době kladou klienti bank čím dál tím větší důraz na to, aby mohli ovládat své účty opravdu bezpečně a současně...\nAčkoli nás banky stále více tlačí k využívání moderních způsobů obsluhy našich účtů, je paradoxem, že jim sami příliš...


Museum Kampa oslavuje svou zakladatelku Medu Mládkovou - Aktuálně.cz\nMeda Mládková se pro moderní umění nadchla díky obrazu Františka Kupky. Vlastně dvou, první byla secesně vyvedená Kabaretní tanečnice z roku 1900. Tu Mládkové a jejímu nastávajícímu kdosi daroval s doporučením, ať v Paříži za tím starým, původem českým malířem zajde, že by ji mohl zaujmout.\nZašla - a spatřila jiné, abstraktní plátno, které jí otevřelo oči. Oba obrazy jsou nyní k vidění na výstavě nazvané Meda, Ambasadorka umění.\nKupkova Kabaretní tanečnice z roku 1900. | Foto: ČTK\nPřehlídka, která v pražském Museu Kampa potrvá do 30. září, je součástí oslav blížících se stých narozenin nejvýznamnější české sběratelky. V pondělí, kdy výstava začala, měla na nádvoří muzea premiéru také divadelní inscenace nazvaná Meda s Tatianou Dykovou v hlavní roli.\nDivadlo a výstava se skvěle doplňují. Životopisná inscenace o závratné kariéře energického nemajetného děvčete, později cílevědomé ženy, která se svým mužem, finančníkem Janem Mládkem, vybudovala stamilionovou uměleckou sbírku, by vypadala trochu přifouknutě. Kdyby se neodehrávala v reáliích, jež ji dokazují.\nPředstavení je uváděno na nádvoří Sovových mlýnů, historického objektu, který po zdlouhavých bojích s byrokraty a politiky, posléze také s památkáři, na konci devadesátých let minulého století Meda Mládková získala pro své Museum Kampa. "Nejdřív jim vadila tahle skleněná věž, potom fasáda a lávka," svítí Meda v podání Tatiany Dykové baterkou na budovu za zády diváků.\nV tu chvíli se inscenace už blíží ke konci a propojení hraného příběhu s realitou představuje nejsilnější katarzi.\nPravděpodobnost situací je přitažlivá, ale tvůrci se jí nenechali příliš svazovat. Autorka hry Daniela Šteruská vycházela z pět let staré biografie Medy Mládkové od novináře Ondřeje Kundry, ale nesnažila se kopírovat jeho objektivizující portrét. Vybrala ty nejšťavnatější, pro Medin příběh důležité momenty. A přepsala je do svižných dialogů.\nSnímek z divadelního představení Meda na nádvoří Musea Kampa. | Foto: Petr Kadlec, Museum Kampa\nK mužům vemlouvavá\nRežisérka a choreografka Adéla Laštovková zvolila ostré, občas doslova taneční tempo, pro které se Tatiana Dyková skvěle hodí. Útlá, pohybově nadaná herečka, která v průběhu dvouapůlhodinového představení ani na minutu nezmlkne, je ve svém živlu. Když hraje osmdesátnici, je přesná v detailu, když dívku, působí rozverně a hubatě - ve své dospělé podnikavosti pak zase urputně.\nPostavu Mládkové navíc obdařuje srdečností a něhou, což ji možná vzdaluje od skutečného předobrazu, přesto zůstává věrohodná. Její excentričnost nikdy není bezohledná, umí být laskavá a především k mužům vemlouvavá.\nScény, kdy se ukazuje pragmatičnost chování Mládkové, Dyková zabarvuje komickou nadsázkou, například když svou špatnou ekonomickou situaci řeší prvním sňatkem.\nJistou vypočítavost omlouvá ušlechtilost v jiném směru: v exilu žijící Mládková prohlubuje své vlastenectví, které završí darem vlastní sbírky městu Praha.\nTaneční scéna z divadelního představení Meda. | Video: Museum Kampa\nMuži ve vedlejších rolích\nSólo pro Tatianu Dykovou vyznívá skvěle i zásluhou vedlejších postav. Daniel Šváb, Jaromír Dulava, Stanislava Jachnická, Lukáš Příkazký a Kateřina Steinerová střídají role, zabydlují svět postavami, které se dotkly života Medy Mládkové.\nByli to například spisovatel Ferdinand Peroutka, herec Jiří Voskovec, dramatik a prezident Václav Havel, umělec Stanislav Kolíbal, šéf socialistické Národní galerie Jiří Kotalík a vedle jejího muže, guvernéra Mezinárodního měnového fondu Jana Mládka, také malíř František Kupka.