Les Illes Balears fan front comú amb Còrsega i Sardenya per «tenir una veu conjunta en la negociació dels fons europeus» - MÉS per Mallorca\nLes Illes Balears fan front comú amb Còrsega i Sardenya per «tenir una veu conjunta en la negociació dels fons (...)\nLes Illes Balears fan front comú amb Còrsega i Sardenya per «tenir una veu conjunta en la negociació dels fons europeus»\nBiel Barceló participa a la Cimera de la Mediterrània Occidental celebrada a Palma, juntament amb els presidents de Còrsega, Gilles Simeoni, i de Sardenya, Francesco Pigliaru, per reivindicar conjuntament un major reconeixement de la insularitat i una fiscalitat específica per als territoris insulars perifèrics, i es comprometen a impulsar un espai de cooperació de les illes de la Mediterrània\nEl Govern de les Illes Balears ha constituït, amb els governs de Còrsega i Sardenya, un front comú per tenir una veu conjunta davant el Comitè de les Regions en la negociació dels fons europeus, fonamentalment per aconseguir un major reconeixement de la insularitat i una fiscalitat específica per als territoris insulars perifèrics.\nAixí ho han acordat els tres governs a la Cimera de la Mediterrània, que ha comptat amb la presència del president de la Regió Autònoma de Sardenya, Francesco Pigliaru, i el president del Consell Executiu de Còrsega, Gilles Simeoni.\nEls representants dels tres governs han assegurat que “si som diferents del continent, necessitam ser tractats de manera diferent per part dels nostres estats i per part de la Unió Europea. A vegades cal recordar l’evident: som territoris insulars, rodejats de mar, sense moltes de les possibilitats de què disposen els territoris continentals. Si no aconseguim que els nostres propis estats i la Unió Europea ens tractin de forma diferenciada, no aconseguirem que els nostres ciutadans estiguin en igualtat de condicions amb la resta”. I han afirmat que “si els nostres respectius estats ens comprenguessin i ens donessin un major suport seria molt més fàcil que les institucions europees també ho fessin”.\nEls mandataris dels tres territoris insulars han coincidit: “ens interessa la creació d’un Fons d’Insularitat Europeu per a cada un dels nostres territoris. Un fons totalment independent i complementari al sistema de finançament regional, que ens permeti donar una resposta a aquelles inversions necessàries en matèria de transport, infraestructures, telecomunicacions, energia o medi ambient. Aquest fons especial dedicat a la posada en marxa d’una política a favor de les illes permetrà igualment finançar els intercanvis i les cooperacions entre els diferents territoris insulars”.\nEl president cors, Gilles Simeoni, ha recordat que “ja hi ha una feina feta amb Sardenya i celebram que les Iles Balears s’hi sumin perquè tots els ciutadans d’aquestes regions se senten profundament mediterranis, per llengua, cultura i relació amb el món. Per tant, aquest procés de col·laboració es reforça”.\nPer la seva banda, el president sard, Francesco Pigliaru, ha destacat temes concrets relacionats amb la insularitat, com ara el transport, on calen “solucions normatives”. I també ha fet esment a “millores d’infraestructures del sector energètic”. D’altra banda, respecte a la promoció dels territoris insulars, ha dit que “cal una millora de les connexions network per equilibrar la competitivitat respecte a altres territoris”.\nEl vicepresident de les Illes Balears, Biel Barceló, ha presentat l’estudi "Les illes de la Mediterrània i l’estratègia Europa 2020”, encomanat al Centre Balears Europa. El vicepresident ha explicat que “el document posa de manifest que les illes mediterrànies s’estan allunyant de la mitjana europea i de la mitjana dels seus estats en relació amb els indicadors de creixement intel·ligent, creixement inclusiu i creixement sostenible –els eixos de l’Estratègia Europa 2020–, i planteja la necessitat d’impulsar polítiques públiques per compensar els efectes de la insularitat i per garantir la cohesió territorial, econòmica i social d’aquestes illes”.\nEls territoris analitzats en aquest estudi són, a més de les Illes Balears, Còrsega, Sardenya, Sicília, Malta, Xipre i les illes gregues. Barceló ha recordat que la normativa comunitària impedeix actualment la cooperació transfronterera de regions que es trobin separades per una distància superior als 150 km de frontera marítima, cosa que limita molt les possibilitats de les Illes Balears de participar en programes de cooperació amb altres territoris que donen accés a fons europeus. El vicepresident ha afirmat que «estam doblement penalitzats: patim els sobrecosts derivats de la insularitat i no podem optar a totes les vies de finançament europees. Davant d’això, hem de desenvolupar estratègies polítiques que ens permetin superar els obstacles i les limitacions de la normativa europea».\nTrobada entre MÉS per Mallorca i Femu a Corsica\nLa cimera d’illes de la Mediterrània també ha servit per fer una trobada informal entre MÉS per Mallorca i la coalició sobiranista corsa Femu a Corsica, del president Gilles Simeoni. Per part de MÉS per Mallorca han assistit, entre d’altres, la coportaveu Bel Busquets i el vicepresident del Govern, Biel Barceló. Els sobiranistes corsos i mallorquins han estret lligams, i han manifestat la voluntat de col·laborar per avançar conjuntament cap a la sobirania dels respectius països en el marc d’una Europa dels pobles.


La segona manifestació feminista torna a mobilitzar 3.500 sabadellenques als carrers | Ràdio Sabadell\nLa segona manifestació feminista torna a mobilitzar 3.500 sabadellenques als…\n08.03.2019 20:10 Serveis Informatius\nLa segona manifestació feminista torna a mobilitzar 3.500 sabadellenques als carrers\nLa manifestació matinal amb motiu de la vaga general feminista convocada a Sabadell no ha esgotat les reivindicacions de la ciutadania, ja que la mobilització organitzada per la Taula de Gènere, Feminismes i LGTBI ha tornat a treure als carrers milers de manifestants. Segons dades de la Policia de Sabadell, les xifres podries superar les 3.500 persones, en aquest acte central del programa d'activitats que l'Ajuntament i la Taula de Gènere Feminismes i LGTBI ha coordinat per commemorar el Dia Internacional de les Dones a la ciutat. "Juntes avui parlem al món i cridem, prou de violències masclistes tan quotidianes i invisibilitzades que vivim totes les dones" ha dit el manifest de l'acte.\nUn text que han llegit 7 dones i que han atacat la cosificació, la violència a l'espai públic, les opressions que viuen milers de dones per raó d'identitat sexual. "Prou de discriminació salarial, de menyspreu i discriminació laboral, prou de malabarismes per fer front a dues jornades laborals, si les dones ens aturem, la vida s'enfonsa" s'ha dit. El text també ha demanat la complicitat dels homes i que totes les persones poden aportar a la lluita del feminisme.\nLa marea lila ha recorregut des de 2/4 de 7 del vespre els carrers del centre de Sabadell des de la plaça de l'Alcalde Marcet -que passarà a dir-se plaça de les Dones del Tèxtil- fins a la plaça Doctor Robert amb una capçalera encapçalada per dones. Durant la marxa s'han pogut escoltar lemes com "sense les dones, no hi ha revolució", "patriarcat i capital, aliança criminal" o "la meva àvia va lluitar, la meva mare va lluitar i ara lluito jo." Finalment les concentrades han arribat a la plaça Doctor Robert on s'han llegit el manifest i han actuat el grup de rumba Dtumbaga.\nLa directora del Servei d'Atenció i Informació a les Dones, Carmina Carreras, ha explicat que "el tema que hem triat aquest any és el cossos de les dones, entesos en tota la seva diversitat i en diferents àmbits: salut, economia, treball...". Uns cossos que reben nombroses discriminacions, majoritàriament relacionades amb la violència masclista, però també des de molts altres contextos. "El sistema patriarcal i l'econòmic van lligats i ens oprimeixen a les dones. A aquests dos eixos se'ls hi poden afegir molts més, com ara les diverses capacitats, orientació sexual, el desig, les classes, les races, però aquests són els dos principals".\nEn una entrevista al Notícies Vespre, Carreras també ha explicat per quin motiu des de l'organització han apostat per fer una convocatòria a Sabadell coincidint amb la unitària de Barcelona: "Sabem que no tota la ciutadania té la possibilitat, el temps o l'economia per desplaçar-se i és un espai per facilitar la manifestació des de la proximitat i el municipalisme".\nEscolta l'entrevista sencera a Carmina Carreras:


Bugaboo Bee5 Alu/Negre/Groc + cabàs negre - Subirana Nadons\n> Passeig>Cotxets>Bugaboo Bee5 Alu/Negre/Groc + cabàs negre\nFet per a la ciutat\nLa vida a la ciutat es mou de pressa. I en aquest entorn és on el Bugaboo Bee 5 entra en acció. És compacte però sense comprometre el confort del teu fill i la seva increïble maniobrabilitat fa que sigui ideal per al seu ús a la ciutat.\nS'adapta a la vida en moviment\nLa cadira es pot posar mirant-te a tu o mirant al món i es caracteritza per un encoixinat addicional que aporta encara més confort al teu petit. Reclínala per complet mentre dorm o, col·loca-la en posició vertical quan estigui despert perquè pugui gaudir de les vistes. Ajusta el manillar a la teva alçada ideal i, 'a punt per sortir!\nDe nadó a nen\nEl Bugaboo Bee 5 està preparat per utilitzar des del primer dia. Fes servir el cabàs o el sac niu de bebè (disponible per comprar per separat) des del naixement, s'acobla la teva cadira de cotxe amb els nostres adaptadors amb el sistema "clic and go", després canvia a la posició de cadira quan el teu fill estigui preparat per seure i veure el món.\nJoolz Day3 Marvellous Green


