Multitudinària Festa del Vi jove i l'Oli novell de Cellers Domenys\nMultitudinària Festa del Vi jove i l’Oli novell de Cellers Domenys\nEl multitudinari esmorzar d’aquest diumenge organitzat per Cellers Domenys.\n02/03/2020 - 20:00h\nMés d’un miler de persones han participat aquest diumenge a la celebració anual de la cooperativa de Sant Jaume dels Domenys\nMés d’un miler de persones van participar aquest diumenge en la Festa del Vi jove i l’Oli novell organitzada per Cellers Domenys. L’esdeveniment va tenir lloc als voltants del Celler de Sant Jaume dels Domenys.\nL’acte es va desenvolupar en una jornada que va comptar amb el tradicional esmorzar de forquilla on es van presentar les varietats de vi jove i oli novell de Cellers Domenys. Aquest va donar pas als breus parlaments de les autoritats i, tot seguit, es va procedir a la presentació i tast dels vins i caves Domenio Wines de Cellers Domenys.\nLa diada, que va iniciar-se a les 9.30h del matí, va comptar amb la presència de diferents personalitats destacades. En aquest sentit, hi va assistir Salvador Puig, director de l’Institut Català de la Vinya i el Vi (INCAVI); Joaquim Nin, vicepresident de la Diputació de Tarragona; Joan Ignasi López Vila, alcalde de Sant Jaume dels Domenys; Àngel Xifré, director dels Serveis Territorials d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació a Tarragona; Ramón Sarroca, president de la Federació de Cooperatives Agràries de Catalunya; i Magí Baltà, president de Cellers Domenys.\nEntre d’altres autoritats i representants d’entitats, també hi va participar l’alcaldessa de La Bisbal del Penedès, Agnès Ferré i l’alcalde de Rodonyà, Enric Ferré.\nL’esmorzar-degustació va ser molt complet i típicament català i va anar acompanyat de l’oli novell de la cooperativa i els nous vins Capvespre Origen negre, rosat o blanc de Domenio Wines.\nEnguany, es va habilitar l’Espai Domenio Wines perquè els assistents poguessin tastar les novetats de la gamma de vins i caves Domenio Wines de Cellers Domenys: Nat 1917, Capvespre Sunset i el cava brut Rosat pàl·lid Tres Naus. Aquests van tenir una molt bona acollida per part dels assistents\nEl president de Cellers Domenys, Magí Baltà, va fer una crida als assistents a creure en l’excel·lent qualitat i projecció de tots els productes i els va encoratjar a fer una apologia comercial d’aquests.\nBaltà va destacar que “aquest esdeveniment és un punt de trobada de tots els socis i sòcies que donen sentit a aquesta cooperativa i, alhora, esdevé una oportunitat per presentar al nostre públic les últimes novetats de vins i caves, unes creacions que avui són una realitat gràcies a l’esforç i curosa dedicació de tots els pagesos i tot l’equip humà de Cellers Domenys”.\nDurant tota la jornada i fins que la festa va acabar cap a la una del migdia, els assistents van poder passejar, visitar i comprar al mercadet que es va instal·lar als voltants del celler amb diferents paradetes de productes de la millor artesania catalana: menjar, exposició i venda de vins, caves i olis, entre d’altres.\n103 anys d’història\nCellers Domenys és una de les cooperatives de primer grau més grans i sòlides del territori, nascuda el 1917 a Sant Jaume dels Domenys. Una entitat compromesa amb les persones i l’entorn, que representa la unió de les 7 cooperatives catalanes que la integren i que pertanyen als municipis de Sant Jaume dels Domenys, Banyeres del Penedès, la Bisbal del Penedès, Rocafort de Queralt, Blancafort, Rodonyà i Pira.\nEl model de fusió i el saber fer de Cellers Domenys l’han convertit en una de les cooperatives referents del sud de Catalunya, reconeguda amb 4 denominacions d’origen vitivinícoles: Cava, Penedès, Conca de Barberà i Catalunya; a més de l’oleícola DO Siurana.\nEn total, suma més de 600 socis i gestiona més de 2.500 hectàrees. La seva àmplia producció inclou diverses marques de vins, caves i olis. L’aposta per la diversificació i comercialització dels embotellats es materialitza amb la posada en marxa de la nova marca Domenio Wines by Cellers Domenys amb la qual s’identifica l’elaborador de tots els vins i caves embotellats que produeix.\nLa trajectòria de més de cent anys, el compromís amb la terra i l’aposta per la innovació i tecnologia han convertit a Cellers Domenys en el Millor Celler en l’edició dels Premis Vinari 2019, el gran certamen de vins i caves de Catalunya.


About: Juan Gil de Hontañón\nJuan Gil de Hontañón (Rasines, Cantàbria, circa 1480 - Salamanca - 11 de maig de 1531), va ser un mestre constructor espanyol, el primer d'una saga familiar d'arquitectes del segle XVI. Els seus primers treballs es daten a Segòvia, associats a l'escola de Juan Guas. Allà va intervenir a la catedral, castell de Turégano, diversos monestirs i la Catedral de Palència. Traslladat a Salamanca, se'n fa càrrec com a mestre més major d'obres de la construcció de la Catedral Nova de Salamanca. Als seus últims anys treballa novament a Segòvia, així com a Zamora i Granada.\nJuan Gil de Hontañón (Rasines, Cantàbria, circa 1480 - Salamanca - 11 de maig de 1531), va ser un mestre constructor espanyol, el primer d'una saga familiar d'arquitectes del segle XVI. Els seus primers treballs es daten a Segòvia, associats a l'escola de Juan Guas. Allà va intervenir a la catedral, castell de Turégano, diversos monestirs i la Catedral de Palència. Traslladat a Salamanca, se'n fa càrrec com a mestre més major d'obres de la construcció de la Catedral Nova de Salamanca. La seva relació amb la ciutat de Sevilla és deguda amb el seu nomenament com a mestre major dels treballs de la catedral, el 12 de setembre de 1513 — i fins a l'any 1516 —, després de la destitució del càrrec al seu antecessor per l'enfonsament del cimbori construït per aquest al desembre de 1511. El seu nomenament queda precedit per reunions del capítol amb alguns dels grans mestres de l'època en aquesta matèria, entre els que també es troben Juan de Álava i Juan de Badajoz. Per al nou cimbori, Juan Gil projecta un de nou, situat a més de 40 m d'altura sobre el terra, més baix que l'anterior, quedant acabat el 16 de desembre de 1517; cimbori que també es va desplomar 370 anys més tard, l'1 d'agost de 1888, tornant-se a reconstruir, molt aviat, amb igual forma tal com es veu avui. Als seus últims anys treballa novament a Segòvia, així com a Zamora i Granada. Els seus fills, que continuarien algunes de les seves obres, van ser Rodrigo Gil de Hontañón i Juan Gil de Hontañón el Jove. (ca)\nJuan Gil de Hontañón (Rasines, Cantàbria, circa 1480 - Salamanca - 11 de maig de 1531), va ser un mestre constructor espanyol, el primer d'una saga familiar d'arquitectes del segle XVI. Els seus primers treballs es daten a Segòvia, associats a l'escola de Juan Guas. Allà va intervenir a la catedral, castell de Turégano, diversos monestirs i la Catedral de Palència. Traslladat a Salamanca, se'n fa càrrec com a mestre més major d'obres de la construcció de la Catedral Nova de Salamanca. Als seus últims anys treballa novament a Segòvia, així com a Zamora i Granada. (ca)\nJuan Gil de Hontañón (ca)\nfreebase:Juan Gil de Hontañón


