Rubalcaba assegura que el pacte de legislatura amb ERC està molt avançat\nEl portaveu del PSOE, Alfredo Pérez Rubalcaba, ha assegurat que les negociacions amb ERC per arribar a un pacte estable de legislatura estan molt avançades. En declaracions a Catalunya Ràdio, Rubalcaba també s'ha referit al pla de reforma de l'Estatut basc i ha retret al lehendakari, Juan José Ibarretxe, que hagi formulat una reforma desmarcant-se de la Constitució i el consens. Segons Rubalcaba és precisament això el que l'allunya de la reforma de l'Estatut que es prepara a Catalunya.\n14/01/2005 - 00.00 Actualitzat 14/01/2005 - 13.09\nEl portaveu del PSOE al Congrés dels Diputats, Alfredo Pérez Rubalcaba, ha declarat que el lehendakari, Juan José Ibarretxe, s'oblida de dos punts fonamentals quan esgrimeix la reforma de l'Estatut de Catalunya per donar validesa al procés basc, que serien "la Constitució i el consens". Rubalcaba ha acusat el lehendakari d'haver fet un Estatut "que exclou una part substancial del poble basc i que ignora la Constitució". A més, segons el portaveu socialista, considera que el pla presentat per Ibarretxe és electoralista perquè "és un pla pensat per obtenir vots de Batasuna i aconseguir així la majoria absoluta". Rubalcaba considera que si Ibarretxe hagués tingut la intenció de resoldre els problemes d'Euskadi, "hagués començat parlant amb els que realment pateixen problemes de violència i amb aquella part del poble basc que no se sent nacionalista i que se sent còmode amb l'actual Estatut de Gernika". El portaveu socialista al Congrés també ha parlat de les negociacions que el seu grup està duent a terme amb ERC de cara a arribar a un pacte estable de legislatura. Rubalcaba s'ha mostrat optimista i ha declarat que les negociacions estan "força avançades" amb els republicans. "Porten nou mesos treballant junts i les coses han funcionat raonablement", ha explicat.\nCarod condiciona un pacte de legislatura amb el PSOE a l'acceptació de l'Estatut sense retocs\nRubalcaba: "Les negociacions amb ERC estan molt avançades"


Viatge a les clavegueres de la banca / FELIP ARIZA\nLes escoltes del BBVA i Villarejo fan aflorar les qüestionables relacions dels grans bancs espanyols amb el poder polític\nDivendres, 25 de novembre del 2011. Un grup d’homes molt selecte creua l’Atlàntic en un jet privat. Són els directors dels principals diaris d’Espanya. L’aparell vola cap al Brasil per veure l’última cursa de la temporada de Fórmula 1. Els afortunats viatgers es desplacen convidats per Emilio Botín, l’avui difunt i aleshores totpoderós president del Banco Santander. Eren allà, a milers de metres d’altitud, quan a Madrid saltava una notícia sonada: l’últim consell de ministres de Zapatero, derrotat a les eleccions, indultava el banquer Alfredo Sáenz, conseller delegat del Santander. Botín culminava així un històric pols a la justícia per beneficiar el seu braç dret i feia una veritable exhibició del que és el poder financer.\nAquell indult en ple vol és potser l’exemple més descarnat de la incontinència dels grans banquers espanyols a l’hora d’imposar el seu criteri. De fet, de la mateixa manera que els dos grans partits espanyols, el PSOE i el PP, han vist la seva imatge i trajectòria marcades per infinitat de casos de corrupció des dels anys 90 fins als nostres dies, els dos colossos de la banca espanyola, Santander i BBVA, s’han acostumat a lligar el seu nom a tota mena d’escàndols. El més recent els ha esquitxat a tots dos d’una tacada i té a veure amb l’omnipresent excomissari José Manuel Villarejo.\nSegons el degoteig de documents que han anat publicant en les últimes setmanes El Confidencial i Moncloa.com, el BBVA va contractar l’any 2005 el controvertit expolicia, un fet que el banc ja ha reconegut. Ho va fer, doncs, sota el ferri mandat de Francisco González, que ha sigut durant dècades un dels presidents més poderosos i temuts de l’Íbex-35. I ho va fer per una raó: per saber qui estava darrere de l’intent de Sacyr de prendre el control del banc i derrocar-ne el president.\nEl mètode utilitzat per Villarejo ja s’ha fet servir en molts altres escàndols: les escoltes il·legals. Però l’excomissari ho va fer amb una contundència inusitada. Segons la documentació que va enviar al seu interlocutor al banc (el responsable de seguretat), Villarejo va investigar per encàrrec del BBVA empresaris com Juan Abelló i les cúpules del govern Zapatero, de Sacyr, del grup Prisa, de la CNMV i fins i tot de la Casa del Rei.\nEl BBVA va espiar Joan Carles I a través de Villarejo\nLes informacions aparegudes han desencadenat un escàndol, pel què, pel qui i per un factor extra: l’estil típicament barroer de Villarejo, que està ara en presó preventiva tot i les seves reiterades amenaces de destapar l’olla. “Em fa gràcia quan es parla d’ell com si fos un superpolicia; a mi em recorda Torrente, fins i tot físicament i per la manera com parla”, explica el veterà periodista Mariano Guindal a l’ARA. Sobre la metodologia Villarejo, és clar: “Grava a tothom des de fa dècades; un dia en un sopar la meva dona em va fer gestos per avisar-me que Villarejo m’estava gravant, de manera que li vaig dir: «No em fa res, ja pots posar la gravadora sobre la taula» -recorda Guindal-. I el que explica i el que passa de veritat no són ben bé el mateix”.\nEl que no se li pot discutir a Villarejo és la seva dedicació. En el cas BBVA va espiar fins a 15.000 trucades, i les informacions han tret a la llum que entre els objectius de la seva investigació hi havia el rei Joan Carles I, per saber si avalava l’operació de Sacyr. També s’ha sabut que va intentar desestabilitzar l’aleshores ministre Miguel Sebastián enviant missatges en nom seu a un presumpte amant cubà, i que va fer seguiments al vicepresident de la CNMV, Carlos Arenillas.\nEl BBVA es distancia de González pel cas Villarejo\nAssumptes “deplorables” si fossin certs, segons l’adjectiu que fa servir el nou president del BBVA, Carlos Torres. Assumptes que preocupen al Banc Central Europeu i que han suposat que el jutge que els investiga hagi obert una peça separada. Assumptes que, segons diversos analistes, podrien explicar que Francisco González, Efegé per a les elits de l’Estat, abandonés el banc abans d’esgotar el mandat. Cal recordar que González havia canviat dues vegades els estatuts del banc per perpetuar-se en el càrrec. A cada ocasió va acomiadar, a més, el conseller delegat que hi havia.\nEfegé, de fet, ja va arribar a la presidència del BBVA en un moviment en què política i justícia van intervenir. El directiu, que mai no havia sigut banquer, havia entrat al banc de la mà de Manuel Pizarro (després famós president d’Endesa), del cercle d’escollits d’Aznar i de la seva mà dreta econòmica, Rodrigo Rato, avui a la presó. Quan va culminar la fusió entre el Banco Bilbao Vizcaya i Argentaria, el president del banc biscaí, Emilio Ybarra, li va confessar que l’entitat tenia fons opacs en un paradís fiscal. “Efegé ho va explicar al jutge i ell, que era banquer per carambola i per amistats polítiques, va aconseguir que Rato li prengués al PNB el control del segon banc del país”, explica Guindal. “Això el va convertir de per vida en un traïdor per a la resta de banquers: no havia respectat el codi dels banquers, i a més per raons polítiques”, afegeix.\nLa història negra del banquer gallec, jubilat ara amb una pensió de 80 milions, no s’atura en la seva aliança amb el PP per expulsar els bascos del BBVA, ni en la contractació de Villarejo, ni en la seva intensa ambició pel càrrec ni en la difícil relació amb els banquers del seu i d’altres bancs (un alt executiu va posar paraules amb aquesta cruesa al sentiment general que hi ha al sector: “Efegé és un bon tipus. L’únic problema és que no li agraden les persones”).\nEl seu expedient té una altra zona de tenebres. González va vendre el 1995 la seva pròpia societat d’inversió, denominada de manera poc sorprenent FG Valores, a Merrill Lynch. L’operació es va tancar per 71 milions i el banc nord-americà hi va trobar un forat de 4,8 milions. La CNMV, en el que es va interpretar com a part de l’operació per fer caure González en benefici de Sacyr, va començar una investigació en què resultava clau una auditoria que s’havia fet de FG Valores. Però només hi havia una còpia del document, que era en unes oficines de Deloitte a l’edifici Windsor de Madrid. Si s’haguessin trobat podria haver suposat la caiguda d’ Efegé, perquè el Banc d’Espanya imposa com a norma als banquers que siguin “honorables” (i, per tant, no poden tenir cap condemna). Doncs bé, només tres setmanes després que s’anunciés la investigació el Windsor es va incendiar. El foc encara avui aixeca dubtes per la manera com es va produir, pel xoc de versions entre experts i per unes imatges que suggerien que en ple incendi apareixia una misteriosa figura passejant-se. I hi ha una última casualitat: “Villarejo va fer un curs de peritatge d’incendis”, explica Guindal. El cas Windsor sempre ha alimentat les especulacions de les ments més malpensades de la capital espanyola.\nTot plegat explica per què la relació de Villarejo amb el BBVA és una sorpresa relativa. Però si el cas ha revelat alguna veritable bomba informativa, és, sens dubte, la transcripció d’una conversa entre la vicepresidenta del govern Zapatero, María Teresa Fernández de la Vega, i un executiu del Banco Santander. Segons s’hi llegia, De la Vega va dir-li el següent: “M’explica Miguel [Sebastián] que Emilio [Botín] està preocupat pel seu tema [...] Digue-li que ja està parlat i no hi haurà problemes... encara que ja saps com són en aquell ministeri”. La conversa feia referència al cas de les cessions de crèdit, pel qual ja s’havia obert judici oral contra Botín. I tot i que veus coneixedores del cas plantegen la hipòtesi que la transcripció podria ser un invent de Villarejo, sí que sabem el que va acabar passant en el cas.\n¿Què eren les cessions de crèdit? Operacions en les quals es transmetia un dret de crèdit i que va dur a terme el Santander entre 1987 i 1991 per valor de 2.400 milions d’euros -per la seva opacitat fiscal, portaven implícita una elusió d’impostos-. Botín i tres dels seus principals directius van ser imputats el 2002. Després d’anys de procés, el cas va ser admès a tràmit i es va cridar a declarar Botín. Segons va publicar la premsa de l’època, el financer es va enfurismar i va demanar a Rodrigo Rato, ministre d’Economia, el cessament del magistrat i el fiscal del cas. Curiosament, totes dues coses es van donar. La magistrada que va heretar el cas va aconseguir fer seure els acusats al banc malgrat l’oposició del nou fiscal i de l’Advocacia de l’Estat.\nPerò el gran escàndol encara havia d’arribar. El judici no es va arribar a celebrar per una controvertida drecera legal: es va decidir que no es pot jutjar un acusat a petició de l’acusació popular si no ho demanen també el fiscal o l’acusació particular (que en aquest cas, no existia). Aleshores la Fiscalia va acabar posant-se al costat de l’Advocacia de l’Estat i de la defensa de Botín, i l’acusació popular -segons alguns mitjans, després de rebre 15 milions d’euros en un acord privat- també va canviar d’idea: havia nascut la doctrina Botín. Una doctrina que després s’ha deixat d’aplicar.\nNo era la primera vegada que el Santander sortia d’un procés judicial enmig d’un enorme escàndol. El cas és que el tema es va acabar resolent amb un indult mentre un selecte grup de directors de mitjans sobrevolaven un altre escàndol que tenia un origen també poc edificant. Alfredo Sáenz, aleshores a Banesto, havia presentat una denúncia falsa per recuperar un deute de 3,6 milions d’euros aprofitant la xarxa d’extorsió a empresaris muntada pel jutge corrupte Lluís Pascual Estevill. Després d’un interminable procés, el Suprem va sentenciar el 2011 en contra del banquer, ja conseller delegat del Santander, que veia com s’evaporava l’“honorabilitat” que el Banc d’Espanya exigeix als banquers per exercir el seu ofici.\nEren els temps en què Botín es feia fotos en les seves trobades en privat amb Zapatero, temps en què el Santander concedia crèdits milionaris al PSOE i préstecs personals al president del govern, temps que van acabar en l’indult de Sáenz. Tan gros va ser l’escàndol que el 2013 el Suprem va declarar il·legal l’indult concedit in extremis per l’agonitzant govern socialista.\n“En qüestions de banca, l’experiència demostra la influència de les entitats, independentment del govern”, lamenta Fernando Herrero, secretari general d’Adicae. El president de l’entitat, Manuel Pardos, insisteix que “la banca controla aquí la vida dels ciutadans fins a un nivell que a Europa és impossible”. Mariano Guindal escolta amb desconcert la pregunta de l’ Emprenem sobre si els bancs imposen la seva voluntat a governs i institucions. “Coi, això és de domini públic!”, exclama. “La relació entre banquers i polítics ve de Franco”, explica. “Els banquers li van donar suport unànimement i això els va donar barra lliure: les set grans entitats es veien periòdicament i posaven les normes; era un escàndol, un monopoli”. Guindal també apunta una pràctica molt estesa: “Un banc donava un crèdit a un partit, el partit no pagava, el banc el passava a morós i finalment el deute s’anul·lava”, diu, i recorda que només el Partit Comunista ha evitat els crèdits dels grans bancs. Se suma a aquest diagnòstic Manuel Conthe, president de la CNMV en l’època en què Villarejo va espiar la institució a instàncies del BBVA. L’economista destaca com a escàndols que ha presenciat “l’indult a Sáenz, tot un desafiament al bon criteri”, o “la forma com Francisco González va aconseguir descavalcar un grandíssim banquer com Pedro Luis Uriarte, amb un Banc d’Espanya indegudament beligerant”. Conthe recorda també “l’òpera bufa” que va representar Esperanza Aguirre volent col·locar Ignacio González a Bankia, però creu que els temps han canviat. “Avui, el Banc d’Espanya i la CNMV tenen al capdavant professionals d’enorme prestigi i aliens a la política”, assegura, i destaca també com a bona notícia el fet que “un professional com [José Ignacio] Goirigolzarri”, curiosament defenestrat per González al BBVA, estigui avui en una entitat amb majoria de l’Estat com és Bankia.\nPotser el seu optimisme és prematur. En el sector, l’autocrítica segueix sent ciència-ficció. Cal recordar que fa només dues setmanes Efegé declarava a El País Semanal el següent: “Oposar-me a les males pràctiques i a la corrupció ha definit la meva presidència”. Tampoc el difunt Botín va fer autocrítica en el seu dia en el cas Sáenz: “És el millor conseller delegat de la banca i ha prestat serveis importantíssims al sistema financer espanyol”.\nI molt recentment, l’any 2017, just després de la celebració del referèndum de l’1-O, el govern de Rajoy, per mediació de l’ara vicepresident del BCE Luis de Guindos, va fer un decret llei a mida que permetia a CaixaBank endur-se la seu a fora de Catalunya sense necessitat de celebrar una junta general d’accionistes, com fins aleshores dictava la normativa.\nÉs el poder de la banca, un poder obvi i silenciós que de tant en tant salta a les portades dels diaris per recordar a la societat l’existència d’un submon, el de les clavegueres bancàries.