El govern recomana no sortir de casa a Barcelona i l'àrea metropolitana, el Segrià i la Noguera\n[FOTOGRAFIES i VÍDEOS] Rebudes multitudinàries i emotives pels presos polítics\t[FOTOGRAFIES i VÍDEOS] Rebudes multitudinàries i emotives pels presos polítics\nFelipe VI diu que vindrà dilluns a Catalunya i Torra li recorda les restriccions per la covid-19\tFelipe VI diu que vindrà dilluns a Catalunya i Torra li recorda les restriccions per la covid-19\nColau: 'El govern va arribar tard a Lleida i arriba tard a l'àrea metropolitana'\tColau: 'El govern va arribar tard a Lleida i arriba tard a l'àrea metropolitana'\nQuè es pot fer i què no a Barcelona, l’àrea metropolitana, el Segrià i la Noguera?\tQuè es pot fer i què no a Barcelona, l’àrea metropolitana, el Segrià i la Noguera?\nVÍDEO: Crits de 'llibertat' en el retorn de Cuixart a la seu d'Òmnium\tVÍDEO: Crits de 'llibertat' en el retorn de Cuixart a la seu d'Òmnium\nEl TSJC ajorna al 23 de setembre la declaració de Torra en la segona causa per desobediència\tEl TSJC ajorna al 23 de setembre la declaració de Torra en la segona causa per desobediència\nCuixart obre la porta a deixar la presidència d’Òmnium: ‘Ja he fet tot el que havia de fer’\tCuixart obre la porta a deixar la presidència d’Òmnium: ‘Ja he fet tot el que havia de fer’\nEls presos polítics surten de la presó per a passar el cap de setmana a casa\tEls presos polítics surten de la presó per a passar el cap de setmana a casa\n[DADES] Així ha reculat Catalunya fins al mes d'abril en l'evolució de nous infectats de covid\t[DADES] Així ha reculat Catalunya fins al mes d'abril en l'evolució de nous infectats de covid\nL'Audiència espanyola envia la família Pujol a judici per organització criminal\tL'Audiència espanyola envia la família Pujol a judici per organització criminal\nMarxa enrere: la Generalitat recomana de no sortir de casa a Barcelona, l’àrea metropolitana, el Segrià i la Noguera\nLa consellera de la Presidència diu que cal prendre aquestes mesures amb celeritat per no tornar a la situació del març\nEl govern de la Generalitat ha anunciat avui noves mesures restrictives per a prevenir un rebrot generalitzat de la covid-19 a Barcelona. La consellera de la Presidència, Meritxell Budó, ha explicat que havien decidit d’estendre a Barcelona, l’àrea metropolitana, el Segrià i la Noguera les mateixes mesures que ja es van anunciar fa uns quants dies per a tres barris de l’Hospitalet de Llobregat. ‘Els habitants d’aquests municipis s’han de quedar a casa sempre que no sigui necessari sortir’, ha dit Budó. Més tard, la consellera de Salut, Alba Vergés, ha insistit que era tan sols ‘una recomanació ferma’ i que es podria sortir a passejar, per exemple, però demanen de sortir tan poc com es pugui i evitar la socialització. Així doncs, el govern ha establert dues menes de mesures: prohibicions i recomanacions.\nEntre més restriccions, el govern ha ordenat que les reunions siguin de deu persones a tot estirar. La limitació de cabuda a bars i restaurants ha de ser del 50%, amb possibilitat de servir només a les terrasses, que hauran d’ampliar la distància. També es tanquen sales de festa i gimnasos i es prohibeixen les visites a residències de gent gran. La consellera Vergés també ha demanat que es reforcin les mesures higièniques i ha recordat l’ús obligatori de la màscara. ‘Les empreses poden oferir serveis però han d’evitar el contacte directe amb els clients’, i els comerços no essencials poden continuar funcionant però s’han de prioritzar les comandes en línia i demanant hora, ha dit. Així mateix, es mantenen els casals i les colònies d’estiu, d’acord amb el Procicat.\nLa consellera Budó ha començat la conferència de premsa amb un avís per a cridar l’atenció: ‘Cal actuar amb celeritat per evitar de trobar-nos en la situació del mes de març. Si l’evolució de l’epidèmia es manté, haurem de prendre mesures més restrictives ben aviat’, ha dit Budó, que també ha recordat que la fi de l’estat d’alarma no implicava la fi de la pandèmia: ‘La pandèmia continua i avança sense aturador.’ Budó també ha reconegut que ‘amb tota probabilitat’ no es podria celebrar el Sant Jordi d’estiu, que s’havia ajornat al 23 de juliol.\nLa consellera Vergés ha explicat que a la ciutat de Barcelona ja hi havia transmissió comunitària. Tot just abans-d’ahir, la batllessa Ada Colau va informar que hi havia 29 brots petits a la ciutat i que ara per ara la seva principal preocupació era el seguiment d’aquests casos i els contactes. En una conferència de premsa després d’haver-se reunit amb el Departament de Salut, Colau ha recordat que els contagis s’havien triplicat respecte de les darreres setmanes. Vergés ha explicat que ara es detectaven casos en molta més gent asimptomàtica i jove que no pas en la primera onada, i que les deteccions es fan amb molta més rapidesa que no pas abans.\nEn quins municipis s’han d’aplicar les noves recomanacions i mesures de la Generalitat?\nEl conseller d’Interior, Miquel Buch, ha explicat que les mesures afectaran els municipis de Barcelona, l’Hospitalet de Llobregat, Viladecans, el Prat de Llobregat, Sant Joan Despí, Sant Boi, Cornellà, Sant Just Desvern, Esplugues de Llobregat, Montcada i Reixac, Santa Coloma de Gramenet, Sant Adrià de Besòs i Badalona.\nAfectaran també tots els municipis de la comarca del Segrià on encara no s’havien pres mesures: Alamús, Albatàrrec, Alcanó, Alcoletge, Alfarràs, Alfés, Alguaire, Almacelles, Almatret, Almenar, Alpicat, Artesa de Lleida, Aspa, Benavent del Segrià, Corbins, Gimenells i el Pla de la Font, Llardecans, Massalcoreig, Maials, Montoliu de Lleida, la Portella, Puigverd de Lleida, Rosselló, Sarroca de Lleida, Sudanell, Sunyer, Torrebesses, Torrefarrera, Torre-Serona, Vilanova del Segrià i Vilanova de la Barca.\nLa comarca de la Noguera també les haurà d’implementar íntegrament.


Amb aquesta entrada vull deixar algunes indicacions del que necessitarem per a fer la ruta per Gandia.\nAls que ens agraden les aplicacions dels mòbils calcularem angles, mesurarem distàncies, utilitzarem la realitat augmentada i compartirem el nostre dia tot, tot, tot amb el telèfon. [@adelaysuscosas]\nHui hem parlat de les aplicacions:\nPerò a la meua benvolguda alumna H.B. no li agrada gens la tecnologia.\nEvidentment, vol mesurar distàncies i angles per Gandia així que ací li done la solució. Amb passos i una cinta mètrica tenim les dictàncies controlades i els angles...per als angles caldrà una miqueta més d'esforç, haurà de construir-se un goniòmetre.\n1.- MESURA A PASSOS\nAquest mètode consisteix a comptar el nombre de passos que fem en una certa distància.\nPer determinar la longitud mitjana del propi pas, suposem que tenim marcada una distància, per exemple de 50 metres o podem estendre una cinta en un terreny pla i mesurar aquesta distància.\nMarquem una línia a terra i retirem la cinta.\nCaminem amb pas normal, seguint la línia, i comptem el nombre de passos que hem donat. (Fem això 2 o 3 vegades)\nÉs possible que no resulte un nombre exacte de passos. Aleshores, si la resta és menor que la meitat d'un pas, pot simplement menysprear-se; si és més gran que mig pas, pot agafar-se aquesta resta com un pas sencer.\nDividint la distància total, en aquest cas, de 50 metres pel nombre de passos, obtindrem la longitud mitjana d'un. Aquest nombre no cal oblidar-ho.\nLongitud pas=Nombre de passos / Distància coneguda\nDistància que volem =(Longitud pas)·(Nombre de passos)\nNOTA: Assegura't d'assumir un pas còmode. Aquest mètode no tindrà utilitat si dones passos més grans o petits dels que fas habitualment, ja que sempre tornaràs a la mida del pas que et resulta còmode.\nDeixe un dels 8438252453 vídeos que poden trobar-se amb tutorials senzills per a construir el goniòmetre.\nA més a més, es calculen altures amb ell pels carrers. És interesant que li feu una ullada.\nUn dels goniòmetres que van construir fa anys un enyorat grup d'alumnes:\nTambé deixe per a ella i per a la resta, una llista de vídeos on s’explica com mesurar altures i com aplicar el mètode de la ”doble tangent” . Açò ens serà molt útil a la passarel·la del riu.\nRecordeu repassar el teorema de Thales i les raons trigonomètriques ( SOH CAH TOA )\nPer últim, com que estem treballant la trigonometria i l’aplicarem molt als carrers, anirem cantant la cançò més clàssica i representativa relacionada amb el tema: “Ain’t no mountain high enogh”, però l'adaptarem una miqueta cantant “Because I know the trigonometry”\nNo hi ha muntanya prou alta\nNi vall prou profunda\nNi riu prou ample\nQue m'impedisca arribar fins a tu...\nperquè jo domine la trigonometria\nDes de fa anys intente que les matemàtiques tinguen la seua banda sonora i des de 2014 la trigonometria va associada a aquesta cançò de Marvin Gaye i Tammi Terrell.\nEnguany al programa OT ho sabien i l’han inclòs a una de les seues gales i, evidentment no podia cantar-la només un dels concursants, l’havien de cantar tots, perquè la trigonometria estic seguríssima que era, és i serà importantíssima en les seues vides encara que ells no ho saben.


Venut 2022 98,95 m2 2 hab 1 banys\nApartament- Qualitat - Tranquil·litat a Albons\nEn venda conjunt de dues finques: Apartament + Plaça de Garatge i Traster.\nExclusiu apartament a la planta baixa de l’Escala A. Es ven moblat.\nCompte amb 71 m2 construïts distribuits en un sol nivell i una terrassa coberta de 14 m2.\nOfereix un dormitori de matrimoni, un d'individual, un bany complert amb banyera, un distribuïdor amb armari encastat, cuina perfectament equipada, sala d’estar amb possibilitat d'instal·lar una llar de foc, menjador i terrassa.\nLa terrassa té vistes al jardí d'una casa indiana catalogada dins els monuments històrics protegits del municipi d’Albons.\nEl sòl és de parquet sintètic, la fusteria d'alumini i la calefacció elèctrica per bomba de calor. També gaudeix d'aire condicionat.\nEspaiosa plaça de garatge de 15 m2 i gran traster de 6 m2 amb alçada de 4 metres. Tots dos espais a la planta subsòl de la residència. Al garatge s’accedeix per una rampa amb porta accionada per control remot.\nUn ascensor ens condueix des del garatge fins a la planta baixa, a tan sols 15 metres de la porta d’accés a l’habitatge.\nApartament, terrassa, plaça de garatge i traster fan un total de 98,95 m2 construïts (91,65 m2 útils).\nEl pis s’entrega:\n- Totalment Pintat\nVeure els 8 característiques\nSup. dormitori 1\nSup. dormitori 2\nEl saló, el menjador i la terrassa s'orienten a oest.\nEls dos dormitoris, a est.\nComunitat de Propietaris amb14 anys d’antiguitat.\nCompte amb un preciós jardí de disseny paisatgístic amb 1.000 m2 de superfície i una bonica piscina de 16x8 amb sistema de cloració salina.\nJardí i piscina orientats a sud amb vistes al Puig Segalar i al Montgrí.\nEl jardí ofereix 5 pèrgoles que conformen l’espai ombrívol de lleure, i 3 xiprers centenaris.\nCompta amb 50 habitatges repartits ens tres escales (A, B, C), pati central parcialment enjardinat i garatge al subsòl (planta -1).\nL'equipament comunitari inclou 2 ascensors.\nLa quota comunitària anual (ordinària i extraordinària) és de 1.350€ aproximadament (despesa mitja real darrers 14 anys).\nL'IBI anual és de 155€ pel pis i 55€per la plaça de garatge i traster.\nLa taxa municipal per escombraries és de 135€. A Albons està implementat el sistema Porta a Porta.\nL'energia del pis és elèctrica.\nDisposa d'una potent màquina Mitsubishi d'Aire Condicionat per a la refrigeració a l'estiu i la calefacció a l'hivern. L'aire està canalitzat independentment a cada planta i distribuït per les diferents estances.\nL'escalfador (termo ARISTON) d'aigua és elèctric de 75 litres amb una antiguitat de 12 mesos.\nLa cuina és vitroceràmica de la marca TEKA.\nEl forn és elèctric de la marca TEKA.\nLa població d'Albons és aproximadament de 765 habitants. El poble compte amb els serveis bàsics i escola.\nImmo Albons Nàutic


Sobre el web. Climaqua\nPer construir aquest lloc hem seguit els estàndards de programació web internacionals, regulats pel Consorci World Wide Web. Podem garantir, per tant, la correcta lectura des de qualsevol plataforma, sistema operatiu i navegador adaptat als estàndards.\nTots els continguts escrits són propietat de Climaqua, excepte en els casos en que s'especifiqui el contrari. Tots aquests continguts no poden ser reproduïts ni distribuïts sense una autorització expressa de Climaqua.\nEncara que intentem que la informació que apareix en aquest lloc web sigui totalment vigent i verídica, tingui en compte que en cap cas és vinculant i que podria canviar sense previ avís.\nPrivacitat de la navegació pel lloc.\nEn aquest lloc web podem, en algun moment, utilitzar galetes (cookies) per a personalitzar i millorar la seva visita. En cap cas les usarem per obtenir informació que no tingui a veure amb el propi ús d'aquest lloc web.


Advocada, advocat, vols exercir de jutgessa/jutge substitut/a? Convocatòria oberta. Fine 21 de maig - Icater\nAdvocada, advocat, vols exercir de jutgessa/jutge substitut/a? Convocatòria oberta. Fine 21 de maig\nUs informem que el passat 1 de maig es va publicar al BOE l’Acord de la Comissió Permanent del Consejo General del Poder Judicial en què es convoca un concurs públic per tal d’ocupar les places de magistrats/magistrades suplents i jutges/jutgesses substituts/es del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya i en la resta de Tribunals i jutjats per a l’any 2021-2022.\nD’acord amb el parer expressat pel President del TSJC en aquesta comunicació adreçada a la Presidenta del Consell de l’Advocacia Catalana ‘els col·legiats amb experiència són especialment idonis per ocupar les places que s’hi ofereixen, i sobretot són idonis per exercis de jutges/esses de grans partits judicials, on l’adscripció pot ser més operativa’.\nSi voleu participar en aquesta convocatòria i optar a exercir de jutge/jutgessa suplent, reviseu la documentació a la convocatòria (trobareu l’enllaç al primer paràgraf) i presenteu la documentació corresponent d’acord amb el què indica el President del TSJC en el seu escrit, i en tot cas, abans del 21 de maig de 2021.