ESTAT CATALÀ: de juliol 2014\nABSOLTS GRUPS NEONAZIS DE L' OPERACIÓ PANZER.\nLa sentència de l' operació "Panzer" deixa encara més clara l' actitut política al País Valencià:\n(Vilaweb). La sentència de l'operació Panzer [que resol l'absolució del grup nazi Frente Antisistema] demostra que els aparells oficials encobreixen grups neonazis i terroristes. Ara els agradaria --a la justícia i als governants-- que féssem una defensa de la lluita armada d'autodefensa davant d'aquests grups terroristes i que ens col·locàssem en la mateixa situació d'il·legalitat i terrorisme. Haurien volgut que haguéssem anat al judici i que hi hagués hagut enrenou per a poder dir 'són iguals'. Però a la família no ens hi trobaran mai de la vida, perquè nosaltres venim de la cultura de la pau. Som pacifistes, demòcrates convençuts i creiem que l'única via per a resoldre les coses és parlant, en democràcia i pacíficament.\nUNA CATALUNYA INDEPENDENT POT TENIR SUPERÀVIT.\nEl pressupost d'una Catalunya independent tindria superàvit, segons el CATN\nEl Consell Assessor per a la Transició Nacional calcula el guany fiscal de la independència de Catalunya · Ha presentat els vuit últims informes (VILAWEB).\nEl president del Consell Assessor per a la Transició Nacional (CATN), Carles Viver Pi-Sunyer, ha presentat aquesta tarda l'última remesa d'informes. S'hi destaca el document sobre la viabilitat fiscal i financera (pdf) d'un futur estat català, que defineix quines despeses addicionals hauria d'assumir una Catalunya independent i quins guanys fiscals tindria.\nSegons Viver Pi-Sunyer, el dèficit fiscal --comptabilitzat tradicionalment en 16.000 milions d'euros-- no es pot prendre de referència, perquè ara per ara Catalunya no ha assumit les despeses d'un estat. Per calcular el guany real, el CATN s'ha basat en les xifres publicades pel Ministeri d'Hisenda espanyol l'any 2011 i ha calculat les balances fiscals a partir del mètode del flux monetari, excepte en alguns àmbits, com ara política exterior, en què els càlculs s'han fet seguint el mètode càrrega-benefici.\nQuin seria l'impacte de la independència en el pressupost de la Generalitat? El CATN conclou que el nou estat català hi guanyaria 11.600 milions d'euros, el 5,9% del PIB. Per tant, el pressupost del govern català tindria superàvit. 5.810 milions d'euros serien fruit de les balances fiscals, i s'hi sumarien 7.184 milions que l'estat català deixaria de pagar per l'amortització del deute de l'estat espanyol. Tanmateix, s'hi haurien de restar 1.400 milions que es destinarien a les organitzacions internacionals on ingressés el futur estat, com ara la Unió Europea.\nAquest informe va acompanyat d'estudis complementaris, com ara l'anàlisi dels 'efectes multiplicadors del guany fiscal' en l'economia catalana. Viver Pi-Sunyer ha recordat, en aquest punt, que la baixada d'imposts o l'augment de despesa pública tenen un impacte econòmic evident. També hi ha un estudi sobre el cost de la creació d'organismes reguladors --objecte d'un altre informe del CATN-- i un que detalla com es finançaria un estat català en cas d'un procés no pactat amb l'estat espanyol. També s'analitzen els beneficis econòmics del poder de decisió, és a dir, l'avantatge de dissenyar polítiques públiques només d'acord amb els interessos de Catalunya. En aquest moment, diu Pi-Sunyer, les decisions es prenen d'acord amb interessos d'unes altres comunitats autònomes que no sempre coincideixen amb els de Catalunya.\nEn el procés de transició\nViver Pi-Sunyer s'ha esplaiat en el punt del finançament d'un procés de transició no pactat amb l'estat espanyol. En el supòsit que l'administració tributària catalana no s'hagués posat a punt una vegada proclamada la independència, l'estat català hauria de cercar línies de finançament per a pagar les despeses de la transició, que es calcula que pujarien a 4.500 milions d'euros mensuals. Aquests diners haurien de ser recaptats a través de l'agència tributària catalana, de línies de crèdit amb entitats financeres --amb accés al Banc Central Europeu-- o, per exemple, mitjançant l'emissió de deute públic.\nEl president del CATN ha remarcat la importància de les estructures d'estat a l'hora de proclamar la independència: 'És vital que tinguem a punt l'administració tributària a l'hora de la proclamació', ha dit. I ha afegit que el període de transició hauria de durar pocs mesos.\nEl CATN també ha presentat l'informe sobre la seguretat social catalana. Viver Pi-Sunyer ha recordat que el saldo de la seguretat social catalana havia estat tradicionalment positiu, més alt que no a la resta de l'estat espanyol. Per tant, en un estat català --ha dit-- la situació del sistema de pensions fóra millor que no la de l'estat veí.\nHa parlat de dues vies a l'hora de finançar aquestes pensions: per una banda, una part del fons de reserva de la Seguretat Social espanyol --a conseqüència del repartiment d'actius i passius amb l'estat espanyol-- i, per una altra, els pressuposts públics de la Generalitat.\nPel que fa a la primera font d'ingressos, ha dit que el criteri de repartiment del fons de reserva espanyol hauria de ser el percentatge de participació que hi té Catalunya.\nESPANYA, LA QUE MÉS RETALLA A AUTONOMIES I AJUNTAMENTS.\nAquests dies hi ha hagut 2 notícies que no poden passar sense un comentari, per una part les declaracions de l' ex-president de la Generalitat, Jordi Pujol. És avident que la seva actitut ha fet mal a Catalunya i és injustificable.\nNo es tracta de ser pujolista i anti-pujolista, el fons és que un alt dirigent polític ha ser una persona del tot íntegra i ha de ser (o hauria) el millor ciutadà del país. Una actitut com la d' en Jordi Pujol fa mal a la nostra imatge com a poble i al mateix temps dóna projectils ideològics a uns mitjans i polítics veïns que voldrien que ja estessim vençuts i acabats. Una "caverna mediàtica" que tindrà arguments quan gairebé els havia d' inventar dia sí i dia també, a poques setmanes del referèndum.\nPer una altra part, també aquests dies s' ha publicat que, segons la Comissió Europea, Espanya és la que més retalla (Font: El Punt i Vilaweb) en autonomies i ajuntaments (tot una mostra d' intencions):\nEspanya, la que més retalla a autonomies i ajuntaments\nLes transferències del govern a les comunitats són les que més han caigut de tota la UE.\nL'escanyament financer de la Generalitat i els ajuntaments no passa desapercebut a Brussel·les. La Comissió Europea va confirmar ahir que el govern espanyol és el que més ha retallat les seves transferències als governs autonòmics i locals: en el seu darrer informe, xifra en un 96% la caiguda neta entre el 2009 i el 2013. Cap altre estat dels 28 no ha tancat tant l'aixeta. Ben al contrari: mentre l'executiu del PP ha carregat el pes de la crisi sobre algunes comunitats, molts altres governs estatals s'han ajustat el cinturó perquè les administracions que presten els serveis bàsics als ciutadans no haguessin de retallar.\nDestaca el cas d'Alemanya, on el govern federal ha augmentat les seves transferències als ajuntaments i als länder en un 50% i en prop d'un 10%, respectivament. Els governs belga, suec o luxemburguès han ampliat el seu suport a regions i ens locals durant la crisi, en un 20% aproximadament. I també els executius de Malta, Àustria, Finlàndia, França, Hongria, Polònia, Eslovàquia i Lituània han fet esforços per evitar que s'haguessin de sacrificar les administracions més pròximes a la ciutadania.\nPerò Espanya és el món al revés i, segons aquesta estadística, les seves autonomies i ajuntaments han patit la pitjor retallada de transferències estatals de la UE: la reducció neta en termes reals supera el 60%, en el cas dels governs regionals, i el 30%, per als locals. Irlanda i Xipre, amb una retallada d'un 40% aproximadament, o Itàlia i la República Txeca, amb un 25%, ni se li acosten. Brussel·les, però, no concreta quines comunitats són les més castigades. Segons l'informe, el problema no és només la davallada “notable” dels recursos que Cristóbal Montoro transfereix a Andreu Mas-Colell, sinó també l'augment “substancial” dels fons que el conseller d'Economia envia al ministre d'Hisenda: en només quatre anys, les transferències de les autonomies a Madrid s'han disparat, passant de 1.400 a 32.200 milions.\nL'informe 'Inversions pel creixement i el treball. Promoure el desenvolupament i la bona governança a les regions i ciutats de la UE' també assenyala que les autonomies de l'Estat han patit la pitjor retallada en inversió pública de la UE, amb una caiguda mitjana del 24% entre el 2009 i el 2012. Les comunitats a l'Estat són responsables del 40% de la despesa pública, segons Brussel·les, molt per sobre de la mitjana comunitària del 28%. La principal despesa és en educació i sanitat: els governs regionals són responsables del 96% i el 94%, respectivament del que es gasta.\nPublicat per www.estat-catala.cat a 16:12 Cap comentari:\nL' ESTAT CATALÀ I EL DEUTE ESPANYOL.\nFa tres dies comentavem, amb preocupació, el desequilibri de la presència i la pressió internacional entre espanyols i catalans. Avui els mitjans comenten el veto espanyol a la presència del president català a la reunió de la Francofonia.\nÉs evident que el Govern espanyol fa i farà tot el possible per aïllar-nos, vetar-nos i pressionar internacionalment en contra nostra. Però es parla poc que aquest "no reconeixement" d' un Estat Català independent ens deixa amb les mans lliures en relació al deute espanyol.\nCal recordar aquest article del CATN (publicat a diferents mitjans, entre ells N. Digital):\nL'estat català amenaça amb el deute\nEl CATN avisa que el nou país només estarà obligat a pagar als creditors la part proporcional dels deutes espanyols si Madrid no li bloqueja el reconeixement internacional\nSi Catalunya queda exclosa de la UE en tant que és un estat nou, tampoc no hi manté cap deute, apunta\nQuan un espanyolista vol punxar un independentista, una de les coses que li pot dir és: "A veure, què hi posa al teu DNI? Que ets espanyol!" A continuació, l'independentista li respon: "El que hi posa és que caduca aquest 2014!" I, immediatament després, l'independentista passa al contraatac: "I què hi posa al deute públic? Que és espanyol!" L'espanyolista es queda mut.\nAra, el Consell Assessor per a la Transició Nacional (CATN), depenent del departament de Presidència de la Generalitat, dóna categoria d'amenaça política a a aquest acudit. En un dels informes presentats aquesta setmana, La distribució d'actius i passius (pdf), deixa ben clar que l'eventual estat català "només" haurà d'assumir el deute públic contret per la Generalitat, les quatre diputacions, els consells comarcals i els ens locals catalans, i que només assumirà la part proporcional del deute públic espanyol general si hi ha un divorci pactat.\nÉs a dir, si per exemple el Regne d'Espanya té deutes amb la Unió Europea (UE), hi veta l'entrada de l'estat català i, a més, pretén que el nou país assumeixi el pagament d'una part del deute de titularitat espanyola, el CATN entén que l'estat català tindrà legitimitat internacional per desentendre's d'aquests pagaments. Perquè seran deutes espanyols, no catalans.\nEls creditors, els "més interessats en trobar una solució"\nDe fet, el líder d'ERC, Oriol Junqueras, ja ho va apuntar a Brussel·les el novembre de l'any passat: "Potser els que estan més interessats en trobar una solució són els creditors, i no els polítics, perquè l'estat espanyol l'any passat va tenir un dèficit de més del 10% del seu PIB". "Nosaltres també tenim els nostres instruments", va insinuar. I ara el CATN ha concretat quins serien, aquests arguments.\nPartint de la premissa que els creditors internacionals volen cobrar el deute contret pel Regne d'Espanya, el CATN aporta tot d'arguments que justifiquen que l'hipotètic estat català només hauria de pagar la part proporcional del deute espanyol si aquest facilita les coses al nou país.\n"Pel que fa a la transmissió de deutes de l'Estat predecessor amb organitzacions internacionals, en principi no hi hauria la possibilitat de transmetre aquest deute a l'estat català, al menys fins que aquest sigui considerat part de l'organització com a membre de ple dret", assegura l'informe.\nI és que, si a nivell internacional el que quedi de l'estat espanyol "és considerat únic hereu i continuador de la personalitat jurídica de l'estat espanyol", també "hauria de ser l'estat espanyol qui assumís íntegrament el seu deute en cada organització".\nL'AVE, un deute espanyol\nEl CATN també diferencia entre deute públic territorialitzable i el no-territorialitzable. El primer s'assumiria íntegrament si es va contreure per fer obres al país, però aquell "contret per l'estat espanyol per fer obres i inversions fora del territori de Catalunya no es pot transmetre a l'estat català". És a dir, el deute per pagar l'AVE Madrid-Galícia continuaria sent un deute espanyol.\nEl deute no-territorialitzable, també detalla, és aquell contret "per donar serveis comuns a tots els ciutadans espanyols, com per exemple, el deute dels ministeris de Defensa, Afers Exteriors, Justícia..." El repartiment d'aquestes despeses entre la futurible Catalunya independent i les restes del Regne d'Espanya "té diverses contrapartides", avisa l'organisme. Com, per exemple, la transferència a l'estat català "dels béns i serveis vinculats al deute que assumeixi aquest últim". També en aquest cas, si el Regne d'Espanya "no volgués transferir algun dels seus actius, l'estat català no tindria cap obligació d'assumir el seu deute o l'obligació corresponent"\nDe tot plegat se'n desprèn que, preveient que els creditors internacionals voldran cobrar el seu deute, el més raonable per a totes les parts implicades és que acabin pactant el divorci.\nLa part proporcional de les ambaixades\nMés enllà d'aquestes reflexions, l'informe del CATN també posa de manifest que el Regne d'Espanya hauria de cedir al nou estat català la part proporcional d'aquells béns no-territorialitzables amb què compta actualment, com podrien ser tant les reserves del Banc d'Espanya com els títols d'empreses públiques i privades, els 4.823 comptes corrents que té en entitats bancàries d'arreu del món, les ambaixades, les bases militars i científiques, els satèl·lits artificials...\nTambé avisa que s'haurien de transferir els arxius que facin referència a Catalunya, les bases de dades "necessàries per al bon funcionament de les institucions i serveis públics", com les d'hisenda, del cens electoral, el registre de penats, arxius hospitalaris, policials...\nPublicat per www.estat-catala.cat a 0:22 Cap comentari:\nLA DIPLOMÀCIA ESPANYOLA ES MOU CONTRA CATALUNYA.\nLa diplomàcia espanyola fa mesos que s' està movent, ara sembla que es mouen amb més rapidesa:\ns' apropa la data de les votacions i han d' actuar de pressa, amb la velocitat que els dóna ser un estat, tenir ambaixadors i cònsuls a molts països del món, tenir una representació oficial a mig món i tenir darrera diners per a fer xerrades, contactes, reunions, etc.\nDe moviments n' hem vist bastants aquestes darreres setmanes, us afegim a continuació un article d' opinió d' en Xavier Vilà a Nació Digital sobre un altre d' aquests moviments internacionals i com sempre sense cap argument més que la por.\nHauriem d' equilibrar aquest camp e la política exterior perquè juguem amb molta desventatja (no tenir estat ens va molt en contra):\nEl discurs de la por, versió jihad\n«És un discurs que vol resposta oficial. I així evitar que aquí s’estengui la por sobre Catalunya»\nXavier Vilà |\nDes del poderós altaveu de la institució Brookings –un dels grans laboratoris de pensament aquí a Washington- l’analista en terrorisme internacional de l’institut Elcano Fernando Reinares disseminava pel públic nord-americà el discurs de la por sobre el procés català.\nReinares sostenia que no té cap dubte que una eventual independència afectaria molt la capacitat per prevenir i combatre l’amenaça del terrorisme internacional. I ho reblava recordant que Catalunya va ser la via de sortida de co-responsables dels atemptats de Madrid que van escapar de la justícia.\nEn la línia defensada pel Ministeri de l’Interior espanyol, l’analista també advertia sobre bosses de radicalització a Catalunya, allò que ell qualifica de “massa crítica inquietant” d’individus d’orientació salafista que son un caldo de cultiu per reclutar jihadistes cap a Síria i l’Iraq.\nAnàlisis com aquestes verbalitzades a Washington i envernissades del prestigi de la institució Brookings provoquen espasmes entre l’establishment nord-americà, gelós de la seguretat, i lesionen el relat d’un poble civilitzat que només demana decidir el seu futur. És un discurs que vol resposta oficial. I així evitar que aquí s’estengui la por sobre Catalunya.\nPublicat per www.estat-catala.cat a 0:56 Cap comentari:\nALLAU D' ADEHESIONS FALSES AL MANIFEST ESPANYOLISTA, TOTALMENT "DESBORDAT PEL BOICOT".\nSembla mentida que els espanyols continuin amb les mateixes tàctiques de sempre: els "manifiestos de los intelectuales", és una tàctica també utilitzada en temps d'això que hi deien "transición democrática" , sempre contra Catalunya i sempre amb els mateixos "intel.lectuals" (Vargas Llosa, Sanchez Dragó, Jiménez Losantos, Felix de Azúa ...), sempre els mateixos bufons.\nPerò no deixeu de llegir perquè el més bo és el llistat d' adherits on hi ha personatges impossibles (de ficció, difunts, etc.), el boicot ha desbordat totalment als "intel.lectuals":\nEl manifest surt a la llum just quan Rajoy i Mas han acordat de reunir-se aviat. El text demana d'evitar 'la derrota de la democràcia espanyola', i el subscriuen, entre més, els escriptors Mario Vargas Llosa, Jorge Martínez Reverte, Jon Juaristi, Andrés Trapiello,Xavier Pericay, Fernando Sánchez Dragó i Féliz de Azúa. Tanmateix, s'ha obert a tothom qui s'hi volgués adherir i hi ha hagut una allau de signatures falses.\nEntre els cinquanta primers signants, també hi ha la presidenta de l'Associació de Víctimes del Terrorisme, Ángeles Pedraza; Federico Jiménez Losantos; els periodistes Arcadi Espada, Hermann Tertsch, Carlos Herrera i David Gistau; la filòloga María San Gil; l'empresari Carlos Falcó; l'economista Joaquín Leguina; el director de teatre Albert Boadella; l'ex-president socialista de la comunitat de Madrid Joaquín Leguina; l'ex-secretari general dels socialistes bascs Nicolás Redondo Terreros; el filòsof Fernando Savater; el director de cine José Luis Garci;i l'ex-secretari general de CCOO José María Fidalgo.\nHi ha usuaris que han signat com a Miquel Martí i Pol o Oriol Junqueras. (publicat a Vilaweb)\nEl portal web de 'Libres e iguales', la plataforma que s'ha presentat avuii pretén mobilitzar els espanyols contra el procés català, ha rebut una allau d'adhesions falses en només dues hores. Entre els més de mil dos-cents signats, hi ha noms com els de Luis Bárcenas, Cristiano Ronaldo, Pablo Iglesias, Pere Navarro, El Timbaler Del Bruc, Jordi Pujol i Iñaki Urdangarin. També hi ha personatges de ficció com Mary Poppins, el capità enciam.\nDes de la Plataforma diuen que estan mirant d'aturar-ho, volen establir filtres per evitar boicots i han reconegut que es troben 'desbordats' per aquestes accions.\nVegeu la llista dels cinquanta primers signants del manifest ací.\nPublicat per www.estat-catala.cat a 0:36 Cap comentari:\nFABRA I L' ANTICATALANISME EL PP.\nEls empresaris el forcen a afrontar el problema i oblidar discursos "inadequats" (publicat a Nació Digital).\nEn política sempre ha regit una màxima: si no vols que es parle d'una cosa, convida la gent a parlar d'una altra. Amb el seu rampell anticatalanista, una maniobra més pueril que intel·ligent, Alberto Fabra pretén desviar l'atenció dels valencians del gran problema que afecta aquestes terres: la ruïna econòmica. Amb un 30% de desocupació, un 30% d'exclusió social i un 35% de deute públic -xifres reiteradament exhibides per l'oposició- a Fabra només li queden dos cartes: o airejar les senyes d'identitat al crit de "Que vénen els catalans", o plantar-li cara a Madrid i exigir un repartiment més equitatiu dels recursos estatals. I, ací al País Valencià, tothom sap que a Fabra -pendent encara de ser confirmat com a candidat per al 2015- això d'alçar-li la veu a l'amo se li dóna fatal.\nDurant les últimes setmanes, pressionat pels empresaris valencians i urgit pel seu mateix partit, el president de la Generalitat Valenciana ha simulat un intent d'insubordinació davant els imperatius econòmics de Madrid. En un gest inèdit, Fabra s'ha atrevit a contrariar l'ordre del ministeri espanyol d'Hisenda d'acometre noves retallades. El cap del govern valencià, secundat pels seus consellers, sosté que ací ja no queda marge per a més austeritat i que l'única solució passa per l'increment dels ingressos.\nD'acord amb aquesta línia argumental, el Pla Econòmic-Financer 2014 remès al ministre Montoro soluciona els problemes de dèficit valencians -la Generalitat admet que no podrà complir la previsió de l'1% fixada per a enguany- incloent-hi un ingrés addicional de 1300 milions d'euros. Un ingrés que, per força, haurà de provindre de les arques estatals amb el consentiment del ministeri.\nEl govern de Fabra demana que s'activen els "mecanismes de compensació i anivellació" mentre es modifica un sistema de finançament "injust" i "discriminatori" amb els valencians. Montoro, de moment, dóna la callada per resposta. Però el perill d'una actitud desafiant és enorme: a dia de hui, amb els desequilibris arrossegats, el País Valencià podria ser intervingut pel govern espanyol en aplicació de la Llei d'Estabilitat Pressupostària, vigent a l'Estat espanyol. Una possibilitat de la qual ja parla obertament el conseller d'Hisenda per a considerar-la, en cas de materialitzar-se, "una errada tremenda".\nL'entrada a escena dels empresaris\nFarts de simulacres de rebel·lia que no condueixen a cap lloc, i farts de les passivitat davant el deteriorament econòmic, els empresaris valencians han irromput en el terreny de joc. Aquest dimarts forçaren una reunió urgent al Palau de la Generalitat i, pràcticament, obligaren Alberto Fabra a despenjar el telèfon i cridar al ministre per a sol·licitar-li una entrevista. I el molt honorable, temerós de veure's ultrapassat pels esdeveniments, acceptà posar-se al capdavant de la maniobra. Fonts de la Generalitat donen la reunió per segura, tot i no haver-se concretat encara ni el lloc ni l'hora.\nEn aquesta trobada, el "lobby valencià" -terme encunyat pel mateix Fabra- li "exigirà" a Montoro millores en el sistema de finançament i una major inversió en infraestructures. Segons José Vicente González, president de Cierval (la major patronal valenciana), s'ha d'aconseguir que en els pressupostos del 2015 "la inversió regional s'equipare a la mitjana estatal", i que el 2016 "la supere en almenys un punt". Asseguda al costat de González, María José Català, consellera portaveu, es va limitar a dir que "és un clamor social que la Comunitat Valenciana necessita una major sensibilitat del govern central i un finançament adequat".\nL'anticatalanisme, per a millor ocasió\nI d'aquesta manera ha sigut com els empresaris han suplit la manca d'impuls polític de Fabra i l'han obligat, quasi a la desesperada, a alçar la veu i plantar cara a Madrid. No hi ha res com tenir "voluntat política", diuen els amos dels diners. La voluntat política, però, no sempre sintonitza amb la voluntat dinerària. Respecte l'argument inicial d'aquesta notícia, el rampell anticatalanista del Partit Popular, els empresaris valencians han mostrat el seu desacord amb les estratègies "electoralistes i de curt termini". Els patrons li han recordat a Fabra que Catalunya és el seu primer proveïdor i client, i que "qualsevol actitud que pose en perill aquesta relació no és la més adequada".\nPublicat per www.estat-catala.cat a 18:37 Cap comentari:\nCOPA TRICENTENARI: UN GOL A ESPANYA.\nLa Copa Tricentenari ha donat un bon exemple de com es fan les coses ben fetes ( i l' esport és un espai més de la nostra vida) per internacionalitzar i visualitzar el nostre país.\nQue les Federacions de Portugal, Itàlia i Espanya no hagin acceptat la invitació és tot un referent del que ens trobarem a nivell internacional més enllà de l'esport i de com treballarà la diplomàcia espanyola.\nNomés ens cal felicitar els organitzadors, el club Noia Freixenet, l' Ateneu i l' Ajuntament i evidentment les sel.leccions participants: Catalunya, Suïssa i França.\nAvui es juga la final: Catalunya- França a partir de 2/4 d' 1 a l' Ateneu i en directe per Esport 3.\nLa Copa Tricentenari, un gol a Espanya que cou\n«Totes les seleccions nacionals catalanes estan integrades per esportistes que ho fan voluntàriament. Res a veure amb les seleccions espanyoles»\nVíctor Alexandre | Publicat a Nació Digital.\nNo cal amoïnar-se gens pels atacs del govern espanyol a la Copa Tricentenarid’hoquei patins, amb la participació de les seleccions de Catalunya, França, Suïssa i el Noia Freixenet, ni tampoc per l’ús de cartells i samarretes amb el lema “Catalans want to vote”. Tot allò que fa enrabiar Espanya en matèria nacional és inequívocament bo per a Catalunya. Per això s’irriten cada cop que els fem un gol i diuen les atzagaiades que diu Miguel Cardenal, secretari d’estat per l’esport. Segons Cardenal, la prohibició de l’estelada en camps de futbol respon a la necessitat de “restringir llibertats individuals en favor de la seguretat”. També diu que “la Carta Olímpica prohibeix aquesta mena de símbols amb reivindicacions polítiques”, que “els partits de futbol no s’han d’utilitzar com a fòrums de propaganda ideològica”, que “el torneig del Tricentenari és il·legal” i que “tractar els esportistes com a pasquins transgredeix l’esperit esportiu i degrada la seva noble activitat tot convertint-los en un instrument de difusió al servei d’una causa partidista”.\nÉs una llàstima que una persona com Miguel Cardenal, que ostenta un càrrec públic i que té l’obligació de reflexionar uns minuts abans de buidar el pap, tingui tan poc sentit del ridícul. Ho dic, perquè es dóna la circumstància que tot allò que blasma de Catalunya, absolutament tot, s’ho pot aplicar a si mateix i a les competicions esportives espanyoles. D’entrada, ja sabem que és propi de la ultradreta que ell representa “restringir les llibertats individuals” amb el pretext de la seguretat. Justament el nou espectacle de la Fura dels Baus, “M.U.R.S.”, parla d’això. Però hi ha més coses a dir. En virtut de què, l’estelada és un símbol polític i la bandera espanyola no? On està escrit que la política només la fan les nacions sense Estat? És il·legal tot allò que s’aparta del nacionalisme espanyol? És il·legal que la gent vulgui votar? És il·legal que un poble es vegi obligat a reivindicar amb pasquins i samarretes el més elemental dels drets democràtics, perquè un règim totalitari li ho prohibeix?\nDiguem-ho clar: els esportistes que lluiran el lema “Catalans want to vote” no estan instrumentalitzats per ningú, per la senzilla raó que tenen criteri propi i també volen votar. La Copa Tricentenari no obliga els esportistes a participar-hi. Totes les seleccions nacionals catalanes estan integrades per esportistes que ho fan voluntàriament. Res a veure amb les seleccions espanyoles, que coaccionen, amenacen, sancionen i inhabiliten els esportistes que es neguen a vestir “la Roja”. Qui és, aquí, que fa política? Qui és que converteix els estadis en fòrums de propaganda ideològica? Qui és que tracta els esportistes com a pasquins i degrada la seva noble activitat tot convertint-los en un instrument de difusió al servei d’una causa partidista anomenada ‘unitat d’Espanya’? Només en els règims totalitaris els ciutadans es veuen obligats a reivindicar el dret a vot. En els règims democràtics, els ciutadans senzillament voten\nPublicat per www.estat-catala.cat a 12:43 Cap comentari:\nESPANYA, LA QUE MÉS RETALLA A AUTONOMIES I AJUNTAM...\nALLAU D' ADEHESIONS FALSES AL MANIFEST ESPANYOLIST...