Ampliació del tractament de residus líquids - Peinaje\nAmpliació del tractament de residus líquids\nAlbert Custodio–instal·lacions– 04/06/2018 19/07/2021\nPEINAJE DEL RIO LLOBREGAT, S.L.U. ha obtingut recentment la resolució per part del Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya, que amplia significativament l'oferta per el tractament de residus líquids per evaporació.\nD'aquesta manera, es completa un llarg procés tècnic i administratiu que ha suposat un considerable esforç per a l'empresa i que permet assolir uns objectius de qualitat i sostenibilitat, millorant l'oferta de serveis al client i una major protecció del medi ambient en tots els aspectes :\nminimització dels olors emesos\ndisminució considerable dels residus generats\nUn dels principals operadors per el tractament de residus líquids\nEn definitiva, s'autoritzen els canvis necessaris en les instal·lacions i procediments a l'establiment per aconseguir una major productivitat amb un menor impacte ambiental en tots els aspectes.\nD'aquesta manera, PEINAJE DEL RIO LLOBREGAT, S.L.U. es postula com un dels principals operadors de Catalunya per al tractament de residus líquids amb els màxims estàndards de qualitat i de sostenibilitat.\nTractament d’efluents industrials eco-innovador


El Coliseum, l’escenari del “no donem per a més” de Quique\nQuique Sáncehez Flores va certificar el seu divorci amb la plantilla al Coliseum\nDesprés de caure per la mínima l'any passat, Quique Sánchez Flores va evidenciar el seu divorci amb el vestidor: "Ens mirem al mirall i veiem que potser no donem per a més"\nPrimer va ser Ben Yedder i després Stuani. Tots dos, en aquest ordre, han aconseguit submergir l’Espanyol en la primera ‘mini crisi’ del curs. Si bé és cert que l’equip de Rubi no ofereix símptomes preocupants de defalliment, també ho és que els blanc-i-blaus veuen com es rebaixa el suflé europeu amb les primeres dues ensopegades consecutives de la temporada. El calendari, per si fos poc, fa pujada. Getafe, Barça, Betis i Atlètic de Madrid s’interposen ara al camí d’un Espanyol que necessita més que mai tornar a aferrar-se a la bona dinàmica que va mostrar durant els primers partits.\nPer això mateix, doncs, és de màxima prioritat trencar tota mala astrugància al sempre complicat Coliseum Alfonso Pérez. Els blanc-i-blaus visitaran el feu madrileny sent conscients que no hi guanyen des del 2013 i, per més inri, sabent que un dels gols que va donar el triomf aquell any va anar a càrrec de l’ara controvertit i assenyalat Cristian Stuani.\nL’escenari de la claudicació de Quique\nRubi tancarà el cicle a Getafe. Va ser al mateix Coliseum Alfonso Pérez on Quique Sánchez Flores va articular la frase que ara tothom recorda: “Estem veient quines són les nostres limitacions. Ens mirem al mirall i veiem que potser no donem per a més. Hem d’assumir la realitat i seguir empenyent, però jo a l’agost ja vaig preveure que la temporada seria complicada”.\nDoncs bé, la realitat està del tot assumida i aquest Espanyol, sense Gerard Moreno, Aarón, Navarro, Fuego i Jurado, es mira al mirall sense complexos i es veu cinquè a la taula. Ho fa, a més, amb una plantilla més curta i amb menys experiència, però amb un futbol que, de moment, dona els seus fruits i situa l’Espanyol on mai va ser capaç de situar-lo l’entrenador madrileny.\nEl maleït Coliseum\nL’Espanyol va caure l’any passat per la mínima a Getafe | EFE\nLa darrera vegada que l’Espanyol es va endur els tres punts de Getafe, Javier Aguirre s’asseia a la banqueta i l’equip lluitava per eludir el descens. L’estadística, però, ha estat molt negativa des d’aquell encontre. Amb permís de l’any que el club ‘azulón’ va passar a Segona Divisió, l’Espanyol només ha estat capaç de sumar-hi un punt en quatre visites. Més enllà d’un empat sense gols el curs 2013-14, l’Espanyol no ha estat capaç de capgirar el guió i ha encadenat tres resultats negatius: 2-1, el curs 2014-15; 3-1, la temporada 2015-16; i un 1-0 l’any passat.


El Quintet Montsant ofereix la seva única actuació de l’any a Centcelles – Ajuntament de Constantí\n17 juliol, 2019\tCultura\nLa tercera edició del Cicle de Concerts a Centcelles continua aquest dijous, 18 de juliol, amb l’actuació que oferirà el Quintet Montsant. Es tracta d’un concert únic i especial, i és que serà l’única actuació que aquesta formació, un quartet de corda i percussió, oferirà durant aquest any.\nEl Quintet Montsant és una formació integrada per destacadíssims músics d’arrels majoritàriament tarragonines que interpreten una col·lecció de músiques de marcada influència ètnica. Units per la idea que la música no té etiquetes i que cal apropar el repertori actual a l’espectador, el quintet presenta un concert atípic i desenfadat que mescla tradició i contemporaneïtat en el més pur estil segle XXI.\nDurant el concert a Centcelles presentaran l’espectacle Orient.cat, un programa que presenta un repertori format per obres de compositors contemporanis catalans i d’arreu del planeta on el fil conductor és l’orientalisme. Orient.cat mostra com els compositors es nodreixen d’elements com ara els ritmes d’amalgama, harmonia amb un fort regust modal i estructures pròpies del que s’ha conegut com a minimal- isme. També hi podem escoltar taques de flamenc, jazz i del llenguatge rítmic indi Konakol. Tots aquests elements, interpretats per el quartet de corda i la percussió, fan que el concert esdevingui una proposta amena, excitant i diferent per al públic ja habituat a la música de cambra.\nEl concert tindrà lloc al conjunt monumental de Centcelles, a les 20.30 h, amb entrada gratuïta\nII Torneig de Bitlles Catalanes Constantí 2019


Marius Grigonis ha exercit la clàusula per marxar de l’ICL Manresa | BAXI Manresa\nMarius Grigonis ha exercit la clàusula per marxar de l’ICL Manresa\nDijous 4 de Agost de 2016 a les 12:42\nL’aler lituà ha comunicat al club que es farà efectiu el pagament de la clàusula per poder fitxar per un altre equip. Marius Grigonis ha comunicat al Bàsquet Manresa que farà efectiva la clàusula per abandonar la disciplina de l’ICL Manresa. Hi ha una setmana perquè es faci efectiva la clàusula amb el Bàsquet Manresa. …\nL’aler lituà ha comunicat al club que es farà efectiu el pagament de la clàusula per poder fitxar per un altre equip.\nMarius Grigonis ha comunicat al Bàsquet Manresa que farà efectiva la clàusula per abandonar la disciplina de l’ICL Manresa. Hi ha una setmana perquè es faci efectiva la clàusula amb el Bàsquet Manresa.\nEl Bàsquet Manresa vol agrair públicament la professionalitat de Marius Grigonis durant les dues temporades que ha defensat els colors de la nostra samarreta. Alhora, li desitja molta sort en la seva carrera.