\nInscenace Meda. | Foto: Petr Kadlec, Museum Kampa\nPrávě první setkání s nejoblíbenějším umělcem Medy Mládkové patří k nejemotivnějším scénám divadelního představení. A Kupkův obraz, který jí při té příležitosti ve skutečnosti padl do oka, ani inscenace nevynechá. Nepravidelně rozmístěné elipsy v barvě trikolóry sběratelce připomínaly vír tanečnic. Jak Meda Mládková vzpomínala, obraz z let 1911 až 1912 nazvaný Čáry, plochy, prostor ji získal pro abstraktní umění.\n"Paní Meda vypráví, že když uviděla obraz, zažila silný zážitek, v duchu slyšela Dvořákovy Slovanské tance," tvrdí kurátor Pavel Liška. A režisérka divadelního představení skutečně nechává Medu Mládkovou tančit na dvořákovský motiv.\nEmotivní scénu Tatiana Dyková zakončí komicky: s obrazem v ruce šplhá Kupkovi na ramena.\nSnímek z inscenace Meda. | Foto: Petr Kadlec, Museum Kampa\nNadšení, které prýští z divadelního představení Meda, možná vzbudí zvědavost i po stejnojmenné výstavě. Její záběr není tak široký, kurátoři Pavel Liška a Robin R. Mudry se soustředili na 60. a 70. léta minulého století, kdy se Meda a Jan Mládkovi usadili v americkém Washingtonu a jejich velký dům se stal jakýmsi předobrazem pražského Musea Kampa.\nMládková ten domov zaplnila uměním a dům proměnila v galerii pro zvané. Hostila tu politiky Madeleine Albrightovou a Henryho Kissingera nebo desítky českých exulantů i krajanů, kterým pomohla získat studijní stipendium. Na návštěvu přijeli režisérka Věra Chytilová či spisovatel Bohumil Hrabal.\nNádvoří Musea Kampa, Praha, premiéra 24. června, nejbližší reprízy 27. června a dále 15., 16., 17., 18. a 19. července.\nSoučasná výstava v Museu Kampa evokuje interiér washingtonského domu včetně nábytku. "Paní Meda byla milovnice umění a také chovatelka zvířat. Některé kusy nábytku byly hodně poškrábané od psů a koček, museli jsme je nechat zrestaurovat," prozrazuje Pavel Liška, kurátor výstavy.\nNa ní se střídají čalouněná křesla ve stylu Ludvíka XVI., která si Mládkovi přivezli z Paříže, s japonskými komodami, soškami buddhů a africkými maskami. Mezi tím jsou rozmístěny obrazy a sochy moderního umění středoevropské provenience.\nPodle dobových fotografií, které vycházely ve washingtonském tisku, je patrné, že u Mládků to skutečně vypadalo podobně.\nSnímek z výstavy Meda – Ambasadorka umění. | Foto: ČTK\nKupka v centru dění\n"Když jsme fotografie studovali, zjistili jsme, že se velmi často opakuje záběr na obraz od Františka Kupky Teplá chromatika. Ten obraz byl vždy v centru dění," říká kurátor Robin R. Mudry a ukazuje na stejné plátno uprostřed sálu, evokující salon washingtonského domu Mládkových.\nSoučástí výstavy je přehlídka rodinných filmů, které Mládkovi natáčeli nejčastěji na cestách.\nMeda, Ambasadorka umění\nPraha, Museum Kampa, výstava potrvá do 30. září.\nDále jsou k vidění záběry z návštěv u nich doma, nejstarší záznamy pochází z odklízení trosek poválečné Prahy.\nKomplexní výstavu doplňují ještě šperky a šaty Medy Mládkové. "Kombinovala oděvy z různých zemí, například tradiční asijské košile s šaty šitými na míru v Paříži. Nikdy se neřídila módními trendy, vytvářela si vlastní styl. Byl to záměr, prezentovala tak své umělce a také sama sebe," uzavírá kurátor Pavel Liška.\ndivadlo kultura Magazín.Aktuálně.cz Obrazem Museum Kampa Tatiana Vilhelmová Meda Mládková umění Recenze výročí


Apartment Bucevic - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Šibenik\nUlica Nove Crkve 9, Sibenik Old Town, Šibenik, Chorvatsko, 22000 - Zobrazit na mapě\nApartment Bucevic – podrobnější informace\nNavržený pro obojí, práci i odpočinek, je hotel Apartment Bucevic umístěn ideálně v Šibenik; jedné z nejpopulárnějších lokalit ve městě. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nZařízení a služby poskytované Apartment Bucevic zajistí hostům příjemný pobyt. Nejlepší zařízení hotelu obsahují přeprava do hotelu / na letiště, rodinný pokoj, odvoz na/z letiště.\nVšechno vybavení ubytovacího zařízení zajišťuje bezkonkurenční pocit pohodlí. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Apartment Bucevic je chytrou volbou pro cestovatele do města Šibenik, která pokaždé nabízí uvolněný a bezproblémový pobyt.