La cantant fa duet amb l'artista canadenc The Weeknd al tema "Blinding lights", el més escoltat a Spotify el 2020\nRedacció 04/12/2020 - 14.32 Actualitzat 07/12/2020 - 08.03\nLa cantant de Sant Esteve Sesrovires Rosalía (CCMA)\nRosalía torna a crear tendència, aquest cop amb una versió del tema "Blinding lights", un remix que ha fet amb el canadenc The Weeknd. La cançó original és la més escoltada el 2020 a Spotify, amb més de 1.700 milions de reproduccions, i la proposta feta amb Rosalía apunta a ser un nou exitàs.\nEl tema sona així:\nEls dos artistes, coneguts internacionalment, han anunciat a través de les xarxes socials el llançament del tema i els seus fans han respost immediatament amb múltiples comentaris i reaccions.\n R O S A L Í A (@rosalia) December 4, 2020\n The Weeknd (@theweeknd) December 4, 2020\nEntre els comentaris destacats, n'hi havia alguns que preguntaven a la cantant de Sant Esteve Sesrovires sobre el vers "duermo con la luz abierta". En castellà és més habitual dir "encender" en lloc d'"abrir" en referència a un llum i per això la cantant ha rebut algunes crítiques.\nHostia, Rosalía en el tema nuevo con The Weekend diciendo "Duermo con la luz abierta..." En mi casa de toda la vida se ha dicho "abre la luz/cierra la luz" y cuando lo he dicho en otros sitios se me ha tratado de loca xD\n καλίσι (@Oh_Khaleesi_) December 4, 2020\nNo és l'única cançó de Rosalía que ha tret fum a les xarxes els últims dies. Fa menys d'una setmana l'artista va treure a la llum un duet amb Bad Bunny que portava per nom "La noche de anoche" i que també es va fer viral, ja que en poques hores va arribar al milió i mig de reproduccions.\nL'artista catalana no ha parat de triomfar des que va treure el hit "Malamente".\nAquest any, per exemple, s'ha endut tres dels quatre Grammys als quals optava. Concretament, s'ha endut els premis de millor cançó urbana i millor interpretació urbana per "Yo por ti, tú por mí", amb la col·laboració d'Ozuna. També el de millor vídeo musical en versió curta per "TKN", amb el cantant de rap Travis Scott.\nEl tema "Blinding lights" és una cançó que va treure The Weeknd fa un any i que, en el seu moment, ja va batre rècords en estar tot l'any a la llista dels 100 temes més escoltats als Estats Units en el Billboard Hot 100: va estar 42 setmanes en el top 10, un rècord que poques cançons havien aconseguit.\nThe Weeknd, de fet, serà l'artista estrella de la Super Bowl 2021, l'esdeveniment televisiu per excel·lència dels Estats Unit i que l'any passat van protagonitzar Jennifer Lopez i Shakira.\nA més a més, el cantant canadenc ha guanyat premis com els MTV Video Music Awards i els Americans Music Awards. Tot i això, però, i contràriament a Rosalía, l'artista encara no ha guanyat cap Grammy.