Mar C. Llop: 'Hem de trencar els estereotips de gènere i anar cap a una societat no binària' - La Veu - Societat\nMar C. Llop: 'Hem de trencar els estereotips de gènere i anar cap a una societat no binària'\nLa fotògrafa i activista exposa a la Biblioteca Elisenda de Montcada una mostra sobre famílies amb fills transgènere\n15/10/2020 - Laura Grau\nFins al 13 de novembre es pot visitar en primícia a la Biblioteca Elisenda de Montcada l’exposició de fotografia ‘Famílies Trans. Construccions identitàries’ de Mar C. Llop. La mostra retrata la realitat d’una trentena de famílies amb criatures que han decidit viure segons el gènere sentit i no l’assignat quan van néixer. Cada fotografia familiar s’acompanya d’un text de cadascun dels seus membres valorant l’experiència. L’activitat s’emmarca en el programa del Dia Internacional de l’Acció per la Despatologització Trans que l’Ajuntament de Montcada celebra per primera vegada amb un seguit d’activitats promogudes des de la Regidoria d’Igualtat, Feminismes i LGTBI.\nA primer cop d'ull, resulta difícil identificar el nen o nena trans en cada fotografia, fet buscat per l'autora, Mar C. Llop, que s'apropa amb sensibilitat i voluntat pedagògica a la realitat d'aquestes famílies. Fotògrafa i activista de l’associació de persones trans Generem!, Llop ja va presentar fa dos anys a Montcada el llibre ‘Construccions identitàries’, on recollia l’experiència de trànsit d’una cinquantena de persones transgènere i que també va donar lloc a una exposició de fotografies amb el mateix títol.\nCom va néixer la idea d’aquesta nova exposició?\nVolia crear referents positius dels infants que no encaixen amb el gènere que se’ls assigna quan neixen i que s’estan socialitzant tal com se senten. També volia reflectir el procés emocional dels pares i mares quan descobreixen que el seu fill és en realitat una filla o a l’inrevès.\nVa ser difícil trobar famílies disposades a explicar el seu procés?\nVaig contactar amb l’Associació Chrysallis i, després de participar en unes colònies, algunes famílies van decidir col·laborar amb el meu projecte. A més de les fotografies, vaig gravar més de 100 hores de vídeo amb les famílies. Part d’aquestes imatges formen part del documental que s’estrenarà el 6 de novembre al Festival de Cinema de Girona. Ja sigui a través de la fotografia, el cinema o la literatura, l’important és visibilitzar aquesta realitat i fer-ne pedagogia perquè la societat entengui el fenomen trans i trenqui els estereotips de gènere.\nCom trencar aquests estereotips de gènere?\nEl problema és que eduquem els infants en una societat essencialment binària, home-dona, amb rols i estètiques molt diferenciats. Però aquesta dualitat no s’ajusta a la realitat i hi ha queixes per ambdós costats. Hem d’aconseguir que cadascú s’expressi i s’accepti com se sent, ja sigui home, dona o cap dels dos gèneres, com les persones ‘queer’ sobre les que ara estic preparant un nou projecte. Hem de caminar cap a una societat on tothom sigui lliure d’expressar-se lliurement, sense por a ser jutjat.\nHi ha moltes maneres de ser trans?\nTantes com persones. Vivim en una societat encara molt rígida i que veu com a ‘rara’ aquella persona que té una conducta o una estètica que no podem etiquetar. Al llarg de la meva vida d’activista, he conegut gent de tot tipus. Conec noies trans que mai no s’han hormonat perquè no ho han vist necessari; altres, en canvi, s’operen i es fan uns grans pits perquè això els fa sentir millor. També hi ha noies CIS –les que els seus genitals coincideixen amb el gènere sentit– que se sotmeten operacions per agradar-se més estèticament, ja sigui pits o altres parts del cos. L’important és sentir-se a gust amb un mateix en cada moment de la vida.\nQuins aprenentatges s’endu de fotografiar i parlar amb totes aquestes famílies?\nLa majoria de persones que crien nens o nenes trans reconeixen que l’experiència els ha canviat i els ha fet persones més respectuoses amb els altres, eliminant prejudicis i obrint els ulls a noves realitats no normatives amb el gènere. Educar els fills en el gènere sentit i no en l’assignat no és una tasca fàcil. És un procés que no passa d’un dia per l’altre i que s’ha d’aprendre a gestionar.\nLa despatologització és una realitat o encara és present en el discurs i les pràctiques mèdiques o socials?\nS’han fet passes importants en aquest sentit. Fins ara les persones que volien fer el trànsit cap a un altre sexe havien d’aportar un informe mèdic segons el qual havien iniciat un procés d’hormonació i un informe psiquiàtric amb el diagnòstic de disfòria de gènere. Gràcies a les lluites del col·lectiu trans s’ha aconseguit que la nova llei només tingui en compte la decisió del sol·licitant. Això és un pas important, però encara hem d’anar més enllà.\nHem d’anar cap a una societat no binària i entendre que el gènere és una construcció social. L’objectiu és que cadascú se senti còmode amb la seva identitat i orientació sexuals. Hi ha un llibre titulat ‘Buscando el final del arcoiris’, que recull el testimoni d'una família del Canadà que cria un dels seus fills sense gènere, com a neutre, perquè sigui ell el que faci la seva elecció. Va crear molta polèmica, però també va servir per posar sobre la taula la necessitat de trencar el binarisme. Però encara falta fer molta pedagogia.\nS’ha sentit discriminada en alguna ocasió com a dona trans?\nLa discriminació més gran de vegades ve d’una mateixa. Jo vaig trigar 40 anys a fer el trànsit, però finalment vaig donar el pas i n’estic satisfeta. El meu físic –soc de complexió menuda i pell fina–, m’ha ajudat a aconseguir el ‘passing’, –terme que es refereix a la capacitat que no es noti que ets trans–, però tinc amigues que sí se’ls hi nota i no porten gaire bé les mirades d’estranyesa o els comentaris despectius d’algunes persones.


Retirar la propaganda de Franco continua generant polèmica\n7 min. Barcelona 21/01/2015 00:00\nSobre la base de l’antic pont de la Cinta de Tortosa, destruït durant la retirada de les milícies republicanes, Franco va inaugurar l’any 1966 un colossal monument: una piràmide de ferro forjat de 45 metres, esgarrada per orificis de metralla que es van transformant progressivament en ciris i creus. Es va projectar per commemorar el 25è aniversari de la victòria de les forces franquistes a la sagnant Batalla de l’Ebre.\nEl 1980 l’Ajuntament de Tortosa va treure el Víctor (anagrama personal de Franco) i les lletres en què es llegia: “ Al Caudillo de la Cruzada y de los 25 años de paz ”. El 2008 es van retirar les plaques que commemoraven la inauguració. El monument franquista, però, el més colossal que continua en peu a Catalunya, segueix presidint l’Ebre al seu pas per Tortosa. Els dos últims intents per celebrar un referèndum i decidir què es fa amb aquest símbol franquista han acabat fracassant. El 2010 el PP i CiU es van aliar per salvar la piràmide franquista. I el 12 de gener l’equip de govern de CiU, amb el suport de regidors del PP i PxC, van tombar la moció d’ICV que plantejava una consulta ciutadana sobre la seva retirada.\n“A les Terres de l’Ebre hi ha un franquisme sociològic que persisteix. La majoria de gent que era republicana va desaparèixer a la Batalla de l’Ebre, que va ser sagnant, o va acabar marxant. Si el monument continua allà és perquè no molesta”, explica l’historiador Jordi Guixé, que el 2010 va dirigir el Cens de Simbologia Franquista del Memorial Democràtic. “Quan es va fer el cens de símbols franquistes, a Tortosa vam aconsellar fer-hi una petita actuació. Jo no el destruiria, però si el monument no es retira, com a mínim s’haurien de col·locar unes plaques que expliquessin què és i què representa”, afegeix Guixé. En aquell moment, el cens va identificar 7.700 símbols franquistes arreu de Catalunya. Són signes, emblemes, monuments, senyals, icones, proclames i grafits que van servir de mitjà propagandístic amb una clara intenció: estendre la “missió” franquista per tot el país. El Caudillo volia l’admiració fervorosa dels espanyols. “Si no es fa cap actuació, sinó es museïtza i es contextualitza i, per tant, se li dóna un altre significat, el monument continua sent un símbol d’exaltació franquista”, opina l’historiador Ricard Conesa, que va coordinar el cens.\nAlfons Aragoneses, professor d’història del dret, destaca la importància de l’espai públic: “És un espai de socialització i educació i no hi poden haver símbols que transmetin valors contraris a la democràcia. Els símbols franquistes han d’anar fora o han de ser senyalitzats com a tals”. “És una qüestió de voluntat política. Als anys 80 es van retirar molts símbols, sobretot del cinturó roig de Barcelona. En altres poblacions, les icones franquistes no molestaven tant, i hi va haver molt més debat sobre la memòria social i familiar. Era una matèria sensible perquè molts monuments eren plaques dedicades a les víctimes que van morir en mans dels republicans. Però allà hi faltaven noms: deportats, exiliats, víctimes dels bombardejos feixistes...”, explica Guixé.\nFranco tenia molt clar el poder de la simbologia. El dictador va començar a fer propaganda i publicitat fins i tot abans que acabés la Guerra Civil. Va inundar el país d’estàtues eqüestres i de monedes amb el seu bust i el lema “ Franco, Caudillo de España por la gracia de Dios ”. Fins i tot va organitzar visites guiades pels llocs de les batalles. “La seva obsessió era com la història recordaria la seva figura. A Alemanya van treure totes les esvàstiques; a Itàlia, a la casa on va néixer Mussolini, hi volen fer un museu del feixisme, i el seu mausoleu no és públic sinó privat. Aquí falta cultura democràtica”, diu Guixé.\nUna de les icones més colossals del franquisme és el Valle de los Caídos. Construït per presos polítics convertits en esclaus, es finança amb diner públic. Creat per immortalitzar la victòria franquista, Mariano Rajoy no té cap intenció de canviar-ne la significació. El novembre del 2011 un comitè d’experts va aconsellar transformar-lo en un centre d’interpretació, com pot ser Auschwitz. També es volien dignificar les tombes de 33.847 morts que hi ha enterrats, molts dels quals republicans que hi van ser traslladats sense el permís de les famílies. No es farà. L’agost del 2013 el govern espanyol va ratificar la seva decisió de no fer res amb l’argument que no volia reobrir ferides.\nEls familiars dels morts republicans han d’escriure al ministeri i sol·licitar permís per visitar les tombes. En alguns casos, han de demanar el permís i la clau de la sagristia als monjos benedictins. No hi ha cap cartell, ni cap senyal que indiqui que allà hi ha enterrats soldats republicans. “On hi ha el meu avi, soldat republicà i que van traslladar al Valle de los Caídos sense demanar mai permís a la meva família, només hi ha una placa: « Caídos por Dios y por España» ”, lamenta l’escriptor Joan Pinyol, que batalla des de fa anys per treure el seu avi del mausoleu de Franco.\nEls pobles i els carrers de Franco\nA Quimeres (Publicacions URV), la historiadora Montserrat Duch assenyala que el 2000 el 42% dels ciutadans espanyols vivien en municipis amb topònims franquistes. A l’Estat continua havent-hi pobles amb el nom que els va donar Franco: Llanos del Caudillo a Ciudad Real, Águeda del Caudillo a Salamanca, Villafranco del Guadiana a Badajoz i Bembézar del Caudillo a Còrdova segueixen homenatjant el dictador. Només a Castella-la Manxa hi ha 700 carrers amb el nom de José Antonio Primo de Rivera i 500 dedicats a Franco. El documental Los c olonos del Caudillo, de Dietmar Post, reflexiona sobre la memòria i investiga els orígens i el destí d’una de les 300 colònies que va crear Franco: Llanos del Caudillo. Entre altres coses, el documental constata que en alguns llocs d’Espanya la versió que Franco va voler donar de la història encara hi perviu. El film dóna veu tant a les víctimes com als que defensen Franco.\nDes de grafits amb la cara de José Antonio fins a monòlits amb jou i fletxes\nMoltes poblacions encara mantenen en el nomenclàtor la simbologia del jou i les fletxes. A Calafell (Baix Penedès) s'hi pot veure la placa del carrer dels Caiguts i, a sota, repintada en blanc, la versió en castellà: 'Calle de los Caídos'. Abans de Franco, es deia carrer del Viola.\n'Una, grande, libre'\nAl camí Mirador de la Batalla de l'Ebre, a Gandesa, hi ha un monòlit amb l'escut franquista (àguila, jou i fletxes, les paraules 'una grande , libre' i el símbol de la victòria. El monument ha estat víctima de nomrosos actes vandàlics\nA Solivella (Conca de Barberà) hi ha el monument de la plaça de la Creu. El 1980 s'hi van eliminar els símbols franquistes i s'hi va posar una placa dedicada a tots els morts. No s'ha fet cap més actuació perquè el consistori considera que podria ferir sensibilitats\nUn monòlit colossal\nA la plaça de la Vila de Villalba dels Arcs (Terra Alta) persisteix un monòlit de grans dimensions. Hi ha una creu i un escut amb el text '!Caídos por Dios y por España!!Presentes!. El monument va ser construït entre 1939 i 1940.\nGrafits a Bot i a Caseres\nA Bot i a Caseres (Terra Alta) algunes cases conserven les cares de José Antonio i Franco a la façana. Les tropes franquistes acostumaven a anar armades amb plantilles, i dibuixaven els seus rostres per recordar als visitants que eren a 'España, una, grande y libre'.\nA Olot ja hi ha tots els noms de les víctimes\nPSOE i PP aconsegueixen salvar la creu franquista de Vigo