V Londýně otevřeli největší nákupní centrum v Evropě | Týden.cz\nV Londýně otevřeli největší nákupní centrum v Evropě\nNejvětší městské nákupní středisko v Evropě bylo otevřeno v londýnském Stratfordu. Centrum o rozloze 177 tisíc metrů čtverečních má být hlavní branou do sousedního parku se sportovišti pro olympijské hry příští rok.\nNa otevření střediska, které stálo 1,45 miliardy liber, tedy více než 40 miliard korun, stály přes ekonomickou krizi od rána dlouhé fronty zvědavců.\nV nákupním středisku Westfield Stratford City je víc než 300 obchodů, 70 restaurací, multikino, tři hotely, největší britské kasino a kuželník. Především však leží na kraji olympijského parku a bude příští rok hlavní branou pro návštěvníky her. Majitel střediska, firma Westfield, předpokládá, že tudy projdou tři čtvrtiny všech diváků soutěží v olympijském parku.\nV komplexu jsou rozmístěny obří obrazovky, které během olympiády budou přenášet hlavní olympijské soutěže, stejně jako dopravní informace a zprávy. Slavnostní zahajovací ceremonii v úterý nenarušila ani skleněná deska, která spadla z desetimetrové výšky kus od pódia, na němž byl londýnský starosta Boris Johnson a popové hvězdičky Pixie Geldofová a Nicole Scherzingerová.\nOlympijský park i Westfield Stratford City jsou z největší části v jedné z nejchudších oblastí Londýna, ve čtvrti Newham. Kromě toho obchody v Británii prožívají krizi vzhledem k minimálnímu ekonomickému růstu a malé důvěře spotřebitelů.\nV novém středisku je ale prý již pronajato 95 procent plochy. Westfield je přesvědčen, že bude následovat úspěchu obdobného střediska White City na západě města, které bylo otevřeno v době finanční krize před třemi lety a podařilo se mu následující recesi překonat.\nWestfield Stratford City by mělo také vytvořit na 10 tisíc pracovních míst. "Tento projekt určuje tempo transformace východního Londýna.\nBude jedním z hlavních dědictví olympijských her 2012," řekl dnes Johnson. Organizátoři postavili olympijský park záměrně ve východní chudší části Londýna ve snaze podpořit místní ekonomiku.\nDeník list The Guardian otevření nákupního střediska uvítal, ale také napsal, že "uvítáním Londýna světu a úvodem k velkému sportovnímu svátku a mezinárodnímu bratrství bude velký nápis Marks & Spencer a nákupní ulice. Národ obchodníků získal zlatou medaili ještě než hry začaly v kratochvíli, kterou má nejraději," poznamenal list\nVe zlínském Univerzitním centru budou představeny nejvýznamnější stavby ve Zlíně za uplynulých sto let a jejich tvůrci. více


Deejada.cz - Ochrana Osobních údajů GDPR\nJe pro nás důležité, abyste při nakupování na Deejada.cz byli v bezpečí.\nPokud vytvoříte objednávku na Deejada nebo se přihlásíte k odběru newsletteru Vaše osobní data budou uložena v našem systému a využita pouze k nutné administraci spojené s vyřízením objednávky, vrácením a marketingem.\nZaslat stížnost úřadům (ÚOOÚ) Úřad pro ochranu osobních údajů\nZažádat o opravu nebo vymazání osobních dat\nSBĚR A PROCES OSOBNÍCH ÚDAJŮ\nDeejada.cz sbírá údaje:\nKdyž navštívíte či nakoupíte na Deejada.cz\nKdyž kontaktujete náš zákaznický servis\nJAKÉ INFORMACE O VÁS DEEJADA.CZ SBÍRÁ?\nZa účelem online marketingu a zákaznické spokojenosti, zlepšení našich výrobků a služeb, administrativních a interních sbíráme a zpracováváme následující osobní údaje:\nVaši IP adresu, ze které byl nákup uskutečněn\nNáš obchod rovněž využívá Google analytics k zlepšení služeb a marketingu:\nGoogle: Analýza návštěvnosti , marketing\nFacebook: komunikace a marketing\nZásilkovna.cz: - úspěšné doručení zásilek\nPPL Private(kurýrní služba) - úspěšné doručení zásilek\nHeureka.cz - marketing a průzkum spokojenosti zákazníků\nSeznam.cz- marketing a on line reklama\nThe Pay - platba kartou, rychlý on line převod - úhrada objednávky on line\nLeadhub - zasílání novinek, on line reklama\nFavi online s.r.o. - průzkum spokojenosti zákazníků\nVaši e-mailovou adresu využíváme ke spojení Vašich objednávek. Pokud byste si přáli dostávat náš newsletter, je k tomu třeba Váš souhlas.