L'Església s'ha apropiat indegudament de 3.722 finques a...\nPla general de l'ermita de Sant Pere de Vallhonesta, a Sant Vicenç de Castellet, amb Joan Casajoana, que n'assegura ser el legítim propietari | ACN\nper ACN 23 de juliol de 2020 13:00\nL'Església ha inscrit 3.722 immobles al seu nom, sense cap títol que n'acredités la propietat, segons ha revelat el Govern. Les inscripcions, fetes entre el 1946 i el 2015, són majoritàriament construccions de culte (50%), com ara ermites o cementiris, però també terrenys rústics, i edificis com rectories o palaus. La demarcació més afectada és Lleida, sobretot els Pallars i l'Alt Urgell, amb el Pont de Suert encapçalant el rànquing. L'executiu crearà una oficina de mediació perquè les parts seguin a negociar, però els afectats diuen que no hi ha res a parlar perquè és "una il·legalitat i un robatori". L'Església va dur a terme les immatriculacions emparada per una llei franquista en vigor fins al 2015 que li permetia actuar com a notari.\nEl registre que ara ha fet públic el Govern mostra com Lleida és la província catalana on l'església catòlica ha inscrit més immobles a nom seu, amb més de 2.100. També agrupa les tres comarques més afectades de tot Catalunya, que són el Pallars Sobirà, on s'han realitzat l'11,2% de les immatriculacions; el Pallars Jussà, amb 7,9%; i l'Alt Urgell, amb 7,7%. Per municipis, el Pont de Suert (Alt Urgell) i Olesa de Bonesvalls (Alta Ribagorça), amb 82 immatriculacions cadascun, són les localitats que n'acumulen més.\nPel que fa a la resta de províncies, a Barcelona se n'han comptabilitzat més de 700, gairebé 500 a Girona i quasi 400 a Tarragona. D'aquestes demarcacions, destaquen els registres de l'Anoia, amb el 7,1% de les immatriculacions, i de la Cerdanya, amb el 5%. Les dades consten al conjunt dels registres de la propietat de Catalunya, i des d'ara es poden consultar en un mapa interactiu on es pot veure el nombre de finques, el tipus, la ubicació, el registre corresponent i la titularitat dels immobles.\nDavant d'una immatriculació, si el legítim propietari vol recuperar la finca, s'ha d'adreçar als jutjats per demostrar documentalment que l'immoble li pertany. Aquesta acció no prescriu i, per tant, no hi ha límit de temps per presentar la demanda. Amb l'objectiu de "cridar" a la mediació entre les parts que reclamen la propietat, el Departament de Justícia ha creat l'Oficina de Mediació sobre Immatriculacions, un servei que pretén servir per arribar a acords extrajudicials, per la via del diàleg.\nActualment la major part de les disputes són per la inscripció de llocs de culte ubicats en propietats privades i solars rústics, així com d'equipaments esportius i places públiques a l'entorn d'esglésies i rectories. Entre els llocs de culte, hi destaquen conjunts monumentals que són patrimoni històric i cultural, però també hi ha, fins i tot, equipaments esportius. El vicepresident del Govern, Pere Aragonès, ha assegurat que no es tracta d'assenyalar ningú amb el dit, sinó de buscar solucions. "Que en cap cas hi hagi privilegis per a ningú, és una mesura a favor de resoldre els problemes", ha afegit. De la seva banda, des del Bisbat de Vic insisteixen que, si es demostra algun error en una immatriculació, seran els primers a resoldre-ho.\nPer Joan Casajoana, el pagès que va iniciar la lluita ara fa unss anys, la xifra de 3.700 finques "es queda curta". Casajoana assegura que "els llistats serveixen per ben poca cosa". "L'únic que serveixen és per donar la raó a aquells a qui abans ens deien que érem uns eixelebrats", assegura. Pel que fa a l'oficina de mediació, Casajoana creu que amb l'església no hi ha res a negociar, ja que el que han fet "és un robatori i una il•legalitat". A Casajoana li han tornat l'antiga masia familiar després que el Bisbat de Vic reconegués l'error, però falta el cementiri i l'església de Vallhonesta de Sant Vicenç de Castellet, del segle XVII i única per la seva tipologia, ja que té doble espadanya. Ara, el propietari ha decidit anar per la via judicial.\n"L'Església hauria de ser coherent i avariciosa"\nLa polèmica sobre els béns immatriculats a nom de l'Església té l'origen en la Llei hipotecària que el franquisme va aprovar el 1946. Aquesta norma, vigent fins al desembre de 2015, establia que l'Església, igual que l'Administració, podia immatricular una finca malgrat que no en tingués cap títol que n'acredités la propietat. Concretament, l'article 206 facultava els propis diocesans per acreditar la propietat dels béns immatriculats, com si fossin notaris. Les autoritats eclesiàstiques només havien d'estendre un certificat que fes constar el títol o mode amb què aquests béns van ser adquirits, requisit que sovint entenien satisfet amb una al•lusió genèrica a la possessió dels immobles des de temps immemorials.


L'ALTRAVEU: L'Altraveu i L'Entesa per Sabadell a la zona afectada pel gasoducte\nL'Altraveu i L'Entesa per Sabadell a la zona afectada pel gasoducte\nL’impacte que està tenint la construcció del gasoducte ha fet que aquests dos grups municipals (Candidatures Alternatives del Vallès) es trobessin avui per inspeccionar la zona i l’abast de la destrossa natural. Les dues formacions alerten sobre la desinformació de l’execució del projecte, tot i les al·legacions que van fer-se en 2008 quan altres municipis afectats (en total dotze) van proposar un traçat alternatiu que seguiria l’autopista AP-7.\nActualment afirmen que no tenen constància de quines són les conclusions de la suposada comissió de seguiment de l’obra per part dels municipis afectats i per què no s’han fet arribar a les forces polítiques dels consistoris corresponents, ni a la ciutadania.\nEl pas del gasoducte afectaria els torrents de Can Bages i Colobrers a més dels camps de Torre Turull en direcció cap a Sentmenat i en opinió de les dues candidatures “fragmenta el territori d'una manera innecessària i sense control per part de l’administració”. Des de les dues candidatures expressen que no hi ha hagut sensibilitat mediambiental per combatre un traçat especialment agressiu en zones protegides.\nL’Altraveu per Castellar demanarà explicacions formalment al ple de dijous 22 de desembre, així com ja ha fet Entesa a Sabadell.\nQuina ràbia tot!!!!!!!!!!!!!!!!!!!\nEl què, el com i el qui!!!!!!\n11 de desembre de 2011 a les 21:35\nQuè entenem per participació?\nCompartir, també per Nadal\nSegur que no es podia fer d'una altra manera?\nLes CAV denuncien l’actitud antidemocràtica dels g...\nHistòria d'una destrossa natural silenciada\nAfectació actual del pas del gasoducte pel torrent...\nL'Altraveu als pressupostos participatius de Figar...\nPer on passa el gasoducte?\nL'Altraveu i L'Entesa per Sabadell a la zona afect...\nEn quin punt es troba l'obra del gasoducte Martore...\nLa solidaritat a Castellar sí que es retalla\nAfectació de les obres del gasoducte a la zona del...\nEls Torrents de Can Bages i Colobrers amenaçats\nGerard Coll tanca el cicle de xerrades: DIVERSITAT...\nL'Altraveu a Gràcia. Municipalisme combatiu.\nCombatre l'homofòbia construint llibertats


SorroBloc: Qui parla de tancs...\nPublicat per Salvador a les 13:24\naixí és Salvador, el que passa que qui ha dit aixó en nom de la FAES ha matitzat que no és possible enviar tancs atès depén de l'Estat, o sia del Govern. De fet és com tirar la pedra i amagar la mà, però Espanya és aixi Salvador, molt genital i poc raonada..............\n21 de setembre, 2009 14:35\nHe llegit ara aquest article i em sembla demencial.\n22 de setembre, 2009 21:45\nDe tota manera, em sembla que el tema no és que la cosa no ens agradi, podem protestar tot el que es vulgui i fer volar molts coloms. Però el tema és:\n-Ho podrien fer?\n-Quines conseqüències tindria?\n-Quina possibilitat de resposta tindria la societat catalana? (jo crec que cap)\nCal recordar que malgrat la situació, ningú pensava que la república acabés com va acabar.\nDe vegades cal pensar també en el pitjor, a l'hora de fer proclames i formular desitjos sobiranistes. Més encara en un context on ens hem acostumat a mirar armes, soldats, polícies i exèrcits de cua d'ull, i com si no ens afectessin ni en tinguéssim necessitat. No tenir una bona policia va fer que durant la guerra la Fai s'emparés del poder.\nCrec que no s'entra en aquests temes a fons, es condemna i ja està, de fet, coneixem poc el context militar i l'ideologia predominat en aquests sectors.\n23 de setembre, 2009 10:08\nTambé era demencial Hitler, Francop, Mussolini i, mireu...\n23 de setembre, 2009 10:09\n70è. Aniversari de l'inici de la II Guerra Mundial


Front d'ecologistes i Isil contra un hotel de luxe en una borda\nActualitzada 14/11/2017 a les 10:28\n© Imatge d'arxiu de l'ajuntament d'Alt Àneu.\nL’entitat municipal descentralitzada (EMD) d’Isil i Alós, la Fundación Oso Pardo i les associacions ecologistes Ipcena i Depana rebutgen el projecte per habilitar un hotel de luxe a la zona de Bonabé, el promotor del qual ha sol·licitat llicència d’obres a l’ajuntament d’Alt Àneu (com va avançar SEGRE l’1 d’octubre). Així ho van explicar aquestes entitats, que consideren que aquesta actuació no pot autoritzar-se només amb una llicència municipal, sinó que requeriria l’aprovació davant d’Urbanisme d’un pla especial. El consistori, per la seua part, va explicar que han demanat informes a la Generalitat per determinar si el municipi pot o no atorgar el permís.\nEls contraris al projecte creuen impossible que la Generalitat l’aprovi, al considerar que ocupa sòl rústic en un espai protegit de la Xarxa Natura i del Parc de l’Alt Pirineu. És una zona freqüentada per espècies protegides com el gall fer i l’ós i afirmen que és inundable per la proximitat a la Noguera Pallaresa. Tot plegat està recollit a les al·legacions que han presentat. Si el municipi atorga llicència, els opositors es van declarar disposats a “exhaurir les vies legals” per impedir les obres. El promotor, al seu torn, va explicar que la proposta compleix la normativa i que la integració amb l’entorn és un element essencial.\nUna altra iniciativa similar i interès a comprar bordes\nEl rebuig d’un hotel a Bonabé arriba mentre Alt Àneu té sobre la taula un altre projecte per donar ús hoteler a una altra borda a la Bonaigua, també pendent d’informes de la Generalitat. Aquestes iniciatives s’emmarquen en un creixent interès en l’adquisició d’aquestes construccions ramaderes, i per la seua banda Aran planteja regular-ne l’ús.


