Amer estrena la recollida porta a porta\nL’Ajuntament d’Amer aposta per la recollida de residus porta a porta i aquest dimecres ha donat el tret de sortida al nou servei. Abans de posar-ho en marxa, van repartir els kits de reciclatge a la ciutadania i als comerços i ara ja no hi ha contenidors als carrers del poble, a excepció dels iglús verds per al vidre.\nEl percentatge de recollida selectiva global a Amer (38,73%) estava per sota del conjunt de la comarca (45,95%) i de Catalunya (45,90%) i per això el consistori va decidir implementar el servei de recollida a cada casa. Durant el primer mes hi haurà uns educadors que resoldran dubtes de la ciutadania i faran seguiment del servei per si cal reajustar alguna cosa del funcionament.\nAquest 2022 quatre municipis selvatans posen en marca el porta a porta: Amer, Riudarenes, Sant Julià de Llor i Bonmatí i Santa Coloma de Farners. Segons dades del Consell Comarcal de la Selva, les xifres de reciclatge han millorat a la comarca, passant del 41,39% l’any 2017 al 53,89% el 2020. En aquest mateix període de tres anys, les xifres indiquen que s’han deixat de portar a l’abocador més de 10.000 tones de residus a La Selva.\nFoto: Recollida de kits de reciclatge al Museu Etnològic Lluís Sidera (Ajuntament d’Amer)\nArticle anteriorMaçanet aprova una operació de crèdit d’1,5 milions per finançar diverses inversions\nArticle següent‘Èxit’ de la 94a edició de l’Aplec de la Sardana de Calella\nJoaquim Vivas: “Que cadascú pagui pels residus que genera”


ASME - Associacio Sant Marti Esport\nPre Benjamí A i B\nPre Aleví A-b\nRítmica Competició 1\nRítmica Competició 2\nActivitats en Abonament\nPM La Pau\nEn el nostre centre treballem per què tothom assoleixi les seves METES i els seus OBJECTIUS. Per això procurem posar tots els mitjans per què la gent realitzi una activitat PROGRAMADA I PLANIFICADA. I ho faci d’una forma amena i divertida, recolzada per un equip humà implicat i atent, que intentarà en tot moment que les trobades sigui una EXPERIÈNCIA POSITIVA.\nLA TEVA META, ELS TEUS OBJECTIUS... EL TEU SOMNI\nQuan t’inscriguis en el nostre centre ens has d’indicar quins són els teus desitjos, les teves expectatives i el temps que penses destinar-hi per assolir-les. Nosaltres, des de la nostra experiència, t’ajudarem a planificar-te i programar-te, t’indicarem quines són les millors activitats per a tu, com podem avaluar una progressió del teu esforç. I establirem un sistema de control que et garantitzi l’èxit.\nPer tal d’aconseguir assolir els teus objectius el CEM Trinitat Vella posarà a la teva disposició:\nMetodologia i Procediments\nAltres Serveis, Cursets i Seminaris\nQuan vinguis a inscriure’t al nostre centre, et farem fer una petita enquesta (veure) per saber exactament que vols i com t’agradaria aconseguir-ho. El nostre equip t’ensenyarà el centre, i t’explicarà la nostra filosofia de treball i respondrà qualsevol dubte que tinguis. La primera setmana que estiguis amb nosaltres tindràs una entrevista amb un dels nostres planificadors per ajudar-te a dissenyar el teu entrenament i per aconsellar-te les activitats, els sistemes d’entrenament, els teu hàbits, les taules de control ...\nEl nostre centre disposa d’un gran equip de professionals, tots ells titulats i amb una dilatada experiència en el seu àmbit de treball. La seva característica més destacable és la seva amabilitat i predisposició a fer que cada moment que estiguis entre nosaltres sigui una EXPERIÈNCIA ÚNICA.\nCaminades Gent Gran Activitats dirigides Tornem a la fase 3 Remodelacions CEM Trinitat\n© 2007-2020 ASME - All rights reserved. Termes d'ús i Política de Privacitat - Política de cookies\nDisseny: JPWebSystems - Accès - Equip ASME


Els preus de l'oli d'oliva - Torclum\nEls preus de l’oli d’oliva\nPublicat a 19 de gener de 2021 13 de setembre de 2021 per Torclum\nMoltes vegades ens trobem en discussions de si el preu de l’oli d’oliva és elevat o no.\nPartint de la premisa que al mercat podem trobar diferents qualitats d’olis, ho anirem a argumentar.\nD’olis d’oliva, en podem trobar de 4 tipus esmentats de més a menys qualitat: Extra verge, Verge, Llampant i Refinat.\nÉs el que anomenem suc d’oliva, i el que conserva la millor qualitat, ja que s’extreu amb olives recollides únicament de dalt de l’arbre (mai n’agafarem cap del terra) amb una maduració correcte i en poques hores arribin al molí per iniciar el procés de molturació per extreure’n l’oli.\nAquest procés és totalment mecànic amb el que anomenem en fred o a baixa temperatura, per així extreure únicament el suc de les olives, ja que si la pasta la posem a altes temperatures, extraurem molta més quantitat d’oli, però aquest seria de menor qualitat.\nPer catalogar un oli, han de passar un examen al anomenat “panell de cata” on uns experts l’analitzen.\nÚnicament serà extra verge si el resultat d’aquest examen no l’hi han trobat cap defecte. Només que trobessin un sol atribut negatiu aquest ja no podria rebre mai la categoria EXTRA VERGE.\nPodríem dir que se segueix els mateixos passos que l’extra verge, però partim ja de problemes amb el procés vegetatiu de la planta durant l’any, com poden ser unes dècades extremes o pel contrari freds que hagin pogut gelar el fruit i la planta ha patit un estrès considerable. També pot vindre per alguna greu plaga al fruit com podria ser la mosca de l’oliva (bactrocea oleae) que deteriora el fruit o senzillament per una mala manipulació del fruit abans, o durant el procés d’extracció de l’oli en el molí.\nEn aquest quan passa el control de qualitat ja li podem trobar algun defecte i per aixó no podrà rebre mai la categoria EXTRA VERGE.\nJa són olis que provenen d’olives amb molt mal estat, moltes vegades recollides del terra, també poden estar molt temps amagatzemades abans no passen a ser molturades.\nAquests olis són de molt baixa qualitat i moltes vegades i han de passar un procés químic per poder-lo comercialitzar.\nEl refinat és la categoria més baixa, ja que són olis tant defectuosos que no són aptes pel consum humà i han de passar un procés químic per poder entrar al canal de la distribució.\nLa diferència de preu d’un extra verge amb un refinat, pot variar amb uns 2 euros pel litre.\nAquesta quantitat pot semblar molt alta, però sabent que el consum d’oli per persona/any és d’uns 8 a 10 litres, l’increment de cost per aquest producte utilitzant un producte de la màxima categoria, que només t’aporta que coses positives al cos, o un refinat, que a part que no ens aporta res positiu, ningú ens assegura que no ens aporta res negatiu… a partir d’aquesta reflexió, que cadascú triï el que cregui més convenient.\nA més, també caldria dir que quan cuinem amb un oli extra verge, aquest sempre augmenta de volum, veient un resultat totalment contrari quan cuinem amb olis refinats. La qual cosa ens diu que al cap de l’any, consumirien més quantitat d’oli si cuinessim únicament amb olis refinats.\nLes tres varietats d’oliva del Baix Penedès\nAl Baix Penedès hi ha tres varietats d'oliva que fa moltes generacions s’hi van adaptar [...]\nLa capa herbàcia a les nostres oliveres\nA la nostra explotació de fa uns anys cap aquí, ens hem incorporat a l’agricultura ecològica i a la [...]\nTipus d’oli d’oliva\nTots sabem que d'oli, en podem trobar de moltíssimes varietats, com per exemple l'arbequina, l'empeltre, [...]\nTorclum recapta 1000€ amb l’Ona, la seva ampolla solidària, per a l’Associació Microtia Espanya\nBacallà amb pa d’anous, “allioli” de taronja i reducció de tarongina\nDonación de 1.000€ para la Asociación Microtia España\nOleoturismo en Cataluña


04 desembre 2020 06:07\nLa Sala deu quasi tres milions del conveni i la CAIB reté 600.000 euros. Vint usuaris hauran de pagar un mínim de 1.700 euros mensuals, però deu més no tenen recursos\nLa residència Bell Entorn, l'Ajuntament va cedir gratuïtament els terrenys on es va construir.\nLa residència Bell Entorn de Sóller, de propietat privada però amb 30 places concertades a través dels serveis socials de l'Ajuntament, no podrà continuar assumint el cost de l'atenció geriàtrica d'aquests residents, si no cobra l'elevat deute que l'Administració arrossega amb Sóller Invest, empresa propietària: prop de tres milions d'euros.\nD'aquesta quantitat, 600.000 euros corresponen al conveni amb la Fundació per la Dependència, que estan retinguts per la Tresoreria de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears. La resta són pagaments endarrerits de l'Ajuntament de Sóller que, tot i haver cobrat les quotes de copagament a les famílies, no ha atès més que en una petita part la facturació mensual de la residència corresponent a aquestes places, la qual puja a uns 120.000 euros mensuals. Davant aquesta situació "insostenible", l'empresa comunicà dies enrere a les famílies afectades que no podria continuar prestant el servei en aquestes condicions.\nSegons el regidor de Serveis Socials, Antoni Arbona, "l'Ajuntament no pot pagar el deute en aquests moments i tampoc no arriben els doblers del Govern, per la qual cosa la majoria de famílies hauran d'assumir a partir de novembre el cost íntegre del servei, malgrat que s'ha pactat que abonin el preu especial que l'empresa fa a l'Ajuntament, que és de 1.757 euros mensuals per als usuaris vàlids".\nArbona admet que no totes les famílies amb plaça concertada a la residència podran assumir aquesta quota i assegura que "hi ha 10 residents que no tenen recursos ni béns, i per a aquests estam cercant una solució".\nPer la seva banda, el director de la residència Bell Entorn, Bernat Rullan, afirmà que l'entitat "ja no pot aguantar ni un dia més aquesta situació", tot recodant que "la residència ha cobert completament el servei d'aquests usuaris i n'ha assumit el cost íntegre durant 17 mesos. A més, encara no hem cobrat el menjar que els donàrem el juliol de l'any 2010". Durant aquest temps, l'Ajuntament ha procurat fer pagaments parcials de la facturació corresponent al servei, però des del mes de juny d'enguany aquests abonaments s'han reduït encara més.\nSegons les fonts municipals consultades, la Comunitat Autònoma deu a la Sala més del 60% de les quantitats pagades pel conveni de la Llei de dependència. Aquests doblers van directament a l'Ajuntament, que per llei els ha de transferir automàticament al prestador del servei, en aquest cas Sóller Invest. Tant des de la residència com des de l'Ajuntament es confia a trobar-hi una solució que, entre altres mesures, podria implicar revisar les condicions del conveni entre ambdues entitats per a la prestació del servei. Així, sembla que es planteja que el copagament de les famílies que ara es fa als serveis socials anàs directament a la residència.\nLa notícia ha causat molta alarma dins la població perquè, tot i no ser una competència municipal, Sóller ha prestat el servei de geriatria durant quasi 500 anys, la majoria dels quals a través de l'Hospital de les Monges de la Caritat.


JORNADA DE PORTES OBERTES AL CENTRE DE FORMACIÓ DE PERSONES ADULTES D’AGULLENT\nLes inscripcions al CFPA d’Agullent tindran lloc des del dimarts 13 de setembre al divendres 16 de setembre en horari de 10 a 13 hores, i el dimarts 13 i dijous 15 també de vesprada de 17h a 20 hores. L’inici del curs acadèmic serà el 19 de setembre.\nEl Centre de Formació de Persones Adultes d’Agullent encetarà el curs 2016-2017 el proper dilluns 12 de setembre amb una jornada de portes obertes i informativa. Serà a partir de les 18:30 hores a la Casa de la Cultura, i en el transcurs de la vesprada s’informarà de l’oferta de cursos que ofereix el centre aquest curs, de les activitats extraescolars, dels horaris de classes i inscripcions. Per a incentivar la jornada, entre tots els assistents es sortejarà una inscripció gratuïta.\nA més de la formació bàsica, ESO i accés a cicles formatius, l’oferta formativa del centre agullentí inclou classes de tres nivells d’anglès, de quatre nivells de valencià (ja que hi ha classes de valencià per a nouvinguts) tallers de cant coral, art i cuina, i informàtica a nivell bàsic i mitjà, així com un curs específic d’editor de vídeo i fotografia.\nPublicado en Comarcal 12 / 09 / 2016


Paisatges Vius - ACTUACIONS - Construcció d'un tancat d'exclusió d'herbívors\nConstrucció d'un tancat d'exclusió d'herbívors\nUn dels problemes del gall fer en alguns llocs de Catalunya és la degradació del seu hàbitat per excés d'ungulats salvatges. La manca de grans depredadors (llop, ós i linx boreal) fa que les poblacions de cérvols, daines, senglars i cabirols estiguin creixent significativament a llocs com el Catllaràs, Boumort o l'Alt Pirineu. Això provoca que el sotabosc cada vegada tingui menys arbustos, un element vital per a la supervivència del gall fer, ja que el nabiu, la boixerola o el gingebró els proporcionen refugi i aliment, especialment importants a l'època de cria.\nAmb l'objectiu d'avaluar els efectes sobre el sotabosc dels grans ungulats salvatges i l'eficàcia de diferents sistemes de barrera, hem construït un tancat d'exclusió dirigit a la conservació del gall fer al Parc Natural de l'Alt Pirineu.\nEl tancat, de 0,5 ha., té una estructura de barricada (molt utilitzada als Estats Units) i està construït amb gairebé 1000 pals de 2,5 m de longitud i 10-14 cm de diàmetre. Té una altura de 1,8 m i 4 travessers situats a 45, 90, 135 i 180 cm, per tal d'evitar que cérvols i daines hi puguin entrar però que sigui permeable per a la resta de fauna salvatge.\nPer confirmar si el tancat impedeix el pas de cérvols i daines, o si cal modificar-ne l'estructura, s'han instal·lat càmeres automàtiques dins del tancat, que també permetran detectar la presència de gall fer.\nEl tancat s'ha construït amb el suport de la Fundación Biodiversidad i del Servei de Fauna i Flora del Departament d'Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural de la Generalitat de Catalunya; amb la col•laboració del Parc Natural de l'Alt Pirineu i de l'ens local propietari dels terrenys; i amb la participació dels trucs de l'Agrupament Escolta i Guia Abat Escarré.\nEn l'actuació hi va participar personal contractat en el marc del Programa de Garantia Juvenil, cofinançat per la Iniciativa d'Ocupació Juvenil i el Fons Social Europeu.


Una mirada internacional a la innovació pedagògica | Fundacio Jaume Bofill\nSembla que tot canvi educatiu avui dia hagi de passar sota el prisma de la innovació. Sense anar més lluny, Catalunya viu immersa en un nou moment de suposada renovació pedagògica arran de la posada en marxa del projecte Escola Nova 21. Un petit terratrèmol que ha generat debat i que ha provocat que les coses es comencin a moure en matèria de pràctica docent. Comencin? Hi ha no poca gent que diria que l’educació i els intents per millorar les experiències escolars dels alumnes, o per adreçar les mancances del sistema educatiu sempre hi són presents. Es posa molt d'èmfasi en el impacte negatiu de la inèrcia pedagògica, i una visita aleatòria a moltes aules avui dia semblaria donar prou arguments que estem molt lluny d’allò que alguns anomenen ‘escola avançada’. Però també és cert per qualsevol persona que fa recerca en educació que és molt difícil saber veritablement què està passant dins de les aules. Saber què hi ha de nou, aprofitable i transferible de les persones, escoles i grups d’escoles que aconsegueixen introduir noves aproximacions pedagògiques continua sent un repte.\nEl projecte “Innovative Pedagogies for Powerful Learning” (pedagogies innovadores per a un aprenentatge convincent, IPPL) permet per primera vegada fer una mirada internacional a les tendències en innovació pedagògica a nivell internacional des d’una perspectiva a la vegada teòrica i pràctica. En aquest sentit, busca fer una definició rigorosa i no complaent de què significa la innovació educativa, afavorint una aproximació basada en la resolució de problemes i el context. La innovació és una eina que permet als professionals repensar el que fan i provar altres aproximacions per fer front a un problema nou o antic, en un context sempre canviant. No és un tot o res, tot i que ho pot arribar a ser. Tampoc és només quelcom lligat a les bones pràctiques. En tenim i es descriuen moltes bones pràctiques, però en canvi no tenim tantes bones explicacions i anàlisis d’aquestes bones pràctiques, una anàlisi que vagi més enllà del fenomen ‘superman’ o idiosincràtic de la innovació que sembla explicar-se com a excepció que confirma la regla de no innovar.\nEs per això que a la vegada que es teoritza sobre la innovació pedagògica i es descriuen els diferents grups de pedagogies innovadores que s’estan duent a terme actualment, la investigació també ha identificat una sèrie de xarxes d’escoles que porten un temps implementant pràctiques docents innovadores, que perduren i que són escalables. No parlem ja del professor o escola ‘x’ que de manera increïble ha aconseguit transformar les pràctiques pedagògiques sinó d’un sistema (a vegades més petit, de tan sols 4 escoles, a vegades més gran, incloent-hi desenes) què es capaç d’anar més enllà de les idiosincràsies, tot reconeixent-les, per analitzar i aprofundir en la innovació pedagògica.\nEl projecte IPPL project actualment ha contactat 35 xarxes d’escoles de 20 països diferents per tal de recollir informació sobre les seves aproximacions pedagògiques i el seu funcionament a l’hora de mantenir i implementar aquestes noves maneres d'entendre l'organització de l'ensenyament-aprenentatge. A partir de la recollida de les diferents experiències d’aquells que estan innovant des del terreny es nodreix la revisió d’aquestes tendències en innovació pedagògica, i es permet posar ordre al soroll incessant al voltant de la innovació pedagògica.\nUn primer esborrany de l'informe es treballarà en una trobada internacional a París al juny de 2017 i la edició final es presentarà a començaments de 2018, dins d'una conferència global més àmplia que presentarà el treball sobre la professió i la pràctica docent. Aquest informe té la voluntat de ser l’inici d’un full de ruta que pot permetre a d’altres escoles i professionals repensar el que fan tot mirant què desenvolupen els altres, o bé amplificar el que fan tot entenent millor la seva pròpia pràctica pedagògica i el potencial i la necessitat de treballar en xarxa amb d’altres escoles.\nAlejandro Paniagua és l’actual becari de la Fundació Jaume Bofill al Centre for Educational Research and Innovation (CERI) de l’OCDE (beca 2016-2017) i està directament vinculat en el desenvolupament del projecte “Innovative Pedagogies for Powerful Learning”, dirigit per David Istance.\nAltres articles de l’autor aquí.


LA INTEL·LIGÈNCIA EXECUTIVA. JOSE ANTONIO MARINA TORRES. 9788466418867 Llibreria Carrer Major\nLa funció bàsica de la intel·ligència humana és dirigir bé el nostre comportament. No nhi ha prou amb emmagatzemar coneixements, ni només desenvolupar la intel·ligència emocional. La intel·ligència executiva sencarrega de desenvolupar projectes, prendre decisions, utilitzar els coneixements, gestionar les emocions, mantenir lesforç, ajornar la recompensa, realitzar metes a llarg termini. I com que aquesta intel·ligència no és innata, el nen lha daprendre, i aquí és on els pares i els mestres el poden ajudar perquè ho aconsegueixi, ja que aquest objectiu educatiu marca linici duna nova era.\nVista previa: LA INTEL·LIGÈNCIA EXECUTIVA


L’Ajuntament de Sant Vicenç de Castellet aprova els ajuts del Pla de Reactivació Econòmica\nEl consistori prioritza els plans d’ocupació propis amb la contractació temporal de nou persones en situació d’atur i augmenta els ajuts directes per a comerciants, bars i restaurants i professionals autònoms.\nL’Ajuntament de Sant Vicenç de Castellet aprova els ajuts del Pla de Reactivació Econòmica.\nL’Ajuntament de Sant Vicenç de Castellet té a punt les línies d’ajut del nou Pla de Reactivació Econòmica que dona continuïtat a la feina iniciada l’any passat en el marc del programa ReiniciemSVC. Després de la publicació oficial corresponent, les convocatòries de cadascuna de les ajudes s’aniran anunciant per a coneixement de tots els col·lectius afectats. Aquest any el pressupost creix fins als 353.000 euros. Els professionals autònoms, comerços i bars i restaurants compten amb una partida econòmica de 85.000 euros i amb aportacions directes de 600, 800 i 1.000 euros, respectivament. També es potencien les subvencions per aquelles empreses que contractin persones en situació d’atur i per als professionals autònoms, dues línies que es reforcen i passen de 10.000 a 20.000 euros, respectivament, i continuaran vigents els microcrèdits amb una partida de 40.000 euros. En paral·lel, el consistori facilitarà nous vals de compra de 60 euros per gastar al comerç de proximitat i es continuaran oferint les beques per a la compra de llibres i material escolar i també per fomentar la pràctica de l’activitat esportiva.\nEl programa ReinciemSVC promou la incorporació de nou persones per cobrir tasques d’auxiliar administratiu, peó de manteniment, neteja de les dependències municipals, operari d’equipaments culturals, agent cívic i enginyer tècnic en el marc del Pla d’Ocupació de Sant Vicenç de Castellet. Les contractacions seran fins a finals d’any, i compten amb una partida econòmica de gairebé 150.000 euros.\nPel que fa a les bonificació de la taxa d’ocupació de la via pública, serà del 75% des d’aquest mes de maig fins a octubre per facilitar l’activitat dels bars i restaurants coincidint amb els mesos d’estiu. L’Ajuntament també manté el suport a les entitats per a l’adquisició d’equips d’autoprotecció, la programació de tallers de gestió emocional o el retorn de les quotes dels serveis i equipaments que s’han vist obligats a tancar durant els darrers mesos.\nA més, el Pla de Reactivació 2021 incorpora accions de formació, suport tècnic i assessorament per a les entitats per adaptar-se a les noves formes d’organització de les activitats culturals per complir amb les mesures sanitàries i de protecció. En paral·lel, el consistori ha demanat la Targeta Moneder d’Impacte Social de la Diputació de Barcelona perquè les persones amb una situació més difícil tinguin l’oportunitat d’adquirir productes de primera necessitat amb aquest sistema dotat amb 9.500 euros.


Col·lecció: Inspira, núm. 6\nDotze dones entre els 26 i els 75 anys es troben per parlar d’allò que realment els importa. I què és?\nUna gran oportunitat per endinsar-se en el món femení\nPer recobrar el plaer de la conversa íntima i sincera\n¿De què ens agrada parlar a les dones? ¿Què compartim amb les nostres amigues? ¿Quines coses callem? ¿Què critiquem dels homes? ¿Què opinem de la vida? Que ningú no ho digui per nosaltres! Entre moltes altres coses, les dotze dones d’aquest llibre, de diferents edats i procedències, parlaran de la intimitat —o de la falta d’intimitat—, dels homes, del sexe, de la maternitat, de la seducció, dels abusos, de la fortalesa i la debilitat, de l’adopció, de la relació amb els adolescents, de la manca de temps i de les mil maneres de tirar endavant a la vida...\nA través de les seves converses ens entendrem millor a nosaltres mateixes i ens sentirem acompanyades en els nostres processos vitals, compartirem coses que no havíem compartit fins ara amb ningú i contrastarem punts de vista amb sinceritat i respecte. En un moment en què la participació de la dona en el mercat laboral ja no té marxa enrere, no deixem de banda la sensibilitat que ens ha caracteritzat sempre.\nDe què parlem les dones quan parlem del que ens importa és un divertiment molt seriós sobre la societat contemporània en clau femenina.\nIl·lustracions de Sabala.\nÉs autora del llibre de relats El hombre que pagaba noches enteras (Nihil Obstat, 2000), de Trátame bien (Alba Editorial, 2004), un llibre d’entrevistes a dones després de superar una relació de maltractaments, i d’Alismas (Ellago Editores, 2006), un text en prosa poètica. Ha guanyat el premi de l’Associació Progressista de Dones Montserrat Roig pels contes Albahaca (2000) i Amapolar (2002). L’any 2006 Arborecer, un altre dels seus relats, va rebre el premi de narrativa de dones de Terrassa. En l’actualitat, imparteix tallers d’investigació creativa i creació literària per adults i nens.\nÉs autora del llibre de relats El hombre que pagaba noches enteras (Nihil Obstat, 2000), de Trátame bien (Alba Editorial, 2004), un llibre d'entrevistes a dones despres de superar una relació de maltractaments, i d'Alismas (Ellago Editores, 2006), un text en prosa poètica. Ha guanyat el premi de l'Associació Progressista de Dones Montserrat Roig pels contes Albahaca (2000) i Amapolar (2002). L'any 2006, Arborecer, un altre dels seus relats, va rebre el premi de Narrativa per a Dones de Terrassa. En l'actualitat imparteix tallers d'investigació creativa i creació literària per a adults i nens.


El Mecal Pro porta el seu mercat de curts a l'Arts Santa Mònica | Barcelona Cultura\nEl Mecal Pro porta el seu mercat de curts a l'Arts Santa Mònica\n14-4-2015 Potser els dies d'activitat més intensa ja s'han acabat, però el Festival Internacional de Curtmetratges i Animació de Barcelona, el Mecal Pro, encara segueix viu. I és que falten algunes de les propostes més interessants, entre les quals un Mercat Internacional del Curtmetratge i una sessió de pitching.\nEntre dijous, 16 i dissabte, 18, a l'Arts Santa Mònica podreu assistir a un mercat adreçat a tots aquells que tenen relació amb el món del curtmetratge. Allà coincidiran productors, distribuïdors, exhibidors i, per descomptat, directors que busquen establir noves relacions i complicitats.\nA més de visionar alguns dels films que han passat per aquesta edició del Mecal, el dijous, 16, els assistents podran participar en una sessió d'assessorament sobre micromecenatge a càrrec de la plataforma Verkami, que assessorarà vuit projectes sobre com aconseguir el finançament que necessiten.\nDivendres, a més, hi haurà sessions one-to-one, unes trobades cara a cara entre professionals del sector que podran així establir relacions que segur que els seran de molta utilitat. A més, el mateix divendres, s'organitza una classe magistral de guió que impartirà el cineasta experimental Jesús Ramos.\nEl mateix divendres, 17 d'abril, però, les dependències de la Virreina Centre de la Imatge acolliran una altra activitat: una sessió de pitching durant la qual artistes amb projectes interessants rebran assessorament sobre com finançar-los i distribuir-los.\nA més d’aquestes, però, al Mecal encara li queden algunes cites pendents, com ara l’Especial Barceloneta que es projecta gratuïtament a la plaça d’Hilari Salvador el dijous, 16 (de 19 a 22 h), a més de la Sessió Infantil (12 h), l’Especial BAFTA (19 h) i l’Especial Suècia (20.30 h) que podreu veure el divendres, 17 a l’Institut Francès.\nDissabte, 18, al vespre, tindreu una festa oberta al públic a l’Institut Francés per clausurar el festival tot i que si torneu al mateix espai al dia següent, a les 16.30, 18 i 19.30 h encara trobareu una bateria final de projeccions sobre bars, robots i l’espai sideral.\nEl Mecal Pro organitza les últimes activitats d'enguany del 16 al 18 d'abril a l'Arts Santa Mònica (La Rambla, 7), La Virreina Centre de la Imatge (La Rambla, 99), la plaça d’Hilari Salvador i l’Institut Francès (Moià, 8).


Encuentra aquí información de L'evolució dels éssers vius # Evolución de los seres vivos para tu escuela ¡Entra ya! | Rincón del Vago\nL'evolució dels éssers vius # Evolución de los seres vivos\nRobert Charles Darwin (1809-1882)\nCientífic britànic que va posar els fonaments de la moderna teoria evolutiva, en plantejar el concepte de què totes les formes de vida s'han desenvolupat a través d'un lent procés de selecció natural. El seu treball va tenir una influència decisiva sobres les diferents disciplines científiques, i sobre el pensament modern en general.\nNascut a Shrewsbury, Shropshire, el 12 de febrer de 1809, Darwin fou el cinquè fill d'una família anglesa benestant i sofisticada. El seu avi matern era el pròsper empresari de porcellanes Josiah Wedgwood; el seu avi patern era el famós metge Erasmus Darwin. Després de finalitzar els seus estudis a la “Shrewsbury School” el 1825, Darwin va estudiar medicina a la Universitat d'Edinburg. El 1827 va abandonar la carrera i va ingressar a la Universitat de Cambridge amb la intenció de convertir-se en Ministre de l'Església d'Anglaterra. Allà va conèixer a dos influents personalitats: el geòleg Adam Sedgwick i el naturalista John Stevens Henslow. Aquest últim no tan sols ajudà a Darwin a guanyar confiança en sí mateix, sinó que també inculcà al seu alumne la necessitat d'ésser meticulós i acurat en la observació dels fenòmens naturals i la recol·lecció d'espècimens. Després de graduar-se a Cambridge el 1831, el jove Darwin va unir-se als 22 anys a la tripulació del vaixell de reconeixement HMS Beagle com a naturalista sense sou, gràcies en gran part a la recomanació de Henslow, per a emprendre una expedició científica arreu del món, la qual durà cinc anys i recollí dades hidrogràfiques, geològiques i meteorològiques a Amèrica del Sud i a molts altres llocs (podem veure l'itinerari al mapa de la dreta). Les observacions de Darwin van dur-lo a desenvolupar la teoria de la selecció natural.\nDesprés de tornar a Anglaterra el 1836, Darwin començà a recopilar les seves idees sobre el canvi de les espècies en els “Quaderns sobre la transmutació de les espècies”. L'explicació de l'evolució dels organismes se li acudí després de la lectura del llibre “Assaig sobre el principi de població” (1978) de l'economista britànic Thomas Robert Malthus, que explicava com es mantenia l'equilibri en les poblacions humanes. Malthus deia que cap augment en la disponibilitat d'aliments bàsics per a la supervivència de l'ésser humà podria compensar el ritme de creixement de la població. Aquest, per tant, tan sols podia veure's frenat per limitacions naturals, com la falta d'aliment o les malalties, o per accions humanes com la guerra.\nDarwin aplicà de seguida el raonament de Malthus als animals i les plantes, i el 1838, havia elaborat ja un esborrany de la teoria de l'evolució a través de la selecció natural. Durant els següents vint anys, treballà sobre aquesta teoria i altres projectes de la història natural. Darwin gaudia d'independència econòmica i mai va tenir la necessitat de guanyar-se la vida. El 1839 va casar-se amb la seva cosina, Emma Wedgwood, i poc després el matrimoni s'instal·là a la petita propietat de Down House, a Dent. Allà van tenir deu fills, tres dels quals van morir durant la infància.\nDarwin va fer pública la serva teoria per primera vegada el 1858, al mateix temps que ho feia Alfred Russel Wallace, un jove naturalista que havia desenvolupat independentment la teoria de la selecció natural. La teoria complerta de Darwin fou publicada el 1859 en l'obra “L'origen de les espècies per mitjà de la selecció natural”. Aquest llibre va esgotar-se el primer dia de la seva publicació i van haver-se'n de fer sis edicions successives.\nDarwin passà la resta de la seva vida ampliant diferents aspectes dels problemes plantejats en “L'origen de les espècies”. La importància del seu treball fou àmpliament reconeguda pels seus coetanis. Darwin fou elegit membre de la Societat Reial (1839) i de l'Acadèmia francesa de les Ciències (1878). Després de la seva mort a Down, el 19 d'abril de 1882 se li atorgà l'honor d'ésser enterrat a l'abadia de Westminster.\nAquí veurem en quin marc històric visqué Darwin.\nAquest fou un període de molts canvis per a Anglaterra. Una nova dinastia va accedir al tron, i, aviat, la mateixa infrastructura del país començà a canviar. Al desenvolupament agrari va seguir-lo la innovació en la indústria, i això, al seu moment, va dur a la urbanització i a la necessitat de disposar de millor comunicació. Anglaterra va convertir-se en la primera societat moderna del món. Amb aquests canvis arribaren l'augment de la població i l'augment de la riquesa (d'alguns si més no).\nPolíticament, el període georgià, fou un període d'enfrontaments. Això començà, inicialment, amb les rebel·lions Jacobites però, a mesura que avançava el segle XVIII, els escenaris de guerra van expandir-se i Anglaterra va entrar en conflicte amb Índia, les seves colònies americanes i l'Europa continental. Gràcies a la seva força financera, naval i militar, el govern anglès va perdurar.\nDurant el regnat de Victoria, les pràctiques de la revolució industrial continuaren canviant la vida britànica. Amb això van augmentar l'urbanització i la xarxa de comunicacions. L'expansió industrial també portà riquesa i, al segle XIX, Anglaterra va convertir-se en el campió de “Comerç lliure” a tot el seu gran imperi. Tant l'urbanització com el comerç eren glorificades a les “Grans exposicions”. De tota manera, en canviar de segle, l'avantatge anglès fou reptat satisfactòriament per altres nacions com ara USA i Alemanya. L'imperi també va testimoniar conflictes, encara que el regnat de Victoria pot ser considerat l'època daurada de l'Imperi.\nQuè diu la teoria?\nPrincipalment, la teoria de l'evolució per selecció natural sosté que, a causa del problema de la disponibilitat d'aliments descrit per Malthus, els joves membres de les diferents espècies competeixen intensament per a la supervivència. Els que sobreviuen, que donaran lloc a la següent generació, acostumen a incorporar variacions naturals favorables (per lleu que sigui l'avantatge que aquestes atorguen), al procés de selecció natural, i aquestes variacions es transmetran a través de l'herència. En conseqüència, cada generació millorarà en termes adaptatius en respecte a les anteriors, i aquest procés gradual i continu és la causa de l'evolució de les espècies. La selecció natural és tan sols part de l'ampli esquema conceptual de Darwin. També introduí el concepte de què tots els organismes emparentats descendeixen d'antecessors comuns. A més oferí un suport addicional a l'antic concepte que la pròpia Terra no és estàtica sinó que està en contínua evolució.\nEn aplicar la seva teoria a l'origen de l'ésser humà, Darwin afirmà que l'homo sapiens no era res d'especial entre les espècies, sinó tan sols una evolució dels simis, una mena de versió millorada.\nLes reaccions davant “L'origen de les espècies” foren immediates. Alguns biòlegs deien que Darwin no podia provar la seva hipòtesis. D'altres criticaren el seu concepte de variació, argumentant que ni podia explicar l'origen de les variacions ni com es transmetien en les generacions successives. Aquesta objecció en concret no va tenir resposta fins el naixement de la genètica moderna a començaments del segle XX. Foren molts els científics que van seguir expressant els seus dubtes durant els vuitanta anys següents. De tota manera, els atacs a les idees de Darwin que gaudiren de major eco no provenien dels seus contrincants científics, sinó de l'església anglicana. La idea de què els éssers vius havien evolucionat a través de processos naturals negava l'existència de la creació divina de l'home i semblava col·locar-lo al mateix nivell que els animals. Les dues idees representaven una gran amenaça per a la teoria ortodoxa.\nFins aleshores, la concepció dominant o quasi única entre els biòlegs i entre tothom, era l'anomenat fixisme, segons el qual les espècies vivents de llavors existien sobre la terra des del mateix origen de la vida. Darwin en canvi, proposà l'evolucionisme, és a dir, que les espècies havien anat apareixent al llarg dels anys, gràcies a la selecció natural. Per tant, va ser una gran revolució ja que anava en contra de les idees més establertes, i també destruïa la idea de què la terra tal com existia llavors havia estat creada per Déu en 7 dies ara fa 6 mil anys. Com era d'esperar, Darwin fou atacat per l'església fins que les seves idees van guanyar-se l'acceptació pública i van convertir-se en la nova ortodòxia. Aquestes idees de Darwin (i de Wallace), van ser el començament d'un canvi radical en la manera d'entendre el començament de la vida i l'aparició i desaparició de les espècies. Va canviar també la interpretació dels fòssils, que fins aleshores eren considerats els restes dels animals que vivien abans del “Diluvi Universal”.\nLes Illes Galápagos són un arxipèlag que pertany a Equador i estan situades a l'Oceà Pacífic. Constitueixen una província del país i es troben a uns 1050km de la costa. L'arxipèlag està format per quinze illes grans i cents de petites situades al llarg de l'Equador. Les més importants són Isabela, San Cristóbal, San Salvador, Santa María i Santa Cruz. La superfície total és d'uns 7844km quadrats.\nLa corrent equatorial nord i la corrent contra equatorial sud van ajudar a alguns éssers vius a colonitzar les illes.\nEnviado por: Ona\nEvolucionismo # Robert Charles DarwinRevolució científicaSelecció naturalHerència


Supervisió - ARASALUT\nEN QUÈ CONSISTEIX EL GRUP DE SUPERVISIÓ?\nÉs un espai de treball regular, de temporalitat mensual, que serveix per revisar els casos on trobem major dificultat.\nEl grup de supervisió ajuda a ampliar i millorar la tècnica terapèutica i a gestionar les dificultats emocionals que s'activen davant alguns pacients (detectar i gestionar la transferència i contratransferència).\nCal destacar el compromís i la responsabilitat que comporta la tasca del psicòleg/a, o terapèuta. És indispensable disposar d'un treball de supervisió, per la seguretat dels pacients i del propi professional.\nLa metodologia grupal assegura un aprenentatge en cada sessió. Aprenem dels propis casos com del treball que realitzen els companys. Aquest aspecte és un valor afegit que només ho ofereix la supervisió en grup.\nDestaquem que la metodologia grupal s'enmarca en el paraigues ètic i terapèutic que vetlla per: la confidencialitat, la seguretat, el respecte i no judici del participant, tant per part de la supervisiora com dels mateixos companys.\nMolt recomanable per a qui vulgui seguir apronfundint i actualitzant-se en el seu camí professional.\nUn regal per al nostre jo professional! Gaudir acompanyats de suport tècnic i emocional.\nA professionals del món de l'ajuda psicològica o psicoeducativa: psicòlegs, terapeutes, psicoterapeutes, educadors, similars.\n1 Divendres al mes de 10h a 13h. (veure dates al cartell informatiu)\nPROFESSIONAL: Laura del Caño\nCorporal - Eneagrama\nIntegració i reprocesament del Trauma\nINFORMACIÓ I INSCRIPCIÓ:\ninforarasalut@gmail.com / 616491032 (Laura Rucio)\nRESERVA DE PLAÇA PER RIGORÓS ORDRE D'INSCRIPCIÓ\nABANS DEL 8 D'OCTUBRE - PLACES LIMITADES


3 platges on gaudir del nudisme a la Costa Daurada\nA la Costa Daurada trobem diferents platges naturistes\nEl litoral tarragoní ofereix diferents opcions naturistes\nper Redacció 20 d’agost de 2020 02:00\nGaudir del naturisme envoltats de sorra daurada és possible a les platges de la Costa Daurada. Entre les diferents opcions, avui en destaquem 3 perquè no us les perdeu.\nLa Cala Fonda o Waikiki, prop de la Platja Llarga a Tarragona, és una platja aïllada, de difícil accés i sense serveis, on els amants del nudisme poden trobar un espai idoni per practicar-lo. La platja ha estat catalogada per la prestigiosa revista National Geographic com una de les 21 millors platges de Catalunya.\nLa platja es troba a 6 quilòmetres al nord de Tarragona, i s'hi pot arribar per carretera (N-340), o caminant des de la Platja Llarga de Tarragona. Per arribar a la cala s'ha de deixar el cotxe prop del càmping Torre de la Mora i caminar per senders uns 20 minuts fins a arribar a la Cala de la roca, i després, a la Platja Fonda.\nPlatja d'Els Muntanyans (Torredembarra)\nEls Muntanyans és un espai natural de Torredembarra circumscrit a l'àrea protegida Platja de Torredembarra i Creixell. El seu principal valor és el de conservar ecosistemes (dunes i maresmes sobretot) ja desapareguts a pràcticament tota la costa catalana. La platja és de fàcil accés tant amb vehicle particular com amb transport públic.


Literatura alemanya contemporània: Litrix.de | Bloc de Lletres\n← Literatura catalana medieval\nLloc web Ausiàs March →\nLitrix.de és un lloc pensat per a la promoció de la literatura alemanya, una iniciativa de la Fundació Federal de Cultura (Kulturstiftung des Bundes) amb la col·laboració del Goethe Institute i el suport de la Fira de Frankfurt.\nEl principal objectiu és la difusió de la literatura alemanya contemporània a l’exterior, promovent i facilitant la venda dels drets de traducció a altres països. També tenen programes bianuals de finançament de traduccions a àrees lingüístiques concretes.\nEs pot remenar el contingut per autors i obres (de ficció i no ficció), amb un apartat de llibres pel públic infantil i juvenil. Cada autor hi té la seva pàgina amb informació biogràfica, la llista de les seves obres publicades i enllaços. Del títols en promoció se’n pot llegir una mostra de la traducció (les primeres deu a vint pàgines, depenent del cas) i de l’original en alemany.\nAquesta entrada s'ha publicat en Lingüística i llengües, Literatura, Recursos web i etiquetada amb alemany, traducció. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Vins, èxits i sospites | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEn el món del vi hi ha un caramull d’històries i centenars de vins, quasi 800, nats i fets a les illes Balears\nUna de les nombroses vinyes que es poden veure a Mallorca.\nPalma 24 AGO 2019 - 23:24\tCEST\nUn retrat ràpid del món del vi illenc: hi ha cellers de benziners, comtes de França i senyors d’aquí, gent de banqueta, pagesos de la seva terra, advocats de despatx; hotelers discrets i negociants rars, empresaris de premsa i professionals modestos, experts i vinaters roquers; enòlegs i màgics, rendistes i discotequers, cautelosos honestos i inverssors internacionals ociosos, comerciants rics amb bona intenció i d’altres operacions misterioses i alguna mena de negociant sota sospita. També hi ha vinateres i enòlegues d’altura: pageses, universiàries, botifarres i comunes. Hi ha dues artistes que tenen el seu vi (anònim) i d’altres que fan etiquetes.\nEn el món del vi a les illes Balears hi ha un caramull d’històries i centenars de vins, quasi 800, nats i fets aquí. A Mallorca n’hi ha un que sembla que és de la fi del món, Na Blanca, selecte, fet pels hotelers Barceló que sembraren vinya isolada al seu Formentor. Altrament n’hi ha un altre, a Formentera, de l’altre cap de món, que va tenir punts, cap de Barbaria que és als voltants d’un exhotelet ara propietat dels Bernat ex del Chupa-Chups i senyors de la casa Batlló de Barcelona.\nEmperò quasi tot els vins de Formentera són del propietari de Prensa Ibérica, (Diario de Ibiza, Diario de Mallorca, El Periódico i molts més), en Javier Moll qui batià Terramoll el seu celler i donà noms locals als seus cinc vins. Mai no sabrem ja com era el vi pagès de les vinyes velles d’El Pilar de la Mola que tenia en Xumeu den Carlos, que ara amb 92 anys narrà al programa ‘Aire’ d’IB3 Ràdio, de Joan Cabot, que als 70 sembrà marihuana entre els ceps. La llavor, el desig i les moltes plantes eren per en Gabrielet (Tur Costa), ceramista i personatge indòmit, certament mitificat com d’altres illòmans un poc perduts, que no ‘Robinsons’.\nS’alcen nous cellers i el darrer més plantós, una nau moderna obrada per la familia d‘arquitectes Moneo és a la vella possessió dels tradicionals vinaters Ribas, de Consell, estil a l’ex-Mallorca dels senyors i pagesos. Reneixen d’altres cellers que coven vins dins una muntanya (Santa Catarina d’Andratx), es dispersen petites o grans piràmides o capses de sabates: blocs de formigó modern que queda decorat, de vegades tapat d’una pell de pedra seca. A Menorca dominen els vins de Binifadet dels Anglès, celler que segueix fort malgrat que hi esbucaren part de les construccions per plets urbanístics.\nEls clàssics i segurs Ferrer de Binissalem que ara tenen unes grans naus amb una estructura aèria de costellam de fusta nòrdica i fan esdeveniments. L’hoteler i caçador amb cans eivissencs Sebastià Rubí domina un altre gran al mercat, massiu i de premis, Macià Batle. Gairebé tothom cerca el negoci lateral, el tast i la venda directa al visitant. Les bodes i les presentacions. Rubi vengué un hotel per muscular el celler que tenia en oferta.\nAls menuts importants de Ca sa Padrina, Sunyer del poblet de Sencelles, obra del professor Sunyer i fills, els han fet mudar tres vegades la seva marca: Manto Negro, Montenegro, Montnegre. Tenen un pes determinat els Binigrau de Biniali i amb Obac i els Canyelles Batle d’Alcúdia amb Pecat, ambdues bodegues branques i rèdits de la venda del negoci coral Macià Batle, a qui segueix a la roda del barco en Ramon Servalls, un de la familia central Batle.\nTambé n’hi ha d’externs, del continent i de lluny, que sembraran vinya i anuncien que ressucitaran com a celler un dels falsos castells de carretera (can Alorda de Manacor) fet per la gent que anava camí de ses perles i coves de Manacor. El model de l’economia de ‘souvenir’ i visita d’autobús ara en substitució per una altra, distinta, de solitaris del mercat de la societat digital, que se cerca a un mateix. Una gran soll de porcs d’en Fontanet ric (100 anys ja) a Alarò és la bodega Castell Miquel de Michael Popp, l’amo alemany de la gran marca de plantes medicinals Bionorica que es feu seu sa Canova de sa Nostra, els planters i l’escola de la polseguera a caixa sa Nostra. Tot una metàfora de la crisi i el desgavell financer. I existeixen envits de vinaters simples i car, vinyes i arquitectes de la casa, com la musculada Tianna Negre, lligada a una empresa distribuïdora de licors, Morey. Una altra comercial de cerveses can Bordoy —i ex-Agama tot de Damm— feu una bodega i una gran vinya a sa Rota de sa Torre de Llucmajor i traginaren centenars i centenars de camions de terra bona del pla de sant Jordi i dels voltants de les obres de la carretera de Manacor.\nTianna i sa Rota tenen molt de vi i cerquen nom. Com ho fa a totes el molt publicitat Vi Rei de cala Pi que és dels dos excambrers binissalamers Pasqual Bibiloni, ara hotelers de Pabisa, competidors i un company de causa i banquet de la macrocasa Tolo Cursach, de BCM. De les discoteques, cerveseries, pubs amb gogó anaren als hotels i després a la gran finca i el celler.\nUn nebot d’en Fontanet ric, en Pedro Obrador, tenia una distribució de material de ‘souvenir’ i ara fa vins, Pere Negre per son Negre, cau original dels vins vells del callet de fama d’Ànima Negra i d’on nasqué, distinta la nova viticultura de Mallorca, fa anys també amb l’altra part de la parella 4 Kilos. Ni als pioners d’AN a Son Burguera (Miquel Angel i Pere) ni els de 4K al Puig Verd ( Grimalt i Caballero) s’han fet grans cellers, piràmides, edificis manifest sinó que es cuiden dels vins i el llenguatge de la seva pàtria menuda, la terra i el raïm. La marca, la referència, la personalitat.\nEs així, distint, el món dels Majoral, Mesquida Mora, els dos Gelabert, Seda, Miquel Oliver, Oliver Moragues, Puntiró, Cornet, Armero Adrover, Son Puig, Mortitx... Porreres, Algaida, Manacor, Santa Eugènia. Banyalbufar, Puigpunyent. El llistat i el mapa no hi cap en una crònica.\nEl benziner Febrer fa vi nou a Porreres, Blanca Terra i l’hoteler Ramis a Son Ramon i els Graf de Portals, Teka i son Caliu tenen Biniagual, un poblet sencer i un celler amb vins.\nAixí mateix es fan naus industrials de polígon com les de la gran possessió d’Es Fangar, obra feta a Felanitx, encara que les vinyes són manacoreres/manacorines del senyor Peter Einsemann. Aquest, ha arribat a donar feina a 80 treballadors a la finca, però ara la seva empresa mare a Alemanya està en concurs, en un crac congelat.\nA pes, Es Fangar, (amb cavalls, fruits, olis, herbes, pistes cobertes i xalets per llogar) és dels que més vinya nova ha fet i qui té el celler més gran. I no parlem de les vinyes noves enterrades en una catedral de pedra dels Schwarzkop de la cosmètica que premsen a can Axartell a Pollença. O dels suís ric de Son Mayol que començà engreixant bous d’Angus entre còpies d’estàtues de soldats xinesos i anuncià el millor vi de l’illa sense tast extern. Un desconegut, l’amo de la gran cadena Müller, fa els vins de cas Beato a Capdepera i és cert que es multipliquen les hectàrees de vinyes sembrades arreu, arreu. Són ‘vinaters’ russos, alemanys, suecs, suïssos que volen fer ombra o anar a la roda dels autòctons respectables —alguns, bastants— i fan l’ull viu o bravegen d’altres locals, potser amb algun especímen sospitós sobre la seva vocació, precedent o intenció vitivinícola.\nMai no s’arribarà al passat del segle XIX durant el quasi conreu únic que estroncà la fil·loxera, els deutes, les hipoteques, i una mica el vi magre de qualitat i preu. El passat no té remei però de vegades retorna amb traços dispersos com una fantasma per evidenciar el què.\nLa memòria negra del fracàs de la vinya del temps de la fil·loxera, el treball esclavitzat dels pagesos que sembraven el ceps a la terra magra de Mallorca, ha aflorat en una obra pública. Les gavetes, les tombes de les vinyes del passat, més ben dit els clots i les síquies, per sembrar-les el marès, es veuen dentades, al tall de les voreres a la macroobra de la carretera/autopista de Llucmajor. Fa 150 anys fer gavetes era una feina esclava. De milers i milers de pagesos per escriure a la terra una guerra perduda, una altra.


La jutgessa torna a Zaplana el xalet de Benidorm que li havia confiscat - À Punt\nLa jutgessa torna a Zaplana el xalet de Benidorm que li havia confiscat\nL'expresident el va adquirir amb anterioritat als fets investigats en el cas Erial.\nEduardo Zaplana / Europa Press\n25 de gener 2019 - 14:53\nLa titular del jutjat d'instrucció número 8 de València, que investiga el cas Erial, ha deixat sense efecte el decomís d'un xalet de l'expresident de la Generalitat Eduardo Zaplana a Benidorm després de comprovar que va ser adquirit amb anterioritat als fets investigats.\nLa jutgessa ha lliurat el corresponent manament al registre de la propietat de Benidorm i, en la resolució, ha advertit que, si s'obrira una peça de responsabilitat civil, l'immoble podria tornar a veure's afectat.\nEn el cas Erial, el jutjat investiga, entre altres actuacions, el presumpte cobrament de comissions derivades de la concessió de les inspeccions tècniques de vehicles (ITV), realitzades el 1997 durant la gestió de Zaplata al capdavant de la Generalitat, i del Pla Eòlic de la Comunitat Valenciana del 2003.\nA més de Zaplana, estan en presó provisional l'advocat Francisco Grau i l'exdirectiu de Terra Mítica Joaquín Barceló. Com a investigats hi consten l'exdirector general de la Policia i expresident de les Corts, Juan Cotino; la dona de Zaplana, Rosa Barceló, i la secretària personal de l'expresident, Mitsuko Henríquez.\nL'Audiència de Saragossa exculpa l'exministra González Laya per l’entrada del líder del Front Polisario a Espanya La llei audiovisual divideix el vot de PSOE i Unides Podem per primera vegada en un projecte de llei del govern Llum verda del Congrés a la llei del "només sí és sí" Marzà serà portaveu adjunt de Compromís a les Corts La Guàrdia Civil tomba el testimoni de Marcos Benavent i el situa en el centre de la trama corrupta d'Imelsa Les entitats en defensa de les llengües de tot Espanya protesten al Congrés per la “discriminació” de la llei audiovisual Les Corts validen el decret de mesures urgents d'emergència energètica i econòmica Sánchez anuncia una reforma en la llei del CNI per a intentar tancar la polèmica de l'espionatge amb Pegasus Sánchez compareix en el Congrés per a informar del relleu en el CNI i l'espionatge de Pegasus


El preu dels pisos tocarà sostre l’any vinent, segons la UB | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEl preu dels pisos tocarà sostre l’any vinent, segons la UB\nUn informe nega una “bombolla del lloguer” i preveu que enguany les rendes creixin un 8%\nBarcelona 28 JUN 2017 - 22:30\tCEST\nEls Mossos executen un desnonament, avui dimecres, al carrer del Moianès, a Barcelona. Albert Garcia\nEl continu ascens del preu de l'habitatge a Barcelona està a punt d'esgotar-se. En concret, ho farà l'any que ve. És la conclusió d'un informe elaborat pel professor d'Economia de la Universitat de Barcelona (UB), Gonzalo Bernardos, que assenyala que davant d'aquesta perspectiva el capital estranger ja està de sortida del mercat residencial de la capital catalana. L'informe encara preveu un augment del valor de les cases a la capital catalana d'entre el 12% i el 14% per després entrar en un camí d'“alentiment”.\nSegons l'informe realitzat per la UB i Forcadell, el panorama actual canviarà amb la pujada dels tipus d'interès a la zona euro, que els analistes preveuen per a finals de l'any que ve. Les restriccions en la concessió d'hipoteques es veurà reforçada per l'increment del preu del diner, que farà inaccessible la compra per a molts ciutadans.\n“L'habitatge s'ha encarit molt a Barcelona. A cinc districtes –Eixample, Sarrià-Sant Gervasi, les Corts, Gràcia i Ciutat Vella– els preus ja estan per sobre dels del 2007. En canvi, a Sant Andreu i Nou Barris estan entre un 35% i un 40% per sota. Per què? Perquè allà la demanda no era per inversió”, explica Bernardos. A partir d'aquí, l'informe preveu que es doni l'efecte de la taca d'oli. És a dir, la pujada de preus es traslladarà a l'àrea metropolitana.\nUn altre ritme seguiran els lloguers, que en opinió de Bernardos continuaran pujant. El professor de la UB desvincula aquest avanç de qualsevol bombolla o de l'efecte dels pisos turístics. Si han augmentat els valors, diu, es deu a diversos factors. El primer, molts habitatges que durant la crisi van sortir al mercat de lloguer a l'espera d'una recuperació dels preus. “Sis de cada deu pisos als quals se'ls acaba el contracte de lloguer es posen a la venda”, afirma Bernardos.\nAixò, unit a la manca d'hipoteques, suposa que la demanda superi, de llarg, l'oferta. I explica, al seu parer, l'acceleració que va començar el mercat de lloguer el 2013, que preveu que seguirà. “Aquest any pujarà un 8%”, sentencia Bernardos, que recorda l'interès per residir a Barcelona, també per part de treballadors estrangers. Ara, afirma, el preu mitjà d'un pis de lloguer és de 1.163 euros mensuals, davant dels 624 euros que costa de mitjana un lloguer a Espanya. Bernardos qüestiona el paper dels pisos turístics, en recordar que als barris on més pugen els lloguers no hi ha més habitatges d'aquest tipus. Així i tot, sí que aposta per una moratòria, fixar límits per zones i impostos per a aquesta activitat.


Com comprar la premsa - Punt de mira - Els blogs d'e-noticies\nCom comprar la premsa\nEl director de l'ADN, Albert Montagut (Barcelona, 1957), no es sant de la meva devoció -el vaig patir de valent quan dirigia l'edició catalana d'El Mundo-, però el 2009 va publicar un llibre de memòries, 'Fe de errores' (Temas de hoy) en el que diu una veritat com un temple.\n"Se llega a mezclar -afirma- la información con la pura publicidad e incluso se pagan espacios privilegiados en los diarios para publicar informaciones de las empresas y los organismos oficiales, las temidas páginas especiales sin pasar por el control de las redacciones. Y esa tendencia de publicidad encubierta, de información no objetiva, va en alza" (pàg. 259). És el que, en llenguatge del gremi, s'anomena un pessebre.\nLa cita ve a pèl arran del munt de pessebres que publicava la premsa de paper -la seriosa, que diuen- aquest dimecres: L'Avui dedicava dues planes (34 i 35) a l'Agència Catalana de Cooperació al Desenvolupament, en aquest cas sobre les llengües transfrontereres. Vostès creuen que David Minoves, el director de l'agència, s'ha de gastar calés destinats al Tercer Món en fer autobombo?.\nA El Periódcio fa temps que fan un recorregut pels meravellosos districtes de Barcelona que, sospito, deu estar finançat per l'Ajuntament de Barcelona a veure si Jordi Hereu remunta el vol. En el d'aquest dimecres tocava el Raval i sortia la foto d'una festa infantil amb escuma per mostrar el feliços que són en aquest barri. Tant per tant haguessin pogut publicar aquella foto de putes en acció en ple carrer encara que fossin de la competència perquè les va difondre El País. Aquelles fotos van ser el principi de la fi de Jordi Hereu.\nFinalment, La Vanguardia cobra des de fa temps tant de la Generalitat com de l'Ajuntament. Dimecres dedicava la 22 i la 23 al nou hospital del Vallès -que Montilla inaugurara a bombo i plateret diumenge vinent via TV3- i a no se què de la nova Agència d'Informació, Avaluació i Qualitat en la Salut sobre la qualitat assistencial.\nEl mateix dia, el diputat de CiU Josep Lluis Cleries denunciava al Parlament que 18.000 beneficiaris de la Llei de Dependència han mort esperant que es resolgui el seu expedient. Això, clar no surtia als pessebres.\nJordi (Barcelona) 19-07-2010 - 08:54\nAmb la prohibici� dels anuncis de contactes es busca precisament aix�: reduir les possibilitats de finan�ament i fer que la premsa sigui cada cop m�s dependent de les subvencions p�bliques.\nJordi (Matar�) 16-07-2010 - 20:21\nXavier: i aix� no �s res. Nom�s cal mirar els informatius de les TV per veure com la informaci� s'ha convertit en pur espectacle (fent-la passar per seriosa). S�c periodista per� veient com va tot, cada cop ho vull ser menys.\nEls blogs d'e-noticies - Punt de mira - Com comprar la premsa


Inici > El projecte Ciutat, Territori, Paisatge, menció al Premi del Paisatge del Consell d'Europa\nEl projecte educatiu Ciutat, Territori i Paisatge , impulsat pels departaments d'Ensenyament i Territori i Sostenibilitat i l'Observatori del Paisatge ha estat reconegut amb una menció especial del Premi del Paisatge del Consell d'Europa. A la final del guardó hi van arribar un total de 14 projectes d'arreu del continent que prèviament havien estat escollits pels respectius estats. El Consell d'Europa ha atorgat dues mencions més mentre que el primer premi ha anat a parar al projecte de restauració paisatgística de la localitat minera de Carbònia, a Sardenya (Itàlia).\nEn l'acta del Premi del Paisatge es reconeix l'èxit del projecte Ciutat, Territori, Paisatge per 'forjar una nova cultura del territori i un sentiment de responsabilitat envers el paisatge'. A més, reconeix el valor d'exemple per a iniciatives similars a la resta del continent. El Consell d'Europa assenyala la importància de comprendre el paisatge com un element en constant evolució i recorda que 'uns ciutadans educats són més capaços d'enfrontar els reptes de futur'.\nEl projecte educatiu, iniciat el 2008, vol actualitzar els coneixement sobre ciutat i territori de l'alumnat de secundària de Catalunya així com promoure'n la sensibilització envers el paisatge. També pretén reforçar les competències bàsiques previstes per a aquesta etapa.\nEls materials didàctics, elaborats per persones de reconegut prestigi en la matèria, estan formats per:\n- Dotze làmines que permeten als alumnes treballar en equip per interpretar dotze paisatges de Catalunya, representatius de la diversitat de paisatges del país.\n- Una guia didàctica per al professorat amb activitats a desenvolupar pels alumnes.\n- El web Ciutat, Territori i Paisatge , que amplia i aprofundeix en el contingut de les dotze làmines i afavoreix l'ús de les noves tecnologies de la informació en els processos d'aprenentatge.\nMés de 450.000 alumnes d'entre 12 i 16 anys van rebre aquest material entre el 2008 i el 2009, i paral·lelament les tres institucions van organitzar cursos de formació per al professorat. Es tracta, tal com ha reconegut el jurat, d'una experiència pionera a Europa per introduir el concepte de paisatge i la transformació dels territoris a l'ensenyament secundari.\nLa iniciativa de la Generalitat i de l'Observatori ha permès introduir als instituts la diversitat\ndels paisatges catalans. En aquest sentit s'han seleccionat exemples com la transformació del Poblenou de Barcelona per crear el districte 22@ així com territoris de contacte entre l'agricultura i l'expansió urbanística com el Baix Llobregat o el Pla de Bages. El paisatge com a recurs turístic es pot treballar a partir d'un exemple de mar (Costa Brava) i un de muntanya (la Vall d'Aran) mentre que la relació entre ciutat i parc natural es mostra amb el cas d'Olot i la Garrotxa.\nTambé es poden estudiar a les aules els paisatges de regadiu del Segrià en una zona de secà, el paisatge de la frontera de la Cerdanya, els industrials del Tarragonès, els fluvials i de producció energètica de la Ribera d'Ebre i la relació entre la ciutat compacta i difusa al Vallès.\nEls materials aprofiten eines com la fotografia aèria i panoràmica així com la cartografia per entendre les transformacions del territori i els principals elements que configuren els paisatges. A més, al web els alumnes poden simular-ne l'evolució.\nURL d'origen: https://www.sostenible.cat/noticia/el-projecte-ciutat-territori-paisatge-mencio-al-premi-del-paisatge-del-consell-deuropa-0


LIMITNORDEST: Ara que l'any s'acaba\nNou web: Botigueta dels Desitjos\nRegala desitjos personalitzats als teus amics i coneguts\nLa Botigueta dels Desitjos és una botiga on-line que permet enviar gratuïtament desitjos inspirats i personalitzats. Hi ha desitjos de tota mena: pràctics per a la vida diària, recomanacions culturals i d’oci, consells per cuidar el cos i la ment...\nLa Botigueta dels Desitjos ha obert les seves portes abans de cap d’any, moment idoni per regalar desitjos a coneguts, amics i familiars. Un cop passada aquesta data, la botigueta seguirà operativa amb nous desitjos i noves promocions.\nEls usuaris de la Botigueta dels Desitjos poden proposar i enviar desitjos personalitzats. Aquests desitjos passen a formar part de l’oferta de la botigueta i de mica en mica, gràcies a la col·laboració de tothom, la botigueta ampliarà la seva oferta.\nLa Botigueta dels Desitjos és un projecte realitzat per Comunicació Digital i inte. Les dues empreses han unit esforços per oferir una botiga on-line on tothom pugui passejar, remenar i triar els desitjos que més els agradin.\nComunicació Digital és un equip de professionals especialitzat en usabilitat en entorns digitals: pàgines web, intranets, programaris, portals, xarxes socials, aplicacions, botigues en línia, llibres digitals, plataformes d’aprenentatge... L’objectiu de Comunicació Digital és fer la vida més fàcil als usuaris del món digital fent interfícies usables. Comunicació Digital treballa com un taller on cada projecte s’aborda des de la singularitat, tenint cura de tots els detalls.\ninte té per activitat principal la prestació de serveis de consultoria i desenvolupament Internet. Fundada el 1997, la principal missió d'inte és apropar solucions web intel·ligents al món real del negoci. Les principals àrees de treball d'inte són: serveis web d'integració gràfica, programació, gestió de continguts, i serveis avançats de col·locació i allotjament.\nPublicat per limitnordest a les 20:15\nAprenentage i formació online.\nCriteris d'accessibilitat que han de seguir els fo...\nAviary: suite gratuita d'eines de creació web en l...\nCriteris d'usabilitat que han de seguir els formu...\nImplementant altres tipus de lletra en la web


La Vanguardia: Empordà, refugi d’artistes | Espai Tònic\nLa Vanguardia: Empordà, refugi d’artistes\nLa secció cultura de la Vanguardia d’aquest diumenge cita l’Espai Tònic com a un dels reflexes de l’actual moviment artístic de la comarca del Baix Empordà. Ens honra aquest reconeixement a una feina feta des de la voluntat de proporcionar una plataforma per a la difusió de l’art, tenint en compte les creatives conseqüències culturals, socials i econòmiques que aquest pot proporcionar. Agraïment a Josep Playà Maset\nLa sección cultura de la Vanguardia de este domingo cita Espai Tònic como uno de los reflejos del actual movimiento artístico de la comarca del Baix Empordà. Nos honra este reconocimiento a un trabajo hecho desde la voluntad de proporcionar una plataforma para la difusión del arte, teniendo en cuenta las creativas consecuencias culturales, sociales y económicas que éste puede proporcionar. Agradecimiento a Josep Playà Maset\nUn territori de frontera que fascina pel paisatge, la llum mediterrània, la tranquil·litat dels pobles i la gent. La Vanguardia JOSEP PLAYÀ MASET, Barcelona 04/09/2016 02:04\n“L’ideal d’una vida lliure” La llarga nòmina de pintors que han canviat la ciutat pel país de Josep Pla\nEl 1994 es va presentar a Barcelona l’exposició Empordà. Terra d’artistes,que reflectia la tradició pictòrica d’aquesta comarca des de finals del segle XIX. I aquest ha estat el títol d’un dossier de la revista cultural Alberespublicat aquest estiu. Però l’Empordà no només és bressol d’artistes, sinó que també els acull. La llista és extensa, però heus aquí alguns noms remarcables, sense que l’ordre indiqui cap prioritat:\nMaurici Sbarbaro (Montevideo, 1960) va arribar a Cadaqués a través d’un altre uruguaià, Ignacio Iturria, que ha deixat una galeria al seu nom. I després han vingut José Luis Scaffo (Montevideo, 1972) i Joaquín Lalanne(Buenos Aires, 1989). El cens d’artistes a Cadaqués varia cada any, però n’hi ha que hi han fet arrels, com Daniel Zerbst (Braunschweig, Alemanya, 1974), Pere Bellés (Terrassa, 1965), Javi Aznárez (que amb Ilich Roimeser i la seva companya francesa, Elodie Loiseleur , han creat el taller deTabakov), Roberto Vilallonga (Girona, 1963) i Núria Duran (Barcelona, 1971).\nAl Baix Empordà la Bisbal exerceix de capital artística. Fa dos anys hi va obrir l’Espai Tònic, un espai per a l’experimentació gestionat pels grafistesOlga Solà i Oriol Terrats , i l’escultor Guillermo Basagoiti (Madrid, 1944). I també hi ha Beat Keller (Suïssa, 1953), que comparteix l’estudi ambMariana Fresneda , el pintor i escultor Javier Garcés i Alvaro Soler Arpa, un escultor que treballa sobre esquelets d’animals.\nJordi Rodríguez Amat (Santa Coloma de Gramenet, 1944). Va viure a París iMunic, i el 1994 s’estableix a les Olives (Garrigoles), on crea una fundació amb el seu nom, per on també han passat diversos artistes.\nEl pintor polonès Andrzej Wisniewski (Varsòvia, 1947) i la il·lustradora belga Anne Velghe es van establir fa més de quinze anys a Agullana a través de Claude Lambert , que va treballar en el disseny de pel·lícules de Tintín, i que aquest estiu ha exposat en el Museu del Suro de Palafrugell. Lambertva residir-hi durant un quart de segle, com ho continuen fent Miquel Duran (Vilabertran, 1954), Federico (Ayamonte, 1950) i Víctor Pérez Porro(Barcelona, 1960).\nI la llista continua amb Jordi Isern (Barcelona, 1962), que viu a Sant Iscle;J.C. Roca Sans (Barcelona, 1946), a Monells; Carles Bros (Terrassa, 1956), aLlançà; Mercè Riba (Barcelona, 1952), a Llampaies; Xavier Escribà (Paris, 1969), a Masarac; Jordi Puig (Cerdanyola, 1963), a Lledó; Daniel Lleixà(Barcelona, 1949), a Tonyà; Pujol Boira (Barcelona, 1949), a Albons;Guerrero Medina (Jaén, 1942), a Sant Tomàs de Fluvià… Segurament tots van llegir Josep Pla quan deia que en aquest país encara era possible “l’ideal d’una vida lliure”.\nLlegeix la noticia sensera a: http://www.lavanguardia.com/encatala/20160904/4192956514/refugi-dartistes.html


El PSPV avisa de que la província no pot esperar a 2018 perquè arriben les inversions de Rajoy\nLa vicesecretària provincial de Relacions Institucionals del PSPV-PSOE, Estíbaliz Pérez, lamenta la nul·la sensibilitat del Govern d'Espanya del PP amb la província de Castelló, "perquè cada vegada que té ocasió, no dubte a tirar-nos damunt un pitxer d'aigua freda". L'últim, la passada Setmana Santa, quan el ministre de Foment, Iñigo De la Serna, va vindre a la Comunitat per a dir-nos que el seu govern no té intenció de millorar les inversions de 2017 en el tràmit parlamentari dels Pressupostos Generals.\nDesprés de reduir a la mitat les inversions en la província respecte a 2016, ara ens diu que hem d'esperar als comptes públics de 2018 per a començar a veure projectes. Però el que ocorre és que esta terra no pot esperar, perquè necessita posar-se en marxa com més prompte millor.\nA més, "els castellonencs ja no creiem en paraula de Rajoy i els seus ministres perquè porten fent-nos falses promeses des de 2012, que mai complixen". Promeses incomplides i desaires mentrestant, lamentablement, "la resposta de la presidenta valenciana del PP, Isabel Bonig, i del diputat per Castelló, Barrachina, és l'obedient cabotà".\nEns castiguen sense carreteres, sense corredor mediterrani, sense quarters, sense la comissaria de Vila-real i damunt, quan se li planteja el greu problema pel qual travessen les Rodalies entre Castelló i València i les inexistents Rodalies fins a Vinaròs, ens diu que hi ha peticions d'inversions en tota Espanya i que cal prioritzar, una resposta que coneixent Rajoy i el seu govern, "ens fa sospitar que significa també en esta apartat pensa deixar a Castelló sense les inversions que necessita".


Etapa 4 - Trekking La Porta del Cel\nDel refugi de Pinet al de Vallferrera per la Pica d'Estats 3.143m\nDesnivell: +1.100, -1.400 m.\nHorari: 7h 15min. Sense pujar a la Pica d'Estats: 5h 45min.\nDificultat: *** La principal dificultat pot ser el clima pel fred o la boira, així com una petita glacera que hem de travessar . En cas de mal temps podem evitar pujar al cim.\nEl recorregut si bé està relativament ben fressat ja que aquest cim és molt cobejat, es desenvolupa en alta muntanya i passarem una petita glacera.\nAquesta etapa ens portarà al cim més alt de Catalunya, i el Ariège, la Pica d'Estats per un itinerari poc freqüentat pels excursionistes catalans, si bé cada vegada és més conegut sobretot durant la temporada hivernal pels esquiadors de muntanya.\nEl paisatge sempre és molt feréstec i gran part del recorregut es desenvolupa en tarteres de pedres, però com que fem l'ascensió per aquesta banda, el desnivell de pujada des del refugi de Pinet és més petit que per Catalunya i és un dels dies més descansats del recorregut.\nAl circuit només possem l'ascensió a la punta més alta de la Pica d'Estats, penseu que encara ens queda una baixada molt llarga. Però alguns també pugen el Montcalm o la punta Verdaguer, els altres cims com el Pic de Sotllo o altres puntes, ens allargarien molt l'etapa.\n1.-Del refugi de Pinet remuntem el riu i a l'estany de Montcalm girem al W per seguir zones rocoses amb pendent continuu fins el coll de Riufred.\n2.-Girem a esquerra i remuntem el camí ben traçat fins la Pica d'Estats. Podem escurçar una mica a la baixada i després flanquejar a l'oest per remuntar al Port de Sotllo.\n3.-Del Port de Sotllo baixem una tartera força incòmoda i dreta en ziga-zaga, passant l'emissora d'emergències fins l'estany d'Estats.\n4.-Travessem el riu i més tard tornem a la mateixa vora passant l'estany de Sotllo i diferents aiguamolls fins el Pla de la Socauba.\n5.-Travessem el pont de fusta i entrem en uns flanquejos que es fan llargs fins que tornem a baixar fins al refugi de Vallferrera.


ARRIBA EL BON TEMPS A LA CLASSE DELS RATOLINS\nAra sí, com ha arribat el bon temps tornem a sortir al pati.\nHem gaudit moltíssim!!!!\n-Mireu nosaltres també juguem al pati!!\n-Així estic guapo ?\n-Ara ens toca a nosaltres .......\n-Això m'agrada molt!!!\n-Això és vidaaaaa !!!!\n-Mireu quin barret que duc!!\n-Mama, papa vull una caseta com aquesta\n-Ei un piano al pati!!\n-Quantes joguines no sé quina triar!!!\n-Vosaltres amb la casa ....que a mi m'agrada el cavall\n- Arriiiiii, arriiiiii!!\n-Ei!! nois ara estic jo a dins\n-Tinc un dilema entro o no entro?\nJUGEM AMB PAPERS DE DIARI\nA la classe dels ratolins ens agrada molt experimentar i aquesta vegada hem jugat amb papers de diari.\nLa Tere ens ha posat paper de diari al terra amb l'objectiu de desenvolupar tant la motricitat fina com la coordinació oculo-manual.\nHem començat a arrugar el paper i feia un soroll molt divertit també l'hem estripat, ens hem amagat i com no ens l'hem ficat a la boca però la Tere ens l'ha tret. D'aquesta manera hem descobert també les propietats físiques del paper de diari .\n-Guauuuuu, quans papers ens ha donat la Tere!!!!\n-M'agrada el soroll que fa\n-Ho he trencaaaaat!!\n-Aconseguiré trencar el paper, si en Roc ho ha fet jo també!!\n-Mira Tere, no puc m'ajudes?\n-Jo agafo aquest\n-He trobat un cotxeee!!\n- Tere a qui em semblo??\n-Molt bé un elefant!!!\n- Això és molt interessant, jo estic buscant un viatge!!\n-Ara faré trossets!!\n-Si sé que teniu aquesta montada li dic al meu pare que em porti abans\n- Una piscina de papers ...Siiiiiiiiiiii!!\n-Però que fas??\n-Ui crec que ho he trencat!!\nLA PANERA DE FUSTA\nÉs una activitat d'exploració, que té la finalitat de proporcionar estímul i experiència al cinc sentits de l'infant. Desenvolupar millor la seva capacitat de coordinar ull, mà i boca que ès la seva manera de reconèixer-los.\nQuan l'infant agafa l'objecte i examina, el xuma o el mossega, el seu pensament es pregunta :\n-Què és això??\nAfavoreix la curiositat innata per descubrir les qualitats i novetats de les coses.\nAconseguim que el nen/a aprengui sol i per ell mateix. L'adult li donà seguretat i confiança amb la seva presència.\n-Has vist quin collaró?\n-Si és de gran com jo!!!!\n-Va Berta canviem......\n-I si me'l fico a la boca?\n-Tere jo vull tota la cistella puc?\n-Ara vull la capseta!!\nAra tinc jo la capseta ja,ja,ja!!\n-Faré música abans he vist a la Tere amb això\n-Crec que jo de gran seré cuiner....\n-No sé quin estri m'agrada més....\n-Roger la cistella és meva!!!\n-La Tere diu que hi ha que compartir\n-I això fa música?\n-I que més!!\n-Jo ja tinc gana....\nL'educació artística és un plaer per a l'infant ja que gaudeixen molt amb les activitats plàstiques doncs, estimulen també els seus sentits. Aquesta vegada però no hem fet estampació de mans sinó que hem fet servir un estri: el corró.\nEls infants han aprés un manera nova de deixar rastres i imprentes de pintura i gaudeixen amb els seus primers gargots!\n-Li diré a la mare que em compri un\n-Posaré la mà per a que no es mogui el paper\n-Això és molt divertit!!\n-No sé que haig de fer amb això Tere\nHem acabat amb el color taronja!!!! :D\n-Em surt prou bé!!\n-Qué et sembla Tere??\n-No estic segura...\n-Crec que de gran seré un pintor famós\n-No sé perquè la Tere diu que només es pinta al paper!!\n-Sóc tot un artista Tere !!\n-No puc pintar al terra Tere?\n-Ara ho faig així...\nCom treballan aquests menuts!!\n-Ho donen tot....\nHan disfrutat moltíssim!!\nGuaiteu quins resultats!!\nPerò si teniu uns pintors fantàstics a casa.... :) :b !!!!!!!\nQuin resultat més maco!!!!!!!!!!!!!!\nPublicado por Petit Mon en 12:56\nAnònim 23 de juny de 2014, a les 12:25\nOstras no sabiamos que estos peques podrían ser los futuros "Dalis"... jejejeje que guay!!! Se lo pasan en grande!!!! Saludos ( Yolanda ) mama de nacho.


El Temps de Crònides: Gulliver\nEl dia 7 de setembre del 1710, avui fa exactament 303 anys i un dia, en Lemuel Gulliver es va fer a la mar a bord de l'Adventure, un vaixell mercant. Un amotinament dels mariners va provocar que abandonessin Gulliver a les costes un lloc anomenat país dels Houyhnhnms, poblat per cavalls intel·ligents, a on Gulliver s'adona que la raça humana és moralment i física inferior.\nÉs un bon dia, doncs, per presentar el meu nou disc Gulliver per al segell electrònic Discordian Records. Amb 100 còpies físiques numerades.\nTots els dibuixos de la portada del disc els ha fet la pintora i dibuixant Lali Pantone. I el disseny gràfic l'ha fet en Francesc Cardenyes, habitual col·laborador.\nEl disc va ser enregistrat entre l'hivern i la primavera del 2013 a Sant Pol de Mar. Per fer-lo vaig utilitzar la viola de roda, el duduk, la veu, globus i soroll blanc.\nEl disc el podeu escoltar (inclús comprar!) aquí. Qui l'escolti, espero de tot cor que el gaudeixi!\nEvidentment, aquest àlbum és un homenatge a la gran novel·la de Jonathan Swift. Tots els títols dels talls fan referència a algun episodi de Els viatges de Gulliver:\n1) "the navigator": és la presentació del protagonista, Gulliver, cirurgià de professió i navegant i aventurer de mena, que el duu a emprendre viatges arreu del món, després de negocis a terra poc fructífers.\n2) "lilliput": fa referència al primer viatge que emprèn el protagonista. Després d'un naufragi, Gulliver es troba lligat i estacat a terra, a la platja de Lil·liput, on els seus habitants no fan ni un pam d'alçada.\n3) "lilliputians' arrows": quan en Gulliver intenta desfer-se de les cordes que el subjecten, els lil·liputencs li disparen fletxes de la mida d'una agulla de cap. El dolor que sent és molt molest i desagradable.\n4) "the emperor": referència a l'emperador de Lil·liput, que malgrat la seva petitesa, mostra una solemnitat majúscula.\n5) "fire": on s'explica un incident que va ocórrer a Lil·liput: un incendi que gairebé va cremar el palau de l'emperador. El protagonista va solucionar el problema pixant-se damunt les flames, la qual cosa, enlloc d'agraïment per part de l'emperador i l'emperadriu va ser motiu de gran disgust per part d'ambdós i el motiu principal pel qual es va decidir la mort de Gulliver.\n6) "high treason": a la cort de Lil·liuput, Gulliver va ser acusat d'alta traïció, en gran part degut a haver-se pixat damunt el palau en flames dels emperadors. D'aquest fet n'és informat per un ambaixador de Blefuscu, l'illa veïna de Lil·liput, que el ve a visitar en secret. Per aquest motiu, en Gulliver abandona Lil·liput i es trasllada a Blefuscu.\n7) "departure from blefuscu": un dia, passejant per les costes de Blefuscu, el nostre protagonista descobreix al mar, mig surant, mig enfonsada, una barca que li servirà per poder fer-se a la mar i abandonar per sempre Blefuscu i lliurar-se, d'aquesta manera, de la persecució del l'emperador de Lil·liput.\n8) "brobdingnag": fa referència al següent país a on Gulliver va a parar, després, evidentment, d'un naufragi. En aquest país els habitants són gegantins, de manera que en Gulliver medeix el mateix que un lil·liputenc quan ell era a Lil·liput. Els papers ara s'han invertit.\n9) "the farmer's daughter": el primer lloc on Gulliver va anar a parar en arribar accidentalment a Brobdingnag va ser a una casa d'un granger. La seva filla li va mostrar un amor especial des del primer moment.\n10) "markets": on s'explica l'enrenou causat a Gulliver un cop el granger, amo de la casa, descobreix el profit econòmic que en pot treure tenint un homenet petit com en Gulliver al seu poder: el porta a totes les fires i el mostra com a curiositat i diversió a les gents gegantines, la qual cosa l'arriba a extenuar.\n11) "the gigantic queen": finalment, la reina de Brobdingnag, s'assabenta que un homenent racional que no fa més d'un pam ha arribat a aquella terra i decideix comprar-li al pagès per una elevada suma. La reina, però, permet que la filla del pagès, pugui tenir-ne cura.\n12) "the wooden box": a la cort, quan han de transportar en Gulliver, se li construeix una capsa de fusta on, a dins, hi ha totes les comoditats, com és ara un llit, cadires, una taula, etc. En una excursió al mar, la filla del pagès va cometre el descuit de deixar per uns moments la capsa. Un ocell la va agafar amb el bec i la va llençar al mar. I d'aquesta manera en Gulliver va poder escapar de Brobdingnag, ja que fou rescatat per un vaixell anglès de proporcions diguessim que humanes.\n13) "laputa": en Gulliver arriba sa i estalvi a Anglaterra després del seu segon viatge. Però no passarà gaire temps fins que s'embarqui en un tercer. Aquest cop, les aventures el duran a una terra més inversemblant: Balnibarbi, la capital de la qual és una illa flotant anomenada "Laputa".\n14) "insurrections": si el habitants de Balnibarbi es revoltessin, el rei, que viu a Laputa, podria fer baixar la illa segons la seva volutant per esclafar-los (una profecia de Swift: la bomba d'hidrògen). Els habitants de Laputa només es dediquen a la música i a les matemàtiques sense cap mena de finalitat aparent. Tots tenen uns servents anomenats "espaviladors". Quan es queden massa estona penjats d'una idea matemàtica o musical i perden el món de vista, són espavilats amb una bufeta plena de llavors, a mode de maraca.\n15) "the great academy of lagado": Lagado és la ciutat més important de Balnibarbi, on hi ha una acadèmia on diversos científics es dediquen a la investigació d'afers completament absurds, com construir cases per la teulada, calcinar gel per fer-ne pólvora, llaurar la terra amb porcs, etc.\n16) "in the court of luggnagg": Luggnagg és una petita illa no gaire lluny de Balnibarbi, que Gulliver té la oportunitat de visitar. A la cort és rebut amb hospitalitat per part del rei. A l'illa hi viuen els struldbruggs, que són immortals. Es caracteritzen per néixer amb una taca vermella al front.\n17) "the horses": la quarta aventura de Gulliver el porta fins al país dels Houyhnhnms, els habitants del qual són ni més ni menys que cavalls. Això sí, amb capacitat de parla i de raonament.\n18) "the virtuos master": on s'explica que el protagonista és acollit a la casa d'un dels habitants més notables del país, un cavall amb unes virtuts dignes d'admirar per un ésser humà com Gulliver.\n19) "yahoos": en canvi, al país dels Houyhnhnms, els éssers humans, anomenats "yahoos", són menyspreables i tenen una intel·ligència molt inferior als cavalls.\n20) "the thing wich is not": per als cavalls, moralment virtuosos de mena, no existeix el concepte de mentida o engany. Per tant, quan una cosa no correspon a la realitat ho anomenen "la cosa que no és".\n21) "the sad return to the word of humans": finalment, Gulliver és expulsat del país dels Houyhnhnms: entre els habitants s'ha arribat a la conclusió que en Gulliver és un "yahoo", malgrat que parla i raona com els cavalls, i és inconcebible que una bèstia menyspreable com aquesta visqui a casa d'un Houyhnhnm. Gulliver, eclipsat pel seny i el virtuosisme moral dels cavalls, marxa amb el cor compungit d'aquell país. Retorna a Anglaterra amb gran fàstic i disgust.\nEl llibre sencer en anglès el podeu descarregar aquí.\nUna curiositat: el compositor alemany Georg Philipp Telemann (1681-1767), coetani de Swift, va escriure una suite per a dos violins (també apropiada per a dues flautes) anomenda "Gulliver suite", la qual cosa demostra l'impacte que aquesta novel·la va causar a l'època. L'obra de Telemann es pot escoltar aquí.\nPublicat per Marc Egea i Ger a 1:04 p. m.\nEtiquetes de comentaris: discordian records, georg philipp telemann, gulliver, jonathan swift, lali pantone, marc egea


El CE Tortosa ja és equip de segona catalana – EbreDigital.cat\nEl CE Tortosa ja és equip de segona catalana\nSara Hernández2018-07-16T18:18:59+02:0026 de Març de 2018|Esports| Tortosa|Ascens, CE Tortosa, Handbol, Segona Catalana, Tercera Catalana|0 Comentaris\nEl sènior masculí del CE Tortosa necessitava només un empat per ser matemàticament equip de Segona Catalana i assolir l’ascens de categoria. Motivats aquest repte i amb el suport de l’afició, ja que jugaven a casa, els tortosins es van imposar amb contundència per 38 a 23 al Torró d’Agramunt.\nDurant els primers minuts el partit va estar igualat, però després de diverses recuperacions defensives i sortides al contraatac, l’equip roig-i-blanc va començar a obrir escletxa al marcador, fins als 9 gols al descans. Aquesta diferència podia semblar definitiva però els tortosins volien assegurar la victòria i no donar res per fet.\nDurant els primers quinze minuts de la segona meitat, els de la capital del Baix Ebre van mantindre l’avantatge entre els nou i onze gols, evitant que els visitants poguessin entrar al partit. Amb una empenta final van tornar a pressionar més fins que es van distanciar fins els quinze gols de diferència finals.\nDes del club van agrair el suport del públic, no només durant tot el partit sinó durant tota la temporada.


He llegit que vostè va ser una de les deu persones... - Endrets - Geografia Literària dels Països Catalans\nHe llegit que vostè va ser una de les deu persones...\nAutor:Carol i Pañella, Màrius\nObra:Les seduccions de Júlia (p. 118-119)\nIndret:Castell de Púbol\nHe llegit que vostè va ser una de les deu persones que va ser a l'enterrament de Gala. A Dalí, ¿tant el va afectar la seva mort com perquè es tanqués en ell mateix i el Dalí públic pràcticament desaparegués als ulls de la humanitat?\n—Gala va ser enterrada a les sis de la tarda del 10 de juny de 1982, en una tomba situada a les cavallerisses del castell de Púbol, que volia ser una rèplica de la d'Anna de Bretanya. Dalí no va assistir a la cerimònia i no va baixar a la cripta fins dues hores més tard, on va plorar desconsoladament, davant la mirada dels pocs que havíem acudit a acomiadar la seva musa. El mestre no havia volgut saber mai res de morts, abominava els cementiris. Però una setmana després, a mitjanit, va tornar a baixar els graons que arribaven fins a l'estanca on reposava Gala. Allà, agafat a les reixes que impedien l'accés al mausoleu, el van trobar les infermeres, alertades pols sorolls de la nit. Dalí estava destrossat, plorant i sospirant desconsoladament. Era com si hagués pres consciència que amb ella moria una part importantíssima d'ell mateix, en quedar-se sense la còmplice directa del seu món real i del surreal. El mestre passaria dos anys al castell de Púbol, un lloc que li era estrany perquè, malgrat ser el seu regal a Gala, cada vegada que el volia trepitjar havia de demanar autorització per escrit, segons un estrany pacte subscrit per la parella. Sempre he pensat que ell va voler recloure's en aquell casalot medieval perquè a cada racó hi era ella, i perquè totes les seves cambres havien estat decorades segons el seu gust i el seu desig.\n—Però no tan sols es va tancar, sinó que es va amagar del món i va convertir el castell de Púbol en una fortalesa infranquejable per a periodistes, polítics, amics... per a tota aquella cort fascinada pel seu catàleg de bogeries, que sabia que sempre podia trobar un titular, una fotografia, un acudit.


Wikiloc | Sumacàrcer (Ribera Alta) - Bancal Roig - Camí de la Ceja - Senda de la Tosca - Illa de l'Esgoletja Trail\nWandern (Die besten Wandern Routen in Spanien → Landes Valencia → Sumacàrcer )\nSumacàrcer (Ribera Alta) - Bancal Roig - Camí de la Ceja - Senda de la Tosca - Illa de l'Esgoletja\n1.219 58 458\nSumacàrcer: Senda de la Tosca (SL-CV 17), Camino de la Ceja, Senda del barranco del Morteral (SL-CV 17.2), azud de Escalona. (Wandern)\nSUMACÁRCER, SENDERO DE SUMACÁRCER (Wandern)\nbei Sumacàrcer, Valencia (España)\nRuta d'allò més fàcil i bonica, apta per a tota la família. Transcorre per un paisatge frondós, encara que per moments la pista està totalment despoblada d'arbres on fugir del sol.\nSalvat d'una cinquantena de metres que cal vorejar una carretera de poc trànsit, tota la resta es fa bé per sendes, bé per pistes. Entrant al poble, hi ha un amagatall que permet fer més curt el camí cap a la carretera del riu que, eixe si, presenta certa dificultat.\nA punt de finalitzar la ruta i ben a prop de la vila de Sumacàrcer es té una vista meravellosa sobre la vall que dóna al Xúquer, des d'on s'alça la nova presa de Tous (de la vella val més no parlar-ne, ni de la desídia que provocà el desastre més gros que ambdues Riberes conegueren i recorden) fins a la zona d'esplai de l'Esgoletja.\nL'Ajuntament, amb molt bon criteri (crec jo), al costat del Xúquer ha adequat una ampla zona on veïns i visitants poden gaudir de les límpides i cristallines aigües del riu. Els que som de la "baixa" Ribera Baixa, en contemplar la seua claredat, transparència i neteja, ens costa creure que es tracta del mateix Xúquer, el qual ens arriba farcit de tot allò que cau al llarg del seu decórrer.\nA l'entrada/eixida del poble...\nAcí igual tens seguir recte (més fàcil) que girar a l'esquerre (un poc més complicat): amb dos acaben juntant-se als pocs metres...\nBona part de les pedres de la part superior havien caigut: les vaig tornar a amuntonar. Si han tornat a caure, torneu a fer-ho... :D\nAgafeu a la dreta, per la pista. A partir d'ací no hi ha arbres on amagar-se del sol.\nA la dreta, la que baixa...\nAlerta! Es deixa el Camí del Bancal Roig per a continuar per la carretera. Cal agafar a l'esquerre i seguir-la uns pocs metres per arribar al Camí de la Ceja. Pot ser el punt més perillós perquè dóna a una corba on no hi ha visibilitat, però si "s'estira l'orella" se sap si venen vehicles o no (salvat que siguen elèctrics...).\nAccès al Camí de la Ceja.\nA l'esquerre, llevat que vulgueu veure la caseta...\nSeguir de front, com indiquen els senyals!!!!\nContinuar per la Senda de la Costa.\nNo abandonar la pista de terra.\nAra deixem la pista girant a la dreta, direcció Sumacàrcer. Hi ha una ampla esplanada on poder descansar i repondre forces, encara que no massa ombrívola. Als pocs metres tornem a entrar en una senda amb abundant vegetació que ens permet refugiar-nos del sol.\nInici de la baixada cap a la Font de Bartolo, però ni cas, nosaltres seguim pel camí principal. La senda que s'està emprant per a arribar a Sumacàrcer és tota ella semblant a la que s'aprecia a les fotografies: lloses de pedra i ombra.\nNo sé molt bé què és, però sembla el dipòsit de l'aigua del poble. Es queda a la nostra dreta tal com anem anant.\nAbandonar el camí formigonat i girar a l'esquerre accedint a la senda. És el tram més complicat de tota la ruta: desnivell un poc més accentuat, senda no massa definida i pedres soltes. Per sort és un centenar de metres que permeten acurtar la ruta cap al Camí de l'Algoletja.\nAfores de Sumacàrcer, direcció a l'Àrea recreativa de l'Illa de l'Agoletja/Esgoletja...\nNO GIREU A LA DRETA!!!! No duu enlloc. Volíem veure si trobàvem un amagatall que acurtara el camí però dóna a una séquia ampla.\nJa hem arribat: senyalització correcta i aclaridora d'allò que pot passar! Els perills del riu són evidents: hi ha un enorme remolí que s'endú el que siga per davant. Això si, l'aigua cristallina a més no poder i una àmplia zona d'esplai.\nAmigo Miguel, la ruta parecer ser una pasada pero explicada en castellano seria la leche ya, y mas si la quiere descargar alguien como yo, que primero me gusta leer los comentarios para no tener sorpresas el dia que quiera realizarla y mas si voy con compañeros de ruta. Wikiloc tiene compañeros en todo el mundo. Aplicate, un saludo.\nHallo, hat dieses interessante Route Sumacàrcer (Ribera Alta) - Bancal Roig - Camí de la Ceja - Senda de la Tosca - Illa de l'Esgoletja https://de.wikiloc.com/routen-wandern/sumacarcer-ribera-alta-bancal-roig-cami-de-la-ceja-senda-de-la-tosca-illa-de-lesgoletja-36546451 Beste Grüße, Wikiloc | Trails der Welt