\nVaše telefonní číslo nebude využíváno ke kontaktu za účelem prodeje. Budeme Vás telefonicky kontaktovat pouze v případě, že dojde k problému s Vaší objednávkou, nebo k upřesnění údajů potřebných k doručení objednávky.\nData jsou využívána pouze k zajištění odeslání a doručení Vašich objednávek. Deejada.cz předává Vaše osobní data pouze dopravci za účelem doručení Vaší objednávky.\nZpracování Vašich osobních dat je nezbytné pro vyřízení Vaší objednávky. Vaše osobní data ukládáme po dobu 5 let od nákupu.\nVaše osobní údaje budeme ukládat pouze po dobu nezbytně nutnou pro účely popsané v těchto zásadách ochrany osobních údajů. Délka uchování údajů závisí na typu dat a důvodu, kvůli kterému jsme údaje sbírali a uložili. Dobu uchovávání údajů neustále kontrolujeme, přičemž bereme v úvahu naše důvody ke zpracování Vašich osobních údajů a právní základ.\nNaším cílem je zajistit uživatelsky přívětivé webové stránky s relevantními informacemi. Proto používáme různé technologie ke sběru a zpracování dat ohledně využití našich stránek. Tato data sbíráme pomocí takzvaných cookies. Cookie je malý textový soubor, který se uloží ve Vašem počítači. Mimo jiné to znamená, že si Vás naše webové stránky pamatují, když se k nám vrátíte, a mohou vytvořit statistiku chování uživatelů na našich stránkách.\nPoužíváme cookies také od různých partnerů, abychom získali vhled do toho, které části našich stránek jsou nejčastěji navštěvované. Detailní informace o poskytovateli, platnosti a účelu jednotlivých cookies.\nSvůj souhlas s použitím cookies můžete kdykoliv změnit zde. Cookies z Vašeho počítače můžete kdykoliv smazat. Na Wikipedii můžete najít návody k tomu, jak cookies smazat v různých prohlížečích. Cookies se automaticky mažou po 12 měsících.\nVezměte prosím na vědomí, že na Deejada.cz jsou části, které lze použít pouze, pokud je použití cookies povoleno ve Vašem prohlížeči.\nDeejada.cz - krásný domov, doplňky a dekorace


Cestovní agentura »\nUbytování Cestovní agentura » Ubytování\nUbytování v Praze a v České republice\nPro zobrazení hotelů kliknětě zde\nDoprava Cestovní agentura » Doprava\nPočet osob / Cena jízdného jedním směrem / Cena jízdného tam i zpět/asistence průvodce\n1-3 500,-Kč/20,-EUR 960,-Kč/40,-EUR doplatek 300,-CZK/15 EUR\n4-6 700,-Kč/30,-EUR 1.300,-Kč/55,-EUR doplatek 500,-CZK/20 EUR\n7-10 1.100,-Kč/45,-EUR 1.800,-Kč/75,-EUR doplatek 900,-CZK/30 EUR\nJeden z nejprestižnějších amerických časopisů o cestování vyhlásil výsledky cestovní ankety "World´s Best Award". V TOP 10 evropských měst skončila Praha na šestém místě, loni byla osmá. Na prvním místě byla vyhlášena Florencie. V pořádání kongresů je Praha na 8.místě na světě. Pro rok 2007 získala Česká republika titul "Neobjevená golfová destinace". Podle prognózy UNWTO a CzechTourismu by se Česká republika měla stát do roku 2020 jednou z nejvýznamnějších světových destinací. V roce 2007 navštívilo Českou republiku 6,4 miliónů turistů. Toto vše klade velké nároky na služby v Praze spojené s cestovním ruchem.


Najdi mě! Zvířátka se vzorovanými kabátky - knihkupectví Beletrie.eu\nBeletrie.eu/Knihy/Populárně-naučná pro děti/Najdi mě! Zvířátka se vzorovanými kabátky\nSliacka Edit, Sanža Silvie\nVíš, proč mají tygři pruhovanou srst? Potřebují splynout s okolním prostředím, aby se mohli nepozorovaně plížit džunglí. Naopak berušky používají své červené krovky k odstrašení každého, kdo by je chtěl sníst, neboť jimi vysílají varování: „Nejez mě, jsem jedovatá!“ Zvířátka mají svá těla ozdobena nejrůznějšími barvami a vzory. Zkus je všechny najít!\nVíš, proč mají tygři pruhovanou srst? Potřebují splynout s okolním prostředím, aby se mohli nepozorovaně plížit džunglí. Naopak berušky používají své červené krovky k odstrašení každého, kdo by je chtěl sníst, neboť jimi vysílají varování: „Nejez mě, … číst dále