10 receptes per quedar bé... amb quatre patates! | Gastronosfera\n10 receptes per quedar bé... amb quatre patates!\nManel Bonafacia 10/01/2022\nJa siguin 'aliñás', arrugades amb mojo, hasselbac, en crema, amanides a l'estil alemany o a la riojana, les humils patates ens permeten infinitat de receptes per quedar bé amb pocs diners i poca feina: te n'expliquem 10.\nPer sortir d'un compromís o per quedar bé oferint un bon àpat a familiars o amics, a vegades no cal fer una gran despesa ni passar moltes hores a la cuina, sinó que amb receptes fàcils i productes barats podem fer gaudir els nostres convidats a la taula, ja sigui amb un parell d'ous, una llauna de tonyina, un quilo de musclos o un pot de cigrons.\nTambé amb les humils patates, un tubercle que, des que va arribar d'Amèrica deu fer més de cinc-cents anys, ha estat la base de l'alimentació de moltes famílies durant anys. I és que les patates donen molt de joc a la cuina, més enllà de les preparacions més bàsiques, que són bullir-les, soles o amb alguna verdura, o fregir-les.\nVarietats per a tots els usos\nLa patata és el tubercle més consumit del món i les varietats són infinites, amb característiques diferents que les fan més aptes per a un tipus de preparació o un altre. Als mercats del nostre país en trobem algunes, i entre les varietats més versàtils, que tant serveixen per fregir, bullir, cuinar al forn, a la brasa o al microones, hi ha la kennebec i la monalisa. Les varietats spunta i ágata també són molt versàtils, si bé aquesta última no es recomana per fregir, un ús especialment indicat per a la varietat agra, mentre que per guisar o cuinar al vapor necessitarem una patata que no es desfaci fàcilment, com la red pontiac, de pell vermella. La varietat bufet, en canvi, és la que trien molts cuiners per fer sopes i cremes, però sobretot per fer purés.\nCal tenir en compte també que si les patates són noves, és a dir, collides a la primavera, tenen més aigua i menys midó, i una textura més ferma, de manera que queden senceres després de coure-les, mentre que les patates velles, que es recol·lecten a la tardor, tenen més midó, de manera que espesseixen les salses i absorbeixen més bé els sabors.\nAmb patates podeu preparar una deliciosa truita de patates, nyoquis, bunyols i una infinititat de receptes més. Avui us en portem deu que us faran quedar bé tant si no voleu gastar gaire com si se us presenta un compromís inesperat, ja que la patata és un dels productes que poques vegades falten a les cases, i tant ens serveix com a aperitiu (més enllà de les clàssiques patates xips), com a entrant, primer, principal o fins i tot a les postres. No cal gaire més per aconseguir plats que donen molt bon resultat.\nRecepta d'orígen humil, d'aprofitament dels productes de l'hort, que tant pot ser un entrant com un plat principal que ens resolgui un àpat d'estiu, segons els ingredients que hi afegim.\n1 kg de mitjanes per coure\n3 o 4 ous durs\n1 o 2 llaunes de tonyina, bonítol o caballa en oli\nOli OVE, vinagre de poma, sal i pebre\n- Rentem bé i bullim les patates amb pell fins que es puguin atravessar bé amb la punta del ganivet, les escorrem i deixem entebionar i les tallem a daus o a rodanxes.\n- Mentrestant, preparem una vinagreta amb l'oli, el vinagre, la sal i el pebre, al nostre gust. Normalment, posem una proporció de 4 parts d'oli per 1 de vinagre, però això depèn de cadascú. Ara, ha de ser abundant. Hi afegim el tomàquet, la ceba i els pebrots tallts a daus (o a tires) i deixem marinar mentre es refreden les patates.\n- Afegim la vinagreta a les patates, els ous pelats i tallats a grills o a daus, les olives i el peix en conserva, si n'hi posem. Deixem reposar una estona a la nevera abans de servir.\n- Si en fem més quantitat perquè en quedi per a l'endemà, a la part que sobri no hi posem tomàquet i l'hi afegim a darrera hora, així no quedarà estovat entre la nevera i la vinagreta\nAquesta és una de les tapes més populars a Andalusia, sobretot als bars de Cadis, nés fàcil de preparar i sempre triomfa si utilitzem ingredients de qualitat.\n700 g de patates noves de mida petita o mitjana\n150 ml d'oli OVE\n150 g de ceba tendra\n2 cullerades de vinagre bo\n1 bona cullerada de julivert picat\n- Rentem bé les patates i les posem a bullir en una olla cobertes d'aigua i una bona cullerada de sal grossa. Les bullim fins que estiguin tendres però fermes, ho comprovarem punxant-les amb un ganivet fi.\n- Deixem refredar una mica les patates, fins que les puguem agafar amb les mans, les pelem i les tallem a rodanxes d'un centímetre de gruix. Les posem a la safata de servir i les amanim amb la ceba tallada a dauets, el julivert ben picat, l'oli, el vinagre i una mica més de sal grossa. Remenem bé i servim.\n- Hi podem afegir unes olives, una mica de tonyina o bé ou dur picat. És millor consumir-les el mateix dia, sense passar per la nevera.\nA Canàries fan servir per fer aquest plat una varietat autòctona, les patates antigues, però com que a fora no són fàcils de trobar, podem fer servir altres varietats, però sobretot, han de ser de mida petita, com les que es fan servir per guarnició.\nPatates de mida petita\nSal grossa abundant\nPer al mojo verd\nPer al mojo vermell:\n1/2 cabeça d'alls (o més, al gust)\n1 llesca de pa sec torrat\n- Per coure les patates, les rentem molt bé, ja que es mengen amb la pell, i les posem en una cassola ampla, les cobrim d'aigua i hi afegim sal grossa abundant, no cal tenir por de passar-se. Les posem al foc i quan estiguin cuites (que les puguem atravessar fàcilment amb un ganivet), escorrem l'aigua i tornem a posar la cassola al foc, suau. Anem remenant la cassola perquè amb l'escalfor les patates es vagin assecant i, alhora, la sal que queda es vagi incrustant a la pell, fins que estiguin recobertes d'una capa blanca.\n- Aquestes patates es poden menjar simplement amb un raig d'oli, però com estan millor és sucades en un bon 'mojo', la famosa salsa que tant pot ser verda com vermella.\n- Per fer el mojo vermell o mojo picón, posem els alls pelats, els bitxos, el pa torrat, el pebre vermell i el comí al vas de la batidora, ho cobrim amb oli i triturem bé. Hi afegim un raig de vinagre, salpebrem i tornem a triturar. Corregim de vinagre i de sal si cal i servim en un bol.\n- Per al mojo verd, posem mal vas de la batedora els alls pelats, el coriandre, el comí, l'oli i el vinagre. Triturem bé, salpebrem al gust i servim.\nCrema de patates i formatge\nNata o llet\nDues o tres cullerades de formatge ratllat\n- Posem un raig d'oli en una cassola i hi afegim la ceba i el porro tallats petits i deixem estofar a foc suau, sense que s'enrosseixin; hi afegim les patates també tallades a daus, remenem durant uns minuts, sense que s'enrosseixin, i hi afegim el brou. Hi tirem també un got de llet o de nada i la meitat del formatge ratllat, i deixem coure fins que les patates estiguin toves.\n- Triturem, rectifiquem de sal i pebre i servim amb la resta del formatge per sobre.\nXurros de patata, formatge y mostassa\n400 g de puré de patata espès\n15 g de formatge tipus parmesà\n- Afegim els rovells d'ou al puré fred, que ha de ser espès, i ho berregem bé. HI afegim després el formatge ratllat i, finalment, la mostassa. Integrem bé els ingredients i posem la barreja en una mànega pastissera.\n- Posem a escalfar oli abundant en una paella i, quan estigui calent, hi anem tirant els xurros de patata que farem amb la mànega, i els fregim fins que estiguin rossos. Els escorrem bé d'oli i els servim acompanyats de salsa maionesa per sucar.\nLes patates hasselback, amb el seu peculiar tall en forma d'acordió, són un acompanyament que eleva el nivell de qualsevol plat de carn o peix, i poden convertir-se en un plat complert si les farcin. No són difícils de preparar, l'única dificultat és el tall. Per fer-lo, venen uns talladors especials, però com que es probable que no en tinguem, la manera més senzilla és posar la patata sobre un recipient concau de manera que el ganivet no arribi fins a baix quan fem el tall. Si la patata és grossa, podem posar dos bastonets xinesos a banda i banda de la patata o travessar-la per la base amb una broqueta, de manera que ens impediran també tallar fins a baix.\nPatates mitjanes tipus monalisa o kennebec\nHerbes fresques (farigola,orenga...)\nA l'estil escandinau\n300 g formatge d'untar o formatge batut\n- Després de netejar bé les patates, les partim per la meitat i amb la punta del ganivet marquem unes ratlles sobre la carn en forma de reixeta. Les podem coure al microones, durant uns deu minuts a màxima potència, o al forn preescalfat a 180º C, durant uns 20, fins que estiguin cuites.\n- Batem el formatge amb l'anet picat i pebre mòlt i tallem el salmó a tires.\n- Un cop cuites les patats, hi posem per sobre una cullerada de formatge i tires de salmó i decorem amb més anet picat i la ralladura de la pell de llimona.\nOpcional: 4 ous\n- Recepta típica de Pontevedra. Pelem les patates, les tallem a daus i les deixem una estona en remull perqjuè perdin midó. Les escorrem, assequem bé i fregim en oli abundant. Quan es comencin a enrossir, les escorrem bé i deixem sobre paper de cuina\n- Mentrestant, tallem la ceba a la juliana i la sofregim en una paella amb un raig d'oli, i quan es torni transparent, hi afegim el bacon tallat també a tires; el deixem enrossir.\n- Retirem el greix de la paella, hi afegim les patates i la nata, salpebrem i deixem coure uns minuts fins que espesseixi i agafi una textura cremosa.\n- Opcionalment, les podem servir amb un ou ferrat a sobre de cada ració.\n1 xoriç fresc, dolç o picant\n2 nyores o pebrots secs\n- En una cassola amb un bon raig d'oli hi posem a sofregir els alls, la ceba, el pebrot verd i el porro ben picats, fins que les verdures s'estovin. Salem i hi afegim el xoriç tallat a rodanxes gruixudes.\n- Mentrestant, posem a remullar les nyores per extreure'n la polpa\n- Pelem les patates i les esqueixem, és a dir les tallem a daus irregulars però en lloc d'acabar el tall, les trenquem, de manera que deixaran anar midó i quedarà una salsa més lligada.\n- Afegim les patates a la cassola i també hi posem els pebres vermells (una culleradeta de cada), la fulla de llorer, sal i la polpa de les nyores. Fem bullir, abaixem el foc i deixem que faci xup-xup fins que les patates estiguin tendres, però sense que s'arribin a desfer. Si la salsa no queda prou espessa, aixafem un parell de daus de patata amb una forquilla i això l'espessirà.\n- Si no ens agrada el picant, fem servir xoriç dolç i no hi posem el bitxo ni el pebre vermell picant.\nPatates dolces amb canyella\n- Rentem bé les patates i les bullim amb pell, sense sal, les escorrem, deixem refredar i pelem.\n- Tallem a rodanxes aproximadament d'un centímetre de gruix, i les posem en una safata de forn untada amb mantega.\n- En una paella posem a escalfar una cullerada de mantega i hi afegim el sucre i la mel; si les volem poc dolces, n'hi posem només una de sucre. Hi afegim també una cullerada de canyella mòlta i deixem que s'escalfin els ingredients i es barregin bé.\n- Aboquem la salsa sobre les patates i posem la safata al forn preescalfat a 200º C uns cinc minuts, fins que les patates s'enrosseixin una mica.\n- Les servim amb la salsa de la safata i amb una mica més de canyella en pols per sobre.


L’Ajuntament de Castelldefels va aprovar l’octubre 2019 una pujada de l’IBI que havia d’aplicar-se el 2020. Així, l’increment del coeficient va passar del 0,4 al 0,6, és a dir un 50%. “Aquestes pujades no les paguen les grans empreses i repercuteixen als clients o, com és el nostre cas, als inquilins”, explica Luis Felipe Ambrojo, comerciant al centre comercial Ànec Blau.\nAmbrojo argumenta que durant l’exercici del 2019 vam tenir una caiguda important de la facturació a causa de les obres de remodelació del centre comercial (des de maig del 2019 al març del 2020). “I quan semblava que ens recuperaríem va arribar el tancament per la pandèmia del coronavirus”, afirma. Per tant, ha tingut el negoci tancant sis dels darrers dotze mesos i afegeix que “quan hem estat oberts hi ha hagut restriccions”. Així doncs, Ambrojo considera que “hem acumulat dos anys de pèrdues.”\n“El desembre de 2020 ens assabentem de la pujada de l'IBI en rebre una factura de 534,19€ més IVA per aquest concepte. En principi no donàvem credibilitat a la gerència del centre comercial i li vam demanar explicacions pensant que podria tractar-se d'un lloguer encobert. No obstant això, i davant la nostra sorpresa i indignació, vam poder confirmar que era cert”, afegeix.\nD’altra banda, Ambrojo afirma haver enviat correus a l’alcaldessa i als regidors explicant “la injustícia i l’abús que havien comès al decidir frívolament i amb un argument demagògic aplicar tan brutal increment d’aquest impost regressiu. Només vam tenir contestació de Manu Reyes, del Partit Popular” (fa poc dies també amb Ciutadans segonas ha pogut saber La Premsa del Baix). Afirma que ”la resta no es va dignar a contestar menyspreant a la ciutadania que els paga els seus sumptuosos sous.”\nPer donar resposta a aquesta situació, Luis Felipe Ambrojo està impulsant una plataforma entre els comerciants de l’Ànec Blau que permeti obrir una via de comunicació amb l’Ajuntament i intentar buscar una solució al conflicte econòmic que deixa a molts comerços en una situació molt difícil.