Viladecans estrenarà un documental que mostra el canvi climàtic a partir dels records de la gent gran - Món Sostenible\nViladecans estrenarà un documental que mostra el canvi climàtic a partir dels records de la gent gran\nEl clima està canviant, any rere any, a una velocitat major segons ens diuen els científics, basant-se sobretot en l'anàlisi de les dades registrades pels termòmetres i pluviòmetres. La memòria climàtica de la gent, però, és també una dada molt important a tenir en compte per comprendre millor la magnitud del canvi climàtic en què estem immersos, complementària a les dades objectives que ens donen alguns instruments meteorològics. Els relats de la gent gran, testimonis d'un clima diferent al que tenim en l'actualitat, són d'un gran valor científic i humà. Testimonis del Clima aporta, amb els seus records i vivències personals, com era el clima dels període 1940-1965 des d'una perspectiva diferent a la que ens donen els instruments científics; són vivències úniques, personals, que enriqueixen.\nL'estrena tindrà lloc el 18 de juny a Viladecans\nL'Ajuntament de Viladecans, amb la col·laboració de la Universitat de Barcelona, estrenarà el documental Testimonis del Clima, el 18 de juny, a les 18.30 hores, al Casal Barri de Montserratina. La presentació s'emmarca dins del Vilawatt de la Gent, un espai de trobada i aprenentatge obert a la ciutadania per conèixer temes relatius a la transició energètica i ecològica. Testimonis del Clima és un vídeo que forma part d'un treball divulgatiu realitzat per tècnics municipals i investigadors de la Universitat de Barcelona. L'estudi vol investigar les diferències de temperatures o fenòmens meteorològics entre l'actualitat i el passat, que demostren el canvi climàtic. La investigació se centra en el clima que va haver entre els anys 1940 i 1965, aproximadament. El resultat de la investigació es recull en aquest vídeo, a més d'una futura exposició i un programa formatiu per a les escoles de la ciutat.\nEn el documental, gent gran de Viladecans recorda com era la meteorologia durant els anys 1940-1965 i explica anècdotes i experiències relacionades amb el clima d'aquell temps. L'estudi també vol que la memòria climàtica d'aquestes persones no caigui en l'oblit, que la pugui conèixer la gent més jove de Viladecans i, alhora, contribueixi a millorar el coneixement i les implicacions socials i ambientals que el canvi de clima porta associades i que d'altra manera no les podríem conèixer.\nTeaser del documental Testimonis del clima


Una iniciativa que mostra les pautes de Women's Legacy: "Les nostres escriptores" - Women Legacy Project\nUna iniciativa que mostra les pautes de Women’s Legacy: “Les nostres escriptores”\nLes germanes Roig, Rosa i Manola, autora i artista respectivament, fa anys que treballen per a documentar a les moltes escriptores valencianes que han estat relegades a un segon pla o, directament, a l’oblit al llarg de la història. Aquest esforç s’ha materialitzat en un llibre editat per la Generalitat Valenciana i presentat el juny de 2021: “Les nostres escriptores: les veus oblidades de les lletres valencianes”.\nEscrita per Rosa Roig i il·lustrada per Manola Roig, aquesta obra és “un gran recurs educatiu per a visibilitzar el llegat literari d’autoria femenina. Destaca per la qualitat del seu contingut. A més a més, compleix amb les pautes que seguim des de Women’s Legacy i, per tant, també ens serveix com a referent per a aprendre com podem rescatar a aquelles dones que han aportat el seu coneixement per al desenvolupament de la humanitat en totes les àrees”, explica Ana López-Navajas, investigadora i coordinadora de Women’s Legacy.\nEl pròleg d’aquest llibre resumeix a la perfecció la motivació del treball exercit per Rosa i Manola Roig: “I com que el que és de llei no s’ha de deixar arrabassar, no hem de deixar-nos desposseir del talent de les valencianes –un talent que ens enriqueix col·lectivament– que existeix des de sempre, tot i els intents barroers d’ocultar-lo o minimitzar-lo. Els més de cinc-cents cinquanta noms de les valencianes que han escrit i publicat en àrab, llatí, castellà, valencià i gallec exigeixen atenció i proclamen la seua genealogia i la seua capacitat per a la creació. Ignorar-les és perpetuar un engany i empobrir el nostre patrimoni cultural”.\nD’altra banda, les germanes Roig han canalitzat el seu treball a través d’una exposició itinerant titulada “Nosaltres, les escriptores. Valencianes en el temps”, la qual presenta un catàleg de 450 escriptores valencianes amb l’objectiu d’”introduir la visió de gènere en els plans de promoció de la lectura que es dissenyen a les biblioteques i centres escolars i universitaris, alhora que intentem omplir el buit que ara mateix existeix a les històries de la literatura i als currículums escolars sobre l’obra de les escriptores valencianes”, com expliquen elles mateixes.Amb tot, des de Women’s Legacy no podem més que recomanar-vos que s’aproximeu al treball de Rosa i Manola Roig, així com al de tantes altres companyes que estan remant en aquesta mateixa direcció cap a la igualtat des de l’educació.


Tipus de parquets segons el to de la fusta: - decomat\nTipus de parquets segons el to de la fusta:\nCom escollir el to dela fusta:\nPer escollir entre tons de parquet clars o foscos hem de tenir en compte que les tonalitats clares amplien l’habitació, i que els tons foscos ho fan a l’inrrevès.\nSi tens un ambient que vols aprofitar al màxim la llum existent, hauras d’escollir sense cap mena de dubte un terra de parquet de color clar, ja que els colors clars reflexen la llum i pertant donen una sensació òptica de profunditat.\nPer lograr un efecte de sobrietat i d’amplitut haurem de combinar els parquets clars amb colors freds a les parets, i pel que fa als mobles podem optar per tonalitats fosques ja que el contraste serà molt positiu i equilibrat.\nAmb terres de parquet de colors clars i amb les parets també clares també donarem als espais una sensació d’amplitut, mentre que si ales parets hi tenim colors foscos donarà la sensació d’ambients més petits i acollidors.\nEls terres de parquet de colors foscos son ideals per a crear contrastos. Es poden armonitzar perfectament amb parets en tons clars o amb altres colors foscos per a detalls i accessoris i es pot il·luminar l’ambiente agregant detalles i accesoris acolorits.


L'IES Carles Salvador d'Aldaia inicia una nova experiència educativa - Nou Horta\nDivendres, 20 Setembre 2019 11:11\tEscrit per Redacció Publicat en Aldaia-VAL Vist 114 vegades\nEl projecte té entre els seus principals objectius el d'impulsar el desenvolupament de les competències socials, cíviques i interculturals entre les persones participants, a través de pràctiques educatives que fomenten una participació equitativa i col·laborativa amb els seus socis. Al seu torn persegueix la creació d'una comunitat internacional de bones pràctiques on es compartisquen experiències d'èxit d'ensenyament i aprenentatge, aplicació de noves tecnologies aplicades a l'educació i l'ús d'eines col·laboratives d'aprenentatge i comunicació. En resum, fomentar la innovació educativa a través de la internacionalització del centre sota una perspectiva europea.\nEl conveni de subvenció del projecte va ser signat pel director del centre, José Vicente Garrigues Mateu, el mes de juliol passat. Gràcies als fons europeus rebuts pel programa Erasmus+ professorat del centre podrà participar en 18 activitats com: cursos de formació en institucions europees, mobilitats per a l'aprenentatge per observació en altres centres d'ensenyament de la unió europea i la realització de docència a l'estranger amb la finalitat de posar en pràctica les nostres metodologies. Aquestes activitats es realitzaran durant els pròxims dos anys, període de duració del projecte, i permetran que aquests docents compartisquen les seues experiències, no solament amb la resta dels companys i les companyes del claustre, sinó també amb companys europeus per a abordar reptes comuns, com són: les competències digitals, l'aprenentatge d'idiomes i la defensa del patrimoni cultural europeu.\nErasmus+ (2014-2020) és el programa integrat de la Unió Europea (UE) en els àmbits de l'educació i la formació, joventut i esport, que ofereix oportunitats per a totes les persones i en tots els sectors educatius (Educació Escolar, Formació Professional, Educació Superior i Educació de Persones Adultes). A Espanya, el programa Erasmus+ es gestiona per part del Servei Espanyol per a la Internacionalització de l'Educació (SEPIE), que actua com a Agència Nacional del programa en els àmbits de l'educació i la formació i que està adscrit al Ministeri de Ciència, Innovació i Universitats.\nLes diferents institucions i socis del projecte pertanyen als següents països: Finlàndia, Alemanya, Itàlia, Irlanda, Eslovènia, Grècia, Croàcia, Malta i República Txeca.\nAquest estiu tres professores del centre, Brega Tenés, Gema Prieto i Pilar Punter, han pogut participar ja en cursos de formació centrats bàsicament en la consolidació dels seus coneixements en anglès i en l'aprenentatge de nous recursos tecnològics i metodològics innovadors per a aplicar-los posteriorment a l'aula.\nEl projecte “Innovació i inclusió: noves iniciatives per al desenvolupament social i personal en el marc educatiu europeu” està cofinançat pel programa Erasmus+ de la Unió Europea.\nModificat el Divendres, 20 Setembre 2019 11:13\nMés en esta categoria: « Aldaia regala bicicletes als escolars en la Setmana de la Mobilitat\tTotal Training, Spin Bike, Ioga, Boot Camp i manteniment per a la Tercera Edat en la nova programació esportiva d'Aldaia »


Antifrau va reprendre la investigació dels sobresous a l'Ajuntament de València després de passar per Fiscalia | Valencia Extra\nL’Agència Valenciana Antifrau va reprendre fa uns dies la investigació sobre els sobresous de regidors de l’Ajuntament de València durant la passada legislatura (2015-2019) després de passar per Fiscalia arran de la denúncia d'”una tercera persona”.\nAixí ho ha confirmat aquest dimarts el director de l’oficina Antifrau, Joan Llinares, després d’entregar la memòria de 2020 en Les Corts. Aquesta investigació anirà en el balanç de 2021 perquè continua en marxa.\nEs tracta del cobrament de 772.000 euros en sobresous de deu regidors del PSPV, Compromís i València en Comú en l’anterior mandat. En concret, s’investiga si els edils es van fixar un complement de 25.000 euros a l’any per a cobrar el mateix sou que un amb dedicació exclusiva.\nLlinares ha recordat que aquest cas va entrar en Antifrau en 2019, quan també “una tercera persona va presentar la mateixa denúncia en Fiscalia” i això obliga a paralitzar les diligències de l’agència.\nAra, “quan Fiscalia o el Jutjat d’Instrucció comunica que s’ha arxivat o que no hi ha cas penal”, Antifrau ha représ la investigació. “L’expedient està en marxa i quan s’acabe l’anàlisi i la investigació se sabran els resultats”, ha resolt el director.\nAquest dilluns, l’alcalde de València, Joan Ribó (Compromís), va assegurar que la decisió que va portar a aplicar en les seues nòmines un complement es va fer “legalment” i “amb el vistiplau de la Intervenció” municipal, a més de recordar que “ningú va dir absolutament res: ni el PP ni Ciutadans”.


Fumata blanca en el conflicte de Saint-Gobain a l'Arboç\nCapçalera de la protesta laboral d’aquest diumenge a l’Arboç. (Foto: ACN)\n21/09/2020 - 10:02h\nLa direcció i els representants dels treballadors de la Divisió Glass arriben a un acord per desconvocar la vaga\nLa direcció del grup Saint-Gobain i els representants dels treballadors de la fàbrica de la Divisió Glass a l’Arboç han arribat aquest dilluns a la matinada a un acord per desconvocar la vaga contra l’anunci de l’empresa de tancar el forn de la planta arbocenca i acomiadar 122 persones.\nD’aquesta manera, els treballadors desbloquejaran el centre logístic de Bellvei a partir d’aquest dimarts a les sis del matí i, per tant, podrà tornar a sortir material que amenaçava de paralitzar les línies de producció de diverses multinacionals automobilístiques.\nLes dues parts han arribat a un acord de bases que haurà de regir la negociació en el període de consultes de l’ERO que afecta els treballadors de l’Arboç. El comitè d’empresa ja ha informat sobre els detalls de l’acord en una assemblea informativa aquest dilluns al migdia i, malgrat el tancament de la planta arbocenca, hi ha satisfacció entre els treballadors pel que fa a les condicions pactades.\nLa reunió s’ha allargat més de 15 hores, fins al voltant de les tres de la matinada, als serveis territorials del Departament de Treball després que la Generalitat s’oferís a fer de mediador.\nSegons fonts sindicals, alguns dels punts que recull l’acord és que es garanteixen recol·locacions al 100% de la plantilla de la divisió Glass de Saint-Gobain dins del grup, prioritzant les instal·lacions de la Divisió Sekurit de la mateixa fàbrica a l’Arboç o a d’altres indrets de Catalunya.\nEn cas que alguns dels treballadors no ho acceptessin, tindran dret a una indemnització de 15.000 euros per a antiguitats inferiors a un any, 30.000 euros per a una antiguitat inferior als quatre anys i superior a aquesta quantitat més 60 dies per any treballat i sense límit de mensualitats a partir dels quatre anys d’antiguitat.\nA banda, s’ha acordat un pla social i baixes incentivades per als treballadors majors de 60 anys i una garantia de viabilitat de deu anys per a la divisió Sekurit a l’Arboç. Si abans d’aquest període l’empresa cessa la seva activitat, s’aplicarien les mateixes indemnitzacions que recull l’acord.\nPer part del Departament de Treball de la Generalitat, han participat en la negociació empresa-treballadors de Saint-Gobain de l’Arboç el secretari de Treball, Josep Ginesta, i el director general de Relacions Laborals, Enric Vinaixa.\nEls treballadors van engegar diverses protestes contra l’ERO i a banda de diversos talls de carretera fa més de 10 dies que bloquegen les naus d’emmagatzemament de vidre per al sector de l’automoció que la companyia té al polígon industrial de Bellvei.