La Roses del 2021 i el "Pacte de Canyelles" - Empordà\nÉs el moment de qüestionar-ho tot i dibuixar de forma comunitària el municipi que volem\nMOHAMED EL AMRANI 27.01.2021 | 16:45\nMohamed El Amrani. EMPORDA.INFO\nQuan es va signar l'anomenat "Pacte de Canyelles" per conformar el tripartit que actualment governa Roses, es van manifestar moltes bones intencions i compromisos. De forma inèdita, dos partits rivals s'unien per dirigir la ciutat. Especialment, des d'ERC van mostrar-se convençuts amb gran interès i voluntat en la transformació social tot assumint les regidories d'àmbit social.\nEl Cicle Gaudí aterra al Teatre de Roses amb la pel·lícula «Uno para todos».\nEl Sendero de Lugh promou una nova campanya solidària de recollida de mòbils.\nTemps més tard, malauradament sembla que totes aquelles idees no s'ha materialitzat. Roses, segueix en l'àmbit social gestionada de forma poc innovadora, descoordinada i fins i tot desconnectada de la resta de la comarca. La manca de perspectiva i poca visió de projecte educatiu i cultural de futur com a vila, genera entre els rosincs i rosinques un desànim generalitzat.\nLes últimes setmanes hem conegut noves dades objectives que confirmen aquesta tendència. Segons el que publica l'Associació de Directores i gerents de Serveis Socials, Roses és un dels municipis amb més de vint mil habitants de tot l'Estat, que menys inverteix en acció social. La nostra vila apareix amb un punt vermell al mapa d'un dels rànquings menys envejats pels consistoris del país, amb una inversió de 42,27 euros per habitant l'any 2019, segons aquest informe. Tot i que els anys següent és cert que s'ha anat ampliant el pressupost, no és ni de molt lluny suficient. Per exemple, encara és molt deficient la inversió en habitatge social estable, més enllà de l'atenció urgent.\nLa pandèmia suposa un autèntic desafiament en un context realment difícil. Si bé és cert que governar ara mateix és extremadament complex i amb multitud de reptes que requereixen d'urgència constant, també és una oportunitat per enfortir i repensar moltes coses. És preocupant que no s'hagi obert cap debat públic sobre el model de vila que ens imaginem i volem per l'era postcovid. Estem enganyats si pensem que tot tornarà a ser igual. El model turístic, l'enfocament cultural i social, les formes de treballar i relacionar-nos, la digitalització i el pes de la tecnologia, la precarietat, la pobresa cronificada... tot això és a la cantonada. És el moment de qüestionar-ho tot i dibuixar de forma comunitària la Roses que volem. Nou any, nous propòsits!


Barranc de l'Artiga (França, Ariege)\nDiumenge 5 de setembre, finalment ens em acabat per decidir i anem cap a Franç a!, aquest cop un pel lluny a fer l'Artiga i Marc, dos barrancs, molt propers entre ells, i molt, però que molt recomenables. En Jordi Bladé, en Jordi Nogués i en Sergi Lugo, faran l'equip GEAMM.\nAproximadament entre 3:30-4:00 hores ens plantem a la zona en\nqüestió : Mataró/Ripoll/Puigcerdà/Ax-les-Thermes/Tarascon/Vic_de_Soç-Marc, una bona pallissa, però del tot recompensada !. Sobre les 09:45 sortim desde , en 45 minuts estem adalt, les vistes i el paissatge són impresionants, només el fet d'estar allà ja s'ho val !.\nEntrem a dins, s'ha de dir que l'últim cop que vaig anar-hi i varem tindre que renunciar, l'aigua presentaba un aspecte molt més ferotge. els ràpels, salts, desgrimpades, són impresionants, el barranc o té quasi tot, el lloc, els ràpels, salts de fins a 12 metres, l'estètica del barranc.\nHi ha llocs, que s'ha de vigilar perquè rellisca, però la tònica és de preda bona.\nMoltes zones de descans, i protecció. Varies instal·lacions, tan per si va carregat, com per si hi trobeu molta gent (el nostre cas !, ple d'empreses d'aventures).\nEl descens el varem fer en 2:30h, retorn després del salt de 6 metres, sortida per la dreta, i arribem al parking en 15 minuts.


Benicàssim, seu del II Congrés sobre Dret Concursal i Societari\nL'Hotel Termas Marinas El Palasiet acull l'esdeveniment que combina el format de panell d'experts amb seminaris paral·lels\nL'Hotel Termas Marinas El Palasiet de Benicàssim acull durant el dia de hui i demà divendres el II Congrés sobre Dret Concursal i Societari en format mixt, presencial i virtual. Enguany es combina el format ja conegut de panell d'experts, amb la celebració de diversos seminaris paral·lels, simultanejant un de tall econòmic amb un altre netament jurídic. Es pretén amb això proporcionar una formació especialitzada en atenció al diferent perfil dels assistents al congrés, al mateix temps que es busca oferir un entorn amb aforaments més reduïts.\nI, encara que l'esdeveniment es concep en manera presencial, l'esdeveniment s'ha adaptat a les circumstàncies del moment present i s'ofereix als participants la possibilitat d'assistir de manera virtual.\nL'acte d'inauguració ha comptat amb la participació de l'alcaldessa de Benicàssim, Susana Marqués, qui ha indicat que “per a l'Ajuntament de Benicàssim, acollir la realització de congressos i esdeveniments forma part d'una de les principals línies de la nostra estratègia turística, perquè el turisme congressual i de convencions afavoreix la desestacionalització i, sobretot, genera un efecte molt positiu sobre la imatge de la ciutat que els acull”. Susana Marqués ha continuat dient que “la nostra voluntat de ser acollidors i contenidors de nous coneixements no és de forma fútil, ja que creiem fermament que una societat s'enriqueix i avança si els seus ciutadans milloren en la seua formació i professionalització”. En l'acte inaugural Susana Marqués ha estat acompanyada per la gerent de la Fundació Universitat Jaume I-Empresa, Gloria Serra, i el degà del Col·legi d'Economistes de Castelló, Jaime Querol.\nDurant els dos dies de congrés se sotmetran a debat temes de molta actualitat del sector jurídic i econòmic amb particular enfocament en el dret concursal. En aquesta edició, cadascun de les qüestions seran tractades sota l'òptica del text refós de la Llei Concursal aprovat mitjançant el Reial decret legislatiu 1/2020, de 5 de maig.


Google posa la Lluna a l'abast dels internautes | Consumer\nGoogle posa la Lluna a l’abast dels internautes\nGràcies a un acord amb la NASA disposarà de bona part de la seva gran col·lecció d'imatges\nEl cercador d’Internet Google i la NASA han fet públic un acord que, entre altres coses, posarà a l’abast dels internautes bona part de la gegantesca col·lecció d’imatges i dades de l’agència espacial nord-americana.\nLes inquietuds de Google no coneixen límits, ni tan sols els de l’espai exterior, o almenys això sembla desprendre’s d’aquest conveni amb el qual el motor de cerques estavella de la Xarxa vol estendre els seus dominis fins a on mai ho fessin cap dels seus rivals.\nAmb aquesta col·laboració els navegants podran veure en les pantalles dels seus ordinadors mapes tridimensionals en alta resolució de la Lluna i Mart a partir de la tecnologia de Google Earth, segons van anunciar el Centre de Recerca Estimis de la NASA, a Califòrnia, i Google. Aquesta iniciativa no es limita a fusionar les dades de la NASA en les aplicacions de Google. L’acord també inclourà la possibilitat de seguir l’Estació Espacial Internacional (ISS) i les activitats dels transbordadors espacials en temps real, o accedir a informació sobre pronòstics meteorològics.\nA més hi ha altres projectes per al futur, sobre els quals de moment no s’han donat més detalls. Es refereixen a la interacció entre humans i ordinadors i fins i tot a missions conjuntes. En paraules de l’administrador de la NASA, Michael Griffin, es tracta d’un pacte que aviat permetrà que els internautes “experimentin un vol virtual sobre la Lluna o els canons de Mart”. “Aquesta innovadora combinació de tecnologia de la informació i ciència espacial farà que el treball d’exploració espacial de la NASA estigui accessible per a tothom”, va dir Griffin.\ngoogle-ca luna-ca nasa-ca