Moltes gràcies per fer que els Rehacademia de Madrid, Granada, València, Saragossa i Barcelona hagin sigut un èxit - RehaGirona\nMoltes gràcies per fer que els Rehacademia de Madrid, Granada, València, Saragossa i Barcelona hagin sigut un èxit\nRehaGirona > Rehacademia > Moltes gràcies per fer que els Rehacademia de Madrid, Granada, València, Saragossa i Barcelona hagin sigut un èxit\nTeníem al davant un repte il·lusionant que no era fàcil: canviar el format del Rehacademia per tal d’arribar al màxim nombre de persones. Es tractava, per un costat, que en comptes de celebrar cada edició només a Sant Gregori (Girona), es realitzés a diferents ciutats. I per l’altre, d’escurçar la durada de la jornada i acotar-la al matí.\nGràcies a la vostra predisposició podem dir que hem aconseguit superar aquest repte amb molt bona notaJ I és que la vostra participació ha sigut espectacular.\nEsperem que hagueu après molt a la jornada “Principis bàsics de la sedestació”, en la que s’hi han impartit les conferències Conceptes bàsics de la sedestació i Sedestació en PCI i síndromes afins, i s’han realitzat proves de productes que aporten solucions reals als problemes plantejats.\nEstem molt agraïts que hagueu compartit opinions amb nosaltres i ens hagueu traslladat els vostres dubtes, fent possible que es compleixi el lema de Rehacademia: Volem aprendre més!\nAquesta edició de Rehacademia ha tingut lloc al CEAPAT de Madrid (10 d’octubre), al Salón de actos de ASPROGRADES de Granada (25 d’octubre), a la Universitat Catòlica de València Sant Vicent Màrtir – Seu Sant Joan Bautista – CARD Capacitas (31 d’octubre), al Centre Joaquín Roncal de Saragossa (24 de novembre) i al Centre per a l’Autonomia Personal Sírius de Barcelona (30 de novembre). Podeu veure fotos d’aquests jornades als àlbums de resum que hem anat creant.\nJa estem treballant en la propera edició del Rehacademia. En breu us anunciarem la temàtica i les ciutats on es realitzarà.\nLleida també acollirà el Rehacademia "Principis bàsics de la sedestació"\nSaragossa i Barcelona, noves ciutats on es realitzarà el Rehacademia "Principis bàsics de la sedestació"


El Maresme: lo mar és vida. – Maria Freixanet Mateo\nPosted on 19 Abril, 2016 4 Mai, 2016 per Maria Freixanet Mateo\nEl Maresme: lo mar és vida.\nProvinc d’una comarca estreta i llarga, repleta de vida encaixonada entre el mar i la muntanya. Els nostres pobles es toquen els uns als altres, i els espais de camp i d’aire són escassos i pateixen. És el nostre un territori preciós i lluitador, també és un territori trinxat. Amenaçat. Farcit de gent i de ciment. I jo, al Senat, porto Foment.\nAixí doncs, posades a dur Foment, començo recollint els conflictes territorials que operen a casa. El principal: el clam per a recuperar la façana litoral. Convertir la Nacional II en un passeig, una via cívica que ens permeti passejar, bicicletejar, de poble a poble i fent vida al mar. Accessos adaptats. Pobles interconnectats. Transport públic freqüent, de qualitat, sincronitzat. Passejos de platja il·luminats i reparats. Sorra cuidada i aigua neta. Lo Mar és vida en aquesta comarca, sabeu?\nDoncs bé: començo demanant cita a totes les alcaldies i regidories de medi ambient; a tots els moviments socials ambientalistes i territorials, i evidentment a totes les agrupacions ecosocialistes del Maresme.\nI només començar, topem amb el poder. Doncs resulta que per a transformar la NII cal que gran part dels desplaçaments es produeixin per altres vies, i això passa ineludiblement per alliberar el peatge de la C-32 (autopista del Maresme). Aquest rescat ja s’hauria d’haver produït fa anys, doncs Abertis ja ha amortitzat la inversió inicial fins a 32 vegades; però resulta que Abertis és La Caixa, que amb els peatges es forren i la Generalitat segueix sent bussiness-friendly enlloc de working-class.\nPaciència i lluita. I avui us presento a l’Antoni Esteban, una de les conviccions fortes que defensa el territori. Portaveu de Preservem el Maresme i de MobCat, dóna una lluita sorda i constant que necessita de més veus i de més mans. M’hi sumo, i registro una pregunta: pensa l’Estat invertir els diners que té compromesos per a transformar la NII en una vía cívica? I sobretot: quan?\nI us presento també al Lluís Soler, una presencia implacable que fa de portaveu d’un altre dels conflictes que clama al cel: l’estació maleïda de Premià de Mar, que cada vegada que es reforma empitjora. Presento una pregunta, doncs Adif va fer tan malament les obres l’última vegada que ara l’Ajuntament les torna a fer. La meva pregunta és la següent: pensa Adif retornar a l’Ajuntament de Premià els diners que ara invertim en reparar el que ells espatllaren? Perquè la política és la gestió dels recursos escassos, i aquí necessitem fins l’últim euro per a invertir en política social i quotidiana en favor de la gent.\nI així començo a caminar. I coneixo al Víctor Catalán i al Sebastian Tejada, que em parlen de preservar el litoral, de la gestió de les platges, buscant opcions definitives que evitin llençar milions d’euros cada any per a reomplir momentàniament de sorra les platges; acció no només estúpida i antieconòmica sinó fatídica pel fons marí.\nI recorro a l’Alfons Barreras, doncs es troba movent cel i terra per aturar el projecte del port de Premià; un centre comercial sobre l’aigua; una gran superfície que ningú necessita, que perjudicarà el petit comerç de la zona, que proposa consum i pol·lució en lloc d’un port que miri al mar.\nUna barbaritat. I de barbaritat en barbaritat començo. Els temes em bullen a les mans i el temps passa; però jo provinc d’una comarca estreta i llarga, repleta de vida encaixonada entre el mar i la muntanya, una terra de paciència i lluita, em repeteixo. Paciència. I lluita.\n2 Replies to “El Maresme: lo mar és vida.”\nCoby ha dit:\n19 Abril, 2016 a les 7:33 pm\nHola Maria, molt interessant. Però, >>només començar, topem amb el poder. Doncs resulta que per a transformar la NII cal que gran part dels desplaçaments es produeixin per altres vies, i això passa ineludiblement per alliberar el peatge de la C-32 (autopista del Maresme). Aquest rescat ja s’hauria d’haver produït fa anys, doncs Abertis ja ha amortitzat la inversió inicial fins a 32 vegades; però resulta que Abertis és La Caixa, que amb els peatges es forren i la Generalitat segueix sent bussiness-friendly en lloc de working-class>> – per qúe no començem a casa? Per qué els ajuntaments del Maresme fan veure que la culpa és “de Madrid” si de fet el primer que s’ha de fer és alliberar el peatge – asumpte 100% català!!? Salut i molt d’èxit amb la teva feina, Coby (el Masnou)\n19 Abril, 2016 a les 7:42 pm\nTens toooota la raó. Jo, al Senat, he de fer control del govern de Madrid, per això pregunto només pel que depèn d’ells.\nPerò aquí el problema gordo el tenim amb la Generalitat!! Pressionem per altres vies! (jo faré trasllat del tema a Catalunya Sí Que Es Pot).\nEntrada prèviaAnterior No t’hi acostumis mai.\nEntrada següentSegüent 8 detalls que no coneixes sobre el Senat


Pilates en cadira: origen i beneficis – Rehab&lates – Estudi de Pilates al centre Girona\nPilates en cadira: origen i beneficis\nPàgina inicial/Girona, Joseph Pilates, Pilates/Pilates en cadira: origen i beneficis\nLa cadira de Pilates és un aparell molt versàtil que fou inventat per Joseph Pilates per poder practicar els exercicis del seu mètode a casa.\nJoseph Pilates va créixer en l’època que la televisió començava a incorporar-se als menjadors de les cases. Preocupat amb les hores que passava la gent quieta davant aquest aparell, va idear amb la cadira una sèrie d’exercicis anomenada “TV series”, amb la intenció que els americans fessin exercici mentres veien la televisió.\nCom en les altres màquines de Pilates, és molt versàtil i amb ella es poden fer més de 100 exercicis diferents, treballant així tot el cos sense perdre la base del CORE. És sobretot beneficiosa per l’enfortiment muscular de les cames (quadrícesp i isquitibials), en l’articulació de la columna -ajudant a guanyar en flexibilitat i mobilitat entre vèrtebres – i per enfortir també el CORE (o Power house, com ho anomenava J.Pilates), que és la zona central del cos: musculatura abdominal, lumbar sòl pèlvic i diafragma.\nGaudeix del beneficis del Pilates amb cadira a Girona amb exercicis adaptats a les teves necessitats i guiats per fisioterapeutes a Rehab&lates. Més informació\nBy Cinthia Leal|Categories: Girona, Joseph Pilates, Pilates|Tags: Cadira, Clases de Pilates, Classes de Pilates, Estudi de Pilates, Girona, Pilates, Pilates Girona, Silla|


GEAM-MATARÓ: Via Porno Star 6b+ ( 6a/b ) 105m Vilanova de Meià\nencantat de que tornis a estar per les pareds verticals amb nosaltres, i ara no paris que tenim molts projectes pendents...\nquin dia mes maco que va sortir, de fet va ser la bona companyia qui el va fer aixins\n27 de desembre de 2010 a les 23:32\nCarla, me alegro de verte por aqui, jejeje y mas verte escalar.\nBladé, maxooote!!!estas fuerte mam...\nFerran, asi me gusta con un par de hue..\nYa mismo iremos por esos lares, pero para hacer algo mas facilito,\nPd o nos llevamos al Ferran..ieieie\nEnhorabona per l'escalada!!! Això si que és una bona forma de celebrar el Nadal!!!!\nEspero que l'any nou us porti molts dies com aquest!!\n28 de desembre de 2010 a les 20:24\n... gràcies Carla per les teves piades, les trobava a faltar. Ferran ... ets únic i JOrdi ... cada día més fort. Felicitats als tres.\n29 de desembre de 2010 a les 0:07\nUff, quina via, impressiona bastant! Ferran, no sabia que també t'enfilaves als arbres, je, je. Carla, molt bé la piada, m'alegro de tornar a llegir coses teves. Jordi, ole tu, cada dia estàs més fort i motivat, no ho deixis perdre!!!\n29 de desembre de 2010 a les 8:23\nHei...quina il·lusió veure una piadeta teva! es trobava a faltar!! felicitats!!\n1 de gener de 2011 a les 21:18\nohhhhh... Quina via i quin nom taaaaan maco ;)\nSegur que la va escollir en Ferranet, o no?\nCom mola, Carla, tornar-te a veure trepar!\n1 de gener de 2011 a les 21:38\nVia Porno Star 6b+ ( 6a/b ) 105m Vilanova de Meià...


Èxit de La Cerdanya Cycle Tour - Pànxing\nÈxit de La Cerdanya Cycle Tour\nLa primera edició de la cursa, celebrada el 4 de setembre, va superar amb èxit les expectatives ja que gairebé 500 ciclistes van pedalar per les carreteres de la vall pirinenca i van gaudir d’un espectacular paisatge.\nDesprés de mesos de preparació, la primera edició de La Cerdanya Cycle Tour es va desenvolupar amb èxit gràcies a l’organització, els participants i el suport dels ajuntaments. La prova tenia dos recorreguts: l’Sport de 128km i l’Endurance de 200km. Els dos feien el mateix tram fins a Montlluís però una vegada allà, el primer tornava cap a Llívia, Puigcerdà i Alp, mentre que l’Endurance encarava el preciós bucle per la Cerdanya francesa amb les ascensions de la Llosa, Col de la Creu i Les Angles.\nMarc Alonso va ser el primer ciclista a completar la marxa Sport amb poc menys de 4 hores, mentre que 15 minuts més tard va arribar a meta la primera dona, Clàudia Galícia. D’altra banda, el guanyador de la marxa Endurance va ser Emili Vicente amb 6h i 30min, i Kaisa-Liisa Raiskinmäki va ser l’única dona a completar la ruta llarga amb poc més de 10 hores.\nEn total hi va haver 480 inscrits, dels quals el 12% eren dones. La pluja del dia abans va deixar el terra força complicat en alguns trams tot i els esforços de l’organització per condicionar-lo, però aquesta pluja també va aconseguir refrescar l’ambient i que diumenge la temperatura fos ideal per pedalar. A més, per fer la ruta menys feixuga, els participants van poder gaudir de 4 avituallaments en la prova curta, i 6 a la llarga. I per fer un cap de setmana del tot ciclista, dissabte va tenir lloc la Fira del Corredor on els visitants van poder gaudir d’estands d’alguns dels patrocinadors de la cursa.