Los gatos son raros | La Finestra Digital\nCom ja va fer a “Gato saliendo de una bolsa”, Jeffrey Brown torna a demostrar la seva fascinació per aquests animals tan curiosos, tan “raros”, que tot just re-edita La Cúpula.\nJeffrey Brown, nascut a Michigan l’any 1975, és va diplomar en Chicago amb el M.F.A., la màxima aspiració de qualsevol estudiant de Belles Arts. L’any 2002, va substituir els llenços per les vinyetes amb Torbe, al que seguirien treballs com Inverosímil i Cualquier sencilla actividad, que tancarien la seva trilogia sobre les núvies. Posteriorment vindrien Pequeñas cosas. Unas memorias fragmentadas, Piltrafilla, Escenas imborrables i la seva primera i reeixida aventura amb els gats Gato saliendo de una bolsa.\nPresentat en format 17×17 cm, el llibret recull 116 pàgines en les que, escena rere escena (en mirades 3×3) es presenten les més variades situacions en les que els gats demostren de quina pasta estan fets. A “Los gatos son raros” els protagonistes són Colega i Gatita, dos gats domèstics molt actius que no paren quiets quan no fan totalment el contrari. Els veurem fent migdiades, llepant sabates, enfrontant-se amb l’aspiradora, trobant amagatalls difícils, deixant-se acariciar pel vent, jugant o roncant sota la pluja. Situacions que els que tinguin gats trobaran molt familiars i que segur dibuixaran un somriure permanent a les seves cares. Però sobretot, aquest llibre revifarà la passió pels teus gats, al recordar-te perquè es fan estimar tant. El regal perfecte per tot amant dels gats aquest Sant Jordi.\nCuriosos resulten els agraïments afegits al final del llibre, presentats també en format vinyeta, en el que entre d’altres hi figuren una pila de gats, cap d’ells de l’autor. I és que malgrat tot, Jeffrey prefereix viure sense aquestes boles de pèl a la vora.


450.000 euros per a rehabilitar i fer accessible l'edifici del Viaducte | ARA Multimèdia\n450.000 euros per a rehabilitar i fer accessible l'edifici del Viaducte\nCAMPUS D'ALCOI UPVAlcoiobres\nEs preveu la instal·lació d'un ascensor\nEs complirà així una reivindicació de l'associació AVANZAR, que en diverses ocasions ha denunciat que alguns estudiants no poden accedir per estar l'edifici preparat.\nEscrit per Lirios Silvestre 15 juny 2020\nLes obres en l'històric edifici del Viaducte d'Alcoi preveuen la reparació de la teulada, la instal·lació d'ascensors i treballs de restauració i recondicionament. Es poden presentar propostes fins al 6 de juliol, i el termini d'execució de les obres és de 6 mesos.\nLa Universitat Politècnica de València anuncia que ja ha tret a licitació les obres per a rehabilitar i millorar l'accessibilitat a l'edifici històric del Viaducte. És una d'eixes obres que es preveien per a principis del 2020, però que no ha pogut eixir a licitació fins ara.\nL'edifici és propietat de la Universitat Politècnica de València, que actualment té un acord amb l'Ajuntament d'Alcoi que li permet fer ús de part de les instal·lacions per a formació, com per exemple l'Escola Municipal de Belles Arts o l'Escola de majors Orosia Silvestre. Però des de l'associació AVANZAR han criticat en diverses ocasions que la falta d'accessibilitat suposava un problema per a alguns estudiants, qüestió que ara es resoldrà amb aquestes obres.\nEl termini per a presentar propostes conclou el 6 de juliol, i una vegada adjudicada les obres s'han de fer en sis mesos. L'import sense impostos és de 450.639 euros, més de mig milió d'euros impostos inclosos. El plec preveu treballs de restauració i recondicionament, reparació de la teulada i instal·lació d'ascensor.


Guanyem Eivissa,construintl’esperança - Revista L'Altra Mirada\nEl 14 de desembre es constituïa Guanyem Eivissa, nova organització política que s’ha estat covant des de fa temps i amb unes bases ben novedoses. Ha nascut amb un grup promotor al darrere, amb persones que formen part de partits, organitzacions cíviques, o sense cap adscripció concreta. Guanyem Eivissa –presentada el 15 de novembre- s’ha organitzat mentre es debaten i redacten per dur a un plenari un programa electoral, un reglament per a unes eleccions primàries i un codi ètic.\nLa gènesi de Guanyem Eivissa es remunta anys enrere, quan diversos partits comencen a reunir-se per confluir en una plataforma per unir experiències, superar esquemes i temors anteriors ipoder bastir una alternativa política real per a les eleccions locals, insulars i balears de 2015. Una alternativa al bipartidisme PP-PSOE, des de bases progressistes, ecologistes, de d’Eivissa i la seua identitat i el seu autogovern, i amb la defensa de l’interès comú com a màxima divisa. S’hi sumaren persones sense afiliació política, persones de l’Entesa d’Eivissa, d’Eivissa pel Canvi i d’Eivissa Sostenible. D’allò en nasqué la Plataforma per la Unitat Ciutadana (PUC). Després va créixer el projecte amb un apropament a Esquerra Unida. Calia anar més enllà i cercar més persones i col·lectius.Els promotors començaren a reunir-se per ampliar encara més el projecte i anar a l’assemblea del 14.\nBases senzilles. Un projecte plural sense quotes de membres de partits en llistes electorals ni òrgans directius. Totes les persones es representaran a elles mateixes, independentment de formar part d’altres grups. Les decisions quan a llistes electorals es prendran amb el principi d’una persona, un vot; és a dir, amb unes eleccions primàries i obertes. La democràcia directa i participativa serà un principi fonamental en la presa de decisions de Guanyem Eivissa tant pel que fa a qüestions internes com als representants institucionals que obtengui. I, esclar, conformar-se com alternativa a les dues forces de més pes polític a Eivissa, Balears i l’Estat.\nLa font d’alimentació principal de les persones que hem confluït en Guanyem Eivissa és la necessitat de sentir-nos representats en els ajuntaments, Consell, Parlament i el govern, tenir una veu pròpia, basada en Eivissa i l’interès comú, amb un objectiu ben clar: canviar dràsticament les polítiques que s’apliquen en la nostra illa. Polítiques que han empitjorat moltíssim amb els governs de tot el PP des de 2011. Aprenent dels errors dels pactes progressistes, la independència d’aquesta formació serà clau per determinar l’acció dels governs. Les perspectives de futur de Guanyem Eivissa són engrescadores; l’ambició que hi ha, també.Guanyem Eivissa està en construcció, amb moltes qüestions per decidir, encara, però amb una ferma convicció en la necessitat de donar la veu i el poder al poble d’Eivissa. De segur que hi ha forces amb qui col·laborar en els necessaris canvis profunds en aquesta Terra.


José Hernández: La veu que ix de l’ànima – LA VEU D'ALGEMESÍ\nJosé Hernández: La veu que ix de l’ànima\nHome/Cultura/José Hernández: La veu que ix de l’ànima\nEl contratenor algemesinenc va oferir un recital de cant gregorià a cappella en la Basílica de Sant Jaume.\nQuan de xicotet jugava pels carrers d’Algemesí els seus amics li deien Pepote. En realitat el seu nom és José Hernández Pastor, un contratenor de fama internacional que se’n va anar de la nostra ciutat amb 20 anys per a apostar per la música. Gràcies a una beca del govern suís va realitzar estudis d’alta especialització en la Schola Cantorum Basiliensis, el centre de major prestigi mundial en la investigació i interpretació de la Música Antiga. Ara té 45 anys i és una estrela universal en la seua especialitat. Ha cantat a les ordres dels millors directors i en conjunció amb les agrupacions internacionals més reconegudes. Ha actuat en recintes tan importants com el Teatre Real de Madrid, el Liceu de Barcelona, el Teatre de la Maestranza de Sevilla, el Bozar de Brussel·les, el Teatre Champs Elysées de París, la Kölner Philarmonie o el Koncerthaus de Viena. Ha sigut professor en institucions com el Cor Barroc de la Junta d’Andalusia, en la Universitat de Salamanca, en l’Acadèmia Internacional de Música Antiga o en el Conservatori Superior “Manuel de Falla” de Buenos Aires. El passat 5 de març va tornar al “seu” Algemesí per a oferir un extraordinari concert de cant gregorià en la Basílica de Sant Jaume.\nPortada del programa de mà de José Hernández. LVA\n– Com et vas sentir en el teu retrobament amb Algemesí?\n– Feliç com un xiquet que torna a estar amb la seua gent, els seus veïns, els seus mestres, els seus amics… Va ser emocionant recordar successos que vaig viure de xicotet en determinats cantons i carrers. De fet el dia abans em vaig pegar una volta per la població perquè em pegara la sacsejada emocional i en el concert estar més tranquil, equilibrat i centrat.\n– Vas trobar el poble tal qual el recordaves?\n– L’he he vist canviar gradualment en els últims anys. Però el que més em crida l’atenció és la passió que posa la gent d’Algemesí per a restaurar la ciutat amb exquisit gust i respecte a les tradicions.\n– A Algemesí vas cursar estudis generals i de música. Què queda dels teus inicis en la Schola Cantorum baix la tutela de Diego Ramón?\n– Diego tenia una relació especial amb els textos. Els donava molta importància i els cuidava, no sols musicalment sinó també espiritualment, i això ressona en la meua manera d’abordar i interpretar les obres. És una característica dels intèrprets de Música Antiga, on els textos tenen tant de pes o fins i tot més que les notes.\nEl contratenor algemesinenc en una fotografia recent. LVA\n– En què va consistir el teu concert?\n– Va ser una selecció de peces de repertori gregorià que tenen en comú que els seus textos són de caire contemplatiu, meditatiu… tot cantat a cappella.\n– Com és l’espectador de la nostra localitat?\n– La tradició musical d’Algemesí fa que l’oient siga més expert i, sobretot, més obert davant noves propostes musicals. Jo sé que tenen la “antena” posada i això m’estimula.\n– Quant temps feia que no venies?\n– Ja no tinc família ací, però últimament vinc una vegada a l’any a veure als meus amics. Em vaig anar amb 20 anys, després de realitzar estudis de piano i direcció a Carcaixent, Carlet i València, per a fer l’especialitat de musicologia a Oviedo. Després vaig estar cinc anys a Suïssa, i directament vaig tornar a Madrid on em vaig instal·lar.\n– Sents les mateixes preocupacions de quan començaves?\n– Amb 30 anys ja estava en el circuit de sales i festivals de prestigi mundial, però amb 45 tinc un pòsit d’experiència que m’ajuda a prioritzar la importància i el sentit de les coses. Per exemple, ara em preocupa que les meues interpretacions ajuden a que la gent se senta millor. Abans estava més interessat en el glamur dels recintes i les ciutats on actuava.\n– No obstant haver estudiat piano, direcció i musicologia, vas acabar descobrint que la teua vertadera passió dins de la música era el cant.\n– Tenia un clixé mental que em deia que no podia considerar treball allò amb el que gaudia tant. Va ser un mestre que em va sentir cantar en el cor de la universitat d’Oviedo el que em va convéncer del valor de la meua veu i em va persuadir perquè no la deixara perdre.\n– La veu de contratenor, per a aquells que no entenem de música, es podria dir que està prop de la tonalitat de la de dona o xiquet?\n– Sí, cantem en una freqüència molt aguda per al que és normal en un home, en el rang d’una contralt o mezzosoprano. Es tracta d’una veu peculiar i poc habitual.\n– Estàs considerat un intèrpret amb una veu de gran expressió i bellesa. T’han requerit directors de talla mundial, has cantant a les sales i festivals més importants… Però el teu estil és per a tots els públics o només per a paladars sibarites i entesos?\n– Jo diria que és semblant a l’art abstracte. Hi ha gent que diu que no ho entén, però realment no fa falta entendre-ho, només deixar-se portar i comprovar si t’agrada, si et diu alguna cosa. També pense que en la vida tots passem per diferents etapes i hi ha a qui de jove no li agradava la música clàssica i, no obstant això, de major l’ha descoberta. No és qüestió d’estudiar-la i entendre-la sinó d’emocionar-se amb ella.\nActuació a la basílica. L. RIBES\n– Com podria acostar-se la teua música al gran públic?\n– Més enllà de l’edat i la receptivitat de les persones, faria falta una labor de difusió que no s’està fent i que ajudaria. Hi ha repertoris molt frescos del segle XVI que resulten amens per a tots els públics, però és necessari que les institucions culturals s’impliquen i que les administracions promocionen la música clàssica.\n– Resulta difícil per a un contratenor ser inclòs en els programes dels grans teatres i auditoris?\n– En teatres que programen òperes sí, perquè el repertori sol ser molt estàndard i els contratenors apareixem en papers més limitats. Però en auditoris menys mastodòntics sí que tenim una cabuda interessant que atrau la curiositat i l’atenció del públic.\n– La teua carrera destaca per una intensa labor concertística a Europa i Llatinoamèrica. A quin nivell està a Espanya la Música Antiga que tu interpretes?\n– A Alemanya i a Suïssa hi ha un públic més analític, però quant a receptivitat i comprensió sincerament crec que estem en un nivell bastant alt, com a França o Itàlia.\n– Quan cantes pretens transcendir el purament musical, és una cosa espiritual?\n– M’agrada molt conjugar el concert en sí amb la intenció amb la que van ser compostes moltes de les peces que represente. La música gregoriana, per exemple, tenia la funció d’orar, d’unificar en un mateix missatge a la gent que resava junta, i això és el que pretenc quan cante. De fet m’agrada anomenar Música Espiritual a la Música Antiga que interprete.\n– Té futur la Música Antiga?\n– Segur. Hui en dia hi ha molta gent que agraeix els concerts d’este estil, fins i tot que els busca. Alguns perquè estan travessant una situació complicada i el meu tipus de veu els ajuda a trobar l’assossec, la tranquil·litat.\n– És compatible amb la música moderna?\n– He tingut l’ocasió de participar en un parell de concerts de “música ambient” i m’he sentit molt a gust. Combina molt bé. Hi ha compositors de música actual que també busquen transmetre pau, i la meua veu els sembla molt apropiada.\n– Tornaràs a cantar a Algemesí?\n– Espere que sí. Em trobe en la meua salsa, em fa feliç. Tinc programes perfectes per a interpretar en la Basílica de Sant Jaume. Així és que ho estic desitjant.