La calculada transformació d’imatge d’Aragonès per a marcar distància\nL'acte institucional de la Diada també projectarà una estètica i uns valors polítics pensats per l'equip del president\n08.09.2021 - 06:11\nActualització: 08.09.2021 - 08:11\nTrobar un equilibri entre el manteniment de la institucionalitat i una mirada més pròpia que, entre més coses, lligui amb els trenta-vuit anys del president de la Generalitat. Aquest és el propòsit amb què l’equip de Pere Aragonès va treballar l’acte de presa de possessió, farcit de simbolismes i amb una particular versió de “Els segadors”, i el canvi d’escenari de la fotografia oficial del president, feta a l’escola bressol Dolors Canals. És una transformació d’imatge que es repetirà també en l’acte institucional de la Diada. En una legislatura marcada pels interrogants, amb el futur complicat d’una taula de diàleg en què Pedro Sánchez encara no ha confirmat si s’asseurà, i amb un possible fracàs negociador que hauria de donar pas a la definició d’un nou embat amb Madrid per part dels partits independentistes, l’equip presidencial ha emprès un canvi d’estètica que ha volgut posar el focus en dos missatges forts: la joventut i l’adscripció ideològica d’esquerres. Una de les paradoxes de l’origen d’aquesta imatge presidencial de joventut és que Aragonès va arribar al càrrec a conseqüència d’una repressió que es va endur tota una generació de polítics i, particularment, per l’empresonament i la condemna d’Oriol Junqueras. La projecció d’aquest progressisme adscrit a la marca de partit, que va afavorir que ERC arribés a un acord d’investidura amb la CUP abans que no amb JxCat, entronca amb el fet històric que implica el retorn d’un president d’ERC investit pel parlament després de la República espanyola i es remet a valors com la diversitat cultural o el bé comú.\nÉs una voluntat que amara els espais d’expressió institucional del president, que vol tornar a prestigiar els organismes autonòmics després d’anys en què el discurs independentista majoritari havia conclòs que el grau d’autogovern de Catalunya era insuficient i les institucions tampoc no havien ajudat a fer el trànsit cap a la independència sinó que, a més, l’havien dificultat. Un discurs, aquest darrer, que havia encapçalat Quim Torra. La voluntat de represtigiar l’autogovern en un temps de repressió i de falta d’unitat independentista per a continuar el procés també és present en aquest canvi d’imatge, que cerca un equilibri entre el simbolisme tradicional de la institució i un accent propi que no sempre és fàcil de fixar.\nL’acte de la Diada, a les columnes de Puig i Cadafalch\nEnmig d’aquesta transformació carregada d’intencionalitat política, el govern ha traslladat l’acte institucional de la Diada a les quatre columnes de Puig i Cadafalch de Montjuïc, enderrocades per Primo de Rivera i restituïdes el 2011, i al mateix 11 de setembre i no la vigília, com ja era habitual. L’espai remet indiscutiblement a la catalanitat. El punt de partida de l’acte representa la universalitat que hi arrela: el cinquantè aniversari del discurs que Pau Casals va fer a la seu de les Nacions Unides per a reivindicar els valors de pau, justícia, llibertat dels pobles, cultura catalana i la fraternitat. Tot apunta que l’accent progressista es deixarà veure en l’eix vertebrador de l’acte que, segons la seva directora artística, Marta Bayarri, serà aquest: “La diversitat de la societat catalana, que s’aglutina entorn a la recerca del bé comú.” Són “lluites compartides” que, afegeix, “defineixen la nostra manera de ser”. Un concepte, el de lluites compartides, ideat per Òmnium Cultural amb la voluntat de bastir ponts amb sectors i gent que no havien estat inclosos en relats qualificats de més tradicionals i essencialistes del catalanisme, però que formen part del llegat històric i cultural de Catalunya. Una voluntat que s’identifica també amb el propòsit d’una part de l’independentisme de connectar amb bosses de població abans impenetrables i que també ha estat una de les obsessions de Junqueras.\nL’equip d’Aragonès ha provat d’emmirallar-se amb una Catalunya diversa i forta culturalment i projectar valors de l’àmbit cultural per a acostar-los al gran públic. Aquest còctel de referents no clàssics s’ha combinat amb una empremta generacional d’Aragonès cercada, que en l’acte de la presa de possessió es va trobar amb decisions com la tria de l’actuació musical de Ginestà, que curiosament havia participat en la campanya electoral de la CUP. També es volia fer notar en la versió de l’himne interpretada per Magalí Sare i Manel Fortià i en què la cantant va feminitzar-ne la lletra referint-se a les “segadores”. Però n’hi va haver més, de detalls a destacar, en aquell acte. L’un, va ser la presència de la Guàrdia d’Honor dels Mossos d’Esquadra sense armes llargues i amb dones agents a primera línia, en què es podia interpretar una referència al debat polític sobre les actuacions policíaques en manifestacions, i fins i tot amb el discurs contrari a les forces antiavalots, i a un feminisme evident. Entre els altres elements, va ser igualment important la diversitat d’orígens dels que integraven la comitiva que va avançar pel carrer del Bisbe acompanyant Aragonès, la seva dona i la seva filla fins a la porta del Palau de la Generalitat. Aquest missatge de diversitat i, alhora, d’aglutinació dels catalans com un sol poble també serà present en l’acte institucional de la Diada.\nL’indret d’aquest esdeveniment ha tingut tradicionalment tanta càrrega política com la tria dels espectacles que s’hi feien o els texts que s’hi deien. Pasqual Maragall va inaugurar-ne el format al Parc de la Ciutadella, primer al passeig dels Til·lers i després a tocar de cascada del parc, i va ser el lloc habitual fins el 2014. Poc abans del 9-N, el govern d’Artur Mas el va traslladar al Fossar de les Moreres –era la primera vegada que un president feia un acte en l’espai insígnia de l’esquerra independentista– i a la Llotja de Mar. En una legislatura en què es van comprometre a declarar la independència de Catalunya, l’executiu de Carles Puigdemont va fer l’acte a la plaça Comercial, a tocar del Born Centre de Cultura i Memòria i de les restes de la Barcelona del 1714 enderrocada per Felip V. L’acte del 2018 va ser a la plaça de Sant Jaume, com el 2015, i el govern de Quim Torra el va convertir en un esdeveniment de record i homenatge als presoners polítics i als exiliats, que també van tenir protagonisme l’any següent. El 2020 també es va fer a la plaça de Sant Jaume, aquesta vegada entrant també a espais del Palau de la Generalitat, i sense públic, a conseqüència de la crisi pel coronavirus, amb el record per les víctimes de la pandèmia.\nL’executiu d’Aragonès ha optat per les quatre columnes de Puig i Cadafalch, que remeten a un simbolisme catalanista contemporani. L’arquitecte les va projectar en temps de la Mancomunitat per a l’exposició d’indústries elèctriques que va acabar essent l’Exposició Internacional de Barcelona del 1929. També és un espai vinculat a moments clau del procés. Aquests darrers anys, s’hi han fet actes polítics importants com els finals de campanya “Ara és l’hora”, previ al 9-N o de Junts pel Sí. El lloc es pot explicar per la voluntat de l’equip d’Aragonès de preservar el caràcter institucional, però, deixant a part el continent, el contingut sembla destinat a marcar el perfil propi que tant cerca.\nN’és un exemple el disseny del cartell, obra de Lily Brick, una artista i muralista catalana nascuda el 1990 especialitzada en l’art de carrer. Tampoc no és casual el perfil dels actors, intèrprets musicals i ballarins que hi actuaran, majoritàriament joves i alguns dels quals amb projecció internacional, i amb orígens diversos. Hi haurà, per exemple, la rapera Miss Raisa, una catalana nascuda al Marroc que ha cantat contra el racisme i l’odi als immigrants. En una de les seves cançons, basada en la seva experiència personal i titulada “Una niña”, parla de l’apoderament progressiu i la valentia d’una noia amb vel que rep menyspreus i judicis racistes. La diversitat cultural també la projectaran figures com la d’Alba Carmona, cantant i compositora espanyola formada com a intèrpret de cant flamenc i de músiques tradicionals, i Kelly Isaah, un cantant i músic català d’origen nigerià que va guanyar el concurs La Voz, d’Antena 3, l’any passat.\nCanvi en la fotografia institucional\nEn un discurs institucional, l’espai és clau per a projectar la imatge. La vigília de la Diada, Aragonès el pronunciarà a fora del palau, en el recinte modernista de Sant Pau. El president evita les parets de palau, i no és la primera vegada. El seu gabinet ja va provar d’actualitzar el lloc de la fotografia institucional d’Aragonès, que tradicionalment s’havia fet en espais identificables del palau mateix o bé amb fons indeterminats i, en qualsevol cas, amb una presència predominant de la senyera.\nAquesta vegada, el retrat oficial d’Aragonès, que s’ha distribuït als departaments de l’executiu, als ajuntaments i a més institucions o entitats, es va fer davant l’escola bressol Dolors Canals. Un exterior difícil de reconèixer en la fotografia, però que implica un canvi cromàtic. Això sí, hi van preservar la bandera catalana, com mana l’ortodòxia. Una altra vegada l’equilibri. L’autora del retrat, Laia Abril, va mirar de retratar Aragonès exhibint “proximitat”, segons que s’explicava en un comunicat difós pel govern. Abril és una jove artista barcelonina autora de projectes sobre el dol, la biopolítica i els drets de la dona que lliga amb la mateixa imatge que volia projectar el seu gabinet. Hi haurà més símbols canviats: la legislatura tot just acaba de començar.


Tamra - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n32° 51′ 04″ N, 35° 12′ 26″ E / 32.851147222222°N,35.207108333333°E / 32.851147222222; 35.207108333333\nTamra (en hebreu: טמרה) (en àrab: طمرة) és una ciutat palestina, administrativament part del Districte Nord d'Israel des de l'ocupació de 1948. D'acord amb l'Oficina Central d'Estadístiques d'Israel (OCEI), a finals de 2007, la ciutat tenia una població de 27.300 habitants, pràcticament tots palestins (99,6% musulmans).\nCom altres localitats de la regió de la Galilea és una ciutat de població àrab palestina.\nAl 1253, durant l'era de les croades el senyor de Caesarea, va vendre diversos pobles, inclosa Tamra, als hospitalers. El 1283 va ser esmentada com a part del domini dels croats, segons la hudna entre els croats d'Acre i el sultà mameluc Qalawun. Fou incorporada a l'Imperi Otomà en 1517, i en el cens de 1596 el poble estava situat a la Nahiya d'Acca, part del districte de Safad Sanjak. La població era de 22 llars musulmanes. Pagaven un tipus impositiu fix del 20% sobre blat, ordi, arbres fruiters, cotó, ingressos ocasionals, ruscs i pastures d'hivern; un total de 2.929 akçes.\nEl 1859, el cònsol britànic Rogers va estimar que la població era de 1.200, tots musulmans i 80 feddans de zona cultivada, Victor Guérin el 1875 xifrà la població en 800 habitants, tots musulmans. El 1881, l’enquesta de Palestine Exploration Fund sobre la Palestina Occidental (SWP) va descriure a Tamra com: "Un gran poble, amb una petita mesquita a l’est i un pou al nord. Hi ha una tomba tallada a la roca a l’oest de les cases. Al sud, a la vall, un bon oliverar fins a Rueis". Una llista de població al voltant de 1887 va mostrar que Tamra tenia uns 535 habitants; tots els musulmans.\nEn el Mandat britànic el moment del cens de Palestina de 1922, Tamra tenia una població de 1.111, tots musulmans, en el cens de 1931 a 1.258, tots musulmans, en un total de 282 cases. En les estadístiques de 1945, Tamra tenia 1.830 habitants, tots musulmans, mentre que la jurisdicció total del poble era de 30.559 dunams de terra. 1.564 dúnams per a plantacions i terres de regadiu, 14.434 dúnams per a cereals, mentre que 206 dunams eren terrenys edificats urbans.\nDurant la Guerra araboisraeliana de 1948, Tamra va ser envaïda per l'exèrcit israelià en l'operació militar Dekel. La ciutat va créixer ràpidament en el període dels primers anys d'Israel a causa de l'afluència de refugiats palestins procedents de poblacions properes destruïdes com Al-Birwa o al-Damun en la neteja ètnica practicada per Israel que destruí centenars de pobles palestins. Les autoritats israelianes van confiscar grans percentatges de les terres agrícoles de la ciutat i es van destinar a cooperatives agrícoles i ciutats properes als assentaments de colonitzadors israelians com Mitzpe Aviv.\nLa localitat fou reconeguda com a consell local el 1956 i en 1996 va ser reconeguda com a ciutat.\nTamra és coneguda per la seva gran fàbrica de productes lactis anomenada "Rajeb-Tamra", que proveeix bona part dels mercats.\nLa localitat, com totes les de majoria àrab pateix una situació econòmica més deprimida que la mitjana de l'estat israelià, el 2000, a la ciutat hi havia 3.908 treballadors assalariats i 375 treballadors autònoms. El salari mensual mitjà l'any 2000 per a un treballador assalariat a la ciutat és 2.887 xequels. Els homes assalariats tenen un salari mensual mitjà de 3.358 xequels per 1.977 les dones. Els ingressos mitjans dels treballadors autònoms són de 4.763. Hi ha 445 persones que reben prestacions per desocupació i 5.290 persones que reben una renda garantia mínima.\n↑ «Description Géographique Historique et Archéologique de la Palestine (» (en francès). Paris: L'Imprimerie Nationale.. [Consulta: 21 març 2019].\n↑ «Conder, C.R.; Kitchener, H.H. (1881). The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. 1» (en anglès). London: Committee of the Palestine Exploration Fund., (1881).. [Consulta: 21 març 2019].\n↑ Government of Palestine. Barron, J.B., ed. Palestine: Report and General Abstracts of the Census of 1922., 1923.\n↑ «Village Statistics, April, 1945.» (en anglès). Department of Statistics (1945). Government of Palestine., Abril 1945. [Consulta: 21 març 2019].\n↑ Pappe, Illan. The Forgotten Palestinians. A History of the Palestinians in Israel. (en anglès). 1. Yale University Press, 2011. ISBN 978-0300184327.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Tamra&oldid=21993764»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 19 set 2019 a les 09:53.


La Xarxa de Centres Civics posa en marxa el servei Connect@ per facilitar la realització de tràmits on-line — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Centres Cívics › Notícies › Notícies 2020 › La Xarxa de Centres Civics posa en marxa el servei Connect@ per facilitar la realització de tràmits on-line\nLa Xarxa de Centres Civics posa en marxa el servei Connect@ per facilitar la realització de tràmits on-line\nSala d'informàtica del Centre Cívic de Bonavista.\nNeix a la Xarxa de Centres Cívics el servei Connect@ per a la realització de tràmits en línia. A través d’aquesta proposta, els Centres Cívics ofereixen espais d’utilització pública per a que la població tingui accés a una connexió a internet amb un ordinador d’una forma plural i gratuïta.\nLa consellera de Ciutadania de l’Ajuntament de Tarragona, Carla Aguilar-Cunill, ha ressaltat que “aquest nou servei busca facilitar a la població major de 18 anys, en la mesura del possible, la realització dels tràmits on-line que necessitin, així com potenciar la pròpia autonomia digital”.\nAquesta primera fase del projecte, arrenca gràcies al conveni de col·laboració signat entre l’Ajuntament de Tarragona i l’Institut Vidal i Barraquer, on l’alumnat del CFGM de Sistemes Microinformátics i Xarxes realitzarà les practiques a la xarxa d’equipaments municipals assessorant la ciutadania en aquelles demandes que sol·licitin durant el procediment de cita prèvia, tutoritzats pels animadors i animadores socioculturals de la Xarxa de Centres Cívics.\nAquest servei es durà a terme als Centres Cívics de Bonavista i Sant Salvador en horari de dilluns a divendres de 9.30 a 13.30 h i de 16 a 19 h i al Centre Cívic de Sant Pere i Sant Pau de dilluns a divendres de 16 a 19 h.\nAixí, a través del Connect@, els ciutadans podran realitzar tràmits en línia de les diferents administracions, videotrucades per motius de feina o similar, consultar el seu correu electrònic, demanar la cita prèvia per renovar el seu DNI, així com altres tasques que detallin al demanar la cita prèvia.\nA banda del servei connect@, el Punt Òmnia ubicat al Centre Cívic de Torreforta, ofereix aquest mateix servei els dilluns i dimecres de 9 a 13h. Per poder accedir a aquest servei s’ha de demanar cita previa trucant o whatsapp al telèfon: 687020985, a través de la Web: https://xarxaomnia.gencat.cat o enviant correu a avvp_torreforta@xarxaomnia.gencat.cat