Secció de De cine del programa Ara i Aquí d'Andorra difusió;\nAra i Aquí: De cine\nDe cine amb Òscar Royo: Dues estenes\nAvui Cinemes Illa ens proposa dues estrenes. Un musical que ens porta cap als EE.UU amb "Un barrio de Nueva York" i una còmedia amb la segona part de "El otro guardaespaldas" amb el Ryan Reynolds i la Salma Hayek.\nDe cine amb Òscar Royo: Marató de por!\nMarató de por avui a cinemes Illa Carlemany amb la reposició de "Un lugar tranquilo"amb Emily Blunt i l'estrena de la segona part. Tot plegat a partir de les 20h30.\nUna mica de cinema per a tots els gustos. Comèdia amb el film francès "Dios mío, los niños han vuelto", animació amb el retorn de l'abella Maya i thriller amb la tercera part de "Expediente Warren". I de regal, dijous dia 10 de juny, el documental de Bon Jovi. Us en donem tots els detalls.\nTres estrenes a la cartellera d'aquesta setmana. Aventures a "Cruella" un dels personatges clàssics de la Disney, drama amb el retorn de Kevin Costner i Diane Lane a "Uno de nosotros" i finalment un thriller que fa molt bona pinta amb Jason Statham "Despierta la furia" dirigit pel gran Guy Richie.\nDe cine amb Òscar Royo: Tres estenes\nSpiral:Saw, thriller amb Samuel L.Jackson i Chris Rock que fa molt bona pinta. I comèdia variada amb la proposta espanyola Poliamor (Karra Elejalde) i la francesa Borrar el historial (Blanche Gardin). Aquestes són les tres propostes per aquesta setmana.\nTres estrenes a la cartellera del país. Acció a la darrera proposta del director Zack Snyder "Ejércitode los muertos", animació per a tota la família a "Barbie y Chelsea.El cumpleaños perdido" i finalment comèdia de terror amb la projecció de "Este cuerpo me sienta de muerte", un film una mica enrevessat.\nDe cine amb Òscar Royo: Dues estrenes\nDues estrenes a la cartellera i una reposició. "Aquellos que desean mi muerte"(Thriller/crim) suposa el retorn a la gran pantalla d'Angelina Jolie. També tenim proposta de terror amb "Tiburón blanco" el darrer film del director Martin Wilson. Per a qui vulgui tornar a veure "El señor de los anillos:Las dos torres" en pantalla gran ho podrà fer fins el dia 13 de maig en un uníc passi a les 20h.\nDe cine amb Òscar Royo: Quatre estrenes i un retorn al passat\nQuatre estrenes i un retorn al passat, aquestes són les propostes de cinemes Illa Carlemany per a aquesta setmana. Fets reals a "El fotógrafo de Minamata" amb unes excel.lents crítiques a un irreconeixible Johnny Depp. També, un bon thriller, "Nadie", un documental dedicat a la mare Teresa de Calcuta i finalment molta ciència ficció a"Chaos walking". Pel que fa a la proposta podríem dir, fora d'època, podeu tornar a veure en pantalla gran "El señor de los anillos".\nDe cine amb Òscar Royo: "Dejà vu"!!!\nFem el repàs a una cartellera que aquesta setmana no ofereix cap estrena però que, inclou novament el darrer film d'Anthony Hopkins, "El padre" que ha rebut 6 nominacions als propers premis Oscar.


Calvet posa els allotjaments tutelats de Cardona com un exemple de «cohesió social» | NacióManresa\nCalvet posa els allotjaments tutelats de Cardona com un exemple de «cohesió social»\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat inaugura de manera oficial un equipament que "torna a donar vida a un edifici del centre històric"\nRedacció | 08/02/2019 a les 16:29h\nArxivat a: Societat, allotjaments tutelats, gent gran\nFerran Estruch i Damià Calvet durant la inauguració | AjCdn\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, ha inaugurat de manera oficial aquest divendres els allotjaments tutelats per a gent gran que l'Ajuntament de Cardona ha posat en marxa al carrer Escasany, en ple centre històric. També han estat presents en l'acte la directora de l'Agència de l'Habitatge de Catalunya, Judith Gifreu, i el director de Promoció de l'Habitatge, Albert Toledo, així com representants de La Caixa —que hi ha col·laborat amb la compra del mobiliari— i de l'empresa cardonina Aira Robòtics, que hi ha aportat els electrodomèstics. Tots ells han estat rebuts per l'alcalde, Ferran Estruch, pels regidors de l'equip de govern i també per la regidora, ara a l'oposició, Montserrat Obradors, que era membre del govern de Cardona quan es va iniciar el projecte, ja fa 8 anys. També hi han assistit els tècnics de l'Ajuntament que han estat treballant en els allotjaments al llarg d'aquests anys.\nA tots ells, l'alcalde, Ferran Estruch els ha donat les gràcies per una implicació que ha estat fonamental: "En uns moments en què la situació econòmica ha estat difícil, totes les aportacions han estat importants. Avui inaugurem un projecte que ha estat fet amb moltes mans i gràcies a la col·laboració i el treball de tothom".\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, també ho ha destacat: "és un projecte molt destacable per la feina d'equip que s'ha fet; un projecte de cohesió social molt singular, perquè ha permès rehabilitar dos edificis antics del bell mig de Cardona, i això té un valor enorme, perquè ara aquests edificis tornen a donar vida al poble". El conseller també ha destacat que es tracta d'un model d'habitatge "molt modern, destinat a la gent gran, que també permetrà tenir un pis preparat per casos d'emergència social, un fet que també és molt important".\nEls allotjaments estan pensats per a persones majors de 65 anys que mantenen la seva autonomia, però que per circumstàncies socioeconòmiques o sociofamiliars no poden continuar vivint a la seva llar. Es tracta d'un model d'habitatge innovador, que proporciona a cada veí un allotjament privat, d'entre 19 i 29 metres quadrats, que compta amb el mínim indispensable per viure-hi —té cuina, bany, llit, armari, sofà, taula i cadires— i, a més, tota una sèrie d'espais que són compartits, com la bugaderia, el magatzem, els trasters i la sala d'estar de la planta superior, enter altres. En total, hi ha onze allotjaments: vuit són individuals, dos són per a parelles i un es reservarà per casos d'emergència social.\nEn aquests moments el període d'inscripció està obert (fins al 19 de febrer). Per optar-hi cal estar empadronat a Cardona, tenir més de 65 anys i uns ingressos que no superin els 18.800 euros anuals. Les persones interessades es poden posar en contacte amb els Serveis Socials de l'Ajuntament (93.869.21.47 / serveissocials@cardona.cat) o amb l'Oficina Local d'Habitatge (93.869.10.00 / habitatge@cardona.cat).


quina mida del seient occidental necessito?\nCom triar la mida correcta del seient de sella occidental\nQuina mida de seient occidental necessitaràs? Bé, això depèn. No és la resposta que volíeu escoltar, oi? Expliquem per què aquesta pregunta aparentment senzilla no és tan senzilla.\nNormes generals a seguir\nPrimer, comenceu amb algunes regles generals de la mida adequada del seient occidental del genet:\nTingueu en compte que la mida del seient occidental fa referència a l’ajust del motorista i no té res a veure amb la forma de muntar el cavall.\nHi hauria d’haver aproximadament quatre polzades entre la part frontal del cos i la forquilla (o golejadors).\nEl rebombori ha de reposar a la base de la cantera, però no s'ha de prémer sobre la part posterior del llom.\nAlguns prefereixen un ajustament més ajustat, altres més fluix. En general, és millor tenir una sella un smidgen massa gran que un petit massa petit. (Una sella més petita pot causar una incòmoda incorrecció.)\nTotes les cadires occidentals tenen una mida indicada. La mida del seient simplement mesura la distància des de la base de la banya fins al centre superior del cantó. Aquesta distància s'expressa com una mida en increments de mitja polzada de 12 polzades a 17 polzades.\nMides del seient Western Saddle\nA continuació, us oferirem una idea molt general de les mides de la sella:\nJoventut: De 12 a 13 polzades\nAdult petit: 14 polzades\nAdult mitjà: 15 polzades\nAdult gran: 16 polzades\nAdult gran: 17 polzades\nAmb una mida de seient publicada, selecció de la mida adequada semblaria ser senzilla. En realitat, la mida del seient només és un factor que determina l’ajust d’una cadira occidental. Situeu-vos en la mateixa mida d'una varietat d'estils i marques diferents de sella i trobareu diferències importants en la forma. Podríeu trobar que una cadira de carreres de canó Circle Y de 14 1/2 polzades s’ajusta bé, però que necessiteu una polla de ranxa de 15 polzades en una cadira del ranxo Dale Martin.\nPer què les diferències?\nHi ha diverses mesures, a més de la mida del seient, que repercuteix en l'ajust d'una cadira occidental. Això inclou:\nProfunditat del seient: Algunes cadires tenen seients profunds dissenyats per mantenir-lo en lloc durant una activitat extrema, i d’altres tenen seients més baixos per permetre més moviment.\nPista de seient: Els angles del seient des de la mà cap enrere cap a la inclinació i la inclinació pot variar des de relativament planer i inclinat.\nDesnivell inclinat: El cantó pot ser alt i recte o tenir un pendent lleuger o fort.\nPlat de cantle: La cantera pot ser plana o tenir un escot o un plat a la part davantera que pot ser de polzada o més en profunditat.\nEstil de forquilla: Els estils de bifurcacions poden anar des d’inflames àmplies fins a muntar forquilles amb gairebé cap inflor.\nAngle de la forquilla: Les forquilles poden estar rectes o angle unides del genet.\nCadascuna d’aquestes funcions pot afectar la forma en què una sella s’adapta a un motorista. Malauradament, cap d’aquestes altres mesures està estandarditzada ni publicada en les mesures de la sella. De manera que, en comprar una cadira occidental, l’única manera de determinar l’adequat és asseure’s a cada cadira. Només llavors sabreu si la sella us convé.\nCom lligar de forma segura una xarxa de fencs\nCom i quan induir el vòmit en un cadell\nPer què s’acaba els darrers entre els gossos\n6 Remeis domèstics per a puces sobre gats\nPrevenció de l’espoliació de cavalls\nDesenvolupament de cadells de 1 a 8 setmanes\nMillors races de gossos per a gent gran\nCom entrenar al teu cadell per deixar de perseguir gats\nQuants anys té el teu gos en anys humans?\nNoms de peixos comuns que comencen amb la lletra T\nPer què els gats agraden els llocs alts?\nQuè és això al meu aquari?\nFeLV (leucèmia felina)\nEl vostre ocell obté prou calci?\nGat persa: Perfil de raça de gat\nTot sobre els hackamores mecànics\nFer front a un gos que derrama


Identificació de fenotips clínics en pacients ingressats amb COVID-19 associats a la mortalitat en UCI d’Espanya – Fundació Doctor Ferran\nIdentificació de fenotips clínics en pacients ingressats amb COVID-19 associats a la mortalitat en UCI d’Espanya\nLa Unitat de Cures Intensives (UCI) de l’hospital de Tortosa Verge de la Cinta ha participat en un estudi que va analitzar els factors de risc de mortalitat associats als fenotips clínics de pacients crítics amb COVID-19 i insuficiència respiratòria ingressats en 63 UCIs d’Espanya. Els resultats s’han publicat a la revista Critical Care.\nEls factors de risc representen un enfocament important a l’hora de definir el tractament de pacients hospitalitzats, ja que aquestes mesures poden informar dels cursos clínics amb més probabilitat per a un pacient donat. La identificació de factors associats a la mortalitat a l’UCI i als fenotips clínics derivats en pacients amb COVID-19 podria ajudar a un enfocament més adaptat a la presa de decisions clíniques que millori els resultats pronòstics.\nEn aquest estudi observacional prospectiu i multicèntric es van analitzar les característiques dels pacients, incloses les dades demogràfiques i clíniques a l’ingrés a l’UCI. Es van utilitzar models lineals generalitzats per determinar els factors de risc de mortalitat a l’UCI.\nLa base de dades incloïa un total de 2022 pacients amb una edat mitjana de 64 anys (55-71 anys) dels quals 1423 eren homes(70,3%). La gravetat de la malaltia dels pacients era elevada amb una puntuació de 13 amb el sistema APACHE II i de 5 amb el sistema SOFA. La taxa de mortalitat a l’UCI va ser del 32,6%.\nEls 3 fenotips derivats de l’estudi van ser:\n– el fenotip lleu (A; 537 pacients: 26,7%) incloïa persones amb una edat <65 anys, menys valors anormals de laboratori i menys desenvolupament de complicacions.\n– el fenotip moderat (B; 623 pacients:30,8%) tenia característiques similars al fenotip A, però tenia més probabilitats de presentar un xoc.\n– el fenotip sever (C; 857 pacients: 42,5%) era el més comú i es caracteritzava per integrar persones amb més edat (> 65 anys), una elevada gravetat de la malaltia i una major probabilitat de desenvolupar un xoc.\nLa taxa de mortalitat per UCI va ser del 20,3%, 25% i 45,4% per als fenotips A, B i C. respectivament. Els factors de risc de mortalitat a l’UCI i el rendiment del model van diferir entre la població sencera i la classificació per fenotip.\nAquest és l’estudi més gran que descriu diferents fenotips de pacients amb COVID-19 confirmats que han estat ingressats a l’UCI fins ara. No només aquest estudi va caracteritzar tres fenotips clínics nous, sinó que va ampliar les troballes a diferents UCIs espanyoles caracteritzant l’associació de comorbiditats amb fenotip clínic i l’associació de fenotips clínics amb resultats clínics. Es van observar diferents factors de risc segons la població global i els fenotips clínics, possiblement a causa de l’heterogeneïtat dels pacients, la qual cosa pot limitar l’aplicació d’un model predictiu únic per a tots els pacients amb COVID-19. Es necessiten més investigacions per determinar l’aplicació d’aquests fenotips en la pràctica clínica, en la població d’altres pacients i per al disseny d’assaigs clínics.\nRodríguez A, Ruiz-Botella M, Martín-Loeches I, Jimenez Herrera M, Solé-Violan J, Gómez J, Bodí M, Trefler S, Papiol E, Díaz E, Suberviola B, Vallverdu M, Mayor-Vázquez E, Albaya Moreno A, Canabal Berlanga A, Sánchez M, Del Valle Ortíz M, Ballesteros JC, Martín Iglesias L, Marín-Corral J, López Ramos E, Hidalgo Valverde V, Vidaur Tello LV, Sancho Chinesta S, Gonzáles de Molina FJ, Herrero García S, Sena Pérez CC, Pozo Laderas JC, Rodríguez García R, Estella A, Ferrer R; COVID-19 SEMICYUC Working Group.


FCB Alusport- Puertollano: Tres punts de valor (4-2) - FC Barcelona\nHomeSeccionsFutbol SalaPrimer EquipNotíciesFCB Alusport- Puertollano: Tres punts de valor (4-2)\nFCB Alusport- Puertollano: Tres punts de valor (4-2)\nEl Barça Alusport torna a la Lliga amb un triomf molt treballat sobre un combatiu Puertollano gràcies als gols de Lozano, Wilde i Ari Santos (2) És líder en solitari després de l’ensopegada d’ElPozo a casa davant del Lobelle Santiago\nFCB Alusport-Puertollano (4-2). FOTO: Àlex Caparrós- FCB.\nCinc dies més tard de classificar-se per a la Final a Quatre, el Barça Alusport ha reaparegut a la Lliga amb un triomf sofert sobre el Puertollano. No ha estat un canvi de xip senzill. El rival ha demostrat el per què se'l considera una de les revelacions del campionat i ha marxat a la mitja part amb el resultat empatat (2-2). Dos gols d'Ari a la segona meitat han permès al vigent campió, molt pràctic, mantenir la bona línia i reforçar el liderat, ja que el seu gran adversari, ElPozo, ha cedit un empat a la seva pista.\nLozano trenca el partit en un minut boig\nCom en la seva última presència al Palau amb l'Azkar Lugo, el porter Mediola ha estat un escull difícil de superar per al Barça Alusport. Els locals portaven la iniciativa, movent bé l'esfèrica, però es topaven una i altra vegada amb la rereguarda del Puertollano, fins que Sergio Lozano ha obert la caixa dels trons en el minut 13 amb un obús sensacional. Setze segons més tard, el '9' blaugrana liderava un contraatac i cedia el 2-0 a Wilde. El visitant Merino, però, ha culminat uns instants de bogeria escurçant distàncies en l'acció següent amb un xut creuat que ha sorprès Paco Sedano.\nInesperat 2-2 al descans\nLes absències dels lesionats Igor i Fernandao han fet que Marc Carmona apostés durant molts moments per jugar sense un pivot pur. Wilde era la referència ofensiva d'un equip un mica imprecís els metres finals. Per la seva banda, el Puertollano contenia bé el màxim golejador de la Lliga i quan arribava ho feia amb perill. Dues rematades al pal han precedit l'empat en un doble penal, just abans del descans.\nEl Barça Alusport desencallaria el matx per la via ràpida a la represa. Als 29 segons Ari Santos ha signat el 3-2 en una jugada d'estratègia. Lluny de rendir-se, però, el Puertollano ha reaccionat amb tres avisos seriosos, el segon d'ells amb pilota al pal inclosa (min 25). Amb el marcador perillós, els de Carmona s'han llançat a la recerca de la sentència, i seria novament Ari qui establiria el 4-2, fruit d'un contraatac conduït per Wilde.\nA contrarellotge i a la desesperada, els manxecs han afrontat els cinc últims minuts amb el porter-jugador. Els blaugrana s'han tancat bé i han aconseguit adormir el partit amb la possessió a favor. Els tres punts, doncs, s'han treballat de principi a fi, i tenen un valor elevadíssim.\nFCB Alusport: Sedano, Ari, Gabriel, Lozano, Wilde –cinc inicial-, Torras, Javi Rodríguez, Lin i Saad.\nPuertollano: Mendiola, Pedraza, Fer, Werner, Merino –cinc inicial-, Contreras, Cuco i Nano, Chano.\nGOLS: 1-0, Lozano, min 13; 2-0, Wilde, min 13; 2-1, Merino, min 14; 2-2, Pedraza, min 19; 3-2, Ari Santos, min 21, i 4-2, Ari Santos, min 32.\nAssistència: 1.481 espectadors.


Experts financers lamenten l’aplicació de normes bancàries per valorar Assegurances Generals - Altaveu el diari digital d'Andorra\nL’informe forense de Grant Thornton que la propietat de la companyia ha annexat a la demanda contra la fallida rebaixa el valor dels actius de l’assegurador en base a la normativa NIIF-9\n06/07/2020 (10:50 CET)\nFaçana principal de la companyia intervinguda. Toni Solanelles\nExperts financers que participen en l’elaboració de l’informe forense que la propietat d’Assegurances Generals ha adjuntat a la demanda contra la fallida de la companyia asseguradora lamenten que tant el regulador financer com l’administració especial del cas hagin aplicat normes que consideren estrictament d’aplicació per al sector bancari per valorar els actius de l’empresa ara sota control judicial.\nL’informe forense de la consultora internacional Grant Thornton, signat per diferents especialistes en comptabilitat i finances, remarca que tant l’Autoritat Financera (AFA) com l’administració especial que el supervisor va imposar en la intervenció d’Assegurances Generals es van basar en la Normativa NIIF-9 per dur a terme les valoracions i les interpretacions de les anàlisis financeres d’Assegurances Generals. Qüestions relatives al suposat risc que presentava la companyia o, sobretot, la reducció del valor dels actius o l’augment de la valoració dels passius de l’asseguradora s’han dut a terme tenint en compte l’esmentada normativa.\nL’informe de Grant Thornton fa un repàs a les reiterades referències que es fan a la normativa NIIF incloses en una guia de l’AFA i també a la llei que regula el sector de les assegurances i reassegurances, en vigor des de primers del 2018 però amb cinc anys de termini per anar-se adaptant en segons quins aspectes, per concloure, a parer dels experts de la consultora internacional, que aquesta normativa NIIF-9 “no és d’aplicació per a la valoració comptable de les inversions immobiliàries de les entitats asseguradores”. Més encara, els experts de Grant Thornton mantenen que “no pot haver-hi confusió amb les entitats asseguradores i els bancs”.\nEls experts internacionals avisen de l’impacte que tindrà la normativa NIIF-9 en el sector bancari, vis que els actius immobiliaris es descompten al 55% segons la taula publicada per l’AFA. De fet, els especialistes de Grant Thornton i els propietaris d’Assegurances Generals alerten que els diversos actors bancaris poden patir de valent si s’apliquen fil per randa els criteris establerts vista la reducció de valoració dels actius que la norma internacional suposa. De fet, ja és un fet que algunes entitats bancàries estan patint per la implementació de dites normatives.


Clinton (Ohio) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n40° 55′ 24″ N, 81° 37′ 59″ O / 40.9233°N,81.6331°O / 40.9233; -81.6331\nClinton és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia una població de 1.337 habitants.\nSegons el cens del 2000, Clinton tenia 1.337 habitants, 496 habitatges, i 380 famílies. La densitat de població era de 145,4 habitants per km².\nDels 496 habitatges en un 34,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,3% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 23,2% no eren unitats familiars. En el 19,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 25,2% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.\nLa renda mediana per habitatge era de 49.353 $ i la renda mediana per família de 53.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.047 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 23.063 $. Aproximadament el 3,6% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nBarberton (11 km)\nCanal Fulton (5 km)\nNorton (11 km)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Clinton_(Ohio)&oldid=25008178»


Internacional Archives - ElsLlepaplats\nEtiqueta: Per emportar i Tapes / Platillos\n: València, 454\nHorari: Dilluns a Divendres 13:30 a 15:00 20:30 a 22:15 Tancat: Dissabtes i Diumenges\nEl Bardeni es la evolució del restaurant Caldeni del xef Dani Lechuga. El podeu trobar prop de la Sagrada Familia, així que també podeu trobar força turistes. Bona carn i bons platillos en un ambient desenfadat. En nostre crític en Gastrodiable ens ha fet una extensa explicació de la seva experiència en aquest restaurant que us convidem a llegir. Read more...\n: Elisabets, 9\nAquest restaurant situat al centre de Barcelona és una caixa de sorpreses. El Dos Palillos ha fet 10 anys i es manté jove i amb moltes ganes igual que el primer dia. El local està molt encertat: dividit en 3 parts, barra a l’entrada, barra al voltant de la cuina i sala interior amb taula llarga per a compartir, i Read more...\nEtiqueta: Amb Estrella i Menú Degustació\n: Padre Orkolaga Ibilbidea\nTelèfon: +34 943 311209\nPreu mig carta - precio medio carta: €250\nAl 2017 vam anar al Akelare del Pedro Subijana a celebrar l’aniversari del nostre col·laborador l’Aprenent. Aquest restaurant amb 3 estrelles michelin des del 2007 ja és tot un clàssic, doncs porta obert des del 1975 i no para d’evolucionar i créixer. La última novetat ha estat la obertura d’un hotel al costat del restaurant. Aquí podeu consultar els menús Read more...\n: Av. del Tibidabo, 1\nTelèfon: +34 933 196 600\nPreu mig carta - precio medio carta: €200\nEl restaurant Abac està situat en un lloc privilegiat de Barcelona, on comença l’Avinguda Tibidabo, davant de la parada del tramvia blau. El seu xef és el Jordi Cruz des de l’any 2010. Ja havíem visitat aquest restaurant l’any 2009, quan al capdavant dels fogons estava el Xavier Pellicer. D’aquella primera visita vam sortir desil•lusionats. Per aquest motiu ens ha Read more...\n: 19 Carrer de Sant Marc\nHorari: Obert de 13:00 a 15:30 i de 20:00 a 23:00, de dimarts a dissabte.\nTelèfon: +34 931 15 53 66\nEl veneçolà Armando Alvarez va obrir el Capet al barri de Gracia l’any 2014. L’any 2018, el xef va decidir desplaçar el restaurant a Ciutat Vella sense abandonar el local original que el va deixar en les mans del seu gerna Ezequiel i el va anomenar Petit Capet. L’oferta gastronòmica del Petit Capet consisteix en plats senzills, honests i saborosos Read more...\nEl Dos Pebrots és un restaurant ubicat al Raval on el seu propietari, l’Albert Raurich, ha tirat endavant un concepte que aposta per la recuperació de menjars i plats antics de la cuina mediterrània. La cuina que ofereixen representa la recerca i recuperació dels sabors de la cuina mediterrània a traves del seus orígens i de la seva historia per Read more...


Xicarandana: No entenc res\nJo ja no entenc res de res.\nTé 15 anys, uns pares llicenciats, d'esquerres, defensors del català. La resta de parentel·la, jo inclosa, mitjanament normal. I avui m'ha sorprès posant aquesta imatge de perfil a Facebook. M'ha saludat pel xat i he aprofitat per dir-li que no m'agradava gens. I m'ha contestat "... pero yo lo apollo". Li volia dir moltes coses però no li he dit res, domés bona nit.\nEstic decebuda, cansada i trista. I em sent impotent. L'únic conhort ha estat escoltar aquesta melodia de Henry Mancini. Avui, al "Flor de pasión" de Radio3 han dit que es compleixen 18 anys de la mort del compositor i, entre d'altres, han posat la cançó central de "Two for the road".\nLa pel·lícula és de 1966, és a dir que té 46 anys. És possible que durant aquests anys la humanitat no hagi tengut res millor a fer que degenerar?\nAixò és perquè li falta molt per aprendre...No estiguis trista i ensenya-li la realitat de com són les coses.\n15 de juny de 2012, a les 1:49\nel sofà taronja ha dit...\nÉs possible? doncs crec que si... cada cop estem pitjor, només hem de mirar al nostre voltant!\n15 de juny de 2012, a les 19:38\nÉs curiós, quanta més informació més tendència a fer d'ignorants. A més utilizant l'altre per culpar-lo dels nostres mals. Molt trist. No fa falta que ho digui, però mira de fer-la entrar en raó.\n15 de juny de 2012, a les 20:54\nEl tenc enfora però aquest estiu el veuré, i les noves tecnologies m'ajuden a mantenir el contacte.\nGràcies pels consells, bona gent!\n16 de juny de 2012, a les 0:20\nNomés té 15 anys i possiblement no sàpiga ni el que aquesta imatge significa, ni tan sols sap escriure bé. No sap res ni d'ells , ni de les seves accions, ni tan sols de la seva ideologia. A aquesta edat "és el que toca". Explica-li de que va tota la història, passa-li alguna pel·lícula, ja que tant 'els apolla', i que pugui veure amb els seus propis el que està promovent. Després deixa que triï.\n17 de juny de 2012, a les 14:07\n(...) amb els seus propis ulls*\n17 de juny de 2012, a les 14:08\nJa ho he començat a fer.\nGràcies, bona gent.\n17 de juny de 2012, a les 23:18\nVaig gravar el teu nom...\nPer tot plegat\nL'ètica, segons Robert Mulligan\nLa fidelitat, segons William Wyler