Mor als 82 anys l'actor i novel·lista britànic Peter Ustinov\nL'actor i novel·lista britànic Peter Ustinov ha mort a Suïssa als 82 anys, segons ha informat el seu agent. Nascut a Londres l'abril de 1921, Ustinov va fer de director, actor, guionista i escriptor. I és que Ustinov, que ha protagonitzat desenes de pel·lícules, ha estat considerat com un dels actors de més reputació del cinema britànic. El reconeixement dels Oscars li va arribar durant la dècada dels seixanta en dues ocasions, tots dos com a millor actor secundari: el 1960 per "Espartac" i el 1964 per "Topkapi". També era ambaixador de bona voluntat de l'UNICEF i el 1990 la reina d'Anglaterra el va nomenar Sir.\n29/03/2004 - 00.00 Actualitzat 29/03/2004 - 12.43\nPeter Ustinov va néixer a Londres el 1921, de pare rus i mare francesa, i de seguida es va interessar per les arts escèniques. Als anys trenta va debutar com a intèrpret teatral i a la dècada dels qauratna ja feia cine i escrivia guions per a pel·lícules. Va ser el 1946 que va dirigir la seva primera pel·lícula, quan la seva carrera com a actor i com a dramaturg ja estava consolidada. Peter Ustinov va guanyar dos Oscars, tots dos com a millor actor secundari: el 1960 per "Espartac" i el 1964 per "Topkapi". A partir dels anys setnta va participar en diverses produccions televisives. El 1990 la reina d'Anglaterra el va nomenar Sir i des de feia trenta anys era ambaixador de bona voluntat de l'UNICEF.


La Xina es resisteix a adoptar mesures de càstig contra Washington\nPequín nega que incomplís acords i avança que no es rendirà davant la pressió de Trump\nPekín - Diumenge, 02/06/2019 - 15:38\nLa Xina anhela un acord sobre les diferències comercials però no permetrà exigències que atemptin contra la seva sobirania i lluitarà fins al final si els Estats Units perseveren en la seva hostilitat. Són les idees motrius de les 8.300 paraules del llibre blanc sobre la guerra comercial que Pequín ha presentat aquest matí. La cita prometia titulars des que Pequín la programés en diumenge amb roda de premsa inclosa en lloc de l’acostumada publicació en l’agència oficial. La premsa, a més, va especular aquest cap de setmana amb les empreses nord-americanes que serien castigades en resposta a l’assetjament sobre Huawei. El vice primer ministre de Comerç, Wang Shouwen, va ventilar l’acte sense revelar mesures concretes en el que suposa l’enèsim esforç xinès de temperar els ànims de la Casa Blanca.\n"Si els Estats Units pretenen utilitzar la pressió extrema i augmentar les friccions comercials per aconseguir que la Xina es rendeixi i accepti concessions, han de saber que això és absolutament impossible”, va avançar Wang. El funcionari va insistir en la voluntat xinesa d’assolir l’acord, però va dibuixar un horitzó ombrívol i ni tan sols va confirmar que els dos presidents es reuneixin a finals de mes en la cimera del G-20 a Osaka. Aquesta cita, que Donald Trump dona per segura, sembla l’última possibilitat per firmar la pau o almenys la treva. Així va passar al desembre a l’Argentina, però molts analistes jutgen que ni tan sols la química personal de Trump i Xi Jinping, el seu homòleg xinès, serà aquesta vegada suficient davant d’un ambient tan degradat.\nPressió d’última hora\nEls Estats Units van aguditzar el mes passat la pressió a la Xina quan ja se celebrava la firma de l’esperat acord després d’11 rondes de negociacions. Segons Washington, Pequín es va desdir de compromisos adquirits. Aquesta acusació és seriosa a la Xina, on la reputació és irrenunciable. Wang va canviar a l’anglès en el seu discurs per remarcar el missatge: “No està res acordat fins que tot està acordat”. En el fons hi ha les reformes legals xineses. Són la necessària garantia de compliment que exigeix Washington, però Pequín les entén com una violació inacceptable a la seva sobirania. Són "demandes irracionals", va dir Wang.\nEl funcionari va xifrar el desequilibri de la balança comercial en 150.000 milions de dòlars (uns 136.000 milions d’euros) i no en els 410.000 milions de dòlars que Trump aireja com a 'casus belli'. I, en una interpretació compartida per economistes independents, va negar que en tot cas sigui perjudicial per als Estats Units. Washington acumula un dèficit davant la Xina en productes, però un superàvit en serveis. També va esmentar amb subtilesa l’amenaça de les retallades de les terres rares que la premsa ha suggerit. Els Estats Units reben de la Xina el 80% d’aquests minerals que són imprescindibles en productes tecnològics d’ús civil i militar. “Desitgem satisfer la demanda d’altres països. Però serà difícilment acceptable que algun d’ells utilitzi les terres rares xineses per obstaculitzar el desenvolupament xinès”, va afirmar.\nEls Estats Units han d’assumir "tota la responsabilitat" per instigar i avivar la guerra comercial, va explicar Guo Weimin, viceministre del Consell Nacional. Guo ha qualificat les mesures xineses de "necessàries" i "defensives". També són molt modestes en comparació amb les envestides de Trump, atrafegat a enfonsar la joia de la corona tecnològica xinesa. S’esperava que Pequín donés avui per oficialment inaugurada la fase dels cops de puny per respondre a l’assetjament sobre Huawei. Les sospites naixien en la llista de "companyies no fiables" que el Ministeri de Comerç va dir divendres que estava elaborant. Pequín sancionarà les que danyin els interessos de les empreses xineses per operar sense acord a "motius comercials". És una al·lusió clara a totes les companyies que han tallat els seus subministraments a Huawei en compliment de les ordres de Trump. Aquest perfil inclou gegants com Apple, Google, Qualcomm i Intel.\nTemes: Guerra comercial President dels EUA Xina


"AMICS DEL CASTELL DE SANT FERRAN DE FIGUERES": de febrer 2013\nEscrit publicat per AMICS DEL CASTELL DE SANT FERRAN el diumenge, de febrer 17, 2013 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEscrit publicat per AMICS DEL CASTELL DE SANT FERRAN el dijous, de febrer 14, 2013 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nRetiren els arbustos dels marges del castell de Sant Ferran de Figueres per preservar una flor única al món\ndimecres, 13 de febrer de 2013 15:56\nUn ramat d'ovelles pasturarà aquest nou espai obert per tal que la 'Silene sennenii' proliferi sense dificultats.\nL'alcaldessa de Figueres, Marta Felip, ha destacat la col·laboració entre l'Obra Social 'la Caixa', la Diputació de Girona i el mateix consistori, en una època de dificultats econòmiques. El fet que una flor hagi "mogut tantes voluntats i energies", ha dit l'alcaldessa, és una bona notícia i un exemple de cooperació per preservar el patrimoni.\nEscrit publicat per AMICS DEL CASTELL DE SANT FERRAN el dimecres, de febrer 13, 2013 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nRECORDEM LA CONFERÈNCIA\nDijous 14 de febrer, us oferim aquesta conferència, a la Seu Social i oberta al públic.\nEL PUNT 7 DE FEBRER\nFigueres reclama el control del castell de Sant Ferran\nTots els grups, menys el PP i la CUP, aproven una moció perquè l'Ajuntament decideixi\nEl PP hi vota en contra perquè li falta documentació i la CUP s'absté, reclama anar més enllà i sortir del consorci\n06/02/13 02:00 - figueres - Mar Vicente\nTots els grups polítics amb representació a l'Ajuntament de Figueres, excepte el PP i la CUP, van votar ahir a favor d'una moció en què el consistori reclama el control del castell de Sant Ferran, després que els representants del Ministeri de Defensa al consorci que gestiona la fortalesa hagin impedit que s'hi celebri la segona edició del festival del circ. L'objectiu de la moció és que el castell sigui “útil” i “a disposició de la ciutat”.\nEl PP hi va votar en contra al·legant que li falta documentació. La portaveu, Maria Àngels Olmedo, va dir que “hi ha coses que no lliguen”. Per la seva banda, el regidor de la CUP, Joan Font, es va abstenir perquè reclama fer un pas més i abandonar directament el consorci. Font diu que els militars no voldran perdre poder. L'alcaldessa, Marta Felip (CiU), va respondre-li que cal intentar-ho i que vol esgotar totes les vies, tot i que va admetre que potser peca d'“ingènua”, va dir. Tant Font com també Mireia Mata, d'ERC, confien que quan Catalunya sigui independent la gestió del castell serà de Figueres. Pere Casellas (PSC) va demanar que sigui el Ministeri de Defensa qui doni explicacions.\nLa moció aprovada vol “reforçar” el paper de l'Ajuntament en la presa de decisions i demana un canvi d'estatuts del consorci. En la mateixa modificació el consistori reclama que la presidència de la comissió permanent sigui rotatòria per poder tenir el vot de qualitat quan toqui a l'Ajuntament. La moció reclama al govern espanyol que “determini les responsabilitats” al consorci i que destitueixi càrrecs.\nLa polèmica pel trasllat del festival del circ ha reactivat una antiga reivindicació a la ciutat per fer-se seva la fortalesa, una petició que han fet tant la societat civil com diverses formacions polítiques. El moment àlgid d'aquesta lluita va arribar el 2011, quan la CUP va provocar que es fes un debat públic en què va quedar clar que una part dels figuerencs rebutgen els usos militars del castell.\nEscrit publicat per AMICS DEL CASTELL DE SANT FERRAN el dijous, de febrer 07, 2013 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEMPORDÀ SETMANARI 5 FEBRER\nFrancesc Cruanyes (Figueres, 1961) Periodista\nLa notícia que el Festival del Circ no es farà al Castell de Sant Ferran és una mala notícia. Direm més: és una molt mala notícia, un despropòsit de dimensions colossals.\nLa primera reacció, la més recurrent, és apuntar directament als militars i muntar-la grossa. El titular és fàcil, massa fàcil: “Defensa impedeix repetir l'èxit...”. La pròpia alcaldessa i tots els grups, excepte el PP, s'han apressat a demanar la dimissió del director del castell, però a mesura que grates en l'estira i arronsa t'adones de la complexitat de l'afer. Serà bo d'escoltar totes les parts implicades abans d'emetre cap veredicte populista. I les parts són tres: el consorci, l'Ajuntament i l'organitzador.\nL'espectador, el figuerenc en particular, té el dret de saber fins a quin punt tot pot obeir a un excés de zel d'un estament que no veuria amb bons ulls la progressiva penetració de la societat civil en la plaça militar. No tinc clar que els trets del cas que ens ocupa vagin per aquí, o només per aquí. Per no deixar cap marge de dubte, sóc dels que reivindica la desmilitarització absoluta de Sant Ferran. Però tots els processos tenen el seu curs, la raons econòmiques pesen molt i tampoc ens ha d'avergonyir reconèixer que moltes coses s'han fet bé, des del Castell. Un altre tema és discutir el pes efectiu del municipi en la composició del consorci. Aquí, l'alcaldessa té quelcom més que la raó, té la legitimitat. Perquè, no ho oblidem: el Castell és Figueres. El figuerenc, doncs, té el dret de saber si l'Estat posa traves a una manifestació cultural en un equipament que és de tots, però també té l'obligació d'exigir i de demanar als seus representants polítics si les negociacions s'han fet bé, si la interferència interessada i lògica de la iniciativa privada no ha entorpit més que facilitat les converses.\nHom pot dir: Què hem de negociar? La fortalesa és del poble! M'hi apunto. Però, compte amb l'arrogància i les maneres a la babalà. El resultat, per ara, només és un: el Festival, aquest febrer, es farà al Firal. Serà un èxit, cap dubte. Però en la consolidació de la capitalitat cultural hi hem perdut tots. Hi perd el Castell i hi perd Figueres. Estem ben segurs que ens ho han explicat tot?\nEscrit publicat per AMICS DEL CASTELL DE SANT FERRAN el dilluns, de febrer 04, 2013 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEscrit publicat per AMICS DEL CASTELL DE SANT FERRAN el diumenge, de febrer 03, 2013 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEL PUNT , 3 FEBRER 2013\nLes desavinences de l'Ajuntament amb Defensa fan que s'ubiqui al polígon firal de Figueres el festival que comença d'aquí a vint dies\nEl nom de l'esdeveniment perd la referència al castell de Sant Ferran\n03/02/13 02:00 - figuer - Ure Comas\nLes carpes i veles es van instal·lar l'any passat a l'interior del recinte del Castell. Foto: LLUÍS SERRAT.\nDemanarem la modificació dels estatuts del consorci perquè sigui real\nla capacitat de decisió de l'Ajuntament


Miramar | enciclopèdia.cat\nLlogaret (660 m alt.) del municipi de Figuerola del Camp (Alt Camp).\nÉs situat en un coster, al vessant oriental de la serra de Miramar, sector de la Serralada Prelitoral, entre el coll de Lilla i l’estret de Cabra (que la separa de la serra del Cogulló), que separa l’Alt Camp de la Conca de Barberà i culmina a 864 m alt., al Tossal Gros.\nAspecte del poble de Miramar\nLa seva antiga església parroquial (de traça romànica) fou agregada a Prenafeta, del qual municipi formava part a mitjan segle XIX. Dedicada a Sant Mateu, té una nau, absis sobrealçat, porta amb arquivolta amb motius geomètrics i espadanya. Dominava el lloc el desaparegut castell de Miramar. Havia arribat a assolir 162 h el 1867 i des del 1857 tenia alcaldia pedània.


Notícies - Prop de 100 produccions col·lectives de gegants químics, la matèria primera torna a augmentar?\nDes de principis d'any, els pneumàtics, els productes químics, l'acer, els fertilitzants químics, etc., van augmentar de forma col·lectiva els preus de l'empresa, la empresa es va veure molt afectada, els beneficis del producte es van reduir seriosament ... El preu de les matèries primeres s'ha espiral.\nProp de 100 empreses químiques han aturat la producció, cosa que ha provocat un insult a lesions!\nL’última ronda d’increments de preus ha fet que moltes empreses pateixin, entre elles, que l’oferta i la demanda del mercat químic estan greument desequilibrades. Recentment, la notícia que prop de 100 empreses líders de la indústria química han parat la producció col·lectivament ha causat un fort impacte el mercat químic, al qual pot seguir una nova ronda de pujades de preus.\nL’anunci de prop de 100 empreses químiques implicades en PE, bisfenol A, PC, PP i altres productes químics. S’entén que la producció d’empreses, part de l’empresa forma part del manteniment del dispositiu, també hi ha part del punt final manteniment, el temps de manteniment és d'aproximadament 10-50 dies. Al mateix temps, algunes empreses van dir directament que "l'inventari excedent no és gran o es trencarà".\nEl manteniment de l’aparcament de les grans fàbriques, la producció va caure, l’oferta de matèries primeres és més difícil, el pànic ha començat a fermentar ... A més, alguns gegants de la indústria ja han augmentat els preus, de manera que sembla que l’inici d’una nova ronda d’augment de preus és certesa.\nA mesura que la demanda continua creixent, és possible que hi hagi una nova onada d’increments de preus\nDe fet, la nova ronda de pujada de preus no és una formació natural, sinó la tendència de The Times. Cal dir que les expectatives d'inflació es reflecteixen plenament en l'augment de preus de les mercaderies massives, i fins i tot es denomina "la l'augment més ràpid de les mercaderies des del segle XXI ”.\nAl principi, l’augment dels preus de les matèries primeres no va causar molt de pànic: moltes fàbriques s’han abastit de matèries primeres abans que el Festival de Primavera durés un temps, de manera que la majoria de les fàbriques segueixen esperant la venda quan es redueixin els preus. Aquesta situació va durar un període. amb el pas del temps, moltes empreses de la zona superior van haver de superar les existències i van haver de reduir els preus.\nNo obstant això, en l'actualitat, la possibilitat d'una nova ronda d'augment del preu de les matèries primeres químiques encara és molt gran i la raó és inseparable del creixement de la demanda i l'economia.\nEn primer lloc, l’economia mundial es recupera ràpidament i la demanda de productes químics i altres productes bàsics creix. En segon lloc, el pas del paquet d’estímuls nord-americans d’1,9 bilions de dòlars i la inflació superior a l’esperada augmentaran probablement la demanda del sector financer.\nA partir del mes de març, la majoria de les empreses han començat a treballar una rere l’altra, la demanda manufacturera augmentarà encara més, l’oferta es convertirà en el problema més gran, no hi ha una nova ronda d’increment de preus ...\nLa propera pujada de preus probablement tornarà a tenir un gran impacte en el mercat i les empreses, algunes petites empreses amb baixos beneficis es podran retirar de la fase industrial, i les que sobreviuran seran les més fortes.


Biblioteca Marcel·lí Domingo: de novembre 30, 2011\nPresentació de la Ruta Literària Despuig a càrrec de Miquel Àngel Arasa als directors de centres educatius, i que aviat engegarà la biblioteca Marcel·lí Domingo de Tortosa\nEl dia 29 de novembre de 2011 s'ha fet la presentació del Mapa Literari Català i d'Espais Escrits en una reunió de directors de centres educatius de primària de les Terres de l'Ebre que s'ha portat a terme en el Campus de les Terres de l'Ebre de la Universitat Rovira i Virgili, a Tortosa. La reunió estava presidida pel director del Serveis Territorials d'Ensenyament, senyor Antoni Martí.\nEn la presentació s'ha explicat què és Espais Escrits i el Mapa Literari Català i s'ha presentat les possiblitats del web com a recurs didàctic per a l'ensenyamet de la literatura i de la llengua. De forma més concreta, s'ha mostrat el web i el treball realitzat per ubicar-hi Cristòfol Despuig, autor de Los col·loquis de la insigne ciutat de Tortosa i s'ha explicat el treball que està realitzant la Biblioteca Marcel·lí Domingo per tal de posar en marxa un dossier educatiu. D'altra banda, s'ha anunciat que és molt probable que Despuig i la seua obra, juntament amb la ruta literària de Despuig per la ciutat de Tortosa, siguin el tema del programa de col·laboració d'enguany entre l'Ajuntament de Tortosa i el Departament d'Ensenyament anomenat Descobreix la teua ciutat, que tracta de fer conèixer la ciutat als escolars de diverses edats proposant-los rutes guiades i activitats pel casc urbà.\nL'objetiu de la biblioteca Marcel·í Domingo és donar a conèixer el llegat de l’autor Crisòfol Despuig posant en relació literatura, història i territori. A més de conèixer els aspectes biogràfics i llegir fragments de l’obra de l’autor, es convida al visitant a contemplar el paisatge i acostar-se a la vida de l’autor, revivint els espais on va viure o que van inspirar la seva obra.\n[mapa literària català]\nPrograma de la segona sessió del XXXI Curs de formació en ciències de la salut 2011-2012 : El paper de les institucions culturals en la promoció de la salut.La Biblioteca Marcel.lí Domingo, de Tortosa\nPublicado por Biblioteca Marcel·lí Domingo en 12:18 0 comentarios\nPrograma de la segona sessió del XXXI Curs de fo...\nPresentació de la Ruta Literària Despuig a càrrec ...


FORMACIÓ D'APRENTIK | APRENTIK\nL’equip d’APRENTIK ens declarem enamorats de la nostra feina. La passió i la vocació per ensenyar aportant noves tecnologies i metodologies als nostres alumnes, ens fa moure muntanyes! Però igualment, sabem que també la formació és un valor indispensable i cabdal perquè qualsevol activitat sigui un èxit.\nÉs per això que APRENITK està en continua formació. Formació de portes endins, per exposar nous coneixements, mostrar noves eines, treballar amb innovadores tècniques i aprendre i aprendre cada dia, a cada segon. Però també formació de cara enfora, explicant i ensenyant a mestres o futurs mestres els aspectes claus de la robòtica educativa sempre sota l’aixopluc del projecte educatiu APRENTIK .\nEls formadors d’APRENTIK\nCom ja sabeu, APRENTIK treballa amb mestres titulats o estudiants dels darrers cursos d’Educació. Per nosaltres, és importantíssim que els educadors dels nostres alumnes siguin persones formades com a mestre amb els coneixements que això implica, capaces d’explicar i entendre els infants i joves de les seves classes i que visquin l’educació amb entusiasme. Estem segurs que APRENTIK pot ser un dels millors llocs on un mestre pot iniciar la seva vida laboral-vocacional i que, a més, dóna un valor afegit vital i importantíssim en els temps actuals, a allò que ha après a les aules. El nostre objectiu és gaudir de formadors feliços, animats i efervescents per viure i ensenyar a través de la robòtica alhora que es diverteixen!\nNaturalment, però, aquestes educadors s’han de formar. D’això s’encarrega APRENTIK amb jornades de treball periòdiques durant el curs i una sortida, com la celebrada aquest cap de setmana, amb els futurs formadors del curs 17/18, a la casa de colònies Vespella.\nPer segon any consecutiu, APRENTIK ha convidat i reunit al que ja s’ha convertit en el nostre equip per una formació intensiva d’un cap de setmana. Durant aquests dos dies, també hem aprofitat per organitzar diverses dinàmiques que ens han permès donar a conèixer els diversos formadors i presenciar xerrades sobre els valors comunicatius d’APRENTIK amb Elisabet Baurier i també en relació com hem d’actuar amb els pares a més d’un rol-playing dirigit per Meritxell Cos. I, com no, també hem tingut temps per riure i divertir-nos!\nFormem des d’APRENTIK\nPeriòdicament, APRENTIK i CIFE de la UVIC organitzem, també, cursos per a mestres. En concret, aquest proper mes de novembre; hem preparat “Noves tecnologies pedagògiques: la robòtica educativa en l’educació primària” (3a edició) i “Noves tecnologies pedagògiques: la robòtica educativa en l’educació secundària” on es pretén conèixer pràctiques educatives de robòtica, aplicar coneixements adquirits amb activitats pràctiques, adquirir nocions bàsiques de mecànica i programació i aprendre a fer des de muntatges simples fins a robots més complexes tot coneixent diversos sistemes de software educatiu.\nAmbdós cursos, es realitzaran els dissabtes 4, 11, 18 i 25 de novembre de 2/4 de 10 a 2/4 de 2 del migdia. Els alumnes que compleixin l’assistència mínim del 80% de les hores presencials i superin l’avaluació de les activitats que les formadores indicaran, obtindran un certificat d’aprofitament. A més, es tracta d’una activitat reconeguda pel Departament d’Ensenyament de la Generalitat de Catalunya.\nAPRENTIK, educació, ensenyar, formació mestres, robòtica educativa, UVic, Vespella, vocació


El projecte del fotògraf Daniel Casanovas, que es titula “Nparanpare”, va guanyar la setzena edició del concurs de Joves Fotògr(es), organitzat per l’INSPAI, el Centre de la Imatge de la Diputació\nZoom de fotografia...\nEls alumnes dels tallers i cursos de fotografia de l’Escola d’Adults de la ciutat participen en una exposició de cloenda dels cursos en la qual exposen una selecció dels seus treballs.\nL’artista Tura Sanz (Ordis, 1992) és una jove promesa de l’art gironí que, amb el projecte “Plecs”, protagonitza la quinzena edició del cicle d’Exposicions Viatgeres de la Diputació de Girona.\n6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm - 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm, 6:00 pm\n4:00 pm, 4:00 pm, 4:00 pm - 4:00 pm, 4:00 pm, 4:00 pm\nLes bruixes no em...\nLes bruixes no em fan por, de Meritxell Yanes\nMeritxell Yanes ens duu l'espectacle Les bruixes no em fan por.\nEl quadern daurat,...\nEl quadern daurat, de Doris Lessing\nEls membres del Club de Lectura l'Hora violeta comenten El quadern daurat, de Doris Lessing\nPresentació de la...\nPresentació de la Mulassa de Santa Coloma de Farners\n2n SOPAR ESTELLÉS\nRetalls de música i poesia d'Estellés amb M. Helena Tolosa, Josep M. Vallès i Roger Vallès\n10ª Gimcana Juvenil\nGR.2 - 7ª Etapa...\nGR.2 - 7ª Etapa entre Joanetes i Pruit\nPer a què serveixen...\nPer a què serveixen els ideals?\n1- Aprovació actes sessions anteriors\n5:30 pm, 6:00 pm, 5:00 pm - 5:30 pm, 6:00 pm, 5:00 pm\nSala d'actes de la Biblioteca Joan Vinyoli\nBarraques 2019 i...\nBarraques 2019 i concerts amb Combos de l'EMM Josep Carbó i Orquestra Di-Versiones\nBall de l'...\nVisita dels gegants...\nCercavila de gegants i capgrossos fins a la plaça Primer d'octubre\nTot seguit, espectacle familiar d'animació amb Set de So.\nLectura del pregó a...\nLectura del pregó a càrrec de l'Escola Municipal de Música Josep Carbó i 25è Sopar popular\nTot seguit, ball amb Sharazan.\nEn cas de pluja, els actes es faran al pavelló de La Nòria.\nEls tiquets del sopar es venen a la Casa de la Paraula.\n19ª Trobada de...\n19ª Trobada de cotxes clàssics\nTrobada gegantera i...\nTrobada gegantera i cercavila\nPartit de futbol 2ª...\nPartit de futbol 2ª Catalana, CE Farners vs Llançà CE\nConcert amb l'...\nConcert amb l'orquestra Els Montgrins\nEnvelat del pavelló La Nòria\nBall amb l'...\nBall amb l'orquestra Els Montgrins\nBarraques 2019 i concerts amb Strombers i Orquestra Maribel\nConcert i ball...\nSopar de Joves\nBarraques 2019 i concerts amb Mapi's Friends Band\nParc infantil de...\nMissa solemne de...\nTrilogia de Claus i...\nTrilogia de Claus i Lucas, d'Agota Kristof\nEls membres del Club de Lectors i Llegidors comenten Trilogia de Claus i Lucas, d'Agota Kristof.\nHistòria de l'embaràs de la Vir (Maria Rodríguez) i en Lluís (David Verdaguer) que al llarg de nou mesos han d'aprendre a ser dos.\nEls cims del meu...\nEls cims del meu país - Torreta del Cadí


Oferta de treball de RRHH OSONA - TORELLÓ - Borsa de Treball d'Osona\nFeina de RRHH OSONA\nOferta de treball d'Osona nº 85466\nESTABLE DIRECTAMENT PER EMPRESA\nImportant grup Empresarial Català especialitzat en oferir Serveis dins l´àrea dels Recursos Humans cerca per a la seva unitat de negoci dedicada a la selecció de perfils intermitjos i directius un: CONSULTOR/A DE RRHH.\nEl perfil correspon a un professional amb una formació superior en Psicologia o similar completat. Caldrà que aporti experiència professional d´un any en selecció de personal i que mostri aptituds i/o experiència en la venda de serveis de Recursos Humans. Pensem en un perfil que tingui experiència en consultoria o en selecció en una empresa del sector serveis i es senti còmode tant en la selecció de personal (perfils qualificats) com amb la relació amb els clients i el desenvolupament d´activitat comercial. Pensem amb una persona polivalent i proactiva, flexible i acostumada al treball en equip , amb gran orientació a client.\nIntegrant-se a un equip de consultors repartits en tot el territori, la seva missió serà la de formar part de l´equip de consultoria de Torelló, duent a terme la gestió global dels processos de selecció així com la captació i fidelització de clients de la zona geogràfica assignada, treballant en equip amb la resta de delegacions per tal d´assolir els objectius globals de la companyia. Podrà participar també en tasques transversals dins l´àrea de formació i consultoria donant suport en el projectes que ho requereixin.\nEl perfil seleccionat s´integrarà a una empresa consolidada en el sector, que ofereix un projecte professional estable. La retribució es fixarà en funció dels valors i la experiència aportats.\nCaldrà que aporti experiència professional d´un any en selecció de personal i que mostri aptituds i/o experiència en la venda de serveis de Recursos Humans\nResidència a la comarca d´Osona\nVacant de RRHH OSONA a TORELLÓ que publica l'empresa [Dades de l´empresa ocultes]


10 dels millors articles per aprendre més sobre fotografia\nSi sou un fotògraf en gerència o un professional experimentat, proporcionem consells i trucs per fer millors fotografies, alguna història de la fotografia i informació sobre el futur de la tecnologia fotogràfica. Aquí teniu 10 dels nostres millors articles sobre fotografia.\nCom utilitzar les dades EXIF per aprendre dels fotògrafs mestres\nExplica HTG: què és HDR Photography i com puc fer-ho servir?\nHow-To Geek t'ha ensenyat sobre diversos aspectes de la fotografia. Una d’elles, imatge d’alt nivell dinàmic (HDR), pot crear belles fotos amb detall i claredat que es pensen impossibles. L'article següent us ensenya sobre els diferents tipus d'imatges HDR i aclareix la confusió de la terminologia.\nCrèdit d'imatge: exposició de Nevit Dilmen\nExplica HTG: què és la fotografia HDR i com puc fer-la servir?\nMillora la teva fotografia aprenent els elements d’exposició\nImatge de natashalcd, disponible a Creative Commons\nCom fer una fotografia panoràmica increïblement fàcil amb qualsevol càmera\nEs pot pensar que necessiteu una càmera especial per fer fotos panoràmiques. Tanmateix, l’article següent us mostra com fer bones fotografies amb una càmera digital regular i com utilitzar un editor d’imatges per combinar-les per crear un panorama convincent.\nImatge d’Eric Z Goodnight, protegida sota Creative Commons\nLa guia How-To Geek per personalitzar Bokeh\nExplica HTG: Les càmeres sense mirall són el futur de la fotografia digital?\nCrèdit d'imatge: Càmeres de gran a petita, de cinema a digital de Tom Photos, llicència GNU\nFotografia amb HTG: què és una càmera fotogràfica completa? Necessito un?\nExplica HTG: Fotografia amb càmeres basades en pel·lícules\nFer fotografies a la pel·lícula real? Què pintoresc. La majoria de nosaltres ens hem traslladat a càmeres digitals perquè són tan fàcils d’utilitzar. Tanmateix, tant les càmeres de cinema com les càmeres digitals les fan servir fotògrafs professionals i aficionats. El següent article us ajuda a augmentar el vostre coneixement fotogràfic ensenyant-vos com funcionen les càmeres de cinema. És possible que comenceu a apreciar el vostre punt i feu clic a la càmera digital.\nImatge de Rubin 110, disponible a Creative Commons.\nFotografia amb How-To Geek: Quan he d'utilitzar un flaix?\nAra que heu après moltes coses sobre fotografia, tenim un bonus per a vosaltres. Feu clic al següent enllaç per descarregar una fitxa d’engany en format de cartera que contingui informació fotogràfica crítica. Això és útil per als principiants, que acaben d’aprendre, i per als fotògrafs experimentats com a referència ràpida.\nDescarregueu el full de trampes de la fotografia HTG (mida de la cartera!)\nCom utilitzar diversos comptes amb InstagramCom canviar el color LED del SkyBell HD DoorbellQuè són els sistemes Wi-Fi de malla i com funcionen?Per què Microsoft va treure el flipper 3D des de Windows (i com es pot tornar)La subscripció a tinta d'HP té un DRM que inhabilita els cartutxos d'impressora


La teoria de l'iceberg: Japonesos de segona\n"Han passat 20 anys des que el senyor Sakurai va arribar al Japó procedent de la seva Argentina natal i encara manté un accent llatí inconfusible. Els seus avis van ser part del milió de japonesos que van emigrar a l'Amèrica Llatina des de finals del segle XIX fins passada la Segona Guerra Mundial fugint dels conflictes al seu país. A mitjans de la dècada dels 80, els seus descendents, latinos en cor i ànima però amb fesomia oriental, van iniciar l'èxode contrari, en direcció al Japó, per aprofitar que el govern promovia la repatriació de japonesos a l'exterior per cobrir la demanda de mà d'obra a les seves fàbriques. L'economia japonesa s'ha frenat i els primers a perdre la feina han estat els japonesos llatins. Per fer front a l'atur, les autoritats fins i tot els volen retornar a Amèrica.\nSakurai dedica el seu temps lliure de jubilat ajudant en el Kanagawa City Union (KCU), un sindicat de la prefectura de Kanagawa, a l'est del país. La seu de la KCU és a la ciutat de Kawasaki, on tenen centres de producció importants fabricants d'automoció i electrònica. Sakurai va treballar muntant peces de proveïdors de components de Mitsubishi i Toyota fins que se l'acomiadà de manera improcedent juntament amb un altre immigrant un any abans de la seva jubilació. Sakurai va contactar amb el KCU, un sindicat conegut per defensar els drets laborals dels nikkei, la paraula que denomina els japonesos emigrats i descendents d'aquests vivint a l'exterior. "En un principi no volia adreçar-me a cap sindicat, però vaig canviar d'opinió quan vaig descobrir al Japó que la lluita obrera pot ser pacífica", explica.\nKanagawa és la prefectura japonesa amb més nikkei peruans. Del miler de membres que té el KCU, un 85% són japonesos llatins. Els seminaris i l'assessorament que realitza el sindicat són en japonès i castellà. Sorprenentment, els membres brasilers són minoria malgrat que són la major comunitat nikkei al Japó, amb gairebé 290.000 persones; els peruans són la segona, amb 55.000 membres. El nikkei peruà més conegut és l'expresident Alberto Fujimori. L'Asociación Peruano Japonesa de Lima resumeix que l'èxode de japonesos peruans va començar a finals de la dècada dels 80 "a causa de la hiperinflació [que patia el país] i la violència terrorista".\nEl nombre total de nikkei supera els 400.000. La xifra total és difícil d'aclarir perquè, segons dades de la Universitat de Califòrnia, hi ha com a mínim 110.000 immigrants il·legals, a part de llatinoamericans que haurien falsejat documents per atestar que tenen alguna arrel japonesa. Japó és criticat habitualment pel seu xovinisme i per jornades laborals extremadament llargues. Si se sumen aquestes condicions, el nikkei té totes les de perdre. Amb el lent però progressiu augment de l'atur -del 4,7%, una xifra alta per als cànons japonesos-, els primers a quedar-se sense feina són els treballadors d'origen estranger. Segons el ministeri d'Educació japonès, les escoles privades brasileres i peruanes haurien perdut aquest any un 39% dels seus alumnes perquè els pares s'han quedat sense feina.\nEl KCU destaca que els nikkei estan especialment afectats per contractes precaris que no els concedeixen drets com les indemnitzacions per acomiadament.\nUn altre problema és que molts vivien en residències de les seves companyies i un cop acomiadats han d'abandonar la casa. Sakurai relata que els és més difícil obtenir feines qualificades o llogar un pis. Tot i això, assegura que la situació ha millorat i fins i tot s'han rebaixat molt els impediments que abans posava el govern per concedir la nacionalitat japonesa.\nAquest 2009 ha entrat en vigor una nova normativa per donar ajudes extraordinàries als nikkei per integrar-se a la societat japonesa. Tot i això, en una conferència recent a San Francisco del professor d'antropologia de la Universitat de Stanford Harumi Befu, es destacava que "els treballadors estrangers pateixen una discriminació arrelada profundament entre molts dels líders polítics del Japó". La nova llei del govern afegia una polèmica clàusula que oferia 2.200 euros per cada adult nikkei, i 1.500 euros per cada membre familiar que en depengui, que accepti tornar al seu país de naixement, amb la condició de no tornar mai a treballar al Japó. A la KCU consideren xenòfob aquest instrument per eliminar l'atur i avisen que poca gent ho acceptarà perquè a l'Amèrica Llatina la situació mai és prou estable."\nCristian Segura, Diari Avui. Inmigrants llatins: japonesos de segona.\n(nota 1: aquest text va ser escrit fa gairebé 4 mesos. nota 2: informació més emocional sobre els nikkei, aquí)\nEtiquetas: cristian segura, fujimori, japó, nikkei


Les Chanterelles Jalhay Bèlgica - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSolwaster, Jalhay, Bèlgica - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Les Chanterelles\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Jalhay, Les Chanterelles és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Les Chanterelles, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen restaurant, bar.\nL'ambient de Les Chanterelles es reflexa en cada habitació. calefacció, despertador, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com camp de golf (a 3 km), esquí, pesca. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Jalhay, faci de Les Chanterelles la vostra llar.\nCal que informeu el Les Chanterelles de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 125 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


El SARC, servei dependent de l’àrea de Cultura de la Diputació de València, adjudica, en el seu conjunt, prop de 3,2 milions d’euros en la convocatòria de les diferents ajudes de l’exercici 2020\nTal i com constata el diputat de cultura, Xavier Rius, “tant els serveis d’assessorament, com els recursos econòmics que aporta el SARC als pobles són fonamentals per a donar estabilitat a les indústries culturals”. També ha afegit que “com Diputació hem de vetllar perquè es puguen realitzar activitats culturals de qualitat en totes les poblacions, per menudes que siguen. Per això, en els últims cinc anys hem augmentat de manera considerable els recursos, sempre respectant l’autonomia dels ajuntaments a l’hora de fer les seues programacions”.\nLa principal línia d’ajudes i subvencions als programes culturals municipals ve derivada del programa conegut com “SARC als pobles”, una dosi de vitamina cultural que permet, sobretot als municipis més menuts i amb menys recursos, programar quasi tot tipus d’activitat cultural. La resolució publicada en el BOP de 4.11.2020, atorga un total de 3.014.135 euros a les programacions municipals dels 266 ajuntaments de València. A més a més, destina 29.615 euros a les programacions culturals dels 15 pobles de la ciutat de València; 19.100 euros a les Mancomunitats en matèria cultural; i 18.662 euros a entitats menors.\nPer primer any, el SARC tracta d’afavorir, amb una ajuda específica, la creació i el manteniment dels Consells Municipals de Cultura. Alguns ajuntaments disposaven ja dels Consells de Cultura com instrument de participació ciutadana en matèria cultural. Amb l'estímul del SARC enguany s’ha pogut injectar una ajuda de 30.000 euros entre aquells Consells que ja estaven constituïts, i també amb aquells altres que han iniciat en 2020 la seua constitució.\nL’objectiu final d’este tipus d’ajudes és el d’anar creant en cada municipi adherit un Pla d’Acció Cultural que puga analitzar quines són les necessitats en matèria cultural de cada població, en l’aspecte d’equipaments culturals però també en les línies mestres de la programació cultural sobre el municipi.\nLa situació derivada de la pandèmia del covid ha posat en 2020 molts entrebancs als programadors/es culturals, que han hagut de fer enormes esforços en reajustar les programacions, tractant en la mesura de les seues possibilitats de no cancelar activitats.


ECOLOGIA/ Hem aprés de la pantanà? – Tot Alzira Actualitat\nHome ECOLOGIA ECOLOGIA/ Hem aprés de la pantanà?\n20/10/2018 Tot-Alzira 0\nECOLOGIA/ Hem aprés de la pantanà?\n• El balanç final fou d’uns 40 morts, 200.000 damnificats i 60.000 milions de pessetes en pèrdues econòmiques.\nSegons la Viquipèdia , la pantanà del 20-10-1982 va inundar 29 municipis de la comarca amb tanta fúria que els de la part alta, on les aigües pujaren fins a 8 metres, quedaren semiderruïts i alguns hagueren de ser abandonats definitivament. El balanç final fou d’uns 40 morts, 200.000 damnificats i 60.000 milions de pessetes en pèrdues econòmiques.\nLa primera causa de tan gran desastre, òbviament, foren les plogudes torrencials, típiques d’aquest racó de la Mediterrània, que el 19 d’octubre deixaren uns 1.000 L/m2 en la conca alta del Xúquer. Però si sols haguera sigut això, l’aigua probablement no hauria pujat ni la meitat.\nEncara s’agreujà més perquè als pobles d’aigües avall s’ha edificat en zones molt inundables, vora riu, a sovint. Alzira per exemple té barris com Les Basses o Venècia, molt baixos, que anys enrere eren camps de cultiu i com indica el seu nom s’inundaven quan plovia prou, doncs ací les aigües pujaren 4 o 5 metres.\nPerò moltes muntanyes seguixen cremant-se any rere any, algunes ja no poden recuperar-se soles i tampoc les ajudem amb un Pla Forestal Valencià, malgrat ser aquesta la zona amb major risc de desertificació de tota Europa . S’ha seguit edificant a vora riu i a Alzira es declarà urbanitzable el Tulell, al costat del Xúquer , mentre el mont del Torretxó es va reservar per a un poliesportiu a l’aire lliure…\nLes pluges torrencials continuaran arribant, com correspon al clima mediterrani, i potser ja no provocaran desastres tan grans com la pantanà, però hi ha d’altres problemes que nosaltres podem amplificar fins a fer-los molt més perillosos. Per exemple ones de calor com la de 2003 que provocà 13.000 morts a Espanya , o sequeres i noves plagues que fan cada volta més difícil cultivar i viure a La Ribera. Si seguim calfant més el clima, què va a passar ací? …\nUn altre exemple, a uns 50 km cap a l’oest tenim la central nuclear de Cofrents, vella, caducada, generadora de residus radioactius que seran perillosos durant mil•lennis i cada any més insegura, de fet els passats mesos de desembre i gener va tindre que estar parada moltes setmanes per avaries importants al nucli del reactor. Què passaria si a la nuclear ocorreguera un encadenament d’errors fatals com els que provocaren la pantanà? …\ntags: CULTURA ECOLOGIA OPINIO SOCIETAT\nprevious ECOLOGIA/ Alzira reconverteix terreny abandonat en horts ecològics\nnext ECLOGIA/ L’Ajuntament d’Alzira aplica la tècnica d’endoteràpia


La gent d’Esquerra Unida també vol Guanyar Alcoi\nArticle per Lluís Torró Gil, Professor de la Universitat d’Alacant. Ex-regidor de l ‘Ajuntament d’Alcoi i ex-diputat a Les Corts Valencianes per EUPV\nEnviat per Redacció en 18 de maig de 2019.\nTags: Alcoi, Esquerra Unida, Lluís Torró\nDes d’EU sempre hem defensat dues idees que formen part del nostre ADN com a organització: la necessitat d’una ampla confluència d’esquerres per a sumar forces que permeten avançar en la transformació social i que eixa confluència tingués el caràcter més democràtic i assembleari possible. A Alcoi, eixa estratègia es va plasmar primer amb la decisió d’impulsar EUPV i posteriorment amb la conformació de l’Entesa d’Alcoi. Sempre hem procurat la incorporació de persones a títol individual a un projecte municipalista assembleari.\nLa constitució de Guanyar Alcoi al 2014 (eco dels moviments socials nascuts amb el 15M i de les distintes propostes municipalistes i assembleàries que arribaven de llocs com Barcelona, sobretot) va rebre la nostra adhesió incondicional. Els militants i simpatitzants d’EU vam considerar des del començament que allò que estava naixent era la plasmació més clara de la nostra idea originària de conformació d’un moviment que ajuntara a gent i organitzacions de diferents ideologies que compartien la necessitat d’un canvi social que resolgués els problemes generals i millorara la vida de la gent treballadora i desafavorida. En cap moment vam tindre els dubtes o reticències que van manifestar altres organitzacions que, de fet, no hi van participar en la seua constitució (tot i que sí que ho va fer un grapat dels seus seguidors individualment).\nAl llarg de quatre anys, hem estat immiscits en el projecte. La trajectòria de Guanyar Alcoi durant aquest temps ofereix un balanç positiu de defensa dels interessos col·lectius i d’esforç en l’estímul participatiu. La gent d’EU hi ha estat present com qualsevol altre que ho ha volgut fer i la nostra organització ha cedit tota el protagonisme a la plataforma dins l’àmbit municipal.\nQuan des de Guanyar Alcoi es va decidir renovar l’impuls del 2014 i posar en marxa de nou un procés horitzontal, transparent, participatiu i assembleari per a oferir a la ciutadania d’Alcoi un projecte de regeneració de la ciutat, no vam tindre el més mínim dubte. La nostra decisió va ser la de fer costat a una elaboració programàtica i un procediment de triar la gent per a les llistes on tothom hi pogués concórrer en peu d’igualtat, on ninguna persona pogués veure’s afavorida o exclosa per pertànyer o no a qualsevol organització política. Fer costat, en definitiva, a una proposta nascuda i impulsada per les persones que hi decidiren participar, i comprometre’ns com a individus en un projecte que transcendira sigles i quotes de representativitat.\nI n’estem ben satisfets. Alcoi és una ciutat que afronta greus problemes que sols podran resoldre’s si tota la ciutadania es compromet en un projecte col·lectiu de transformació. La pobresa, l’atur, la manca d’expectatives per als joves, els dèficits en infraestructures, la desastrosa planificació urbanística que ha permès l’assolament del centre històric i que genera un desenvolupament insostenible, les greus amenaces sobre l’aigua i els nostres valuosíssims recursos naturals, els problemes d’accessibilitat urbana, les dificultats d’aquelles persones que volen desenvolupar els seus projectes vitals sense haver de marxar de la ciutat, la desindustrialització, les dificultats del comerç de proximitat, el dolent funcionament de serveis essencials gestionats per empreses que sols es preocupen del seu benefici immediat, la desatenció a la cultura o el menyspreu pel patrimoni històric-artístic, tan sols podran trobar vies de solució amb l’esforç col·lectiu. Un esforç que ha de partir des de baix i que ha d’estar lliure d’interessos obscurs (siguen partidistes o empresarials). Eixa és la nostra aposta i la nostra proposta, cal, entre totes Guanyar Alcoi.\nFont: Lluís Torró Gil, Professor de la Universitat d’Alacant. Ex-regidor de l ‘Ajuntament d’Alcoi i ex-diputat a Les Corts Valencianes per EUPV./\nPer a què serveix la monarquia 40 anys després?\nEscola del Teatre Principal per a xiquets