Martorelles obre el seu cicle de cinema a la fresca - somMartorelles\n'Megadolón', 'Wonder', 'Dumbo' i 'Bohemian Rapsody' seran les cintes\nDissabte, 13 de juliol de 2019 | 15:30h\nCom ja ve essent tradició la inaguració del cicle de cinema a la fresca de Martorelles es viurà aquest divendres a les 22 h en un emplaçament més que fresc.\nSerà a la piscina municipal i amb la pel·lícula Megadolón, un llargametratge que treurà al públic les ganes de prendre un bany. El preu per poder-hi assistir és d'un euro. Les següents sessions del cicle es viuran a la plaça El·líptica. Seran un total de tres passis més que es duran a terme el 2 d'agost, el 23 d'agost i el 6 de setembre.\nEntre les cintes escollides per la regidoria d'Educació hi ha Wonder, la història d’un nen que va néixer amb una malformació facial, el clàssic Dumbo però en la seva adaptació real i la pel·lícula Bohemian Rapsody sobre la vida del cantant i líder de Quenn, Freddy Mercury


S’aprova al Congrès el Cànon Digital – Societat de la Informació\nS’aprova al Congrès el Cànon Digital\nPublicat perJordi Barreda\t 22 de desembre de 2007\nFinalment s’ha aprovat el cànon digital davant la pressió exercida pels grans artistes de la indústria cultural, aprofitant les imminents eleccions a l’Estat Espanyol.\nL’esmena número 39 del projecte de Llei d’Impuls de la Societat de la Informació que considerava injust i discriminador el cànon, que grava tots els aparells i sistemes d’emmagatzematge, reproducció o enregistrament digitals, i proposava d’eliminar-lo en el termini d’un any, ha estat rebutjada al Congrés dels Diputats amb els vots del PSOE, CiU, Izquierda Unida i la Chunta Aragonesista. Així doncs, només ICV i el PP han votat en favor de l’esmena mentre que ERC, el BNG i el PNB s’han abstingut.\nEl redactat de l’esmena 39 era el següent:\n“«En el plazo de un año se presente un proyecto de Ley en el que se modifique el artículo 25 del Texto Refundido de la Ley de Propiedad Intelectual, aprobado por el Real Decreto Legislativo 1/1996, de 12 de abril, eliminando el llamado Canon Digital y proponiendo alternativas consensuadas con el sector para la salvaguarda de los derechos de autor y de la Propiedad Intelectual.»\nPor considerarlo necesario y conveniente”\nCal recordar que en el seu pas pel Senat, l’esmena, presentada i defensada pel senador de Entesa Catalana de Progrés Jordi Guillot, va rebre el suport de tots els grups parlamentaris de la Cambra Alta, menys el PSOE.\nAixí doncs, CiU, IU, CHA, PNB, ERC i BNG han canviat el vot que havien emès divendres al Senat, on havien votat a favor de l’esmena que demanava l’eliminació del cànon digital.\nPublicat perJordi Barreda 22 de desembre de 2007 Publicat enPodcast\nEnquestes a peu d’urna de les eleccions franceses\nCau la Lluna; el primer gran crash de les criptomonedes\nElon Musk es compra Twitter\nNou estandard UCIe per als chiplets\nTelecomunicacions a la guerra d’Ucraïna\nHan de censurar les plataformes els continguts que difonen?


Natalia Touzon: Sensellarisme i dret a la l’habitatge: un repte de tots - Social.cat\nSensellarisme i dret a la l’habitatge: un repte de tots\nDimecres, 30 de maig de 2018 | 07:45 h\nPeriodista i cap de comunicació i relacions institucionals de la Fundació Acollida i Esperança que treballa amb persones que tenen el VIH/Sida i que estan en risc d'exclusió social.\nAquest mes de maig, Badalona ha comptat 57 persones dormint al carrer i 172 en recursos residencials, infrahabitatges i altres solucions habitacionals. La ciutat -a través de la Taula Sense Llar de Badalona, integrada per entitats d’acció social com Càritas Diocesana, Creu Roja del Barcelonès Nord, Fundació Acollida i Esperança, Fundació Mambré i Fundació Roca i Pi i l’àrea de Serveis Socials de l’Ajuntament de Badalona- es va mobilitzar la nit del 16 de maig per impulsar el recompte per saber la xifra real de quantes persones dormen al ras al carrer.\nEn total s’han visibilitat 57 persones dormint a la via pública. A aquesta xifra cal sumar les 172 allotjades en equipaments de les entitats, en pensions, i les que es té constància que s’allotgen en habitatges inadequats o barraques. Una xifra que en l’anterior recompte 2016 no es va sumar en el resultat total però que dona la dimensió de les persones sense un habitatge propi digne a la ciutat, la tercera del país pel que fa a població.\nLes xifres malauradament mostren un augment de persones dormint al carrer respecte al recompte de 2016, on se’n van trobar 39. Més enllà de la millora en la metodologia del recompte i l’expertesa dels voluntaris, es fa evident l’increment i cronificació de la pobresa. El context de crisi econòmica d’aquest darrers anys ha accentuat les desigualtats socials també a la nostra ciutat, amb un escenari marcat per l’augment del preu dels pisos de lloguer i la precarietat laboral que afecta especialment als grups més vulnerables. Avui tenir una feina ja no és garantia de poder tenir una llar.\nMirem el sensellarisme com una vulneració al dret a l’habitatge?\nEl recompte no soluciona de forma immediata cap vida. Els condicionants personals que aboquen a l’exclusió extrema són massa importants: la manca de feina, la pobresa econòmica, la falta d’habitatge, la pèrdua de les relacions familiars i socials, condicionants de salut, de salut mental, d’addicions, el mateix estigma i discriminació social afegit... i fan molt complexa la realitat de vida d’aquestes persones. Però l’exclusió social és un fracàs social i l’hem de veure com a tal. No fracassa la persona que queda ‘fora del sistema’, fracassa el sistema que no ofereix solucions prou bones, alternatives útils o propostes amb mirada de futur per incorporar les persones amb més dificultats. És responsabilitat de tots, no només de les administracions, d’una banda, ser conscients de la complexitat per abordar solucions per aquest col·lectius i, de l’altra, posar a l’agenda de veritat el dret a l’habitatge i destinar-hi tots els recursos que siguin necessaris.


La paraula a l'aula: de gener 2012\nSóc el Tió (Cèlia Ruiz)\nPorto barba i barretina, visc al bosc i sé volar, cago regals i chocolatines; sóc el Tió i aquesta és la meva llegenda:\nHi havia una vegada un roure que vivia al fons del bosc. Una nit una bruixa maleïda va llançar-li un malefici i els troncs tallats del roure no van tornar a cremar mai més. Des d'aleshores durant la Nit de Nadal els tions que reben bastonades reparteixen regals als infants, amb l'esperança de tornar a ser un roure gros i robust.\nPublicat per la paraula a l'aula a 2:44 Cap comentari:\nSóc el Tió (Hugo Osuna)\nSóc el Tió, i sols surto del meu amagatall per nadal, que no puc dir on és...\nja que sinó, tots els nens perdrien la il·lusió i les ganes de que arribi\nel meu dia, el 24 de desembre; és un dia molt especial per a mi, els nens\ncanten al voltant meu, picant-me a l'esquena a l'espera dels regals.\nDesprés torno al meu amagatall fins l'any que ve.\nPublicat per la paraula a l'aula a 12:10 Cap comentari:\nsóc el tió(mario garcia viera)\nHola sóc el tío,la gent es pregunta d'on vinc,pues vinc de les muntanyes on sempre neva,disposat a portar pau i felicitat tots els nadals,i porto una barretina vermella.\nPublicat per la paraula a l'aula a 5:58 Cap comentari:\nSóc el tió (Sara García)\nSóc un dels tions que caguen els regals a la gent de Reus. Quan arribo a la ciutat, busco a la meva família, que sempre és la mateixa. Quan els nens em veuen, s'apropen a buscar-me.\nEm porten a casa, em tapen i em donen de menjar.\nQuan arriba el dia de donar els regals els nenes canten cançons. Desprès em fan cagar els regals.\nPublicat per la paraula a l'aula a 13:01 Cap comentari:\nSóc el Tió (Iris Cordero)\nHola!Sóc el tió,vinc de molt lluny,d’unes muntanyes molt altes on al hivern fa molt de fred. Ja faig l’esforç de baixar a la ciutat amb tota la meva família i ja soc prou vell. Quan arribo a la meva casa,la casa on em donen de menjar cada any dons el primer que faig es trucar al timbre i els nens que em donen cops de bastó em fiquen al menjador amb una manta per el damunt perquè no passi fred. Quan arriba el 8 de desembre tota la família es reuneix al voltant meu i em fan “cagar” els regals. Per una part es una feina dura però m’agrada fer somriure als nens amb els meus regals.\nSoc el tió. (Anna Fontaneda)\nJa estic cansat, cansat d'estar sempre "cagant" i rebre cops cada nadal. Vull canviar una mica de vida, ja estic vellet per tanta gresca, porto molts anys aguantant famílies. Necessito unes vacances, necessito per nadal anar me'n a esquiar amb la dona i els nens i viure tranquil.\nPublicat per la paraula a l'aula a 10:29 Cap comentari:\nEl tió (Liam Hansen)\nJo soc el tió, i em costa arribar fins a la casa que m’ha sigut assignada, però el meu llarg viatge es veu complagut amb les galetes i el got de llet que em deixen els nens de la casa.\nAquest any se que us heu portat molt bé i per això aquest any vinc ben carregat de regals i no pas de carbó.\nI per cert aquest any no em doneu tan fort.\nPublicat per la paraula a l'aula a 14:52 Cap comentari:\nDons bé,jo sóc el tió: és una feina molt dura malgrat que és gratificant pel somriure dels nens.Tot i així és millor que sigui un cop a l'any.\nPasso la vida dalt de les altes i nevades muntanyes,així que prefereixo estar a casa,és la millor setmana de l'any perquè em donen menjar i em tarcten molt bé,però quan arriba l'hora de "cagar" els regals...m'esgarrifo només de pensar els cops que em donaran!\nQue passeu unes bones festes de part del Tió! ☻\nPublicat per la paraula a l'aula a 13:23 Cap comentari:\nJo, el Tió, faig cada any uns trajectes molt esgotadors. Cada any abans de Nadal baixo de la muntanya i vinc a la meva casa particular, em posen la manta i comencen a picar amb el bastó. Em fan cagar molt perquè em piquen molt fort. El viatge de tornada a la muntanya encara és més cansat perquè la muntanya fa pujada.\nPublicat per la paraula a l'aula a 10:39 Cap comentari:\nSoc el tió!-Mireia Guaita\nEl dia 8 de desembre es reuneix tota la família al voltant meu,m'escalfen,em donen de menjar i més tard tots junts canten una cançó sobre mi, mentre em donen copets amb un bastó a l'espatlla.\nEm treuen la manta del damunt i somriuen d'orella a orella i agafen els regals.\nSÓC EL TIÓ (MARC SABATÉ GACÉN)\n-Hola! Sóc el tió i us explicaré com és la meva vida.Durant l'any visc en aquestes montanyes tan altes,i és clar, a l'hivern hi fa molt de fred.Quan s'acosten les dates de Nadal m'instal.lo a les cases de tot Catalunya, i em tracten d'allò més bé: em dónen menjar i beure i em tapen. El dia vint-i-cinc tots els nens i nenes de la família piquen damunt meu, i fa una mica de mal, però al final tothom acaba molt content.\nSóc el tió (Nadia Garcia)\nHola sóc el tió i ja estic una mica fart i cansa de que em donin cops de bastó\njo que baixo de les muntanyes per a veure als nens i portar-li regals i ells\nem donen cops de bastó. Però després em fa feliç veure els nens obrir els\nregals el dia de nadal i això em recompensa pels cops que em donen.\nPublicat per la paraula a l'aula a 3:13 Cap comentari:\nHola sóc el tió i aquest any m'heu de donar força menjar perquè us cagui força regals, ja sabeu que els reis estan en crisi, i jo sóc l'únic que us pot portar molts regals . Aquest estiu al bosc he tingut força visitants i companys i com sempre vinc a casa vostra perquè em doneu moltes coses que m'agraden i si et portes molt bé amb mi tindràs un munt de regals\nPublicat per la paraula a l'aula a 14:21 Cap comentari:\nSóc el Tió - Pablo Montero\nExactament, sóc el tió. Molts creuen que jo sóc un simple tros d'arbre, però no. Jo sóc un tronc, que fa feliç a la gent ''cagant regals''. I així és, vosaltres em piqueu i jo cago. Normalment em pixo al principi perquè em feu mal i després us faig feliços. I aquest és el meu treball, vinc, arribo, ''cago'', dono felicitat i torno al bosc. Ah, i moltes gràcies per donar-me de menjar!\nPublicat per la paraula a l'aula a 3:52 Cap comentari:\nSóc el Tió de la família Limón, i com cada any baixo de les muntanyes de la Mussara. Allà ja comença a fer molt de fred, i necessito protegir-me, estar ben calentet i que m'alimentin amb bons aliments. M'agrada molt anar cada any a la mateixa casa, ja que em tracten molt bé i estic rodejat de naturalesa i veis crèixer els nens de la família.\nPublicat per la paraula a l'aula a 3:36 Cap comentari:\nSóc el Tió - Oscar Ruiz Ollobarren\nAhir vaig arribar a casa d'un nen ros. Jo estava a les escales del jardí i ell va arribar a casa corrent, per veure si jo havia arribat. Em va veure i es va posar molt content.\nPer fi va arribar el vint-i-cinc de desembre, el dia de Nadal. Em tocava fer "cagar". Vaig "cagar" llaminadures i xocolata i a tota la família li va agradar molt. Els vaig fer molt feliços ja que també van rebre el que desitjaven.\nPublicat per la paraula a l'aula a 9:01 Cap comentari:


Calaf tanca amb bona participació la primera Setmana de la Gent Gran - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nCalaf tanca amb bona participació la primera Setmana de la Gent Gran\nDinar de la gent gran a Calaf aj calaf\nEl ball de vetlla va tancar la primera edició de la Setmana de la Gent Gran de Calaf. Una proposta que ha nascut amb la voluntat de fer créixer la festa que se celebrava anualment per homenatjar la gent gran del municipi. S'ha canviat el format i s'ha dut a terme un reguitzell d'activitats dirigides a totes les persones del poble més grans de 65 anys.\nLes propostes del cap de setmana han estat les que han tingut més participació: divendres amb el concert d'havaneres amb el grup L'Espingari, dissabte amb el sopar popular i el teatre, i diumenge amb la missa, el concert de la coral Ressons i el ball.\nJustament, durant el concert d'havaneres és quan es va viure un dels moments més emotius de la setmana amb l'homenatge al poeta calafí Josep Vilaseca, el Segarrenc. Just abans de la mitja part del concert, la regidora de l'Àrea de Serveis a les Persones de l'Ajuntament de Calaf, Montserrat Isern, va dedicar unes paraules a Vilaseca per agrair-li la seva col·laboració desinteressada, durant molts anys, en les publicacions del poble de Calaf.


salari – municipilliure\nFa com tres mesos que estic buscant un lloc on anar a viure jo i les meves dues filles. Innocent de mi, em pensava que tampoc seria tan difícil. Tinc una feina fixe, treballo 40 h setmanals, cobro 1100 € i no tinc gaires despeses. Però després d’anar a veure com 10 pisos pel meu barri, la majoria caus per rates amb una o dues habitacions a 700-900 €, començo buscar més als voltants, lluny de l’escola de les nenes però, en teoria, en barris més econòmics. La sorpresa és que la dinàmica és la mateixa: Cues de 10 persones per veure pisos de 30-50 m2, els més econòmics a 650 € els més cars fins a 860 €. Els dies van anar passant i al veure que no sortiria el «xollo» o la «oportunitat» que esperava, assumeixo que m’hauré de gastar 700 €, un 64% del meu sou, només en el lloguer de l’habitatge. Assumeixo que el meu poder adquisitiu s’envà a la merda i que ens haurem d’estrènyer el cinturó.\nLa meva sorpresa tornar a venir al veure que m’he de presentar a les agències amb la meva carpeteta amb les nòmines, papers varis i una còpia d’un extracte bancari amb 2400 € per demostrar que puc pagar 3 mesos per avançat, 2 de fiança + 1 mes per a la immobiliària i fer una espècie d’entrevista de treball on em pregunten perquè vull anar a viure allà, si pago manutenció de les nenes, si tinc crèdits amb entitats bancàries o si rebo ajuda econòmica d’algun familiar. Després de presentar-me a 4 d’aquestes entrevistes, passen els dies o inclús les setmanes i ningú em diu res. Fins que em decideixo a trucar a l’agència d’un dels pisos, i demanar si ja sabien si em llogaven el pis o no, la persona que contesta, després d’uns minuts consultant l’ordinador, em diu que no, que ja està llogat, jo li contesto que ja van quatre pisos que intento llogar i que ningú ni tan sols em contesta, i ella em respon amb molta sinceritat que «hombre un chico solo con ese sueldo no tiene muchas posiblidades, los abogados tienen mucha mas seguridad con las parejitas».\nEntesos, la qüestió és que ni que vulgui pagar més de la meitat del meu sou puc llogar un pis per mi i les meves filles. Aleshores és quan començo a investigar i creuar dades sobre salaris i preus de l’habitatge i dels subministraments mínims com aigua i llum. La sorpresa és tremenda, la pinça que ens fan a la classe treballadora amb els salaris i els preus de l’habitatge és brutal. Despossessió i reducció del poder adquisitiu, ens condemnen a la pobresa.\nEls salaris no han pujat res des de la baixada de la crisi 2008-2009. De 24.449,12 € de salari brut anual el 2010, a 24.454,64 el 2016 (últimes dades que he trobat). Durant el mateix temps, l’índex de preus de consum pagar (IPC) ha pujat un 12,7% a Catalunya, i el més fort és que l’increment del preu de lloguer a Barcelona els darrers quatre anys ha estat d’un 29,7% deixant el preu mitjà a 13,19 €/m2.\nSi tenim en compte que quasi la meitat de la població a Barcelona viu en regim de lloguer, un 42% i que d’aquesta un 44% dedica més del 40% dels ingressos al pagament de l’habitatge, ens resulta que gairebé un quart de la població de la capital catalana està sent desposseïda i empobrida.\nAterrant les dades a la vida real significa, que la meitat dels treballadors de Catalunya, cobren al mes menys de 1200 € nets. I si analitzem la «bretxa» salarial de la dona, aquesta xifra baixa a un 1040€. Que a la capital on resideix la meitat de la població, un 60,9% dedica més del 40% dels ingressos familiars al pagament de l’habitatge sigui lloguer o hipoteca. Això vol dir que mooolta gent viu amb moooolt poc per afrontar les despeses quotidianes i que molts altres s’estan forrant a la nostra cara. No és possible que un treballador a jornada completa no es pugui mantenir a si mateix.\nEls beneficis empresarials s’han doblat en els últims 6 anys mentre que els salaris s’han estancat. El 10% de la població més rica d’Espanya acumula el 57% de la riquesa i l’1% més ric acumula un quart de la riquesa del país. Es pot dir més alt però no més clar, ens estan robant a la cara. La gran lliçó històrica, és que l’única manera de revertir la pobresa de les classes treballadores i la usura dels poderosos és l’organització de base. Aquells que no tenim res més que les nostres mans i el nostre cap per sobreviure, necessitem el sindicalisme laboral a la feina i la unió dels llogaters a l’habitatge. Aquesta ha de ser la nostra pinça als que s’aprofiten de nosaltres dia rere dia.\n*Dades extretes de IDESCAT, Departament d’Estadística i Difusió de Dades i l’informe d’Intermón Oxfam 2017.\nText publicat originalment a la Revista Catalunya.\nBy irumonerin caminant cap a un nou mon 24 febrer, 2019 843 WordsDeixa un comentari


Els del mam recuperen actes del passat per les noces d'argent - somMollet\nEls del mam recuperen actes del passat per les noces d'argent\nLa colla torrada encara no ha volgut fer pública quina serà la temàtica d'enguany però asseguren que tindrà relació amb l'efemèride de l'aniversari de les colles\nDimarts, 13 d'agost de 2019 | 09:05h\nDe la mateixa manera que els morats, els torrats també tindran molt present la celebració del 25è aniversari de les colles. "Serà una festa major dedicada a rememorar els actes que hem fet durant aquests 25 anys i sobretot a recuperar aquells que eren interessants i s'havien deixat de fer", explica Aitor Millán, el seu cap de colla, a la presentació de la festa major. "A més, tindrem cinc activitats més que l'any passat amb la intenció que sigui més participativa que mai i que tothom en gaudeixi".\nEls nous actes seran l'Aiba la ostia amb Txacolí –un sopar temàtic al Mercat Vell–; el Torraestàtues –que consistirà en vestir les estàtues de la ciutat de color torrat– i la Sardinada amb Jam Session –el clàssic sopar torrat que es desplaça al carrer, concretament a la Plaça de l'Artesania, i que inclourà música en directe.\nD'altra banda, es recuperarà la subhasta torrada, que feia uns anys que s'havia deixat de fer, i el concurs de videojocs inclourà una secció retro. Pel que fa al torneig de pàdel, que com és habitual es disputarà al Club de Pàdel Can Prat, enguany comptarà amb la possibilitat d'accedir a la piscina per un preu popular.\nEls torrats no han volgut fer pública quin serà el centre d'interès d'aquesta edició, però Millán va assegurar que "tindrà relació amb l'efemèride dels 25 anys". Aquesta és rellevant en activitats com el Torraparc, que estarà ambientat en aquesta temàtica.\nLíders del repte de les colles\nDes de l'any 2007, els Torrats lideren el repte de les colles. Però la superioritat aconseguida fins el 2015, quan van doblar en puntuació als Morats –12 triomfs a 6–, s'ha vist reduïda després de les dues victòries consecutives dels de la teca –la competició es va suspendre el 2017 a causa dels atemptats de Barcelona– i aquesta edició es presenta clau per veure si la dinàmica tindrà continuïtat o les dues ensopegades torrades només hauran estat una excepció en el seu domini dels últims 13 anys.\nLes coses no sempre van ser així. Les quatre primeres edicions del repte de les colles, les pertanyents al període 1997-2000, se les van emportar els morats. Però la reacció torrada no es va fer esperar i van contrarestar la ratxa amb quatre triomfs consecutius.\nLes colles tornen a reclamar a l'Ajuntament un espai permanent\nLes colles molletanes insisteixen a demanar a l'Ajuntament un local. De fet, al juliol va fer un any que el consistori va aprovar una moció –amb els vots a favor d'Ara Mollet, Canviem i PDeCAT i les abstencions del PSC, PP i Cs– que precisament demanava al govern un espai permanent a la ciutat per a Morats i Torrats. Sobre aquest tema, el cap de colla torrat apunta: "Per desgràcia, tenim la Santa Teca i el Moll Fer en espais no visibles, quan són dues icones de la ciutat que haurien d'estar visibles per a tothom".\nEn aquest sentit, el cap de colla morat assegura que "les colles de Morats i Torrats són patrimoni de la ciutat i haurien de tenir un lloc digne on poder-se veure representades durant tot l'any". I afegeix: "Necessitem un lloc on preparar materials, on guardar els nostres estris, on carregar i descarregar amb tranquil·litat, on poder fer reunions, on la ciutadania pugui venir a parlar amb nosaltres i comprar marxandatge fora dels actes. És una reivindicació per la qual portem molts anys lluitant i hi seguirem lluitant". A poder ser, també demanen que aquests locals no tinguin problemes de llum i d'humitat, com passa actualment. Esperen que l'aniversari porti la bona nova.


Messi, màxim golejador de les cinc grans Lligues\nL’argentí supera en un gol Cristiano Ronaldo i recupera la posició capdavantera després del seu gol contra la Reial Societat\nEl gol de penal de Lionel Messi contra la Reial Societat ha valgut tres punts... i també una nova fita per a l’argentí. El 10 blaugrana suma ara 438 gols a la competició de Lliga i recupera la primera posició històrica com a màxim golejador a les cinc grans Lligues europees, superant en un el portuguès Cristiano Ronaldo (437).\nEl futbolista argentí, flamant MVP de la Lliga del mes de febrer, liderava aquesta taula fins al 25 de gener passat, quan Cristiano Ronaldo va prendre-li aquesta primera posició amb un gol contra el Nàpols. Ara, sis setmanes després, Messi ha recuperat la posició capdavantera amb un gol decisiu des dels onze metres. Per darrere de tots dos, molt allunyats, queden els històrics Jimmy Greaves (366), Gerd Müller (365) i Steve Bloomer (314).\n16 gols contra la Reial Societat\nAmb aquesta diana, Messi ja ha participat en 25 gols en 24 partits contra la Reial Societat. Suma 16 gols i nou assistències contra el conjunt basc, al qual encara no havia batut amb Imanol Alguacil a la banqueta.\nDe fet, Messi és el jugador de tota la Lliga que més punts assegura per al seu equip. Amb la seva diana contra la Reial Societat, Messi ja ha donat 25 punts al Barça, gràcies als 31 gols –entre gols i assistències– en què ha participat aquesta temporada.


Altai (tribu) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nAquest article tracta sobre el grup humà. Vegeu-ne altres significats a «Altai».\naltai meridional i rus\nBurkhanism (en) , Shamanism (en) , tengrianisme, cristianisme ortodox i budisme tibetà\nEls altais foren una tribu turquesa que poblava antigament el massís de l'Altai. Eren cristians i una part xamanistes, però no hi havia musulmans, tot i que se sap que tenien alguns contactes amb l'islam\nDesprés del 1874, però sobretot al segle xx, es va començar a fer servir el nom altaic per designar al grup humà dels turcomongols. La proposta fou de M. A. Castrén. El seu nom antic era turanis o turanians que havia inventat F. Max Müller. Un nou concepte més ampli fou el d'uraloaltaics, que comprenia als pobles turcomongols i altres com els nenets, els finougrians i els tungusos.\nActualment s'aplica el nom també als parlants de la llengua altai.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Altai_(tribu)&oldid=26486624»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 feb 2021 a les 01:40.


