astrònom, geògraf i matemàtic grec\nGràcies a la classificació sistemàtica dels estels i a l'ús de coordenades eclíptiques, Hiparc va descobrir el que avui es coneix com la precessió dels equinoccis. Tot comparant les seves coordenades estel·lars amb les registrades pels astrònoms anteriors, Timòcaris d'Alexandria i Arístil·los, es va adonar del lent i constant moviment d'est cap a oest dels punts equinoccial i solsticial dels estels fixos. Va fixar el valor de la precessió en 45 segons d'arc en un any, valor molt pròxim als 50,27 segons acceptats actualment. La posició del punt Àries, la va fer pel mateix procediment que Timòcaris d'Alexandria: l'observació d'un eclipsi total de Lluna prop dels equinoccis.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Hiparc_de_Nicea&oldid=30005625»\nDarrera modificació: 15 abr 2022 a les 08:01


Cerca totes les ofertes d'hotels a Milton of Leys Entrada:\nBalvonie Brae...Habitacions per nit per només Més zones a Inverness\nMés de 1.075.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 29.500.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de Milton of Leys Restaurants i cafeteries\nMilton of Leys és la mescla perfecta de tranquilitat i oci a l'emocionant ciutat de Inverness. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Milton of Leys té molt a oferir: llocs famosos, bons restaurants i una gama d'entreteniment emocionant. Estalvii temps i diners fent la reserva amb Agoda.com, que us promet les millors opcions d'hotels a Milton of Leys i molts més àrees a Inverness. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Simplement entri les seves dates d'estada a la nostra pestanya de recerca per a trobar les millors ofertes d'hotels a Milton of Leys.\nHotels destacats a Milton of Leys, Inverness\nÀrea Milton of Leys\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Inverness, no busqui més enllà de Balvonie...\nHotels a Milton of Leys: Balvonie Brae\nLlocs d'interès a Milton of Leys: the steading Grouse & trout


Inici > Acords de Govern> 25 de juny de 2008> El Govern amplia amb 13 milions d'euros els ajuts al lloguer per a persones amb risc d'exclusió social\nDimarts, 25 de juny de 2008\nEl Govern amplia amb 13 milions d'euros els ajuts al lloguer per a persones amb risc d'exclusió social\nEl pressupost total que s'hi destina és de 39 milions euros\nL'any passat 13.913 llars es van beneficiar dels ajuts a la renda mensual, 7.303 d'aquestes llars era la primera vegada que ho feien\nL'ajut mitjà mensual d'aquesta convocatòria en l'última edició va ser de 188,6 euros\nEl Govern ha aprovat avui l'ampliació del pressupost destinat a ajuts per pagar el lloguer a persones amb ingressos molt baixos i que es troben en situació de risc d'exclusió social per motiu residencial. L'import inicial de la convocatòria de 2008 (obert el 31 de març) era de 26 milions d'euros i ara s'amplia fins als 39 milions, és a dir, 13 milions més. Aquesta ampliació de pressupost és per atendre els compromisos del Pacte Nacional de l'Habitatge per arribar a donar cobertura a 30.000 llars, incloent-hi els ajuts la renda bàsica d'emancipació.\nL'any 2007 l'import inicial va ser de 18'3 milions euros i després de dues ampliacions es va arribar gairebé als 30 milions. D'aquesta forma enguany s'han incrementat la quantia dels ajuts en un 30%.\nEls ajuts al lloguer d'habitatge tenen la finalitat d'ajudar a famílies amb ingressos per sota de 2,5 vegades l'indicador públic de renda d'efectes múltiples (IPREM) a pagar la renda dels seus habitatges, si aquest cost els suposa un esforç superior al 30% dels seus ingressos, o als que tinguin ingressos per sota d'1 vegada l'IPREM, si el cost del lloguer els suposa un esforç superior al 20% dels seus ingressos. Els ingressos de cada llar es calculen en funció del municipi de residència i dels membres de la unitat familiar (tinguin o no relació de parentiu). Així, per exemple, en el primer cas, i per a una llar de dos membres a la ciutat de Barcelona, els ingressos han de ser inferiors als 2.000 euros mensuals i el preu del lloguer superior als 576 euros. En el segon cas, i també per a una llar de dues persones a Barcelona, els ingressos serien de 768 euros mensuals i el lloguer superior als 230.\nPoden optar a les subvencions les persones en les circumstàncies següents:\nMajors de 65 anys, titulars de contractes de lloguer amb pròrroga forçosa.\nLlogaters d'habitatges administrats per Adigsa.\nTitulars d'un contracte de lloguer obtingut o supervisat a través de les borses integrades en la Xarxa de Mediació per al Lloguer Social.\nJoves de fins a 35 anys d'edat inclosos, amb ingressos anuals mínims de 5.500 euros, que hagin signat un contracte de lloguer o l'hagin fet supervisar a través de borses joves d'habitatge.\nEl termini per presentar les sol·licituds finalitza:\nPer antics i nous perceptors amb contracte de lloguer de data anterior a l'1 de gener de 2008, el 30 de juny.\nPer a les sol·licituds amb contractes de lloguer subscrits a partir de l'1 de gener de 2008, el 31 d'octubre.\nAquestes subvencions són incompatibles amb les de la renda bàsica d'emancipació, convocatòria que també està oberta a hores d'ara.\nLa convocatòria de 2007 d'ajuts per al pagament del lloguer va permetre subvencionar la renda mensual a un total de 13.913 llars. D'aquestes, 6.610 famílies ja havien estat beneficiades en anys anteriors i se'ls ha prorrogat l'ajut un any més, mentre que les altres 7.303 llars se n'han beneficiat per primera vegada. L'ajut mitjà mensual d'aquesta convocatòria va ser de 188,6 euros i va variar des dels més moderats concedits als llogaters dels parcs públics, que van obtenir un ajut mitjà de 116,24 euros mensuals, fins als més elevats, atorgats als joves a través de la Xarxa de Lloguer Jove, de més de 205 euros mensuals de mitjana.\nDocumentació dels acords de govern (226 KB)


Església Barcelona - La millor assegurança de vida\nAvui és Pasqua de Resurrecció. La notícia és que Crist viu! La festa més gran de l’any, on totes les festes hi troben el seu origen i la seva projecció\nTestimonis de Crist ressuscitat! Vol dir assemblar-nos-hi, seguir la tradició apostòlica, escoltant la seva Paraula, vivint en comunió de pregària i en solidaritat, disponibles per fer el bé com ell, decidits a estimar com ell, a perdonarcom ell, a treballar per la justícia i la pau com ell. Aquest és el compromís d’estar amb Jesús i d’apropar-lo als altres, de sortir a cercar-los, d’acollir-los, conversar i caminar junts.\nLa «Galilea», la nostra Catalunya, on vol que el trobem és aquest immens i plural camp social de casa nostra on s’hi fa present perquè el descobrim i el servim en els nostres germans, especialment en els més necessitats: els qui passen fam, els qui passen set, els refugiats, els qui van nus, els qui estan malalts, els perseguits, els empresonats. No som guardians d’un sepulcre, sinó testimonis de Crist Ressuscitat. Amb el meu fraternal afecte, feliç Pasqua de Resurrecció!


El blog de Javier Naya: Anna Palà\nDisculpin pel silenci blocaire de les darreres dues setmanes. He estat reordenant algunes coses i això, amb l'afegit de que continuo sense connexió a casa, em limita molt el temps que puc dedicar-li a aquest espai.\nPerò avui la notícia de la mort de l'Anna Palà m'ha impulsat a escriure quatre ratlles sobre les sensacions que produeix la pèrdua d'aquestes persones que, a través de la seva feina, s'havien tornat rostres familiars per a molts mataronins. Com en el cas d'en Lluís Lligonya, la seva mort em sorprèn. Potser perquè no hi penso gaire, en la marxa de les persones. I sobretot perquè quan la mort atrapa a algú tan jove, la sorpresa és doble.\nSabia de la seva malaltia, però confiava en la seva superació i recuperació. Per desgràcia, no ha estat així i ara se'n va una de les referents del periodisme mataroní. Des d'aquí, la meva mostra de condol per a la seva família, pels seus amics i pels seus companys de Televisió de Mataró. Descansi en pau.\nImatge de http://www.capgros.com/img/20080330202535.jpg


Publicat: 29 febrer 2016\nCasa Fígols a Fira Alimentaria 2016\nLa Fira d’Alimentària d’enguany obrirà les portes del 25 al dijous 28 d’Abril al recinte Gran Via de Barcelona.\nEsdeveniment bianual per a tots als professionals de la indústria de la alimentació, begudes i gastronomia.\nCita clau per conèixer i donar a conèixer les últimes tendències, innovació i d’altres aspectes tan importants com la internacionalització del sector.\nEmbotits Casa Fígols com sol ser habitual al llarg d’aquests últims anys, serà present per donar a conèixer l’artesania de l’embotit i que amb el tast dels nostres embotits artesanals, aquells que ho proven agrada i desitja conèixer el nostre producte.\nAquest any presentarem la nostra família de productes curats i cuits, alguna novetat i sobretot oferir una degustació de la nostra selecció, ja que creiem que és la millor manera de donar-nos a conèixer


El Manresa FS té a tocar l'accés a la final, però Salgado ho evita - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nManresa FS 4 6 Catgas\nEl Manresa FS té a tocar l'accés a la final, però Salgado ho evita\nEl veterà jugador desequilibra un marcador que els locals havien igualat a 4 gols\nEl Manresa FS té a tocar l'accés a la final, però Salgado ho evitaJordi Biel\nA diferència del que havia estat la primera semifinal entre el Barça Lassa i el Castellar (11 a 0), el duel entre el Manresa Futbol Sala i el Catgas Energia va ser molt més emocionant fins al punt que els manresans van estar a punt de donar la sorpresa i eliminar un dels dos grans de la Copa Catalunya. Gràcies sobretot a una sensacional segona part, el Manresa FS va fer suar de valent el conjunt colomenc malgrat dominar parcialment la confrontació per 1 a 4 entrada la segona part.\nMalgrat aquest resultat desfavorable, els manresans no van donar per perdut en cap moment el duel fins al punt d´igular-lo a 4 gols. Al final, però, va comptar més la qualitat individual d´alguns dels jugadors del Catgas per sentenciar definitivament la segona semifinal d´aquesta Copa Catalunya que es juga al Nou Congost.\nNomés començar, quan encara no s´havia arribat a un minut de joc, un contracop molt ben trenat dels manresans va fer pujar l´1 a 0 al marcador, obra de Josan, després de rebre una bona assistència de Gordillo, que el va deixar sol davant Prieto definint amb un xut ras arran de pal. Els de Jordi Rozas amb el resultat favorable es feien forts en defensa, i només xuts llunyans dels colomencs posaven en perill la portera d´Adil. Va ser, però, l´entrada del manresà Carles Corvo que va fer canviar la dinàmica del partit.\nNomés saltar a la pista, amb un xut potent a l´escaire , va igualar la confrontació. Tres minuts després, el mateix Corvo va estar a punt de fer l´1 a 2, però el seu xut en aquesta ocasió va anar a fora per ben poc. Ja al minut 13, Sergio González va aprofitar una pèrdua de pilota en defensa dels manresans per fer un xut ras des de la banda esquerra que va sorprendre Adil.\nA mesura que passaven els minuts, el Manresa FS tenia més dificultats per sortir del darrere, tot i que en alguna ocasió aconseguia causar algun ensurt al porter visitant Prieto. Va ser, precisament, en un llançament de córner mal executat dels manresans la raó per la qual Sepe, en contracop, es va presentar davant Adil, a qui va perforar per tercer cop. Malgrat el marcador desfavorable d´1 a 3, l´equip local va donar una bona sensació malgrat la superioritat evident del Catgas Energia.\nSegona part d´infart\nLa continuació del partit va ser molt diferent. Tot i que Sepe va situar l´1 a 4 al minut 23, amb una falta indirecta que va desviar un defensor manresà, el Manresa va saber reaccionar i va tenir contra les cordes un Catgas que es va veure superat sobretot pel joc d´atac local. Després d´un xut al pal de Dani Salgado al minut 34, Josan, en una doble rematada, va iniciar la remuntada d´un conjunt manresà que començava a creure en les seves possibilitats.\nEl conjunt de Jordi Rozas feia una pressió molt alta i aconseguia la recuperació de moltes pilotes. Poc després del 2 a 4, Alejandro va aprofitar una passada d´Asis per marcar el tercer gol local, i un minut després, en una sensacional acció individual, Gordillo empatava el duel. Faltaven 11 minuts i tot podia passar, ja que el Manresa havia fet el més difícil i el Catgas Energia havia donat el partit per guanyat amb el parcial d´1 a 4 en l´entrada d´aquesta segona part.\nEl Catgas va haver de refiar-se de les seves vaques sagrades per no veure´s definitivament sorprès pel Manresa FS. Va ser precisament el veterà Dani Salgado qui va desfer l´empat al minut 33. Aquest gol va deixar en certa forma tocat l´equip de casa, però malgrat això va continuar lluitat per tornar a igualar el matx. Al minut 35 Said, en una bona opció, va xutar massa alt, i al 36, Asis ho va fer al pal. Quan faltava poc més d´un minut el tècnic local Jordi Rozas va optar per jugar amb porter-jugador, però aquesta tàctica no va ser efectiva i quan faltaven 17 segons per acabar el partit els col·legiats, molt protestats pels de casa, van xiular la sisena falta al Manresa FS.\nEl corresponent doble penal el va xutar Dani Salgado, i tot i que en primera instància Adil va aturar, el rebuig va anar a parar de nou als peus del jugador del Catgas, que aquest cop no va perdonar i va establir el definitiu 4 a 6. Avui Catgas i Barça es veuran les cares en la final a partir de les 21 hores (entrada gratuïta).


L’ICGC i l’Observatori de l'Ebre col·laboren en projectes arxivístics i de Ciències de la Terra. Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya\nL’ICGC i l’Observatori de l'Ebre col·laboren en projectes arxivístics i de Ciències de la Terra\nEs recuperarà el registre de l’estació sísmica més antiga de Catalunya i es catalogarà el fons cartogràfic de l’Observatori.\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull, ha visitat aquest dimecres l’Observatori de l’Ebre, acompanyat del rector de la Universitat Ramon Llull, Josep Maria Garrell; del president de la fundació de l’Observatori i alcalde de Roquetes (Baix Ebre), Francesc Gas, i del director de l’Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya (ICGC), Jaume Miranda.\nL’Observatori de l’Ebre, institut universitari de la Universitat Ramon Llull, és una fundació sense ànim de lucre dedicada a l’estudi de fenòmens geofísics creada el 1904. Rull l’ha qualificat de “font d’excel·lència” i “motor de recerca a l’Ebre” i ha expressat “el compromís del Govern per donar continuïtat i empenta a l’Observatori” reforçant la col·laboració que manté amb dos ens dependents del Departament, com són l’ICGC i el Servei Meteorològic de Catalunya (SMC).\nEl passat mes de juny l’Observatori de l’Ebre i l’ICGC van signar un conveni mitjançant el qual l’Institut té accés a les dades de les tres estacions sísmiques de l’Observatori en temps real. L’acord també estableix un àmbit de col·laboració en temes arxivístics i de Ciències de la Terra.\nEntre els projectes que es tiraran endavant en el marc del conveni hi ha la recuperació del registre de l’estació sísmica de l’Observatori de l’Ebre, la més antiga de Catalunya, que va interrompre l’activitat fa uns anys per problemes tècnics. Molt semblant al que succeeix en els estudis climàtics, mantenir el registre continu en un mateix indret permet comparar les similituds i diferències de terratrèmols ocorreguts a qualsevol part del món i aprofundir així en el seu coneixement.\nUna còpia de les dades enregistrades tant per aquesta estació com per la xarxa sísmica de l’ICGC s’enviarà a la base de dades d’ORFEUS, entitat que coordina i promou el registre sísmic a l’àrea euromediterrània. Aquesta base de dades és de consulta lliure per part de qualsevol investigador. Així, la col·laboració entre l’ICGC i l’Observatori de l’Ebre millorarà el servei a la comunitat sismològica internacional.\nL’Observatori i l’ICGC col·laboren també en la catalogació del fons cartogràfic de la fundació i en la tria d’un centenar de mapes que l’Institut digitalitzarà, responent a criteris d’antiguitat, rellevància i exclusivitat. El fons escanejat serà lliurat a l’Observatori i formarà part de la Cartoteca de l’ICGC, accessible a la ciutadania.\nEstudi de la deriva de les plaques tectòniques\nL’Observatori manté també l’estació geodèsica IGC (International Geodesic System) que és la xarxa global que calcula la deriva continental de les plaques tectòniques. Finalment, opera estacions meteorològiques amb el Servei Meteorològic de Catalunya (SMC).\nEl Patronat de l’Observatori està format pels ajuntaments de Roquetes i Tortosa, l’Agència Estatal de Meteorologia (AEMET), el Consell Superior d’Investigacions Científiques (CSIC), la Diputació de Tarragona, l’Institut Geogràfic Nacional, els departaments d’Economia i Coneixement i de Territori i Sostenibilitat i el Servei Meteorològic de Catalunya (SMC).\nContenciós contra el Pla de conca\nEl conseller Rull també ha presidit aquest dimecres la Comissió per a la sostenibilitat de les Terres de l’Ebre, que s’ha reunit a Flix (Ribera d’Ebre). Rull ha explicat en aquest marc que “estem acabant de tramitar el recurs contenciós administratiu” contrael Pla de conca de l’Ebre que impulsa l’Estat amb la voluntat de “protegir els cabals ecològics del riu”.\nEl conseller també ha valorat les tasques de descontaminació que s’estan duent a terme a Flix. “Farem un seguiment exhaustiu d’aquests dos temes perquè són les dues prioritats bàsiques en matèria ambiental a les Terres de l’Ebre”, ha assegurat Rull, que ha retret al Ministeri de Medi Ambient la manca d’informació.


Vil.la increible amb fabuloses vistes\nCasa, Comprar | Espanya, Costa Brava, Roses, Palau Saverdera\nAprox. 1,506,625 USD\nE&V ID W-00CAV1\n¿Quines dades s'emmagatzemen en concret i qui té accès a les mateixes? Descobreix-ho al nostre apartat de política i privacitat. Estic d'acord amb l'emmagatzematge i ús de les meves dades de conformitat amb la Declaració de privacitat, així com el tractament d'aquestes dintre del proveïdor de serveis per donar resposta a les meves sol.licituds de contacte i consulta. Puc revocar el meu consentiment en qualsevol moment\nConsenteixo el tractament de les meves dades. I agree to the transmission of my data. Si us plau, autoritzi el tractament de les seves dades.\nSubclasse de l'objecte Villa\nAny de construcció 2007\nSuperfície habitable 4.090,29 sqft\nSuperfície total 5.670,43 sqft\nSuperfície de la parcel·la 18.944,48 sqft\nTerrassa 753,47 sqft\nVistes a la muntanya\nCasa unica amb totes les comoditats existents, tot molt ben pensat perquè sigui una casa de somni! Està dividida en dos habitatges. Abaix, hi ha un ampli apartament de convidats de tres dormitoris amb dos banys complets, una cuina americana i un menjador enorme i la seva terrassa amb vistes fabuloses.\nEn la part de dalt: entrem per la planta del medi i trobem: el garatge, el ampli hall d'entrada, un saló-menjador amb finestres en tres cares, així hi ha molta lluminositat, una cuina separada equipada i amb tot incorporat en els mobles, un safareig i una terrassa amb una piscina de 38 m2 (amb aigua salada i climatitzada), barbacoa per fer àpats mirant el mar i les muntanyes. En la part superior, tenim la suite que es composa de: una petita sala rodona, un ampli dormitori amb molts armaris, una terrassa i un bany complet amb banyera i dutxa.\nCalefacció radial independent en casa habitació de la casa!\nPlaques solars per calefacció, aigua calenta i per la piscina (amb depòsits d'aigua com reserva). Ascensor que permet de no pujar cap graó! No desitjaria que fos seva?\nPalau Saverdera: Ubicació i entorn d'aquest immoble\nAquesta villa tan encantadora està situada en la part superior de l'urbanització Can Isaac, del poble Palau Saverdera. La seva alçada fa que tingui molta intimitat i pau però estant a prop dels comerços del poble. I a només 15 minuts en cotxe per anar a la platja de Roses.\nTelèfon: +34 972 15 47 96\nValor de consum d'energia 18 kWh/(m²*a)\nÍndex d''emissió de CO2 C\nClasse d'eficiència energética D\nLes dades exposades són oferides per tercers, merament informatives i supossadament correctes. La nostra empresa no garanteix la seva veracitat. L’oferta està subjecte a errors, canvis de preu, omissió i/o retirada del mercat sense previ avís. Les despeses de transmissió patrimonial, IVA, notari i registre van a càrrec del comprador. Seguint la normativa espanyola les despeses de comissió van a càrrec del venedor.\nVila de pedra amb piscina i vistes\nEspanya, Costa Brava, Roses, Palau Saverdera\nEsplendida casa a Palau Saverdera poble\nCasa de disseny al Mas Bohera\nVila moderna amb vista i piscina en Can Isaac\nMagnífica casa amb piscina i vistes a la badia de Roses\nCasa unifamiliar a Urb. Bellavista\nVilla amb vistes i molta tranquil•litat\nCasa a Palau saverdera\nPetita masia catala amb encant.


Els Mossos denuncien dos restaurants del Pertús que servien dinars a 49 turistes francesos, fora de l’horari permès\nLa Jonquera (ACN).- Els Mossos d’Esquadra han denunciat els propietaris de dos restaurants de la part catalana del Pertús a la Jonquera, que estaven servint dinars a 49 turistes francesos fora de l’horari permès.\nEn concret, la patrulla ha enxampat els dos establiments oberts pels volts de les dotze del migdia, una hora abans del que fixa el Govern. En un d’ells hi havia 34 persones consumint, mentre que a l’altre se n’hi ha detectat quinze. A més, els clients anaven sense mascareta i sense separació a les taules. Tot plegat ha passat quan una patrulla que estava fent tasques de vigilància ha comprovat que hi havia dos autocars amb plaques franceses aparcats a la zona i han sospitat que podrien estar en establiments de la zona.\nAleshores, els agents han localitzat els dos restaurants oberts i han comprovat que a dins hi havia una cinquantena de persones menjant, malgrat que estaven incomplint amb la restricció horària corresponent. A més, la limitació de mobilitat impedeix que persones que no siguin de la mateixa localitat vagin als establiments a consumir. Per tot plegat, els policies han aixecat dues actes –una per local– i han tramitat la preceptiva denúncia als propietaris. També han identificat dos clients per saber d’on procedien.\nArxivat com a: Alt Empordà, Societat, Successos Etiquetat com a: Alt Empordà, coronavirus, denúncies, El Pertús, Mossos d'Esquadra, restaurants, restriccions, societat, successos


Formació en línia sobre Web of Science i JCR - Servei de Biblioteques i Documentació (UV)\nFormació en línia sobre Web of Science i JCR\n15 junio, 2020 / investsbd\nEl grup Clarivate ofereix durant el mes de juny tres webinars gratuïts sobre els seus productes: Web of Science, Journal Citation Reports, Publons. Si estas pensant en publicar els teus resultats, apunta aquestes dades:\n18 de juny a les 12h. Descobreix el millor destí per a publicar\nNecessites saber quines revistes són les més influents en el teu camp? Aprén com determinar de manera ràpida i precisa l’impacte de cites d’una revista, l’audiència i la disponibilitat d’accés obert per a ajudar-te a decidir on enviar el teu article. Registra’t ací amb el teu correu institucional.\n19 de juny a les 12h. Sessió oberta: com faig això en Web of Science?\nTens preguntes sobre Web of Science, Journal Citation Reports, Incites, Publons, Kopernio? Cobrirem tot el que vulgues saber en aquesta sessió especial de preguntes i respostes. Per favor envia les teues preguntes per correu electrònic a rachel.mangan@clarivate.com 5 dies abans de la sessió. En el cas que la formadora reba moltes preguntes, aquestes seran respostes durant la sessió en l’ordre rebut. Registra’t ací amb el teu correu institucional.\n30 de juny a les 12h. Pren decisions de confiança sobre revistes JCR 2020\nLes dades de 2020 de Journal Citation Reports eixiran aquest mes. Aprén a analitzar el rendiment de la revista. Identifica ràpidament quines revistes de ciències i ciències socials són citades amb major freqüència per acadèmics en més de 200 disciplines. Registra’t ací amb el teu correu institucional.\nBloc, JCR, Publicar, Web Of Science\nAcreditació del professorat universitari (Programa ACADEMIA): formació en línia\nNova edició de JCR\n© 2020 Servei de Biblioteques i Documentació (UV)


La importància de l’afecte | Gabinet Psicològic Mataró\nLa importància de l’afecte\nEls humans som éssers socials, i possiblement l'espècie més social. Per això, la interacció amb els altres constitueix un dels components clau no només per a la nostra evolució i desenvolupament, sinó també com a mecanisme que ens defineix i identifica. Concretament, l'afecte (o afectivitat) representa una de les principals necessitats i eines que ens permet l'acostament i vinculació amb els altres. Aquest, en el món de la psicologia s'entén com la susceptibilitat que les persones experimentem davant certs elements del nostre entorn. D'una forma menys formal, també s'ha definit com la inclinació o l'expressió de sentiments subjectius cap a algú o alguna cosa, on es desprèn doncs, que poden trobar-se involucrades emocions com l'alegria, la tristesa, l'enuig, etc. A més, aquest acostuma a manifestar-se d'una manera bidireccional o interactiva, i especialment quan estan involucrades dues o més persones.\nAquest és un tema especialment significatiu per a aquestes dates. En aquesta època de l'any, on encadenem esdeveniments i reunions constants amb familiars i amics, és potser el moment on més aflora aquesta important "habilitat". Així, a part de caracteritzar-se per abundants menjars i obsequis, resulta particularment útil per enfortir, crear, recuperar i/o mantenir vincles. En aquest sentit, al costat dels familiars (els quals acostumen a ser la majoria dels presents), poden aparèixer noves cares que permetran engrandir el nostre cercle proper i posar a prova les nostres habilitats socials. Habitualment, aquest tema passa desapercebut o se sobreentén que forma part d'aquests dies, sent poc comú parar-se a observar al nostre voltant, i a les reaccions que aquestes dates tenen sobre la nostra persona; per la qual cosa resulta especialment útil conscienciar-nos i atendre a tot el que esdevé, focalitzant-nos especialment en les relacions amb els altres.\nNo és només doncs, el fet d'abandonar la rutina i el treball el que ens permet "carregar piles", sinó que hi ha certs elements que propicien especialment que el nostre estat d'ànim millori. Entre ells es troben la il·lusió per tot el que envolta aquests dies, l'anticipació de certs esdeveniments (sopars, reis ...), o el plantejament de futurs projectes. D'altra banda però, també acostuma a ser motiu d'estrès i ansietat, ja que és temps de preparatius, compres i plans constants, que en ocasions dificulten el poder gaudir plenament. Davant d'això, i justificant les primeres línies d'aquest article, el saber donar, rebre i valorar les diferents mostres d'afecte pot ajudar-nos a minimitzar l'impacte "negatiu" i a potenciar tots els components positius. Hem d’agafar-lo i considerar-lo, valorar-lo en la seva essència, processar-lo i gaudir-lo, procurant fer una anàlisi retrospectiu del que estem sentint.\nA banda, mereix especial atenció la psicopatologia de l'afecte. En aquest sentit, per excés o per defecte, hi ha diferents alteracions de l'afectivitat que poden trobar-se o jugar un paper clau en diferents problemes psicològics. Es parla d'afecte aplanat quan hi ha absència o gairebé absència en l'expressió d'afecte. En alguns quadres psicòtics i en demències pot aparèixer aquesta alteració afectiva. D'altra banda, en l'afecte inapropiat apareix una discordança entre el contingut de la parla o la ideació i l'expressió d'afecte. Així, en el trastorn bipolar (especialment en fase maníaca), és típic que aparegui aquest subtipus. Parlem d'afecte làbil quan apareix una variabilitat anormal, on poden mostrar-canvis bruscos i sobtats. En aquest cas, en certs trastorns de personalitat com el límit o l'histriònic sol poder ser observat.\nDe tot el que s'ha explicat es desprèn doncs, que l'afecte és un component clau de l'ésser humà. Representa un concepte aparentment obviat i imperceptible, que a la vegada és el nucli principal de tota relació. A més, és una cosa que es troba des que naixem fins que morim, podent crear-se no solament cap a altres persones, sinó també amb animals o objectes. El valor que li proporcionem resultarà decisiu per a la forma en què interaccionem en el futur.\nFinalment és important indicar que es tracta d'un concepte ampli, que inclou molts elements i subprocessos. En cas de tenir dubtes o voler ampliar informació al respecte, posa't en contacte amb el nostre equip, t'ajudarem.


Timeline created by AlanGonzálezOrdóñez\nBatalla del bosc de Teutburg\nva ser una batalla que va tenir lloc a la provincia romana de la Germania Magna entre un exercit romà i una confederació de pobles germànics. Van ser destruïdes tres legions romanes, sota el comandament del governador Publi Quintili, a mans dels germànics comandats per Armini.\nfou un conflicte europeu que modificà contínuament les fronteres de nombrosos estats i que es prolongà entre França i la monarquia hispànica\nDisturbis de l’1 de maig\nes un homenatge als Màrtirs de Chicago , treballadors anarquistes executats als E.E.U.U acusats dels fets de Haymarket. L’1 de maig seria el dia de protesta i reclamacions obreres. En aquell moment, la gran reivindicació que s’establí fou la jornada de 8 hores . la vaga era l’instrument que es decidí establir cada 1 de maig per força al patronal i els Estats lliberals.\nDesastre de Hidemburg\nva ocórrer el 6 de maig del 1937, quan el dirigible de passatgers alemany LZ 129 Hidemburg es va incendiar i va ser destruït durant un intent d’aterratge a l’estació d’Aures naval als Estats Units. De les 97 persones que hi anaven en el dirigible, van morir 35. El desastre va ser àmpliament cobert en impactants vídeos, fotografies i en una crònica radial gravada per Herbert Morrison\nPeriod: 1941 to 1991\nfou el genocidi que va tenir lloc a Europa durant el transcurs de la Segona Guerra Mundial sota el règim de l'Alemanya nazi, va ser la caiguda del comunisme Alemany, alemanya va estar dividida en dues zones, la capitalista i la comunista.\nEls assassinats van tenir lloc al llarg de tots els territoris ocupats per Alemanya en Europa.\n: va ser un míssil balístic desenvolupat a principis de la segona guerra mundial a Alemanya, empleat específicament contra Bèlgica i llocs de sud-est d’Anglaterra. Aquest coet va ser el primer míssil balístic de combat de llarg abast del mon


L'OCELL DE VIDRE: TABÚ\nBé, com que sembla que el vent, amb qui realment tinc una estreta relació d’amor-odi, sembla que ens vol abandonar (de moment), jo diria que el meu cervell torna una mica a la normalitat.\nMalgrat tot, des d’ahir que m’estic barallant amb l’ordinador de taula, el gran, que pobret, ja té els seus anys. Com que no hi havia manera que funcionés correctament, i anava lentíssim, vaig optar per la solució dràstica: formatejar el disc dur i tornar a instal·lar-hi el sistema operatiu. Això ja ho havia fet una altra vegada sense cap problema. Però com que ahir, tot i el bon dia de sol, feia un vent de l’hòstia, es veu que a part d’afectar-me les neurones, també va afectar l’ordinador, i em va tocar els collons el que va poder i més. Bé, però tot i que no sóc un geni de la informàtica, sembla que al final, me n’he sortit prou bé (encara que em dóna la impressió que hi ha alguna part del disc que no està bé). Bé, si veig que segueix donant problemes, una altra solució també dràstica: canviar el disc dur (i de passada, ampliar la memòria, que ja ve una mica justeta).\nAra, mentre escric aquest post pel portàtil (que des de fa un temps és el que més utilitzo), estic instal·lant en l’altre els programes fonamentals. Que vagi fent.\nAvui m’he proposat de donar-vos la meva opinió sobre un tema una mica difícil i complicat, (“delicat”, potser és la paraula exacta). Penso que tal volta us sorprengui que us parli d’això, però el cert és que ja fa dies que em ve al cap i sento com una necessitat de parlar-ne.\nTabú. Aquesta és l’etiqueta que es posa a la qüestió de la relació amorosa i sexual en la majoria de casos entre dos germans i entre pares i fills. Incest, relacions incestuoses, en diuen, d’això.\nHi ha moltes coses que segons el moment històric, la pròpia cultura, la moral social han estat tabús al llarg d’un cert temps. Per exemple, els que heu llegit la sèrie d’entrades que vaig escriure en aquest blog amb el títol de “Aquells anys de desaprenentatge”, ja coneixeu el tarannà sexual en què vivíem els infants d’aquest país per allà els seixantes. El sexe... simplement no existia, i si apareixia per algun costat, era sempre una cosa bruta, una cosa de la que ens havíem d’alliberar. Ni palles, ni somnis eròtics, ni hòsties. A casa ningú en parlava. Silenci total. No existia.Tabú. Punt.\nSembla que la relació afectivo-sexual entre germans ja existia en societats ben allunyades de nosaltres, com l’egípcia, sent perfectament acceptada per la societat.\nA mi, particularment em sorprèn la força d’aquest tabú social, que a nivell social està tan fortament incrustat en la majoria de persones. Veuen aquesta possibilitat com un horror, una monstruositat. De fet, de seguida surt el tema de la consanguinitat, que no nego que és cert, i que pot tenir unes conseqüències nefastes.\nPerò des del punt de vista de l’afecte, de l’amor, de la passió (i intuint, més que sabent, perquè de fet no tinc coneixement de cap relació incestuosa en el cercle d’amistats en què em moc) penso que cadascú pot disposar lliurement de la seva vida (mentre no faci mal a ningú) i si algú s’enamora del seu germà, de la seva germana, del seu pare, de la seva filla... i aquest amor és correspost, doncs... Per mi, si més no, cap problema. Segur que no veuré dos monstres, sinó dos éssers humans que s’estimen, a desgrat d’una societat que condemna severament l’estima que es tenen, igual que condemna sovint altres tipus de relacions afectivo-sexuals, només perquè no són les seves preferències.\nSovint penso que si defensem amb valor i convicció les diferències dels altres, també estem defensant al mateix temps les nostres, que tots i totes en tenim.\nQuin món més avorrit seria aquell en què fóssim tots iguals!\nQue els vostres (i els meus també) neguits s’esvaeixin en l’oblit del Temps!\nPublicat per Lluís a 23:12\nÒndia, noi! No ho sé, m'agafes molt a contrapèl! En la relació amb els pares hi ha tota la història del triangle edípic,la identificació- enamorament amb la figura masculina, amb la femenina,les gelosies.\nPer altra banda l'amor fratern, que hi és, sembla estar fet per a una obertura a l'altre.\nSembla,teòricament, que l'amor als pares i als germans, molt importants tots dos, hagin de ser passos necessaris per a una maduració i una obertura a altres realitats del món extrafamiliar.\nDesconec, per una banda, les referències que hi puguin haver en altres civilitzacions en les relacions fraternes i, per l'altra,\ntinc 3 germans però no he tingut cap germana.\nPenso també, pel què veig i el que sé, que en la relació amb els germans, en la descoberta del món i de l'altre, no estan exclosos ni el descobriment de la realitat genital, pròpia i aliena, com el descobriment de diverses formes de plaer.\nDelicada, delicada la qüestió. Ara bé si el que em planteges és si lapidaria a algú que s'ho muntés amb el seu germà, germana, pare o mare t'he de dir clarament que no, és clar que no.


Nord enllà: L'opi del poble?\nTemps era temps, el futbol era un esport del poble, dels treballadors, de la classe obrera. No ho ha estat al llarg de la història; n'hi ha prou amb conèixer que el rugbi és una manera de jugar a futbol, practicada al "college" del mateix nom, per veure que la base de la piràmide era aliena a aquest esport en els seus inicis. Tanmateix, no va trigar gaires anys a convertir-se en el passatemps preferit de les estones d'oci que les lluites obreres anaven esgarrapant de forma lenta però inexorable.\nTemps era temps que el futbol era per a tothom. Els jugadors també eren "dels nostres". La història revela com els formidables jugadors de la generació dels "Busby Babes", possiblement un dels millors equips de la història del futbol, esquerdat pel tràgic accident d'avió de Munic el 1958, compartien futbol i altres feines fins que, assolida la majoria d'edat, no signaven un contracte professional. En arribar aquell moment, i només llavors, podien oblidar el que era compaginar un règim d'entrenaments amb feines que no eren, precisament, de coll blanc. Aprenents de ferrer o de fuster, per entendre'ns. Els jugadors també tocaven de peus a terra, i per anar-los a veure, no calia pagar una setmanada sencera. El mercat estava contingut (qui sap si adormit), i hom fruïa pagant una quantitat assumible per veure futbol. No hi feia res si es feia dempeus, si la zona on hom s'ubicava no estava coberta o fins i tot si la visió no era la millor. No s'anava a veure una obra de teatre, ni un concert. A Anglaterra, hi havia el costum del "pie and Bovril"; a la mitja part, es disparava el consum dels típics pastissos de carn anglesos (hi havia fins i tot competicions per determinar a quin estadi els feien més bons) i un concentrat líquid de carn "made in Britain" que, diluït en aigua calenta, esdevenia (i esdevé encara) una excel·lent beguda energètica per aguantar les condicions més dures a la graderia. Aquí no en tenim, d'aquestes coses, però si ara em ve al cap la paraula "carajillo" imagino que deu ser per alguna cosa. En el cas de la meva infància, i imagino que la de molta altra gent, la mitja part equivalia a una bossa de patates que crec recordar que costava 75 pessetes. Un bar on les trobessis a 50 era una ganga; algun que la venia a 100 era un robatori.\nTemps era temps, hi havia el futbol i el futbol. El diumenge a les 5 de la tarda, al poble, a molts pobles i ciutats, no hi havia res més. Els camps, a més, solien ser al centre de la població, amb la qual cosa gent de totes les edats, amb molta més proporció de jovent que la que hi ha ara, anava xino-xano fins al camp a veure jugar el seu equip, els seus nois. Perquè també els equips, i en totes les categories, solien tenir força més representació local de la que tenen ara i es podia parlar d'escoles. Per això m'agrada quan el comentarista de TVC Jordi Gonzalvo treu, cada cop que surt en imatge un jugador de les "illes afortunades", allò de "aquest és el típic jugador de l'escola canària". I, deixeu-me dir, temps era temps que els jugadors jugaven amb els números de l'1 a l'11. Els mites eren més escassos i la manera d'expressar-se més àmplia. Avui, portar una rèplica restringeix molt l'expressió de les preferències de la persona; un equip, un jugador, fins i tot una sola temporada. Abans, si et regalaven una samarreta Meyba amb un número, podia ser la de Maradona, però podia ser la del número 10 de l'any següent, o de l'altre, o en el fons podia ser la de qualsevol número 10 del món.\nMalauradament, però, els mateixos que van crear el futbol i el van omplir de virtuts i d'instants per a la nostàlgia van ser els que se'l van polir.\nEl futbol, com a esport profundament arrelat en la classe obrera, en la base de la piràmide, era un altaveu dels problemes socials que tenien els treballadors. El fenomen del "hooliganisme", en el fons, no deixava de ser una branca d'expressió més, malauradament violenta, de les tensions que patien milers, milions de persones en tant que víctimes de la lluita de classe. Com que no es coneix govern que hagi estat realment al costat de la classe treballadora d'un país, si no és molt nord, nord enllà, justament l'etiqueta del "hooliganisme" va explotar-se a fons per dimonitzar l'esport més popular del món i els milers de persones que el seguien. Pels canals oficials, només es repetia un missatge que es pot sintetitzar així; el seguidor de futbol és un tipus violent que és seguidor és tant que el futbol genera violència. Lògicament, en un govern del color (o de la grisor) que tenia el de Margaret Thatcher, la repetició constant d'una mentida no podia desembocar més que en l'assumpció d'una falsa veritat. Tot es va posar en el mateix sac; Bradford, Heysel, Hillsborough. Quan, afortunadament, sempre s'ha acabat descobrint la veritat. En el cas de Bradford, el 1985, la vella tribuna de fusta de l'estadi es va cremar perquè es va descobrir que, sota les velles graderies de fusta, s'hi havien anat acumulant anys i anys de brossa de fàcil combustió, que podien haver-se encès tant amb la burilla d'un obrer com amb la burilla d'un ministre. S'assegura que entre les cendres es van trobar retalls de diari que dataven del 1966. En el cas de Heysel i Hillsborough, investigacions independents han demostrat errors gravíssims en la planificació policial de seguretat dels partits que, en aquests recintes, es van convertir en grans tragèdies. En el cas de Hillsborough, va ser especialment greu com les autoritats i la policia van fer tot el possible per presentar el drama com una tragèdia causada pels hooligans del Liverpool, i fins i tot en la identificació de cadàvers es preguntava a tots els familiars, que acabaven de saber de la mort del seu ésser estimat, quina quantitat d'alcohol havia begut el finat aquell dia. La realitat és que un dispositiu infame conduïa gairebé tots els seguidors amb localitats de gol a una única zona del gol, on es va produïr l'esclafament de 96 innocents, mentre d'altres quedaven buides. El magnífic llibre "Hillsborough: The Truth", de Phil Scraton (reeditat aquest 2009), és un testimoni emocionant en aquest sentit. Dit d'una altra manera, cal tenir estómac per llegir-lo.\nLa maquinària, doncs, ja feia temps que era en marxa. Així va ser com, "en nom de la seguretat", tota Europa començant pel Regne Unit va ser escombrada per la onada dels estadis sense zones dempeus. Però també va ser "en nom de la seguretat" que, al mateix temps, el cost d'anar a veure un partit de futbol s'incrementés fins a límits insospitats? També és "en nom de la seguretat" que, en un estadi amb capacitat per a 100.000 espectadors, veure un partit normal, de competició de Lliga, pugui costar 60 euros en el millor dels casos? (en la gran majoria d'obres de teatre i de concerts, es poden trobar entrades per menys de 60 euros.)\nNo ens enganyem. Poc a poc, "introduciendo el efecto sin que se note el cuidado", el futbol en essència ha quedat restringit al que també s'ha estereotipat com a "categories inferiors". En "les lligues" (com si no n'hi hagués més), només hi ha lloc per a aquell que s'ho pot permetre. Per ser més exactes, que es pot permetre: a) el preu de l'entrada o de l'abonament de temporada; b) el fet de si per aquelles necessitats tens set i a l'entrada t'han requisat la bossa que duies de casa (no pots introduir llaunes però, a canvi de 3 eurassos, te'n serviran tantes com vulguis dins de l'estadi); c) tot tipus de marxandatge cobrat a preus abusius (no renego del marxandatge, jo en sóc un "freak" de fet, renego dels preus); d) despeses constants de cotxe perquè cada cop més estadis estan situats en llocs perduts als afores de les ciutats sense connexions amb transport públic; i un llarg etcètera. Una de les paradoxes més grans del món del futbol en els últims anys és que fos precisament el capità d'una multinacional de l'espectacle, Roy Keane del Manchester United, el qui trobés la justa definició a tot plegat: "the prawn sandwich band", la penya de l'entrepà de gambes. No hi havia millor forma de definir aquest públic de liceu, amb escassa o nul·la mentalització esportiva, i d'un alt poder adquisitiu que li permet no només pagar-se totes les despeses (que després revertiran en les butxaques d'uns jugadors hípervalorats en un mercat absolutament fora de control) sinó, a sobre, rebre els avantatges que el club destina als "vips". Mort el gos, morta la ràbia.\nVeure futbol no val el que val avui en dia, en definitiva, preus que suposen una autèntica barrera classista per a molta gent. Però en aquesta societat endeutada fins al cul en què tots som presa dels llums i colors dels mitjans de comunicació, tots fem esforços per semblar que podem sense poder. I pidolem carnets d'altri, i esgarrapem d'aquí i d'allà, i en tot cas ens conformem de veure els jugadors com formigues des de l'última fila de la tercera graderia. I, mentrestant, a Girona s'ha pogut veure una temporada sencera de Segona Divisió per 5 euros el partit (100 euros tota la temporada) i no hi ha collons d'omplir el camp. Ni que els jugadors siguin més a prop de la gent en tots els sentits de la paraula.\nPublicat per Jerry a 14:25\nReflexió molt bona, i tant. L'entorn del futbol s'ha convertit en territori pijo, però el gran boom de finals dels 90 va impulsar aquest gran canvi: star-system al nivell de Hollywood, pasta a dojo que ha de tornar a entrar i, en definitiva, una visió absolutament mercantilista de l'esport.\nAixò sí, més en alguns llocs (on el futbol ha esdevingut souvenir, com qui va a Nova York o a Londres a veure "Cats") que en d'altres (a Montjuïc, aquesta setmana, tres tribunes, 15 euros, amb la promoció que fa el club).\nGairebé dónes a entendre que les grans tragèdies van estar "promocionades" pel sistema, per tal de fer un salt qualitatiu cap a aquest futbol "liceuat". Una mica agosarat, quan no conspiratiu, no?\nSí que és veritat que les desgràcies li van anar molt bé als grans organismes (d'un paternalisme criminal) per fer aquesta transició. La resposta dels governs sempre és la més fàcil, el "paguen justos per pecadors". Pels quatre bèsties als quals no es va saber combatre.\nAra no podem veure el futbol dempeus, ni bevent una cerveseta ni, per desgràcia, fent conya amb el rival. Es tendeix a un futbol d'aficions separades, d'aparador, de mira'm i no em toquis. Però els seguidors que mantenen l'esperit d'abans són tot un espectacle i jo aquest any n'he vist molts, encara, i de tota condició social.\nEl cas del Girona, com el de la resta de clubs catalans que no pot competir a l'elit, té un clar culpable evident. El del públic autòcton que es desviu per un altre equip i que passa del de la seva terra i de fer-lo gran. Un problema molt accentuat a Catalunya.\n12 de maig de 2009 a les 8:51\nRecordo que fa poc, en un avió, en vam estar parlant una estona llarga, d'aquest mateix tema. Saps perfectament que comparteixo la teva opinió. El futbol d'ara s'ha convertit en un espectacle per a les elits. Roy Keane sempre va ser un jugador xapat a l'antiga, i la va encertar de ple amb la seva definició.\nA "Fever Pitch", Nick Hornby analitza aquest tema d'allò més bé. Ell en sap més que ningú, perquè porta 30 anys seguint l'Arsenal i en els primers capítols del llibre gairebé et pots transportar a aquells temps que nosaltres, per edat, vam viure ja en les acaballes: quan el futbol professional encara era de veritat, i no un negoci de vedettes multimilionàries que es pentinen amb gomina abans de sortir a jugar, perfectament depilats; de jugadors que tenen estudiats, probablement després de moltes hores davant del mirall, tots i cadascun dels gestos que faran després de fer un gol, o de fallar-lo; d'empreses unipersonals amb seu a les illes caiman, que juren fidelitat eterna a uns colors mentre negocien amb el seu representant una traïció que els permeti ampliar la seva col·lecció de cotxes.\nExemples com els de Xavi, Puyol, Iniesta, Giggs, Scholes o Tamudo són, malauradament una excepció en un món cada cop més fals. Especialment gran és Don Andrés. És un dels pocs jugadors que et pots imaginar tacant-se les mans de greix mentre et canvia l'oli del cotxe. I és un dels millors del món, sense necessitat de pentinats estrafolaris o aparicions a la premsa del cor acompanyat de garses d'aparença sospitosa.\nEl futbol ja no fa olor de liniment, ni de betum. Fa olor de colònia cara de mal gust. Ja no hi ha jugadors calbs amb bigoti. Ara, hi ha crestes i rapats, i celles depilades. Ja no és un esport de gent valenta i sacrificada. És un espectacle de superestrelles.\nLa policia britànica no s'ha caracteritzat mai per la seva transparència. Mira l'exemple del brasiler que es van pelar al metro pensant que era un terrorista. O el del senyor que van atonyinar pel carrer sense motiu i va acabar morint al cap de poc. Només la pressió de la premsa va poder fer-los reconèixer la veritat, però abans ja havien intentat fabricar una versió ideal per als seus interessos. Evidentment, que hi havia un grup de seguidors descontrolats, però ells sols no van ser-ne els causants, de totes aquelles desgràcies. En tot cas, la policia hi era per controlar-los i reduir-los, en comptes d'atiarlos contra la resta d'espectadors.\nM'agrada molt que hagis tret el tema dels estadis, del progressiu allunyament del centre de les ciutats. Cada cop és més complicat arribar-hi, però paradoxalment, cada cop més car. Els clubs se'n van, venen casa seva per tenir més diners que invertir en traspassos farcits de comissions, i l'aficionat ha de callar i pagar. I pagar cada cop més, evidentment.\nI, per acabar, una pregunta: com pot ser que hi hagi una crisi brutal i vegis la gent barallant-se per entrar a un sorteig per a unes entrades que passen dels 100 euros, per a un partit en dimecres, que comporta un viatge i una despesa importantíssima?\nDesprés que no vinguin reclamant ajudes per pagar la hipoteca. Jo, el futbol de Liceu, me'l miro per la tele. I de franc.\n13 de maig de 2009 a les 16:48


Es faran menys espectacles itinerants, s’ha ampliat l’espai per a les parades del mercat i es faran tres castells de focs per evitar aglomeracions\n5 min. Andorra la Vella 23/11/2020 14:02\nLa cinquena edició del Poblet de Nadal d’Andorra la Vella arrencarà aquest divendres vinent adaptant-se a la situació sanitària actual. Així, es faran menys espectacles itinerants, s’ha ampliat l’espai per a les parades del mercat i es faran tres castells de focs per evitar aglomeracions. La cita ha estat presentada aquest dilluns per la cònsol major, Conxita Marsol, i el conseller de Cultura i Promoció Turística, Miquel Canturri, que han afirmat que estarà sotmesa a canvis en funció de l’evolució de la pandèmia. De fet, una de les possibilitats pot ser que s’allargui una setmana més si la mobilitat amb els països veïns és possible. D’aquesta manera, en lloc del dia 27 de desembre, la cita acabaria per Reis.\nMarsol ha manifestat que finalment han optat per tirar endavant aquest esdeveniment per poder “generar il·lusió i esperança” entre els ciutadans, i més tenint en compte que els diferents actes previstos a la parròquia al llarg de l'any han estat anul·lats. Tal com s’ha esmentat, el Poblet s’ha d’adaptar a les mesures sanitàries per evitar contagis i, per aquest motiu, s’han pres diferents mesures, com ara que el tradicional castell de focs de divendres 27 a les vuit del vespre no tingui lloc al davant de l’edifici del Govern sinó que es faci de manera simultània a tres llocs de la parròquia: el Parc Central, l’aparcament d’autobusos i la Borda Mateu, a Santa Coloma. D’aquesta manera es pretén que tots els ciutadans puguin veure aquest castell de focs des de diferents indrets i s’evitin aglomeracions. Tampoc tindrà lloc l’espectacle inaugural el mateix dia que es dona el tret de sortida al Poblet i, d’aquesta manera, tindrà lloc l’endemà, el dissabte 28. Precisament quant a l'inici del Poblet, tindrà lloc oficialment a les sis de la tarda de divendres amb l’encesa de l’enllumenat, en un acte que encara s’ha d’acabar de definir però que evitarà que hi hagi molta gent, amb la qual cosa pot ser que només s’encenguin els llums sense fer cap acte simbòlic.\nPel que fa al mercat de Nadal, aquest any ocuparà la plaça del Poble i la que hi ha sobre l’aparcament Vinyes, on s’ubicaran les 36 parades de productes nadalencs i les 25 de productes gastronòmics, tal com ha explicat Canturri. La xifra de parades és similar a la d’anys anteriors i s’han marcat circuits per facilitar que la gent no s’encreui. A més, s’ha habilitat un nou accés per la Vinyeta, per fer “més fàcil i més àgil” la circulació de persones. A més, si en moments puntuals hi ha molta gent, agents de circulació i de seguretat privada vetllaran perquè no hi hagi aglomeracions. Aquest any no es podrà consumir al mercat i, per tant, els productes gastronòmics seran per emportar. Obrirà els dijous i divendres a les tardes i dissabte i diumenge, a més dels festius, tot el dia.\nTal com s’ha esmentat, els espectacles itinerants s’han reduït de set a cinc i seran “més àgils”, tal com ha explicat Marsol, per evitar que hi hagi aglomeracions, amb la qual cosa no s’aturaran en un punt. El primer, com s’ha esmentat, serà dissabte 28 amb la companyia Remue Ménage, amb l’espectacle ‘Les Jouets’. El dilluns 7 de desembre serà el torn de Fiers à Cheval; el dissabte 12 de desembre, de la Compagnie des Quidams, amb ‘Totems’; el dissabte 19 de desembre, La belle Zana Bang bang amb ‘La vie en rose’ i el dissabte 26 de desembre amb la companyia Carromato que oferirà ‘Big Dansers’. Tots els espectacles seran a dos quarts de set de la tarda.\nPel que fa als més petits de la casa, podran gaudir de l’oficina de correus màgica a la plaça Guillemó on els infants podran donar les seves cartes als menairons o bé ho podran fer amb l'oficina 2.0; també tenen al seu abast la roda de fira a la plaça de la Rotonda o el parc de Nadal a l’espai on hi havia l’antiga caserna de bombers, on s’ha instal·lat una mena de trenet, el Megabross, i un arbre de Nadal màgic que és una roda de fira per als més petits. A més, hi haurà el tió gegant a la plaça del Poble i a diferents punts de la parròquia hi haurà punts on fer-se fotografies.\nEl pressupost que es destina aquest any al mercat, tal com ha concretat Marsol, és de 300.000 euros, una xifra inferior a les altres edicions, quan s’hi destinava uns 450.000 euros. En aquesta quantitat s’inclou tot el referent al Poblet de Nadal, ha puntualitzat Marsol. A més, també hi ha prevista una campanya publicitària que de moment es farà només a Andorra a l’espera que França i Catalunya puguin flexibilitzar la mobilitat dels seus ciutadans, ja que llavors s’emetria també per mitjans catalans i francesos. En aquest sentit, Marsol ha reconegut que, de moment, aquest Poblet serà per a la gent del país a l’espera que puguin arribar els visitants.


gent activa 2008 i 2009\nLa publicació de les obres Els crepuscles més pàl·lids (Lleonard Muntaner Editor, Palma, 2009) i Gardènies en la nit (El Tall Editorial, Palma, 2011), m’han fet reflexionar sobre les novel·les publicades al llarg de la meva vida i que tenen a veure amb la guerra civil, amb les conseqüències de la repressió franquista contra els illencs i amb la influència que l’exemple dels lluitadors republicans antifeixistes ha tengut i té en la meva narrativa. També m’ha fet pensar en moltes de les obres que els escriptors de les Illes han dedicat al tema. Record que Josep Massot i Muntaner va publicar fa uns anys una nova i important aportació a la nostra història més recent. Parlam del recent: el llibre Aspectes de la guerra civil a les Illes Balears. En el capítol "La literatura de la guerra civil a Mallorca" (pàgs. 277-340) trobam informació detallada de la majoria d'escriptors mallorquins que han escrit novel·les, poemaris i obres de teatre relacionats amb el conflicte bèl·lic i la repressió contra el poble mallorquí. Ben cert que moltes d’aquestes obres han tengut, d’una manera o una altra, una certa influència en la meva concepció de la literatura i, més que res, en la forma d’enforcar els fets de la guerra civil.\nJosep Massot i Muntaner analitza a fons algunes de les obres cabdals de Blai Bonet parant especial esment en El Mar (1958), Haceldama (1959) i Judas i la primavera (1963). La influència de la guerra civil també es fa evident en diverses novelles de Baltasar Porcel: Solnegre (1961), La lluna i el Cala Llamp (1963), Els escorpins (1965)... Posteriorment s'analitzen les aportacions de Gabriel Janer Manila, Gabriel Cortès, Llorenç Capellà i Maria Antònia Oliver. De Gabriel Janer Manila destaca la importància de L'abisme (1969) i Els alicorns (1972). Massot i Muntaner situa Janer Manila i Llorenç Capellà (a diferència de Blai Bonet i Baltasar Porcel) com a escriptors que pertanyen a "famílies de vençuts". Recordem que Pere Capellà (el pare de Llorenç Capellà) va ser oficial de l'exèrcit de la República i lluità en el front de Madrid contra el feixisme. La novel·la de Llorenç Capellà El pallasso espanyat (1972) descriu mitjançant una sèrie de cartes el món dels presoners republicans. Referències sobre la guerra civil es troben també en Cròniques de la molt anomenada ciutat de Montcarrà (1972) de Maria Antònia Oliver i en textos de Miquel Àngel Riera.\nPosteriorment, després de citar la novella per a adolescents de Miquel Rayó El camí del far, situa l'obra Pere Morey Servera i el llibre Mai no moriràs, Gilgamesh! (1992) per a parlar posteriorment de la meva particular aportació a les novel·les mallorquines de la guerra civil. Massot i Muntaner dóna informació d'alguns contes meus relacionats amb el conflicte i que varen ser publicats en els reculls L'illa en calma (1984), Històries del desencís (1995) i Notícies d'enlloc (1995). Més avall, en l'apartat titulat "La saga prorepublicana de Miquel López Crespí", l'autor d'Aspectes de la guerra civil a les Illes Balears informa de les novelles Núria i la glòria dels vençuts (2000), Estiu de foc (1997), L'amagatall (1999), Premi "Miquel Àngel Riera 1998", Un tango de Gardel en el gramòfon (2001), les encara inèdites L'allota de la bandera roja i Nissaga de sang i de l'obra teatral titulada El cadàver (1997) "referent a un dels botxins que van assassinar el darrer batle republicà de Palma, el Dr. Emili Darder".\n"La literatura de la guerra civil a Mallorca" de Josep Massot i Muntaner conclou amb referències a les novel·les d'Antoni Vidal Ferrando Les llunes i els calàpets (1994) i La mà del jardiner (1999); de Llorenç Femenies, autor de Cròniques malastres (1999) i Judes blau (2001) i novament de Gabriel Janer Manila, que l'any 2000 publicava Estàtues sobre el mar.\nAquest interès per la vida dels republicans represaliats pel feixisme, per relatar de forma realista i alhora poètica aquella trista postguerra, és el que em va fer escriure la primera novel·la relacionada amb la lluita per la llibertat i la posterior repressió de la dictadura. L'origen primigeni de la novella L'Amagatall parteix de la idea de retre un particular homenatge a la generació de republicans mallorquins -i igualment als estrangers- que volgueren modificar, amb l'adveniment de la República, les injustes i caciquils estructures econòmiques i culturals de Mallorca i de l'Estat. Aquesta obra, guardonada l'any 1998 amb el III Premi de Novel·la "Miquel Àngel Riera" i publicada al mes d'abril del mateix any a la col·lecció "Tià de Sa Real" està basada en aquest mig segle de relacions estretes amb lluitadors antifeixistes d'aquella època. En algun capítol ja he parlat de la decisiva influència que en la meva formació cultural -democràtica, revolucionària, humana- tengueren el pare, combatent anarcosindicalista, i l'oncle José, cap del Servei de Transmissions de la XXII Brigada de l'Exèrcit Popular. En aquesta inicial relació -íntima, la més influent segurament- hauríem d'afegir la relació -a sa Pobla- amb personatges -grans personatges, excellents persones- que patiren en carn pròpia la terrible repressió de les autoritats feixistes. Parl ara mateix d'homes com Pau Canyelles (en "Pau Comas"), amagat durant anys al sostre de casa seva, en el carrer Gran (ben a prop d'on viu el meu amic de la infantesa Sebastià Bennàssar 'Pelí'). I, sens dubte, m'influí poderosament aquest fet de conèixer a fons la història de Pau Canyelles i de la seva esposa, Rosa Vallespir Serra (de la casa dels quals sortí el pare per a casar-se amb la meva mare, Francesca Crespí "Verdera").\nEl pare i l'oncle ja m'havien narrat --o es contaven entre ells i jo escoltava--, d'infant, nombroses històries de republicans amagats a la península: homes emparedats en vida, trets a culatades si els trobaven els falangistes, morts sense contemplació enmig del carrer, davant l'esposa i els fills, sense cap mena de pietat. Ho comentaven amb en Guzmán Rodríguez Fernández (que formava part d'aquella munió d'excellents presoners bascos que tant ajudaren a sa Pobla al final de la guerra, aplicant els seus coneixements mecànics a la fabricació dels famosos motors d'extracció d'aigua poblers). Als deu o dotze anys, ja havia escoltat nombroses històries de gent represaliada, de republicans amagats. Quan, amb el temps, coneixent aquella heroica generació d'antifeixistes mallorquins i peninsulars, vaig anar aprofundint en la qüestió, més em seduïa la possibilitat de fer-ne una novella. Les històries de les persecucions dels republicans han estat magistralment detallades en el famós Diccionari vermell escrit per l'amic Llorenç Capellà, que també coordinà, des de les pàgines del diari Baleares, aquell recordatori dels fets més sagnants de la destrucció de Mallorca per part de falangistes, clergat i intel·lectuals del tipus dels germans Villalonga (Miguel i Lorenzo). Anys endavant, militant tant a l'OEC com al PSM, en parlava hores i hores amb aquests heroics supervivents de la desfeta. Homes i dones de més de seixanta anys (parl de finals dels anys seixanta i començaments dels setanta) que, malgrat les persecucions sofertes per part dels botxins de l'antiesquerranisme nazifeixista, conservaven -dècades i dècades després dels fets que m'explicaven!- el mateix esperit de lluita i resistència de la seva joventut, quan, afiliats a Esquerra Republicana de Catalunya, el PCE, el PSOE, la UGT, CNT o el POUM, combatien per a portar (des de les revistes, des dels Ateneus) idees de justícia i llibertat a les classes populars. Sectors mantinguts -a força de sermons clericals, brutals ritmes d'explotació, fam i misèria de tot tipus- en una situació propera a l'extinció física i espiritual.\nLa novel·la de què parlam, L'Amagatall, com també Estiu de foc, Núria i la glòria dels vençuts, Un tango de Gardel en el gramòfon, Els crepuscles més pàl·lids i Gardènies en la nit, neixen d'aquesta il·lusió per deixar constància escrita d'un món (sentimental, cultural, polític) exterminat a matadegolla per la reacció illenca, espanyola i internacional (cal recordar la intervenció alemanya i italiana a les Illes, magistralment estudiada per l'historiador Josep Massot i Muntaner en nombrosos treballs) que, sense cap escrúpol, emprà, durant molts d'anys, els escamots d'execució, la sang del nostre poble per a anar bastint les "excellents" creacions "culturals" dels vencedors. Repressió i torrentades de sang mallorquina que, per a més d'un d'aquests intellectuals sense consciència -tipus Villalonga o Joan Estelrich, per exemple-, varen ser el fonament social objectiu de llurs obres.


Quan érem feliços | Grup62\nGrup62.cat > Quan érem feliços\nEntrades en blogsSinopsiFitxa tècnicaL'autorAltres títols de l'autorPremisEmporta't aquest llibre a la teva web / blogDeixa't sorprendre\nData de publicació: 07/02/2012424 pàginesISBN: 978-84-9710-212-4Codi: 383124Format: 16 x 23,6 cm.Presentació: Tapa dura sense s/cob(cartoné)Col·lecció: L'ANCORA\nRafel Nadal: Quan érem feliços - 15/02/2012\nQuan érem feliços, de Rafel Nadal - 13/07/2012\nUna crònica dolça i enyorada del passat\nNo és la primera vegada que es parla al Nosaltres del llibre de Rafel Nadal, Premi Josep Pla 2012. Antoni Pladevall va fer ja fa uns mesos una ressenya excel·lent i molt completa. Ara, quan estic llegint els llibres que em vaig comprar per Sant Jordi, li ha tocat el torn al llibre de Rafel Nadal, que he llegit amb delectació.\nQuan érem feliços és una crònica dolça (el primer capítol el vaig llegir dues vegades per imaginar-me ben bé els dolços que s’hi descriuen) i enyorada de la infantesa de l’autor en el context d’una família molt nombrosa (amb onze germans!) amb pares i babos, en una Girona grisa i de pedra, en el barri vell, voltat d’esglésies i de la catedral, a la platja de La Fosca de Palamós, en el mas d’Aiguaviva i en el trist internat del Collell. Diuen que els psicòlegs americans cada cop donen més importància al lloc que ocupen els infants a la família. Ser el sisè deu donar, sens dubte, una possibilitat d’observar i de passar una mica desapercebut molt avantatjosa.\nEl llibre està dividit en set parts i cada una d’elles en capítols curts que unes vegades estan dedicats a persones concretes, a una anècdota determinada o a la descripció d’una festa o diada a Girona. La part dels antecedents familiars i els primers anys a Girona és la més llarga i minuciosa: ocupa quasi la meitat del llibre. I és una part que m’ha agradat molt. Alguns d’aquests petits capítols són magnífics: “La llibreta vermella”, per exemple, dedicada a la baba Teresa i els comptes que portava amb néts com el Rafel (un altre dia podríem reflexionar sobre les figures femenines, com ara l’estimada baba, presents en la infantesa de l’autor).\nEn l’altra meitat del llibre dedica una major extensió als estius a La Fosca i per tant, a l’ambient de platja, les sortides a pescar i, de manera més breu, l’evocació dels treballs agrícoles i de les fruites i hortalisses del mas d’Aiguaviva on passaven pocs dies de setembre, que significaven el final de l’estiu. En aquests capítols de l’estiueig el perfum de la llibertat –tot i el conservadorisme moral i religiós d’uns pares de l’Opus Dei- es barreja amb les olors intenses del mar i del camp.\nA continuació ve la part dura de la crònica, començant pels tristos records de l’inhòspit, fosc i fred internat del Collell on Nadal es va fent gran enmig d’un gran enyor de casa, de la baba, dels pares i de Girona, per culminar en les 20 pàgines que ell titula “La Tramuntana irromp en el paradís una nit de revetlla de Sant Pere” on -aquí sense descripcions minucioses- sap transmetre’ns el drama que significa per a tota la família la desaparició d’en Toni al mar.\nLa crònica del dinar de celebració dels 63 anys de casats dels pares amb tota la tribu dels Nadal és, sense dir-ho, l’epíleg del llibre i l’acte d’homenatge i agraïment de l’autor cap als seus pares.\nSi llegiu el llibre, a banda de que segur, segur, que us farà evocar la vostra infantesa de manera espontània, us sorprendreu de descobrir com Rafel Nadal fa servir la llengua amb eficàcia i naturalitat al mateix temps que trobareu un riquíssim lèxic, de filiació gironina, per designar flors, arbres i plantes del jardí, pastissos, peixos, fruites, conreus, estris de pescar o estris de pagès.\nUn bon llibre, sens dubte!\nSinopsi Basada en les peripècies d'una família nombrosa de dotze germans a la Catalunya de postguerra, Quan érem feliços és una història real plena d'emocions, d'humor i de tensions en la qual l'autor evoca en primera persona els paisatges de la seva infantesa. Un recorregut de vegades íntim i de vegades panoràmic, gairebé cinematogràfic, ple d'imatges poderoses dels carrers del Barri Vell de Girona, l'estiueig a la Fosca, els setembres a pagès al mas d'Aiguaviva i els anys d'internat al Collell.\nAltres títols de l'autor Quan érem feliços + Quan en dèiem xampany (pack)\tLa maledicció dels Palmisano\tLa senyora Stendhal\tLa maledicció dels Palmisano\tPack La malediccio dels Palmisano + Guia\tQuan en dèiem xampany\tQuan érem feliços\tEl misteri de les ampolles adulterades de Veuve Clicquot\tQuan en dèiem xampany\tQuan érem feliços\tEls mandarins\tEls mandarins\tPujar\nEmporta't aquest llibre a la teva web / blog Quan érem feliços\n<img src="http://static5.grup62.cat/usuaris/libros/fotos/95/tam_5/quan-erem-felicos_9788497102124.jpg" alt="quan-erem-felicos_9788497102124.jpg" title="Quan érem feliços"\n
Quan érem feliços
\n
Premi Josep Pla 2012


Més de mig centenar d'empreses s'interessen per instal·lar-se en la ZAL de Tarragona – El Mercantil\nMés de mig centenar d’empreses s’interessen per instal·lar-se en la ZAL de Tarragona\nJosep Maria Cruset ha compartit amb el conseller d'Economia de la Generalitat, Jaume Giró, els projectes estratègics del port per a 2023\nD'esquerra a dreta: Josep Maria Cruset (Port de Tarragona) i Jaume Giró (Generalitat de Catalunya)\t| Port de Tarragona\nL’Autoritat Portuària de Tarragona ha confirmat que més de 50 empreses dels àmbits logístic, inmologístic, industrial i del transport s’han interessat i han realitzat consultes per a estudiar la seva possible implantació en la Zona d’Activitats Logístiques (ZAL) del port de Tarragona. Es tracta d’un espai amb prop d’un milió de metres quadrats de sòl logístic-industrial que, segons l’autoritat portuària, “ha suscitat molt d’interès des que la comissió d’urbanisme de Tarragona va aprovar de manera definitiva el projecte, al desembre de 2019”.\nEn el marc d’una visita a la infraestructura portuària, el conseller d’Economia de la Generalitat de Catalunya, Jaume Giró, ha destacat “l’alt valor estratègic” de la ZAL i el seu paper per a atreure activitats que actuïn de motor econòmic del territori. En aquest sentit, ha assegurat que “Catalunya compta amb la capacitat empresarial, el coneixement tècnic i el capital humà per a fer front al repte de la recuperació econòmica i de la transformació energètica” i ha recalcat que la logística, de la mà del port de Tarragona, “pot ser una important punta de llança de la sortida de la crisi provocada per la pandèmia”.\nLa ZAL suposarà un creixement del 20% de l’espai portuari de Tarragona\nAixí mateix, el conseller ha constatat “l’enorme potencial de la ZAL del port de Tarragona per a atreure inversions de primer nivell” i ha recordat que “hem d’afrontar un triple repte digital, sostenible i energètic, tal com dicten les línies marcades pels fons europeus Next Generation”. Amb una inversió de més de 30 milions d’euros entre 2019 i 2023, a més de la creació de més de 4.200 llocs de treball, la ZAL suposarà un creixement del 20,42% de l’espai portuari. El port preveu que aquest espai generi un impacte positiu en els tràfics marítims, perquè “es presten serveis per a afegir valor a la cadena logística” i “s’afavoreix l’optimització dels processos entre els diferents actors que intervenen en l’operativa logística”.\nDurant la trobada, el president de l’autoritat portuària, Josep Maria Cruset, també ha compartit amb el conseller altres projectes estratègics de l’entitat de cara a 2023, any en què confluiran en el temps la posada en marxa d’infraestructures clau per al creixement del recinte. En relació a això, Cruset ha destacat “el salt endavant que suposarà la posada en marxa de les dues connexions terrestres que depenen d’altres administracions i de les tres inversions en infraestructures que estem implantant”.\nJaume va girar\nZAL Port Tarragona


Església de Sant Miquel d’Eramprunyà – Gavà / Baix Llobregat | Catalunya Medieval\nEsglésia de Sant Miquel d’Eramprunyà\nEntorn, vista general del conjunt arquitectònic d'Eramprunyà\nSituació: Dal d’un turó de 438 msm (Wikipedia), al costat del Castell d’Eramprunyà, en terrenys de Gavà, població i municipi del mateix nom, a la comarca del Baix Llobregat (Barcelona).\nDes d'aquest lloc, s'ofereixen algunes de les de les més extenses vistes del Baix Llobregat.\nEstat: Malmesa, però estable. Lliurament accessible, al menys fins a la data de la nostra segona visita.\nPosteriorment el conjunt ha estat adquirit per l’Ajuntament de Gavà. Des de llavors a la pàgina web de l’Ajuntament de Gavà hi diu “Accés restringit al castell per obres de consolidació” - Visitable.\nAccés - Visitada el 14/11/2006 i el 15/03/2008:\nPer accedir-hi i per a altres informacions, visiteu la nostra pàgina web del Castell d’Eramprunyà.\nLocalització: N 41 18 50.2 E 01 57 24.8 – Altitud: La lectura a Google Earth ens dona una altitud de 393 m., que difereix força de la que apareix a Wikipedia (438 m.).\nEdifici d'una sola nau. La part corresponent a l'antic absis (que era rectangular, gairebé tan ample com la nau) queda avui fora de l'edifici i en resta només l'arrencament de la volta i el mur d'on arrenca.\nAl sud té un portal romànic, molt espoliat (hi falta l'arquivolta), d'arc de mig punt, que havia de tenir columnes a banda i banda.\nLa volta, molt barroera i de generatriu torta i apuntada, és molt tardana. A llevant, deixant fora l'antic absis, hi fou obrat un portal a mitjans de segle XIX. La nau, tot i que té volta, no té teulada.\nEl temple romànic data de la primera meitat del segle XII, tot i que potser aprofita una paret (S) més antiga.\nLa casa de Sant Miquel d'Eramprunyà (domum s. Michaelis in Erapruniano) és citada al testament de Galí de Santmartí, vicari comtal a Eramprunyà, que va ser dictat el 977 i jurat pels seus marmessors el 981.\nEl 1074 l'església se cita com a parròquia. Al segle XII (1129, 1141) hi ha diverses deixes per a l'obra de Sant Miquel d'Eramprunyà.\nAl segle XIV ja no tenia cementiri. La parròquia s'havia traslladat a Sant Pere de Gavà, de la qual la de Sant Miquel d'Eramprunyà n'esdevindria sufragània.”\nPublicat el 22 Juliol 2014 per Ricard\tdins de Baix Llobregat amb l`etiqueta Barcelona, Catalunya, Edificació segle XII, Esglésies, Pedra rogenca, Romànic, Tombes antropomorfes, Visitable .


Ecografia ginecològica | Ecografia Prenatal i Ginecològica de la Clínica Girona\nEcografia 3D-4D-HD LIVE\nDiagnòstic ecogràfic ginecològic\nL’estudi ginecològic ecogràfic és una tècnica d’exploració no invasiva que permet obtenir imatges de l’interior del cos de la dona i realitzar així una valoració exhaustiva de la morfologia uteroovàrica que faciliti un diagnòstic: la seva forma, dimensió, estructura i funcionalitat.\nLa majoria de les ecografies ginecològiques es fan via vaginal o endorectal, mentre que l’abdominal és especialment recomanada per a pacients que no han tingut relacions sexuals o en casos que no es poden valorar correctament per altres vies, com les grans tumoracions genitals.\nL’ecografia ginecològica ens permet:\nDetectar la presència de patologies endocavitàries i miometrials uterines, com ara miomes, pòlips, engrossiment endometrial, tumors, adenomiosi i endometriosi, entre d’altres.\nL’observació de masses anexials per poder avaluar el risc.\nLa realització d’un mapa vascular mitjançant un estudi Doppler.\nEl seguiment fol·licular ovàric en tractaments de fertilitat.\nLa valoració dels òrgans pelvians a través de l’ecografia 3D, sobretot en el cas de malformacions uterines i en la localització vascular de tumors uteroovàrics.\nEspecialistes en ecografies\nJoan Maragall 26, 1er GIRONA\nTelèfon d’Atenció al Client: 972 221 395 - 972 204 500


Impostos especials sobre el combustible a Rússia | Informació útil per a tothom.\nEls impostos especials sobre el motor de gasolina i el gasoil són impostos sobre els empresaris i les organitzacions. La seva deducció es duu a terme en l'execució de determinades transaccions comercials, inclosa la circulació de productes a través de la frontera del control duaner de la Federació de Rússia. Considerem amb més detall el que constitueix l’impost especial sobre el combustible. L’article descriurà les característiques de l’impost, el procediment per cobrar i les tarifes.\nCaracterístiques generals de l’impost especial\nAquest impost sobre la pertinença al nivell de gestió i autoritat és federal. El pagament es considera un impost general (no assignat). Això significa que els fons s’utilitzen sense fer referència a activitats específiques. Segons el mètode de retirada, el pagament especial, com l'IVA, es considera indirecte. El mètode impositiu es refereix a l'impost no reclamat, és a dir, la responsabilitat pel càlcul i el pagament correspon al pagador. Un altre tret distintiu de l’impost especial és el criteri que determina la integritat dels drets d’ús dels ingressos fiscals. Segons aquest indicador, es troba en la categoria de deduccions reglamentàries obligatòries. Això es deu al fet que la seva inscripció està prevista a la legislació tant en pressupostos regionals com en pressupostos federals. La llista de productes subjectes als impostos especials és bastant estreta. A més del combustible, inclou:\nProductes de tabac.\nAlcohòlics, productes que contenen alcohol, alcohol.\nEs calculen i cobren impostos especials sobre gasolina i gasoil en un ordre determinat. El mecanisme de càlcul i pagament implica l'establiment de l'import de l'impost en el procés de realització d'una transacció amb els productes pertinents i la seva inclusió en el valor de la mercaderia. Això vol dir que cada entitat econòmica que participi en la facturació de béns subjectes a impostos ha de calcular el pagament i, en aplicació, transferir aquesta obligació a la contrapart posterior. Aquest esquema és vàlid per a l'usuari final. Al seu torn, té la càrrega de la fiscalitat. La introducció de l’impost especial sobre el combustible preveu la regulació del consum de combustible.\nEls subjectes obligats a deduir els impostos especials sobre el combustible són emprenedors individuals, organitzacions, així com persones que transporten combustibles i lubricants a través del control duaner de la Federació de Rússia. Art. 179 NK estableix que la necessitat de realitzar un pagament sorgeix del moment de la transacció comercial. En aquest sentit, els impostos especials sobre el combustible són obligatoris per pagar tots els subjectes que els cometin. Aquests inclouen, entre d'altres, estrangers. Les divisions separades d’empreses també actuen com a contribuents en acabar les transaccions comercials.\nEn el procés de realització d'operacions amb determinats tipus de mercaderies, l'aparició de l'obligació de pagar impostos s'acompanya d'una sèrie de característiques. En particular, quan es taxen les accions amb gasolina directa, només es considera pagadors els seus productors immediats. Les normes similars s'apliquen a la producció de productes petroquímics. A més, es proporcionen característiques de l’estat del pagador a les empreses que realitzen activitats en virtut d’un acord de col·laboració simple. En aquest cas, es permet pagar els impostos especials sobre el combustible, de manera conjunta i per una entitat independent, sobre la qual aquesta responsabilitat és imposada pels altres participants. Aquesta persona està obligada, com a molt tard, a l'endemà següent a la implementació de la primera transacció comercial, a notificar a l’autoritat tributària l’execució de l’obligació del pagador segons els termes del contracte de col·laboració. Al mateix temps, ha de registrar-se com a subjecte que lidera el cas de la fusió. Això es realitza independentment del fet que el seu registre sigui un subjecte que desenvolupi les seves pròpies activitats. Si l’impost especial s’aconsegueix en un moment oportú i total per part d’una persona que realitzi obligacions de pagament segons el contracte corresponent, es considerarà complerta l’obligació de pagar aquest impost pels altres participants.\nObjecte de tributació\nCom el seu art. 182 NC estableix una llista específica d’operacions que es realitzen amb productes especials. Aquests, en particular, inclouen:\nRealització de béns subjectes a impostos produïts pels pagadors al territori de la Federació de Rússia.\nRecepció i publicació de mercaderies, determinats tipus de productes, en base a donació i presa, incloent-hi.\nMoure productes a través del control duaner de la Federació de Rússia.\nCom a comprensió, segons l'art. 182 NC, advoca per la transferència de la propietat dels béns per una entitat a una altra de forma gratuïta o per una tarifa, així com utilitzar-la com a pagament en espècie.\nL’impost especial sobre el combustible a Rússia s'aplica a determinades operacions de transferència de combustibles i lubricants alliberats al seu territori:\nPer necessitats pròpies.\nPer processar en base a donació i presa.\nCom una altra característica de l’objecte de la fiscalitat en la fabricació de productes és el fet que, segons el paràgraf tercer de l’art. 182 NK, per al càlcul d’impostos a la producció, equival a qualsevol tipus de productes de mescla en els llocs d’emmagatzematge i venda, resultant en productes subjectes a impostos. Aquesta regla no s'aplica a les organitzacions de restauració. Quan es barreja, es forma un producte pel qual es fixa un percentatge d’accions més gran en comparació amb el que es determina per a les matèries primeres.\nEl grup d’operacions relacionades amb la producció de productes pertanyen a una categoria especial. El deure de pagar els impostos especials sobre el combustible sorgeix quan s'hi introdueix un determinat tipus de combustible. En aquesta operació, s'ha d'entendre que es té en compte en productes acabats produïts a partir de matèries primeres pròpies i utilitzant materials propis. A més, la presència d’un certificat és un requisit previ per al fet que sorgeixi l’obligació indicada. S'emet a l'empresa de manera voluntària.\nCaracterístiques de l'obtenció d'un certificat\nAquest document s’envia a emprenedors i organitzacions que produeixen:\nGasolina de recta, procedent de matèries primeres subministrades pel client / materials inclosos.\nProductes petroquímics, si s'utilitzen per a la producció del combustible anterior.\nPer obtenir un certificat per a la producció de gasolina directa, l'empresa ha de tenir la capacitat de producció adequada. Poden pertànyer al sol·licitant pel dret d’ús, de propietat, de possessió o d’altres fonts legals. Per obtenir un certificat de processament de la gasolina, és necessari que el sol·licitant disposi d’un acord sobre la prestació de serveis per al processament de la matèria primera a subministrar, de manera que es produeixi el combustible especificat. Sobre la base d’aquest acord, el document s’envia si l’empresa actua com a propietari de la benzina processada i el contracte es conclou amb el fabricant de productes petroquímics.\nAl cap. 21 NC va ser modificat pel govern, segons el qual:\nTaxes aprovades per 2016-2017. A 2014, es preveu un augment d’un impost sobre el combustible a 2018. La indexació serà 5% dels indicadors de 2017-th.\nEls impostos especials sobre el combustible per a automòbils es fixen en la quantitat de 10.5 m. P. / t. Això hauria de desincentivar la fabricació de combustible per sota de la classe 5.\nS'exclouen alguns tipus de productes de l'art. 181. Això, en particular, ha afectat el combustible de vaixells i estufes. Aquesta exempció es preveu amb el reconeixement simultani com a objectes impositius de tots els destil·lats mitjans als quals pertanyen, entre altres coses, els productes especificats.\nEl tipus impositiu dels destil·lats mitjans es fixa a una taxa que és igual al coeficient en què es calcula l’impost especial sobre el gasoil.\nLes empreses que han rebut certificats de l’Administració tributària sobre el registre d’una empresa que realitzi operacions amb destil·lat mitjà es reconeixen com a contribuents. Es dedueixen els propietaris del transport d’aigua, que apliquen els productes especificats per al bunkering. És igual a la taxa a la qual es calcula el factor especial sobre el combustible marí.\nEls destil·lats mitjans són mescles líquides d'hidrocarburs amb composició fraccionària en els rangs de temperatura 215-360. Aquestes esmenes tanquen totes les possibilitats de canviar el nom de la fracció dièsel. Per tant, no és possible evitar la càrrega fiscal. Des de 2016, un impost especial s'aplica al combustible de baixa viscositat del vaixell. Al mateix temps, les empreses dedicades al camp rellevant no es veuran afectades especialment. Entre les esmenes es preveu una deducció fiscal amb coeficient. 2.\nDiscussió de l’esmena\nВ 2014 году на заседании комитета Госдумы за основу было принято предложение о повышении ставок акцизов на дизтопливо и бензин 4 и 5 классов. Эксперты опасались в то время, что при утверждении поправок стоимость горючего вырастет на 3 р. Предложение о повышении внес Евгений Москвичев. На дизтопливо 4 кл. он предлагал повысить ставку до 3450 р./т. в 2015-м, до 4150 р./т. — в 2016-м, до 3950 р./т. — в 2017-м. Эти же цифры предполагались для горючего 5 кл. Что касается автомобильного бензина, то предлагалось сохранить его на 2015-й год на уровне 7300 р./т., в 2016 г. предусматривалось\nповышение с 6200 до 7530, в 2017 — с 4.5 т. р./т. до 5830 р./т. Было запланировано, что все средства будут направлены в дорожные фонды регионов. Вместе с этим, Сергей Шаталов высказывался о необходимости провести доработки поправок. До начала обсуждения предполагалось повышение акцизов только на дизтопливо и бензин 5 кл. Такое увеличение по прогнозам должно было дать дорожным фондам регионов дополнительные 60 млрд. р. в 2015-м, а в последующие годы — более 90 млрд р.\nEl Codi Tributari defineix taxes uniformes de tributació per a béns subjectes a impostos. Es divideixen en dues categories: combinades i sòlides. Aquests últims es fixen en termes absoluts per unitat de base imposable. Segons aquest principi, es determinen especialment els impostos especials sobre el combustible. Les taxes combinades suggereixen una combinació d’indicadors de valor sòlid i de part. El Codi preveu la diferenciació de tarifes per tipus i subespècies de productes. En particular, amb 2011-th, es fixen diferents taxes en funció de la classe de gasolina i dièsel. En els càlculs, el principi de reduir les tarifes per a millors productes. A més, preveu la indexació de les tarifes fixes, tenint en compte els preus de consum previstos.\nEs defineix a l’art. 187 NK per separat per a cada tipus de producte especialitzat. Segons la tarifa, la base imposable es determina per:\nCom el volum de béns transferits (venuts) en espècie. Aquesta disposició s'aplica als productes per als quals s’utilitzen taxes específiques (fixes).\nCom el valor dels béns transferits (venuts). Es calcula d’acord amb els preus establerts a l’art. 40 NC, excloent els impostos especials sobre els productes per als quals es fixen taxes ad valorem.\nCom el volum de productes venuts (transferits) en termes naturals per calcular els impostos especials quan es fa servir la tarifa fixa i com a cost estimat calculat a preus de venda al detall màxims per a la determinació del impost quan s'aplica el tipus d'interès. Aquest model s’utilitza per a béns per als quals es proporcionen tarifes combinades.\nEl Codi Tributari conté requisits per mantenir un registre separat de les transaccions amb tipus de productes susceptibles d’acceptar. Així, art. 190 estableix que el contribuent està obligat a organitzar comptabilitats diferenciades per a accions amb béns per als quals es proporcionen taxes impositives diferents. Si una entitat econòmica no manté un registre diferent de les operacions, l'import dels impostos especials es determina segons el tipus impositiu utilitzat per l'empresa des de la base única establerta per a totes les accions incloses en aquest impost.\nConsultes de 66 a la base de dades generada en segons 0,287.


EL BARÇA I ERC, DUES HISTÒRIES PARAL.LELES!\n(A propòsit del sopar blocaire amb en Joan Carretero)\nAcabo de tornar del sopar blocaire amb en Joan Carretero, que ha tingut lloc al Via Fora del Pati Manning, a tocar de la meva facultat. Tot i que són les 3 de la matinada i d'aquí a quatre hores m'he de llevar, no puc esperar a escriure aquest post, ni que sigui per solidaritat amb el meu comentarista-creu, en Bacus, que el molt animal m'ha clavat 30 comentaris en el meu anterior post. Collons nen, descansa una mica! És que no dormiu a Singapur!\nNaturalment, no és ara el moment de fer-ne una valoració completa. Però sí de destacar-ne aquells elements que no puc esperar a fer-ho demà. A aquestes alçades, estic massa enganxat a la blogitis. Així, doncs, anem per feina.\nPrimer. En aquest sopar, per primera vegada he parlat in person amb en Carretero, i ell ha aprofitat per parlar-me del post que vaig penjar sobre el seu curriculum electoral, que ja a hores d'ara és un dels més llegits d'aquest humil i modest bloc. Naturalment, la conversa no ha estat més que un intercanvi de paraules de pocs minuts, però ha estat suficient per copsar que, efectivament, és una persona que guanya a la curta distància. Probablement això li ve de l'experiència assolida arran els seus anys com a batlle de Puigcerdà.\nSegon. En aquest sopar he conegut més blocaires també in person. És el cas d'un dels blocs mítics de la catosfera, el cimera (extraordinària). Sí he conegut dos dels tres que l'escriuen. Fa temps, aquests xavals van decidir crear un govern de la Catalunya Independent i van començar a repartir càrrecs. I va i no se'ls va acudir res més que fer-me a mi President del Parlament de Catalunya. Aquest detall amb la meva humil i modesta persona, sempre m'ha emocionat i reconec que els tinc en molta estima, encara que sovint no estigui gaire d'acord amb el que escriuen.\nPerò el que realment motiva aquest post és la magnifica metàfora que el propi Carretero ha suggerit al llarg de la seva intervenció, i que si voleu és del tot anecdòtica i no constitueix, ni de lluny, el gros de la seva intervenció. Però a mi m'ha cridat l'atenció, i fins i tot he gosat, mentre tornava a casa en el cotxe, perfeccionar-la encara més.\nEn Carretero ha dit que la situació actual d'ERC és com la del Barça fa uns anys. Després d'uns quants anys de presidència d'en Josep Lluís Núnez/Josep Lluís Carod Rovira, si en el proper congrés s'imposen les tesis continuistes (i liquidacionistes de l'independentisme) serà com va passar al Barça, on l'etern número dos Joan Gaspart/Joan Puigcercós, va substituir-lo durant dos o tres anys, que van ser suficients per engegar a fer punyetes tot. De manera que, per necessitat, va venir la renovació. Una renovació, afegeixo jo, que en el cas del Barça es va dir Joan Laporta i que en el cas d'ERC es diu Joan Carretero. Clavat, tu! Fins i tot en els noms coincideixen els dos casos.\nAixò no obstant, continua Carretero, ERC pot aprendre del destí del Barça. I que no és el mateix iniciar la renovació del partit el mes de juny del 2008, quan encara tens 21 diputats al Parlament de Catalunya i 1 al Parlament de les Illes Balears, que fer-ho el 2010 o el 2011 amb 8 o 9 diputats a tot estirar.\nD'aquesta obvietat, en seran conscients els militants d'ERC que votaran en el Congrés? O és que a més de filo-sociates, com el candidat carotià a secretari general, el nom del qual ara no recordo, ni falta que fa, també són tots pericos?\nCarretero, doncs, sembla no tenir pressa. Una cosa és segura. Si no guanya en el Congrés, no se n'anirà del partit, sino que esperarà tranquil.lament, que el procés de putrefacció faci via, per després començar de nou.\nL'únic però és si Catalunya, no ERC, es pot permetre, tres o quatre anys de govern sociata a sac. Penso que no. Per això, no es pot contemplar cap més escenari que la victòria per golejada del sector renovador. Tot altre resultat és un flac favor a Catalunya, a la República i a l'Esquerra.\nSón quasi les quatre, i encara em falta enquadrar les fotos. Collons què dura és la vida del blocaire! Demà (d'aquí unes hores, de fet) més.\n(PS. Bacus, please, descansa una mica, ja saps que no t'esborraré els teus comentaris, probablement escrits en moments de joia i excitació, però tingues una mica de compassió!)\nEtiquetes de comentaris: BARÇA, JOAN CARRETERO, RCAT, VIA FORA\nescrit per JOSEP el 4/10/2008 02:55:00 a. m.\nVeus en Carod al PSC, si li van mal dades?\n10 d’abril de 2008 a les 20:53:00 CEST\n10 d’abril de 2008 a les 21:55:00 CEST\nSense voler distorsionar la teva mganífica crònica (100% OK, gràcies), i seguint amb el paral.lelisme FCB/ERC, al final del nunyisme, afegiria, potser, que , a diferència del que va passar al 2on. any de la presidència renovadora i nacionalista d'en Laporta, estic segur que la Rut Carandell ("Sandro") i en Carretero ("Jan") no tindran mai cap trencament "polític".\nI el "Sandro" del Reagrupament (la Rut)es també una crack. Ens imaginem la continuitat al FCB de tota la primera junta Jan/Sandro tots aquests anys? Doncs així m'imagino -fructífera, autèntica, sobiranista-la "Junta" (l'equip) Carretero/Carandell a ERC.\n10 d’abril de 2008 a les 23:49:00 CEST\nNo compro les analogies.\nSi de cas, els Laporta d'ERC són l'actual direcció, que van foragitar tant la penya-PI com els que van regalar el partit al Pujol als 80: aquests són el nuñisme. Carretero és una recuperació dels valors ideològics que van dur ERC a la misèria.\n11 d’abril de 2008 a les 0:28:00 CEST\nAmic, company, quina il.lusió que comentis el meu bloc. He de dir que l'altra nit al Pati Manning quan alguns dels blocaires més admirats parlaven de l'últim freaky que jugava a provocar-los, jo vaig sentir una gran enveja, perquè no havies comentat cap dels meus blocs. Ara m'has redimit, company, amic. Ara ja puc anar amb el cap ben alt. Gràcies, milers de gràcies.\n11 d’abril de 2008 a les 12:38:00 CEST\nGràcies per la resposta, ben argumentada i respectuosa.\nAra bé, ja entenc perquè s'han de fer posts parlant de futbol, si el que vau fer és parlar de collonades.\n12 d’abril de 2008 a les 1:11:00 CEST\nQUIN RESULTAT VOLEM?Segons el President, l'únic Pr...\nLA BANDERA A LA TINTORERIAPotser li faré un flac f...\nD'ALCOI I ALACANT. Primer apunt.Fa tot just dues h...


Sobre el càncer limfàtic\nEn general, el limfoma és un tipus de càncer que es desenvolupa quan es produeix un error en la forma d'actuar dels limfòcits. Aquest error provoca la creació d'una cèl·lula anormal que es converteix en cancerosa. Aquestes cèl·lules malignes poden créixer en diferents parts del cos incloent els ganglis limfàtics, la melsa, la medul·la òssia, etc.\nLa principal classificació dels limfomes es divideix en dos tipus segons el seu origen cel·lular.\nEl Limfoma de Hodgkin, va ser descobert l'any 1832. Des de la dècada dels 90 aquest tipus de limfoma ha anat en decrement.\nEl Limfoma No Hodgkin (LNH). Aquest el conformen més de 30 limfomes diferents. Al contrari que el de Hodgkin la incidència d'aquest tipus de limfoma va en augment des de la dècada dels 90.\nL'origen dels limfomes es desconeix. Alguns estudis l'han associat a determinats virus com l'Epstein Barr o a bacteris. Una possible causa de l’augment de la seva incidència pot ser determinat per l'associació dels limfomes amb malalties immunològiques com el VIH.\nActualment, la incidència del limfoma augmenta entre un 3 i 4% als països industrialitzats cada any.\nA Catalunya s'estima que, entre els homes, 8,6 de cada 100.000 habitants pateix anualment un limfoma. La incidència entre les dones es situa en 5,5 cada 100.000 habitants.\nEn general el símptoma més comú de presentació d'un limfoma és la presència d'una protuberància (bulto), que no sol ser dolorós, al coll, l'aixella o a les engonals; alguns pacients poden presentar febre, suoració nocturna, pèrdua de pes, cansament, picor a la pell i taques cutànies de coloració vermellosa.\nS'anomena símptomes B, a la presència de pèrdua de pes inexplicada major del 10% del pes corporal en els últims sis mesos, febre inexplicada superior a 38 graus centígrads i suoració nocturna profusa.\nCada limfoma té el seu tractament específic que inclou quimioteràpia, radioteràpia, immunoteràpia o combinacions de diversos tractaments. En molts cassos, amb el tractament, la malaltia pot remetre completament.\nPersones famoses tractades de limfoma\nJackie Kennedy Onassis, vídua de l'anterior president dels Estats Units John F. Kennedy\nGene Wilder, diagnosticat el 1999, recuperat totalment el 2000\nHussein I de Jordània, anterior rei de Jordània\nL'antic Shah d'Iran Mohammad Resa Pahlevi (tot i que possiblement patia leucèmia limfàtica crònica)\nPaul Allen, milionari, cofundador amb Bill Gates de Microsoft, que ja va tenir fa 20 anys un altre limfoma de Hodgkin\nMario Lemieux, ex-jugador de la NHL, i actual president de l'equip Pittsburgh Penguins, últim campió de la Copa Stanley (1993)\nAndy Whitfield, actor i protagonista de la sèrie Spartacus: Blood and Sand, mort l'11 de setembre de 2011\nAndrés Galarraga, beisbolista veneçolà\nFernando Lugo, president del Paraguai


Els Mossos han fet una crida per localitzar la Carmen / CME\nEls Mossos d’Esquadra han fet una crida a la ciutadania per ajudar a localitzar la Carmen, una noia de 21 anys que va desaparèixer el dimecres 24 de novembre a Barcelona. Segons la policia catalana, qualsevol informació relacionada amb la seva desaparició pot ser vital per trobar la noia, que necessita medicació. La desaparició s’ha denunciat al districte de Gràcia.\nLa família de la noia ha aportat una fotografia per facilitar la seva identificació. Segons la descripció difosa pels Mossos d’Esquadra, la Carmen fa 1,70 metres i pesa uns 70 kilos. És de complexió forta i el dia que va desaparèixer portava uns “pantalons negres amb un dibuix a la cama dreta color platejat i una bandolera de color negre”.\nEncara busquen en Salvador\nEls Mossos fa més d’una setmana que busquen en Salvador Juan, un home de 40 anys que va desaparèixer a la capital catalana. Va ser vist última vegada al barri del Besòs i el Maresme, al districte de Sant Martí. La descripció facilitada per la policia és la següent: és un home d’1,75 m d’alçada, 80 kilos i amb el cabell curt, llis i castany. És dona la circumstància que també necessita medicació.\nEl Salvador Juan ha desaparegut aquest dilluns a Barcelona / Mossos d’Esquadra\nLes forces de seguretat recorren a les xarxes socials per demanar la col·laboració ciutadana quan es tracta de desaparicions de risc, com els dos casos actuals o el del menor de 15 anys que va desaparèixer a Gràcia el 15 de novembre i que va ser trobat sa i estalvi tres dies després.\nEl 20% de les desaparicions que es denuncien a Catalunya es produeixen a Barcelona, segons els Mossos d’Esquadra, tenen un índex de resolució del 98,9%. L’ús de les xarxes socials és molt aconsellable en alguns dels casos més delicats perquè permeten donar “molta visibilitat” a la desaparició i sovint accelera la seva localització.


Arxius de rac1 · Et recordaré\nEt faré ballar la ment, a la ràdio i a la tele!\nEt faré ballar la ment, més mediàtic El divendres 9 de juny de 2017, vaig anar a visitar l’estudi de Rac1, per veure el programa de “La segona hora” en directe, el qual també s’emet a 8TV. Els hi vaig regalar un llibre de la primera edició, l’últim que em quedava, i molt amablement, en Quim Morales, el presentador, va comentar-ho en directe: Posteriorment, a l’acabar el programa, vam xerrar una estona i els hi vaig dedicar el llibre. Són molt bones persones, els hi estic molt agraït! Vídeo del moment: Estigueu atents a novetats, aviat informació sobre una segona edició, que està en procés d’edició. “Et faré ballar la ment” estrena pàgina de Facebook! Clic aquí si vols escoltar “Et recordaré” a la...\nAparició a “La segona hora” de Rac1\nEntre setmana, d’una a dues del migdia, s’emet “La segona hora”, un programa radiofònic d’entreteniment variat, el qual, actualment, té una secció dedicada a “petar” servidors web. La meva petició va ser atesa i els oients del programa varen entrar massivament a aquest web, deixant-lo inactiu durant una breu estona, donada la excessiva petició d’entrada de clients al servidor. Heus aquí el fragment del programa : Gràcies !