Portes Obertes Virtual – PFI – Institut Guillem Catà\nPROGRAMA DE FORMACIÓ I INSERCIÓ DE FUSTERIA I INSTAL·LACIÓ DE MOBLES\nÉs un programa adreçat als joves entre 16 i 21 anys, que hagin deixat l’educació secundària obligatòria (ESO) sense obtenir-ne el títol. Té una durada d’unes 1000 h i alterna mòduls de Formació Professional de l’especialitat de Fusteria i de Formació General (preparació per les proves d’accés a cicles).\n– Muntador/a de productes d’ebenisteria i de mobles de fusta.\n– Muntador/a d’envasos/embalatges de fusta.\n– Acabador/a de mobles de fusta.\n– Polidor/a-envernissador/a de parquet.\n– Envernissador/a-lacador/a d’artesania i moble de fusta.\n– Operador/a de tren d’acabat de moble.\n– Embalador/a-empaquetador/a-etiquetador/a a mà.\n– Tapisser/a de mobles.\nQue volem destacar\nÉs una via que permet:\nIncorporar-se de nou al sistema educatiu per continuar estudis de formació professional.\nFormar-se per accedir al mercat de treball.\nMetodologia activa i 180 hores de pràctiques en empreses\nProjectes innovadors aplicats en entorns reals


Del 17 d'abril de 2021 al 8 de maig de 2021.\nUna experiència musicovisual immersiva per als més petits Una joguina escènica en la qual els músics dialogaran amb il·lustracions, ombres i audiovisuals per descobrir els elements més bàsics d’una peça musical. Transformarem el Foyer del Liceu per oferir una experiència musicovisual immersiva en la qual els més petits es veuran físicament envoltats d’acords i arpegis.\nDel 5 de desembre de 2020 al 30 de desembre de 2020.\nLa Traviata, el grandiós melodrama de Verdi torna al Liceu amb la direcció d’escena de David McVicar. La traviata destaca per l’enfocament realista: la història de Violetta, al llit de mort, evocant com a flashback la seva vida de cortesana. Una exaltació a la vida i a les virtuts humanes com ara la generositat, la compassió i el sacrifici pels altres, que […]


Neymar i Álvaro, al final sense sanció - La República Esportiva\nNeymar i Álvaro, al final sense sanció\nLa Comissió de Disciplina de la Lliga francesa no ha trobat cap prova prou evident\nNeymar s'encara amb Álvaro González, de l'OM, acusant-lo de racista\nHi ha un principi en la justícia que diu que, si no està clar, s’ha d’absoldre. És allò del “dubte raonable” i, malgrat la quantitat de vídeos que s’han vist de l’enganxada entre el davanter del PSG i el defensa de l’Olympique de Marsella, malgrat els especialistes en lectura labial (que tenien problemes en saber si els insults havien estat en castellà, portuguès o francès) aquest episodi ha quedat en res.\nDues entrades vàrem fer-ne:\n– Neymar acusa Álvaro de racisme\n– [VÍDEO] Les imatges de l’enganxada…\nNi racisme, ni xenofòbia, ni calbots, ni fer-ho veure. Tant de bo que altres justícies apliquessin aquesta fórmula de la presumció d’innocència, que les coses anirien molt millor i no hi hauria tanta gent innocent a la presó ni cap inhabilitació per bestieses. Perdoneu, que me n’he anat del tema. Així doncs, nosaltres acabem sense tanta barreja d’idiomes, clar i català: “Molt soroll per no res”, que de fet és la traducció de l’obra shakesperiana “Much a do about nothing”.


CPT Estel: de maig 2013\nS’ha iniciat el procés de preinscripció i matrícula\nAquests dies s’ha iniciat el procés de preinscripció i matrícula dels alumnes pel curs 2013-14. Aquest curs hi haurà 9 baixes d’alumnes del centre. La majoria d’aquestes baixes són de nois i noies que acaben l’etapa de transició a la vida adulta. També hi ha una alumna que torna a l’escola ordinària. La previsió de matrícula pel curs vinent és de 9 alumnes. Els alumnes són de diverses edats (infantil, primària i secundària). Es preveu, doncs, que la matricula pel curs vinent sigui de 96 alumnes.\nPublicat per L'ESTEL a 7:00 Cap comentari:\nHa sortit publicata l’ORDRE ENS/76/2013, de 30 d’abril, per la qual s’estableix el calendari escolar del curs 2013-2014 per als centres educatius no universitaris de Catalunya. El calendari escolar estableix, entre altres aspectes, l’horari que han de seguir els centres, les dades d’inici i finalització del curs, els períodes de vacances i els dies festius. El curs començarà el dia 12 de setembre i finalitzarà el 20 de juny. Podeu consultar el calendari del curs 2013-14 en el següent link.\nPublicat per L'ESTEL a 6:58 Cap comentari:\nMatinal de diumenge per la Ruta dels Molins\nContinuant amb el projecte d’oci engegat per l’Estel amb els alumnes d'ETVA, el diumenge dia 12 de maig es va fer una altra sortida. Una caminada per la “Ruta dels Molins” on es va poder gaudir d’una matinal assolellada i tranquil·la. Tan els alumnes com els acompanyants que van assistir-hi, van quedar molt satisfets i fan una molt bona valoració de la sortida.\nEsperem tornar-ho a repetir ben aviat!!\nPublicat per L'ESTEL a 6:26 Cap comentari:\nEl rol dels centres d’educació especial a Catalunya: Perspectives de futur.\nEn l’últim número de la revista Siglo Cero es publica un article sobre el rol dels centres d’educació especial a Catalunya. Des d’una perspectiva d’un sistema educatiu inclusiu el treball planteja la necessitat de definir quin és el paper i la funció que han de complir aquests centres. Per aquest motiu, la recerca explora les pràctiques actuals dels centres d'educació especial de Catalunya en relació al suport que proporcionen a les escoles ordinàries. Així mateix, intenta identificar el paper que poden desenvolupar aquests centres en el marc d'una escola inclusiva i, finalment, planteja propostes de millora . Per dur a terme l'estudi, es va administrar una adaptació del qüestionari "The Future Role of Special Schools" a tots els centres d'educació especial de Catalunya. Els resultats indiquen que els centres d'educació especial segueixen mantenint un nivell elevat d'alumnes escolaritzats, així com una relació propera amb els centres ordinaris de la zona. De la mateixa manera, els equips de professionals manifesten posseir un ampli conjunt de fortaleses. Un dels reptes actuals més important és el canvi de funció del centre d'educació especial. Les conclusions de l'estudi se centren en les prioritats i propostes de desenvolupament i millora per al futur.\nPublicat per L'ESTEL a 0:58 Cap comentari:\nEls alumnes de 5è de l'escola Dr. Salarich de Vic, donen una part dels beneficis del seu projecte d'emprenedoria a l'Estel.\nEls alumnes dels dos cursos de 5è de primària de l’escola Dr. Salarich de Vic han portat a terme, durant aquest curs, un projecte d’emprenedoria. Aquest projecte ha consistit en la creació de dues cooperatives i en el disseny, desenvolupament i venda de dos productes. Concretament, han dissenyat i elaborat baldufes i guardioles. Els mateixos alumnes han sigut els responsables de tot el procés de creació de les cooperatives i dels productes seleccionats. Dilluns passat van presentar el seu projecte a les dues entitats que els alumne han seleccionat per destinar una part dels beneficis de la venda dels productes que han establert, la Creu Roja i l’Estel. Per part de l’Estel hi va assistir el seu director, Josep Font. El dia 4 de juny els alumnes de 5è vendran els seus productes a la Plaça del mercadal de Vic, davant del bar Sport.\nPublicat per L'ESTEL a 7:05 Cap comentari:\nSortida del 2on Trimestre\nEl dimarts dia 30 d'Abril els alumnes d'Infantil, Primària i Secundària van anar d'excursió.\nEls alumnes d’Infantil i Primària I van anar a passar el dia al zoo. Quan van arribar, primer de tot van esmorzar i van anar a veure l’espectacle de dofins, els hi va agradar molt. Després van fer el recorregut pel zoo, en el qual van veure els lleons, elefants, girafes, etc. Van dinar i al cap d’una estoneta els va recollir l’autobús. Tot i la por de la pluja, va fer molt bon dia.\nEls alumnes de Primària II i Secundària van anar a l’IMAX de Barcelona. Després d’esmorzar van veure la pel·lícula WILD OCEAN 3D: Oceà Salvatge. Van gaudir veient el reportatge on hi apareixien molts dels animals submarins més increïbles que existeixen al nostre planeta. Després van anar a dinar al Mc Donald’s i abans de marxar van poder fer un gelat.\nPublicat per L'ESTEL a 5:52 Cap comentari:\nTots els alumnes de l’escola van participar a la festa de Sant Jordi. Al matí ens vam organitzar i els alumnes de tots els cicles van sortir a vendre roses. Teníem tres parades, una al davant de l’escola, l’altre al carrer de Gurb i l’altre a la benzinera de l’àrea Vic. També vam poder fer un recorregut per les paradetes de roses i llibres de la ciutat. Es van vendre totes les roses i els diners obtinguts es destinen per les colònies d’aquest curs.\nA la tarda vam fer una activitat artística a càrrec de Jordi Lafon, en que consistia en pintar un drac gegant participant-hi tots els alumnes. Vam acomiadar la diada fent un berenar especial i amb música i ball al pati.\nPublicat per L'ESTEL a 5:51 Cap comentari:\nEl rol dels centres d’educació especial a Cataluny...\nEls alumnes de 5è de l'escola Dr. Salarich de Vic,...


La Fundació Surt rep el Premi Solidaritat 2009 - Fundació Surt\nLa Fundació Surt rep el Premi Solidaritat 2009\nEl jurat de l’Institut de Drets Humans de Catalunya ha decidit atorgar el Premi Solidaritat 2009 a Surt, Fundació de dones. Fundació Privada, “en reconeixement a una entitat que treballa des de fa més de 16 anys per la inserció laboral de les dones, especialment aquelles que es troben en situació de major vulnerabilitat per la seva situació econòmica, social, cultural o personal”.\nOnze candidatures s’havien presentat en aquesta 23a edició d’un premi tan important, la majoria procedents de persones i entitats catalanes, que havien proposat tant a individus com a entitats que treballen per la promoció i defensa dels drets humans. També s’havien rebut propostes d’altres llocs d’Espanya i d’Amèrica Llatina.\nAquest any, el jurat de la institució catalana ha decidit reconèixer “el treball de la Fundació Surt. un projecte global, innovador i enfocat a la transformació social, basat en el treball personal de cada dona”.\nEl comunicat de l’IDHC sobre el premi remarca l’enorme ventall d’iniciatives i serveis que ofereix la Fundació Surt enfocats a les dones treballadores i al foment de l’equitat de gènere: “Les nombroses activitats, programes i serveis de la Fundació contribueixen a l’equitat entre homes i dones en tots els àmbits i a millorar les condicions de vida de les dones, especialment a l’àmbit laboral”.\nL’acte de lliurament es farà el dia 9 de febrer a les 19 hores al Parlament de Catalunya, en un acte públic en el qual es lliurarà a Surt una obra de l’escultor Jaime de Córdoba, especialment concebuda per aquest premi, i una placa commemorativa.\nEl jurat de la 23a edició està format per les següents persones: David Bondia Garcia, director de l’IDHC i professor de Dret Internacional Públic a la Universitat de Barcelona; Francesc Mateu, president de la Federació Catalana d’ONG per al Desenvolupament; Arcadi Oliveres , president de Justícia i Pau i professor d’economia de la Universitat Autònoma de Barcelona; Eulàlia Pasqual, presidenta de la Federació Catalana d’ONGs pels Drets Humans; Argelia Queralt, membre de la junta directiva de l’IDHC i professora de Dret Constitucional de la Universitat de Barcelona; Jaume Saura Estapà, president de l’IDHC i professor de Dret Internacional Públic a la Universitat de Barcelona; i Neus Sotomayor Rodríguez, presidenta de la Federació Catalana d’ONG per la Pau.\nL’Institut dels Drets Humans de Catalunya és una entitat independent que va néixer fa més de vint anys a Barcelona i que treballa en la sensibilització i la promoció dels drets humans, l’assessorament, i la formació en matèria de drets humans.\nPer accedir al comunicat que ha elaborat l’IDHC, consultin el següent link: