L’Hospital Infantil es converteix aquest Nadal en la Nit Estelada de Van Gogh gràcies a l’Ànnia, la Martina i els seus companys de l’escola Frederic Mistral-Tècnic Eulàlia | Vall d'Hebron Barcelona Hospital Campus\nL’Hospital Infantil es converteix aquest Nadal en la Nit Estelada de Van Gogh gràcies a l’Ànnia, la Martina i els seus companys de l’escola Frederic Mistral-Tècnic Eulàlia\nL’Ànnia i la Martina, pacients oncològiques Vall d’Hebron, van demanar col·laboració a la resta d’alumnes de la seva escola per fer estels de cartró que guarnissin Vall d’Hebron per les festes.\nEls alumnes de l’escola Frederic Mistral-Tècnic Eulàlia han ajudat a les seves companyes Ànnia i Martina, pacient oncològiques de Vall d’Hebron de set i deu anys, a complir un desig: convertir durant Nadal l’Hospital Infantil en el quadre Nit Estelada, de Vincent van Gogh. Ja han fet entrega d’uns 8.000 estels que han confeccionat entre tots els nens i nenes per guarnir l’Hospital Infantil durant les festes nadalenques. Alumnes de tots els cursos han elaborat els estels que penjaran del sostre de l’Hospital Infantil de Vall d’Hebron: uns platejats, fets amb cartolina, i uns altres pintats a mà. “La implicació dels companys i companyes de l’Ànnia ha superat les nostres expectatives, tant pel nombre d’estels com per les mirades de complicitat entre els nens i nenes i l’alegria que ha suscitat la iniciativa”, valora la Joana, mare de l’Ànnia. El tret de sortida va ser un vídeo on les dues nenes llençaven el repte, a tots els nens i nenes de l'escola Frederic Mistral-Tècnic Eulàlia, d’omplir de llum l’Hospital Infantil Vall d’Hebron. Per aconseguir que l’experiència fos com més enriquidora millor, es va decidir que hi participessin tots els nens i nenes de P3 a sisè. Grans i petits van col·laborar fins a crear més de 8.000 estels.\nDes que va ser diagnosticada, el juny de 2020, l’Ànnia havia ajudat a fer diferents decoracions temàtiques de l’Hospital de Dia d’Oncologia i Hematologia Pediàtriques –per la castanyada, Sant Jordi o Nadal–, com fan habitualment els professionals sanitaris en col·laboració amb els nens i nenes en tractament a Vall d’Hebron. Enguany l’Ànnia va tenir la idea que la decoració nadalenca de tot l’Hospital Infantil tingués com a motiu La Nit Estelada, de Vincent van Gogh, on apareix un cel blau elèctric on ballen els estels. Per fer-la realitat, va demanar ajut als seus companys, que s’han implicat amb entusiasme. “L’Ànnia és una nena alegre, observadora i molt sensible, que li agrada veure la llum dels estels a la foscor”, exposa la Dra. Anna Llort, del Servei d’Oncologia Pediàtrica, metgessa de l’Ànnia: “milers d’estels fets pels nens d’una escola il·luminaran aquestes festes a l’Hospital Infantil i de la Dona, ensenyant-nos la il·lusió d’una nena”. Com explica la Màrian Linàs, directora de l’escola Frederic Mistral-Tècnic Eulàlia, “d’una petita idea de dues alumnes, surt aquest desig de compartir, tota l’escola, aquest projecte amb altres nens i nenes.”\n“Estem molt agraïts a l’Ànnia i la Martina, a les seves famílies i a tots els nens i nenes de l'Escola Frederic Mistral-Tècnic Eulàlia per regalar-nos aquests estels meravellosos. Gràcies a la humanització dels espais fem més amable l'estada dels infants i adolescents amb càncer i millorem el seu benestar emocional”, afegeix l’Esther Diaz, infermera supervisora del Servei d’Oncologia i Hematologia Pediàtriques. “Millorar l’experiència dels i les pacients pediàtrics i fer la seva estada més amable també significa ocupar el temps d’hospitalització amb coses que els facin sentir bé i gaudir del que gaudeix la societat”, reflexiona la Maria Ángeles Aceituno, Adjunta a la Direcció d’Infermeria i responsable de l’Hospitalització i Atenció Pediàtrica de l’Hospital Infantil: “Celebrar Nadal, veure decoracions i participar en activitats típiques serveix als nens i nenes per oblidar per moments que estan en un hospital rebent tractament, els dóna experiències positives”.\nLa Joana, mare de l’Ànnia, ho exemplifica amb una anècdota recent. Segons explica, “la setmana passada l’Ànnia va anar a l’escola dues hores i se li van apropar un grup de cinc nenes per donar-li les gràcies per ser tan valenta i tan forta. Una d’elles també pateix una malaltia i li va dir que, quan anés a Vall d’Hebron a fer-se el tractament, li agradaria veure la decoració que havien fet”. Gràcies als estels que convertiran l’Hospital Infantil en el quadre de Van Gogh, els alumnes de l’escola Frederic Mistral-Tècnic Eulàlia han pogut treballar valors com l’empatia, la intel·ligència emocional i conèixer altres realitats com la dels nens que pateixen malalties.


Any Jubilar Teresià a la diòcesi de Sant Feliu de Llobregat\nData: 13 / octubre / 2014\nPer la commemoració del V aniversari del naixement de la santa d'Àvila\nDimecres 15 d’octubre, festivitat de Santa Teresa de Jesús, inicia la celebració dels 500 anys del naixement de la santa d’Àvila.\nEl papa Francesc, a través d’un decret de la Penitenciaria Apostòlica del Vaticà, ha concedit la gràcia de l’Any Jubilar a les diòcesis d’Espanya, amb motiu d’aquesta commemoració. De manera significativa, aquest decret té data del 24 d’abril de 2014, coincidint amb el 4t centenari de la beatificació de santa Teresa.\nL’Any Jubilar Teresià començarà el dia de la festivitat de la santa, 15 d’octubre 2014 i s’allargarà tot un any, fins a la festivitat del 2015. Per aquest motiu, el proper 15 d’octubre el bisbe Agustí presidirà l’eucaristia a l’única parròquia de la diòcesi de Sant Feliu de Llobregat que té com a titular la santa d’Àvila, a la població de Gavà.\nSegons el decret vaticà, a criteri de cada bisbe s’estableix a cada diòcesi els llocs on es podrà guanyar el jubileu en aquest any de gràcia teresià. El bisbe Agustí ha decidit indicar als fidels de la diòcesi de Sant Feliu de Llobregat els següents llocs designats amb aquesta finalitat:\n• Parròquia de Santa Teresa de Jesús, c. Pi i Margall 60, Gavà\n• Monestir de la Mare de Déu del Carme, ctra. de Sant Martí Sarroca s/n, Vilafranca del Penedès.\nLa referència dels actes previstos a Catalunya en relació al V centenari de Santa Teresa de Jesús els podeu trobar en aquest programa d’actes. Les pregàries amb motiu d’aquest V centenarii altres materials els trobeu a la columna de la dreta.\nMés informació sobre el V centenari del naixement de Santa Teresa de Jesús:\nMissatge del papa Francesc amb motiu del V centenari del naixement de Santa Teresa [+]\nParròquia de Santa Teresa de Jesús, de Gavà\nLa comunitat del monestir de la Mare de Déu del Carme, de Vilafranca, amb el bisbe Agustí\nCarta del bisbe Agustí Cortés amb motiu de l'Any Jubilar Teresià [+]\nPregàries V centenari santa Teresa de Jesús [+]\nDecret de la Penitenciaria Apostòlica sobre l'Any Jubilar Teresià [+]


La 'Societat Anònima' dels Xicots de Vilafranca traspassa la gran pantalla - CATzona\nEl món casteller té un component sociològic destacable que el fa gairebé únic, i és la quantitat de persones de diferents gèneres, edats, maneres de pensar, estatus social… que formen part d’una mateixa colla i que remen cap a un objectiu comú. Aquest és precisament l’aspecte en el qual s’han centrat Ramon Tort i Raimon Benach, que han dirigit el documental ‘Societat Anònima’, centrat en els Xicots de Vilafranca.\nEn el llarg de poc més d’una hora que dura la peça, es mostra clarament com persones de diferents oficis i amb històries personals de superació o situacions econòmiques delicades conviuen en una colla, així com també una persona cega. Tort en destaca que volien explicar el fet casteller a la gent que no el coneix, i especialment des del seu vessant més social. Del resultat del documental, el director també creu que és una manera d’explicar la societat catalana, amb la seva transversalitat, barreges culturals i economicosocials…\nEl vessant més casteller també té un paper destacat en el documental, ja que mostra els alts i baixos que pateix una colla, com pot ser descarregar el primer 4d9f de la història de la colla o viure un Concurs de Castells en el qual no es compleixen els objectius marcats. En els Xicots, alhora, considera que representen el model de colla mitjana, en la qual creu que “és més fàcil explicar el fenomen casteller perquè et centres en el que sosté realment una colla, i és que tothom és important”.\nEl documental va néixer de la idea dels Xicots de Vilafranca per commemorar el seu 35è aniversari. Els de la camisa vermella van contactar amb Ramon Tort, que ja havia fet una peça audiovisual en el 25è aniversari de la colla i que es pot veure per internet. La idea principal era rememorar el format i fer un repàs històric de la formació, tot i que Tort va reformular la idea per tal que ells es convertissin en els veritables protagonistes. En total, per tant, han acabat sent dos anys i mig de treball que han acabat de donar forma a ‘Societat Anònima’.\nActualment el documental ja està pràcticament acabat, tot i que encara falta polir alguns detalls de postproducció. S’ha obert una campanya de micromecenatge per tal de cobrir aquests costos, a la vegada que també serveix per fer-ne difusió abans d’estrenar-la. Abans, però, es produirà una preestrena a Vilafranca del Penedès, concretament el 15 de setembre al Cinema Kubrik, a la qual es pot assistir col·laborant en el Verkami. Més endavant, ja de cara a la primavera de l’any vinent, es preveu que el documental es pugui estrenar en diversos festivals.\nEsforços de saltimbanqui per no donar la notícia\nÁNGELA QUINTAS: “Todo está preparado para que no prestemos atención a las heces”\nUna famosa cantant espanyola, penedida de concedir una entrevista a ‘El Mundo’


La reputació empresarial millora la imatge dels territoris - Càtedra de Cultura Empresarial\nLa Càtedra de Cultura Empresarial ha reunit als representants de les principals empreses valencianes per a debatre al voltant de la reputació corporativa. En una sessió inaugurada pel President de la Generalitat, Ximo Puig; Carlos Pascual, President de la Càtedra de Cultura Empresarial; Adolfo Utor, president de Baleària i director acadèmic de la Càtedra de Cultura Empresarial; i Justo Villafañe, Catedràtic de Comunicació Audiovisual i Publicitat de la Universitat Complutense de Madrid, han radiografiat la reputació actual de l’empresa valenciana i aportat les claus per a millorar-la.\nAurelio Martínez, President de l’Autoritat Portuària de València, ha donat la benvinguda als assistents destacant que la reputació és un de les principals intangibles d’una empresa “al que no sempre se li presta l’atenció que mereix”.\nCarlos Pascual ha assenyalat que avui “hi ha intangibles tan rellevants per a l’empresa com uns altres tangibles més evidents” i ha posat de manifest la importància del Monitor Empresarial de Reputació Corporativa (MERCO), que és ja un dels monitors de referència en el món per a avaluar la reputació llançat l’any 2000. “Estar en ell -ha dit- és un objectiu important per a les nostres empreses”,\nD’ “iniciativa extraordinària” ha qualificat XimoPuig la sessió engegada avui per la Càtedra de Cultura Empresarial que amb la seua labor “contribueix a unir més encara el món universitari amb el de l’empresa”. Segons el President de la Generalitat “per a millorar la reputació d’un territori és fonamental l’aportació de les empreses” mentre que la labor del govern ha de ser la de “generar l’escenari d’estabilitat, honradesa, confiança i diàleg adequat” perquè arriben les inversions, com ha ocorregut amb algunes grans empreses que recentment han traslladat les seues seus d’altres comunitats a la valenciana.\nEl director acadèmic de la Càtedra de Cultura Empresarial, Adolfo Utor, ha assenyalat per la seua banda que “una bona empresa és una empresa prestigiosa” encara que no sempre les bones empreses aconsegueixen ser reconegudes. Segons el parer d’Utor una empresa té 3 dimensions: el que és -els seus valors i propòsit-, la qual cosa té -actius-, i el que representa, açò és, la seua reputació, que ve donada per com ens perceben des dels grups més propers i de major interès per a l’empresa.\nUtor ha apuntat que la Comunitat Valenciana té una bona reputació, segons el MERCO, però, ha assenyalat, “estic segur que com a mínim hauria d’haver-hi 10 empreses valencianes en aquest rànquing perquè pels indicadors que estableix, hi ha moltes empreses que podrien estar en ell. Açò -ha afegit- ajudaria a rellançar el nostre territori”.\nPer a Justo Villafañe una bona empresa “és una empresa prestigiosa” per açò “la reputació és en aquest moment el que la qualitat era fa 3 dècades: el paradigma de la gestió”. Els empresaris presents han pres bona nota de les claus aportades pel catedràtic Just Villafañe per a millorar la seua reputació i a l’hora, si rendibilitat i la reputació del territori en el qual s’assenten, aspectes tots dos íntimament lligats.\nCom a colofó al matí s’ha proposat l’anomenat “Manifest de l’Edifici del Rellotge” al que Utor ha animat a les empreses a sumar-se i contribuir amb les seues accions per a així millorar la reputació de la Comunitat València des de la millora de la reputació de les empreses d’aquest territori.


Atropellament mortal per un tren a la regió de Tarragona\nAtropellament mortal de tren entre Mont-roig del Camp i l'Hospitalet de l'Infant\nLes línies R16 i els trens Llarga Distància Corredor Mediterrani han quedat afectades\ndijous, 14 de març 2019 - 09:13h | Actualitzat a 14/03/2019 15:35h\nLes línies afectades per l'atropellament són l'R16 i els trens Llarga Distància Corredor Mediterrani. | TarragonaDigital\nUna persona ha estat atropellada mortalment per un tren aquest matí de dijous, 14 de març, entre els municipis de Mont-roig del Camp i l'Hospitalet de l'Infant. A causa d'aquest incident, s'ha interromput la circulació entre les estacions de Tarragona i l'Aldea-Amposta i Tortosa. Als voltants de dos quarts d'una del migdia, s'ha restablert la circulació.\nEn aquest sentit, els viatgers que han quedat afectats per l'incident seran transbordats per carretera. Tanmateix, des de Renfe s'està gestionant autobusos per establir un servei alternatiu per carretera i garantir la mobilitat de les línies afectades, en aquest cas, l'R16 i els trens de Llarga Distància Corredor Mediterrani.\nEl servei d'emergències ha rebut l'avís quan faltaven pocs minuts per tres quarts de nou del matí. Per aquest motiu, els Bombers de la Generalitat s'han traslladat fins al lloc de l'accident, que ha succeït a l'Avinguda Califòrnia de Miami Platja. Segons ha pogut saber TarragonaDigital, el mort ha estat un home, el qual s'hauria llençat a la via en el moment de passar el tren.\nLa víctima era un empresari local\nL'home que s'ha llençat a la via era un empresari local d'uns 60 anys, segons apunta el 'Diari de Tarragona'. A causa de l'impacte del tren, ha mort a l'instant. Els serveis forenses han aixecat el cadàver aquest matí quan passaven 20 minuts de les 11 hores.\nUn home ha estat atropellat a la via del tren, al seu pas per Miami Platja | Facebook / Vanessa Picó Matas\nServeis alternatius per carretera a l'R16\nA causa de l'atropellament a dins del terme municipal de Mont-roig del Camp, els serveis de tren entre Tarragona i l'Aldea-Amposta i Tortosa, es van aturant en diferents estacions. Segons ha explicat Rodalies, s'està donant servei alternatiu per carretera i, excepcionalment, els trens que surten des de Barcelona, finalitzen el trajecte a l'Hospitalet de l'Infant o Cambrils.\nRestablerta la circulació entre l'Hospitalet i Mont-roig del Camp\nDesprés de l'incident que ha succeït aquest matí, el pas de trens ha quedat afectat per l'atropellament mortal d'un home. En aquest sentit, la línia R16 ha patit molts retards, però s'ha buscat l'alternativa per la carretera. Així doncs, als voltants de dos quarts d'una del migdia s'ha restablert el pas de trens entre l'Hospitalet de l'Infant i Mont-roig del Camp.\nMont-roig del Camp L'Hospitalet de l'Infant trens defunció mobilitat


Descobreixen a la Vall de Siarb les restes humanes més antigues del Pirineu català La República\nDescobreixen a la Vall de Siarb les restes humanes més antigues del Pirineu català\nLa Cova de l’home mort va ser utilitzada fa 3500 anys com a lloc d’enterrament\nPla general de la campanya d'excavació que es va fer l'any 2017 a la Cova de l'Home Mort / ACN\nEl Grup d’Arqueologia d’Alta Muntanya ha descobert a la Cova de l’Home Mort, a la Vall de Siarb, les restes humanes més antigues documentades fins ara al Pallars Sobirà i al conjunt del Pirineu català. El professor d’arqueologia de la Universitat Autònoma de Barcelona, Ermengol Gassiot, ha destacat “l’excepcionalitat” de la troballa per “l’elevada quantitat d’individus” que s’han localitzat i amb “perfils d’edat tan diferents”. S’han recuperat restes d’un mínim de 7 persones des de nens acabats de néixer, a nens d’entre 6 i 7 anys, joves o persones adultes. Les datacions s’han fet sobre dos restes humanes de dos individus diferents i han proporcionat als arqueòlegs una cronologia de Mitjans de l’Edat del Bonze, fa uns 3.500 anys. Gassiot ha explicat que aquestes dades permeten afirmar que la Cova de l’Home Mort va tenir una utilització com a cova sepulcral com a mínim al llarg de més de 120 anys.\nGassiot s’ha mostrat contundent i ha afirmat que fins al moment es tenia coneixement de la presència humana, al llarg dels últims 10.000 anys, a l’Alt Pirineu (Parc Nacional d’Aigüestortes i Estany de Sant Maurici i Parc Natural de l’Alt Pirineu) però que fins ara “no coneixíem cap enterrament amb tan bon estat de conservació i amb restes humanes a tot el Pallars Sobirà”. Aquesta novetat permetrà als investigadors fer estudis en profunditat de com vivia la gent al Pirineu fa més de 3.500 anys, través de les seves restes antropològiques. El professor de la UAB ha reconegut el “potencial arqueològic” del de la cova.\nL’estudi en profunditat va permetre recuperar restes d’humans, de fauna, ceràmica i eines i es va centrar en els primers 80 centímetres de sediments. Gassiot ha explicat que la Cova de l’Home Mort no destaca solament per haver-hi restes antropològiques sinó també per la “quantitat considerable” d’altres materials arqueològics com ceràmica o eines.\nPel que fa a les restes de ceràmica trobades a la cova, la majoria són de l’època de l’enterrament però altres, per l’aspecte i comparant amb altres jaciments del Pirineu, fan pensar en “èpoques més antigues” i Gassiot ha parlat hipotèticament “d’ocupacions d’època neolítica, fa 6.000 anys”. Aquestes dades es podrien corroborar en posteriors campanyes i baixant més en profunditat a l’hora d’excavar.\nLa cova va ser descoberta ara fa més de 10 anys per un veí del municipi. L’any 2008 ja es va realitzar una documentació arqueològica preliminar i el 2017 el Grup d’Arqueologia d’Alta Muntanya va realitzar un primer estudi en profunditat, amb la col·laboració de l’Ajuntament de Soriguera i el Parc Natural de l’Alt Pirineu.\nAra, documentada la importància de la troballa, l’alcalde de Soriguera, Josep Ramon Fontdevila, s’ha compromès a buscar finançament per seguir excavant i poder situar aquesta cova dins el mapa del patrimoni arqueològic i cultural del municipi. Per Fontdevila, un cop corroborada la importància de la Cova és important conservar el jaciment i seguir documentant tot el que hi ha al seu interior.\nLa Cova de l’Home Mort és una petita cavitat càrstica que es troba a 1.170 metres d’altitud. Està en un lloc de difícil accés, orientada al nord-oest i està formada per dues galeries estretes i allargades de poc més de 50 metres quadrats entre les dues.


Grimalt: «Hi ha empreses que obtenen les nostres dades de manera il·lícita»\nJ.F. | 02 novembre 1998\nPere Grimalt Servera, professor titular interí de Dret Civil, va guanyar dimecres l'accèsit del premi Protecció de Dades pel seu treball «La responsabilitat civil del responsable del fitxer a la Lortad».\nGrimalt, que es troba a Brussel·les, va dir a Diari de Balears que «el ciutadà té dues formes de protegir-se, en funció de si les dades ja han estat incorporades o no en un fitxer: el consentiment i els drets d'accés, rectificació i cancel·lació de dades».\nAbans que una dada d'una persona quedi emmagatzemada en un fitxer, el responsable del mateix està obligat, com a regla general, a demanar permís al ciutadà; o sigui, que si les persones no autoritzen que les seves dades siguin incorporades en un fitxer, el responsable no ho pot fer, excepte algunes ocasions (com per exemple, en el registre de morosos) quan les dades són recollides per les Administracions Públiques en el compliment de les seves funcions, etc.).\nNo obstant això, Grimalt diu que quant a la publicitat que ens envien per correu, «de vegades les empreses han obtingut les nostres dades de manera il·lícita (per exemple, del cens electoral); en d'altres, simplement, hem donat el nostre consentiment sense saber-ho (en clàusules de contractes, durant la contestació d'enquestes que pareixen no tenir cap transcendència, etc.), per la qual cosa recomama als ciutadans «que extremin les precaucions davant la sol·licitud de dades que no siguin necessàries, sobretot amb les qüestions més sensibles (idees polítiques, vida sexual, salut, etc.)». Grimalt aconsella que abans que les dades personals siguin tractades per altres persones, «s'ha de comprovar sempre qui és el responsable del fitxer».


Fundació Rafael Campalans. Un pacto global, de David Held\nEn aquest llibre trencador, traduït al castellà sota el títol Un Pacto Global, David Held, un dels principals analistes de la globalització i el govern mundial, afronta els errors de la política internacional en el període posterior al 11-S i la guerra de l’Iraq. Segons Held, hi havia i hi ha alternatives a la resposta que les coalicions occidentals van donar als profunds reptes que plantegen el terrorisme massiu i la violència política, unes alternatives que s’encaminen cap a les arrels d’aquests reptes i que proporcionen justícia política i social. A través de l’anàlisi de les tendències actuals, el plantejament dels problemes i la proposta en detall de diverses polítiques, l’autor se centra en opcions factibles i eficaces amb l’objectiu de transformar progressivament les qüestions globals.\nUna lectura essencial per a tots aquells que s’interessen per la globalització i el govern global. Un text optimista en què se sosté que la justícia, la democràcia i un canvi econòmic sostenible encara són al nostre abast.


Tertúlia : Espanya, un model de democràcia particular\nEls quaranta anys de transició des del franquisme ens han dut a una 'democràcia' que empresona els músics pel text de les seves cançons, empresona les persones per les seves idees, censura llibres per la seva opinió sobre els temes, administra la justícia que interessa al govern i al poder fàctic, actua en contra de la voluntat del poble expressada en les urnes... Aquest és el model de democràcia que hem aconseguit a Espanya.\nS'ha qüestionat molt la transició, els acords del 78 per sortir de la dictadura franquista, la pressió de l'exèrcit i el manteniment franquista dins del poder judicial. L'estat espanyol ha mantingut els mateixos paràmetres, la mateixa ideologia que existia en temps del dictador, i els diferents governs que s'han anat constituint han estat incapaços de combatre aquesta resistència a no assumir paràmetres de democràcia real.\nEl fruit de tots aquests anys ha esdevingut una marxa enrere en les aspiracions dipositades el moment d'elaborar una Constitució que, lluny de representar un alliberament de les persones i una recuperació d'oxigen per viure democràticament, ha provocat una repressió a la ciutadania, obligada a un comportament submís i obedient al poder polític, econòmic i judicial.\nAquesta Espanya que tenim és el resultat de la nostra incapacitat de caminar cap a la veritable llibertat, cap al reconeixement absolut dels nostres drets, cap a l'exercici democràtic i de servei del poder polític vers els ciutadans. Tots ens som responsables i és hora de reconèixer-ho i actuar en conseqüència. No és qüestió d'agafar les armes, sinó d'expressar en pau i llibertat els nostres ideals, les nostres voluntats, els nostres drets com a ciutadans del món.\nPublicat per xfebrer el dissabte, de maig 12, 2018\nEtiquetes: Constitució, Democràcia, Dictador, Drets, Empresonar, Estat, Exèrcit, Franquisme, Govern, Llibertat, Poder fàctic, Poder judicial, Pressió, Responsables, Transició, Urnes


Com aconseguir entrades a preu reduït per la Festa del Cinema – Diari de Girona\nLes sales de cinema de tot Espanya obren les seves portes els dies 7, 8 i 9 de maig amb entrades a 2,90 euros\nNo perdis aquesta oportunitat. FESTA DEL CINE\nU.M. La Festa del Cinema torna els dies 7, 8 i 9 de maig als cinemes de tot Espanya. Des de fa uns dies els espectadors poden acreditar-se al web fiestadelcine.com, requisit imprescindible per poder beneficiar-se dels descomptes, llevat els menors de 14 anys i els majors de 60 anys, que poden acudir-hi directament.\nLes sales de cinema d'Espanya obren les seves portes oferint entrades a 2,90 euros. Aquests preus fan que els amants del setè art acudeixin ansiosos al cinema per gaudir de les últimes novetats de la gran pantalla.\nEntre les pel·lícules que estaran en cartellera durant la Festa del Cinema destaquen '12 Valientes', '7 días en Entebbe', 'Campeones', 'Custodia compartida', 'El buen maestro', 'Isla de perros', 'La casa junto al mar', 'La casa torcida', 'Las leyes de la termodinámica', 'Lucky', 'Mi familia del norte', 'Mi querida cofradía', 'Noche de Juegos', 'Peter Rabbit', 'Proyecto Rampage', 'Ready Player One', 'Roman J. Israel, Esq.', '#Sexpact', 'Super Maderos 2', 'Tomb Raider', 'Un lugar tranquilo', 'Un sol interior' y 'Vengadores: Infinity War'.\nSi no vols desaprofitar aquesta oportunitat, fes-te ja amb les teves entrades per a la Festa del Cinema. A continuació, t'expliquem com has de fer-ho. Els passos són molt senzills i faran que els cinèfils acudeixin en massa als cinemes de tot Espanya.\nSi no és la primera vegada que t'acredites només hauràs de registrar-te amb el teu email i data de naixement i rebràs la teva entrada per correu electrònic. Simplement hauràs de imprimir-la i comprar l'entrada.\nPer a noves acreditacions és necessari que facis tot el registre d'usuari. Aquí podràs acreditar-te de manera individual o en grup (pots incloure fins a 10 persones). Un cop més, rebràs les acreditacions per correu electrònic i hauràs de imprimir-les per poder comprar les entrades.\nPer consultar les sales en què està disponible la promoció de la Festa del Cinema, s'ha de consultar www.fiestadelcine.com. Es podran veure totes les pel·lícules que estiguin en taquilla, encara que cada sala decidirà si els títols que s'ofereixen en versió 3D entren dins de la promoció, de la mateixa manera que passarà amb els seients vip.\nGrimpant àgilment entre arbres a la recerca de vesc, el druida Panoràmix [..]


Diumenge es presenta la nova temporada Escena\nLa nova temporada #Escena es desvetllarà aquest diumenge 26 de gener al Teatre Principal. Serà en una gala oberta al públic a partir de les 18 h, durant la qual es desgranarà la nova programació que s'estrenarà al febrer i que s'allargarà fins al mes de juny.\nMarc Bala serà el presentador de l'acte, que comptarà amb la música en directe de la banda Janio Marti Project. Els espectadors podran gaudir d'entrevistes a molts dels protagonistes de la temporada, amb projectes com el Tots dansen i el Cantem!, intercalades amb actuacions musicals en directe i la projecció de vídeos que aniran presentant la programació per als propers mesos al Teatre Principal, l'Auditori Eduard Toldrà i el Centre d'Art Contemporani La Sala.\nLa qualitat de l'oferta cultural de la nova temporada Escena destaca amb propostes com ‘La Rambla de les Floristes' del TNC; el darrer treball de Clara Peya, ‘Estómac'; ‘Cobertura' amb Bruno Oro i Clara Segura; o el nou treball coreogràfic de Roser López Espinosa, “Trama”.\nEl 2020 arriba amb una celebració molt especial, el 40è FIMPT i l'espectacle “Paraísos mejores” de Javier Ruibal, que serà el punt de partida de la celebració, a la capital del Garraf, de quatre dècades de Festival Internacional de Música Popular Tradicional. A més, les exposicions al Centre d'Art Contemporani La Sala tindran en la col·lectiva femenina “Elogi del Malentès” i “Retaules de la gent, barcos, màquines, gats 1956-1965”, d'Armand Cardona Torrandell, els seus màxims exponents.\nEn l'acte de diumenge també es donarà a conèixer la programació familiar i de cinema, i s'informarà del sistema de venda d'entrades i abonaments, que comença l'1 de febrer.\nNo us deixeu perdre aquest acte, on tothom serà benvingut!\n"La rambla de les floristes", una producció del TNC que arriba al Principal\n"Elogi del malentès" és una mostra col·lectiva femenina que es podrà veure a La Sala


Published on diciembre 9th, 2013 | by isaparici\nSagrada Família: una icona en mutació\nAtenció, atenció: estem perdent les quatre torres de la Sagrada Família com a símbol de Barcelona. Com ho llegiu. A la callada, un gran canvi s’està produïnt a l’skyline que representa la ciutat. Durant dècades el temple gaudinià per excel.lència ha mostrat al món les quatre torres de la façana del Naixement. Mireu.\nEl logo del Bus turístic, la nadala de l’Ajuntament de 2011, un segell i un banner de la web de Turisme de Barcelona. Les 4 torres retallades són un element sempre present.\nCom el temple va creixent en alçada, les torres ja no es retallen contra el cel i perden estilització. Hi ha alguns dissenyadors que ja estan dibuixant la silueta del temple real i el mostren així:\nSkyline de Barcelona al cartell del Coach Congress 2012, detall de la carpeta de la UB per al curs 2013-2014 i perfil de la ciutat al logo del Barcelona city tour. A totes la Sagrada Família és ja una mole comparable al Tibidabo.\nEl resultat és una imatge menys potent, menys reconeixible. Les icones són precisament símbols que guarden una semblança amb l’original però no vol dir per això que el copiin. Què aporta veure en un skyline la nau del temple? No té més força la icona en el seu estat “tradicional”?\nPodeu deixar la vostra opinió als comentaris.\nAquest post va aparèixer originalment el blog inspiracció.blogspot.com


EUPV demana una declaració de Les Corts sobre la fi de la Guerra Civil - Diari La Veu\nEscriba el número 689137\nEl buc Stanbrook replet de refugiats al port d'Alacant.\nEl grup parlamentari EUPV proposa que les Corts Valencianes acorden sumar-se a la commemoració del 75 aniversari de la tragèdia que va suposar el final de la Guerra Civil en el Port i la ciutat d'Alacant i, així mateix, condemnen el règim franquista que durant 40 anys va imposar una cruel dictadura en tot l'Estat.\nEn una roda de premsa posterior a la Junta de Síndics sobre la Declaració Institucional sobre el final de la Guerra Civil, la diputada d’EUPV Esther López Barceló, ha manifestat que “encara aquestes Corts no s'han manifestat, creiem que aquesta és la data idònia perquè ho facen”.\nEn aquest sentit, Barceló sosté que “estem en un moment en el qual s'està parlant moltíssim de valors democràtics, s'estan enaltint valors de la Transició”, per la qual cosa el seu grup parlamentari considera que “per coherència”, aquesta Institució “ha de posicionar-se en contra de la dictadura feixista del règim de Franco”.\nSegons s’indica en la proposta de declaració institucional, “la democràcia manté des de l'època de la Transició un deute pendent en matèria de reparació i dignificació de les víctimes de la Guerra Civil i de la repressió franquista”.\nEl text proposat comença indicant que “el colp d'estat militar en juliol de 1936 emparat pels poders fàctics de l'Antic Règim va ensopegar amb una gran resistència popular, i va donar origen així a una cruenta guerra civil que duraria fins a 1939”.\nS’assenyala també que “les potències feixistes europees”, Alemanya i Itàlia, van recolzar bel·licosament els revoltats, “a la qual cosa es va unir la vergonyosa actitud de les democràcies occidentals que van optar per la No Intervenció”. Ambdós elements, entre altres, van fer impossible la victòria de la legítima resistència del poble espanyol.\nEl port d'Alacant, última esperança de salvació\nAl mateix temps el text recorda que en març de 1939, el Port d'Alacant es va convertir en “l'última esperança de salvació per als republicans, d'on van eixir diversos vaixells amb centenars de passatgers. Allí es van concentrar entre quinze i vint mil persones, de les quals tan sols més de tres mil van poder embarcar, en la nit del 28 de març, en l’Stanbrook. Hores després partia el Maritime, que tenia un tonatge superior, però el capità del qual a penes va admetre a trenta-dos passatgers, mentre quedava en el moll una multitud desesperada que anava engrossint minut a minut”.\n“Les dones, els xiquets, els malalts i ancians van ser desembarcats en els primers dies, però la majoria dels refugiats van haver d'esperar quasi un mes per a poder baixar a terra, i van ser instal·lats en diversos camps de concentració”, apunta la proposta formulada per Esquerra Unida.\nLa proposta de declaració institucional continua indicant que després de la partida de l’Stanbrook i del Maritime, en el Port d'Alacant encara van quedar una multitud de persones tot esperant l'arribada dels promesos vaixells. Es va intentar, per mediació dels cònsols d'Argentina i Cuba i els membres d'una Delegació Internacional, establir una zona neutral, mentrestant es negociava l'eixida dels allí refugiats.\n“Tot va ser inútil. L'entrada en la ciutat de les tropes feixistes italianes del General Gambara que constituïen la Divisió Littorio, en la vesprada del dia 30 de març, va fer impossible qualsevol tipus de resistència. Es convertia així el Port d'Alacant en una autèntica presó d'aigua”.\nEls últims homes i dones que van resistir la revolta feixista, ja captius, van ser portats al tristament cèlebre Camp dels Ametlers. Uns altres van ser tancats en els castells de Santa Bàrbara i Sant Fernando, en la Plaça de Bous, en alguns cinemes i en el mateix Reformatori d'Adults.\n“En el Camp dels Ametlers els presoners republicans van estar en unes condicions pèssimes, sense menjar i quasi sense aigua durant cinc o sis dies, fins que van ser traslladats a diverses presons i, especialment, amuntegats en vagons de trens de mercaderies, al camp de concentració d'Albatera. S'iniciava així un llarg camí de patiments i captivitat en el qual milers i milers de persones van ser vexades, empresonades i executades. I van haver de sobreviure en condicions pèssimes, tant en l'exili com en els camps de concentració, en les presons superpoblades o realitzant treballs forçats per a la construcció de monuments, pantans, carreteres, i com tots els vençuts, van haver de seguir ocultant durant moltíssims anys les seues idees. Perquè el final de la guerra no va suposar la pau, sinó la victòria del feixisme”, s’inclou en el mateix text.\nEscriba el número 499613


Visita a les obres d’ampliació de l’IES Berenguer d’Anoia a Inca – Ajuntament d'Inca\nAquest estiu s’han invertit més de 12 milions d’euros a centres educatius de les Illes Balears, dels quals 1,9 s’han destinat a aquest institut d’Inca per construir onze noves aules\nLa presidenta del Govern, Francina Armengol, acompanyada del conseller d’Educació i Universitat, Martí March, ha visitat avui les obres de millora a l’IES Berenguer d’Anoia d’Inca. A l’acte també han participat el director general de Planificació, Ordenació i Centres Antoni Morante, la directora general de Formació Professional i del Professorat Maria Alorda, el gerent de l’IBISEC Miquel Coll i el batle d’Inca Virgili Moreno.\nLes autoritats han visitat les obres que han començat a l’IES Berenguer d’Anoia\nEl projecte de millora a l’IES Berenguer d’Anoia d’Inca suposa una important ampliació del centre, que donarà amplitud a l’institut i solucionarà els actuals problemes d’espai. Les obres de reforma, adjudicades el passat mes de juliol per un import de 1.916.718 euros, tenen un termini d’execució de 12 mesos. Les previsions apunten que podrien estar finalitzades el proper curs 2019-2020.\nCal esmentar que aquest estiu també s’ha impulsat una altra actuació important al CEIP Ponent d’Inca, que serà objecte d’una ampliació que permetrà la construcció de quatre noves aules amb una inversió de 459.406 euros i amb un termini d’execució de 5 mesos. Ja s’ha licitat, i estan a punt de començar les obres.\nA més, també s’han realitzat altres millores de les infraestructures educatives del municipi. En concret, aquest estiu s’han executat actuacions al CEPA Francesc de Borja Moll i a l’IES Pau Casesnoves. Entre les dues intervencions s’haurà destinat un total de 84.977 euros.\nEn total, al municipi d’Inca s’hauran invertit per al nou curs gairebé 2 milions i mig d’euros.\nArmengol ha recordat que “des del principi de la legislatura es va dir que aquesta seria la legislatura de l’educació. I no només han estat paraules. També són fets. Ja s’ha multiplicat per quatre la inversió de tota la legislatura passada en els centres educatius. Per tant, s’han multiplicat els recursos públics, i només aquest estiu s’han invertit 12 milions d’euros.” En el cas concret del Berenguer d’Anoia, la presidenta ha afirmat que “aquest pla d’inversió permetrà eliminar les aules modulars, cosa que suposarà donar resposta a una reivindicació de fa més de deu anys. Era una ampliació necessària”.\nPer la seva banda, el conseller d’Educació ha explicat que “un dels elements clau per a la millora del sistema educatiu és tenir infraestructures educatives. Venien d’un dèficit important, un problema que s’agreuja a causa d’una particularitat de les nostres Illes: que cada curs, a diferència de la resta de l’Estat, augmenta l’alumnat. Per tant, hem d’ampliar el que tenim per millorar la qualitat”.\nUn projecte de més d’1,9 milions d’euros a l’IES Berenguer d’Anoia d’Inca\nLes obres d’ampliació previstes a l’IES Berenguer d’Anoia a Inca preveuen la construcció d’un annex a l’actual edifici principal del centre. Es tracta d’un important projecte de reforma que contempla l’edificació d’un volum annexat a l’edifici central on es construiran onze noves aules, a més d’una nova escala, un ascensor, així com zones de bany a cada una de les plantes.\nEl projecte d’ampliació permetrà també retirar les tres aules modulars que hi ha actualment al centre i donar resposta a les necessitats d’escolarització en els nivells educatius de secundària. El període d’execució previst és de 12 mesos.\nMés de 12 milions en infraestructures educatives aquest estiu\nEl Govern de les Illes Balears, mitjançant la Conselleria d’Educació i Universitat, continua treballant en la millora de les infraestructures educatives de les Illes Balears, i aquest estiu ha realitzat una inversió de 12 milions d’euros per a obres a centres educatius de totes les Illes. Des que es va començar la legislatura ha invertit 44 milions en aquest concepte.\nAquest estiu s’han programat 96 obres a centres educatius de les Illes, 26 de les quals d’obra major\nEl balanç en obres des de l’inici de la legislatura és de més de 560 obres majors i menors realitzades a 240 centres, que representen el 80 % dels centres educatius de les Illes Balears. Cal esmentar que això suposa multiplicar per quatre les inversions que es dugueren a terme durant tota la legislatura anterior.\nTant aquesta obra com la resta de les que s’han executat aquesta legislatura fins a 31 d’agost de 2018 ja es poden consultar a Google Maps. L’enllaç també s’ha posat a disposició de tothom a la pàgina web de la Direcció General de Planificació, Ordenació i Centres.


Edicions del Bullent: Una formiga diferent. Quin enrenou al formiguer!, de Mercé Viana i Noèlia Conca\nUna formiga diferent. Quin enrenou al formiguer!, de Mercé Viana i Noèlia Conca\nA l'estiu tota cuca viu i trobem formigues per tot arreu. Atenció, si trobeu una formiga blanca pot ser la nostra amiga Albor. És albina i això la fa un poc diferent però tots som diferents d'alguna manera, no?\nQuin enrenou al formiguer! disposa d'una pàgina didàctica per a aprendre i divertir-se alhora: http://www.bullent.net/didactica/formigues\nMercé Viana (Alfafar, 1946) és escriptora i pedagoga. Ha treballat en totes les etapes de l'educació, des de l'escola infantil fins la Universitat i a la Formació Permanent del professorat.\nHa guanyat nombrosos premis literaris, entre els quals el Premi Carmesina de literatura infantil.\nAmb més de 60 llibres publicats és un referent de la nostra literatura infantil i juvenil.\nA Edicions del Bullent té publicades les següents obres:\nPer a partir de 5-6 anys: El papalló pintor (color)\nPer a partir de 6-7 anys: El conillet cosmonauta (color)\nPer a partir de 8-9 anys: El misteri de l’andana, El secret de l’estora Leonora, Quin enrenou al formiguer!\nPer a partir de 10 anys: Mei-mei vol ser rei\nNoèlia Conca ha fet els dibuixos. Va naixer a Biar. És dissenyadora gràfica i professora de plàstica de professió, il·lustradora d'il·lusió. En la seua ment veu créixer personatges en color i blanc i negre mentre la seua mà dibuixa paraules. I també ha il·lustrat en Edicions del Bullent alguns llibres, quasi tots de poesia infantil o rimats: Poemes al jardí, El ratolí i les disfresses, Embolic de poemes, Poemes viatgers i Quin enrenou al formiguer!


6 de juliol de 1918 « bloQG — El blog del 'Quadern gris'\n« 3 de juliol de 1918\n8 de juliol de 1918 »\nAquesta entrada fou escrita el diumenge 6 juliol 2008 a les 0:00 i desada a moral, política (europea, catalana, espanyola).\tPots seguir les respostes a aquesta entrada amb el fil RSS 2.0. Pots respondre, o fer un retroenllaç des del teu propi web.\n2 Respostes a “6 de juliol de 1918”\n18 juliol 2008 a les 16:48\nEl 6 de juliol Pla escriu que la fi de la guerra és qüestió de setmanes. Potser era la percepció que tenia la gent en aquell moment, però es van equivocar perquè la guerra encara va durar uns quants mesos més: es va acabar pel novembre d’aquell mateix any 1918.\n4 agost 2008 a les 21:38\nÉs molt fàcil d’explicar: el Sr. Marcel Proust, a les primeres pàgines del seu famós llibre “A la recerca del temps perdut” ens diu que la visió d’una magdalena que li ofereix la seva mare, quan la tasta, mullada en una tassa de te, li recorda quelcom, i no sap què és. Insisteix, i al final afloren tots els records de quan era petit i a partir d’aquí surt tot un món que queda explicat en la novel.la.\nAixò és el mateix que vàres fer tu: en llegir la paraula “escambell” et va venir al pensament tot allò que ens vas explicar tan bé sobre la teva infantesa.


El Postureig de Lleida anuncia haver rebut amenaces a través de les xarxes\nEl Postureig de Lleida anuncia haver rebut amenaces a través de les xarxes socials\nArran de l'agressió d'un membre de SCC a Lleida\nper Redacció 12/08/2018 15:05h\nEl Postureig de Lleida ha fet públiques una sèrie d'amenaces que ha rebut recentment per persones que l'han enviat de forma privada missatge d'un destacat caràcter agressiu. Segons ha explicat el mateix Postureig de Lleida a través de les xarxes socials, tot ha començat aquesta setmana arran de l'agressió que va rebre un membre de Societat Civil Catalana (SCC) a l'Eix Comercial de Lleida.\nEn aquest sentit, el Postureig va publicar un tuit tot dient que: «Jo ja sabeu que tolerància zero envers qualsevol tipus de violència, però aquest de SCC de Lleida que ha sortit a tots els mitjans estatals al que han agredit (i son germà), són dels que amenacen i insulten als que no pensen com ells ("#Lazis"). Investigueu amics, investigueu». Tal com explica aquest popular personatge lleidatà, la víctima de l'agressió ha estat durant dies assenyalant a través de les xarxes socials a persones independentistes i, fins i tot, ha instat a trobar-se-les «cara a cara». De fet, el Postureig de Lleida ha estat una d'elles.\nUn amic de l'@oriol_casanovas. Pacífics tots dos. pic.twitter.com/T9G1QUEkWq\n— Postureig de Lleida (@PostureigLleida) 12 de agosto de 2018\nTanmateix, ha rebut insults i amenaces a través d'altres comptes a les xarxes socials. En un tuit el titllen de ser un «covard» per anar sempre amb careta i, els seguidors, els defineix com a «gossets». La tensió ha anat en augment en els darrers dies i el Postureig de Lleida ha fet públiques unes captures de pantalla on el repten directament a quedar un dia per agafar-se «pel coll». En aquest sentit, el personatge lleidatà, amb ironia, afirma que «són molt pacífics tots».\nDedico més temps i diners dels que tinc a ajudar als altres. A mostrar una Lleida i Ponent boniques (com son) per amor a l'art i des de l'anonimat. 5 anys dedicant-m'hi, gairebé visc per això. No mereixo que ningú m'assetgi, amenaci, ni tenir por mai, aumon.\nFeu-vos-ho mirar. — Postureig de Lleida (@PostureigLleida) 12 de agosto de 2018\nFinalment, aquest diumenge el Postureig ha publicat: «Dedico més temps i diners dels que tinc a ajudar als altres. A mostrar una Lleida i Ponent boniques (com són) per amor a l'art i des de l'anonimat. Cinc anys dedicant-m'hi, gairebé visc per això. No mereixo que ningú m'assetgi, amenaci, ni tenir por mai, aumon. Feu-vos-ho mirar». Les mostres de suport no s'han fet esperar i han estat desenes de persones les quals han manifestat sentir-se orgulloses de què representa el Postureig i la tasca desenvolupa per Lleida i moltes de les seves entitats.\nAgraeixo totes les mostres de suport. No em mereixo tant. La historieta m'agrada resumir-la amb que un dia, un xiquet una mica amparrat amb màscara, davant del "vestit transparent del rei", va dir: "ei, Lleida mole!"\n...I el vau creure. Només feia falta això, creure-s'ho. — Postureig de Lleida (@PostureigLleida) 12 de agosto de 2018


Una empresa de Barcelona em va convidar fa poc a fer una xerrada a la seva reunió anual amb l'objectiu d'animar i motivar el personal. Un repte gens senzill, si el que toca és parlar d'economia i societat. Se'm va ocórrer fer un joc al voltant de tres síl·labes: co , re i so . Els assistents havien de trobar paraules començades amb aquestes lletres, que se senten tant en aquests temps: compartir, cooperar, codirigir, col·laborar, competir, comunitari... i algunes de més estranyes, neologismes com coactuar, cocrear, coparticipar, coeducació, consum col·laboratiu, etc. El prefix co- , del llatí cum , segons el diccionari vol dir "unió, companyia", el que necessitem precisament en aquests moments no fàcils.\nEl mateix joc al voltant del prefix re ens feia pensar en els verbs reintentar, reciclar, repensar, reconsiderar, revaluar, reavaluar. En definitiva, tornar-hi, que no ha estat res, encara que hàgim perdut deu anys de vida econòmica en termes de generació de riquesa. Hem de continuar tirant, encara que no sabem gaire on ni com. Se hace camino al andar . Però no de qualsevol manera, amb valors nous (o vells renovats), amb ganes de tornar a considerar el que fèiem i el que pensàvem, i la manera que teníem de viure. Re- vol dir cicle, anada i tornada; ens recorda que tot torna, que el món no és infinit ni lineal, i que no queda més remei que trobar en el transcurs de les voltes alguna cosa més que mareig.\nSocial, solidari... SOS! -va afegir algú amb sentit de l'humor-, l'esperit comunitari torna a escena. L'individualisme com a motor de l'activitat social i del progrés de tots plegats es matisa amb un renovat sentiment de grup, però no només de grup primari, en el qual podem tenir la temptació de replegar-nos en èpoques de turbulència, sinó secundari, el que no coneixem directament, personalment, com a conjunt de persones amb qui compartim camí.


Luici'scapade: SEMBLA QUE M'HI ACOSTO...\nDoncs continuo instal.lat a Perhentian Island (a Pulau Kecil), mirant d'acabar el curs de divemaster, i tot hi que sembla no tenir fi..., segons m'ha comentat la Jeanne (la meva instructora), potser a finals de setmana l'acabo, ja veurem!!\nMentrestant continuo fent immersions per un tubo, pràctiques de guiar a submarinistes sota aigua, i passant moltíssimes hores al divecenter.\nTot i aixó, avui dia 17, després de la immersió que he fet a 1ª hora, uns quants que teniem lliure hem anat a donar una volta per la illa, i a passar unes hores en algunes altres platges (sense ningú que ens conegués, i com no, sense equips d'immersió!!) per aprofitar i fer uns banys d'aigua i de sol.\nLa "rutina" continua sent la mateixa, amb alguna sortideta que altre per la nit (tampoc gaires!!), i amb ganes d'acabar el curs, però mentrestant, aprofitant per fer tantes immersions com em sigui possible (i sense que em peguin el toque per abusar, ja en porto quasi 80 durant el curs).\nQuan faig immersions de pràctiques no puc fer fotos (no està permés), però quan he pogut anar amb altres divemasters per fer "fun dives", m'he emportat la càmara quasi sempre, per tant aquí us deixo un altre petit recull de fotos d'aquestes immersions.\nPart de dalt del Sugar Wreck (vaixell enfonsat aquí fa 13anys)\nHèlix del Sugar Wreck (vaixell enfonsat aquí fa 13 anys)\n"Camp" de corals tous\nPeix pallasson (just al mig de l'anèmona)\nTortuga menjant corals tous\nUn altre scorpionfish\nAquí un altre stonefish amb un purcupinefish a la seva esquerra\nPublicado por Lluís en 3:55


Motel 6 Edinburg Edinburg (TX) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nMotel 6 Edinburg1806 South Closner Boulevard, Edinburg, Edinburg (TX), Estats Units - Veure al mapaNotable7,4Basada en28comentarisMotel 6 EdinburgVeure més fotos"The comfort of the beds and really comfortable"EstebanUnited StatesVestíbulVeure més fotosVeure totes les 27 fotosMolt bona ubicació 7,2Veure al mapa7,2UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionat\nSobre l'allotjamentDescripcióSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Edinburg (TX), no busqui més enllà de Motel 6 Edinburg. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Motel 6 Edinburg asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, servei de bugaderia. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, escriptori, llits extrallargs (> 2 metres), telèfon a cada habitació. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen camp de golf (a 3 km), piscina exterior estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Motel 6 Edinburg és una elecció inteligents per a viatgers a Edinburg (TX), i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal presentar una targeta de crèdit i un document d'identitat amb fotografia vàlids durant el registre d'entrada. Les peticions especials no es poden garantir, estan subjectes a la disponibilitat durant el registre d'entrada i poden comportar suplements. Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements.Mostrar més


Productes des de 0,80€ :: Cobrellit dual 609 :: Sanchez Hipertextil ::\n¿Ha oblidat la seva contrasenya? Cobrellit dual 609 --- 79,95 € El cobrellit dual està elaborat amb teixit de llençol de màxima qualitat ia diferència dels llençols convencionals, deixa visible tot el dibuix a la part superior. La seva forma i aparença de cobrellit, fan d'aquest producte la millor opció per a decorar la teva llit durant els mesos d'estiu. Fabricat per Manterol, garantia de qualitat, en 100% cotó pentinat de 200 fils. Estampat amb impressió digital, que li dóna un acabat més real i no perd definició en el rentat. Disponible en color únic i ja nmés per Llit de 135cm: Cobrellit de 225x270cm + 2 fundas de coixí de 50x70cm. El farciment del coixí no ve inclòs, però tenim disponibles fent click -aquí- .\nProducte no disponible en aquest moment Cobrellit dual 609 El cobrellit dual està elaborat amb teixit de llençol de màxima qualitat ia diferència dels llençols convencionals, deixa visible tot el dibuix a la part superior. La seva forma i aparença de cobrellit, fan d'aquest producte la millor opció per a decorar la teva llit durant els mesos d'estiu. Fabricat per Manterol, garantia de qualitat, en 100% cotó pentinat de 200 fils. Estampat amb impressió digital, que li dóna un acabat més real i no perd definició en el rentat. Disponible en color únic i ja nmés per Llit de 135cm: Cobrellit de 225x270cm + 2 fundas de coixí de 50x70cm. El farciment del coixí no ve inclòs, però tenim disponibles fent click -aquí- .


Enti Quantes hores a la setmana dediquem als videojocs?\nGrau en Continguts Digitals Interactius\nGrau en Creació Artística per a Videojocs\nGrau en Producció de Música i So per a la Indústria de l’entreteniment\nGrau en Fisioteràpia i tecnología\nQuantes hores a la setmana dediquem als videojocs?\nEl sector dels videojocs passa pel seu millor moment. Gràcies al ‘boom’ dels Smartphones i a la bona salut de les consoles, cada vegada hi ha un percentatge més elevat de la població que juga regularment i que mostra interès per la indústria. De fet, els videojocs són la primera opció d’oci audiovisual a Espanya, amb 15,8 milions de jugadors el 2017.\nSegons dades de l’Associació Espanyola de Videojocs (AEVI) els espanyols dediquen una mitja de 6,6 hores a la setmana a videojocs, principalment a títols d’acció, esport i shooters.\nEspanya, amb Barcelona al capdavant, s’ha convertit en un hub europeu de desenvolupament de videojocs. Cada cop més empreses escullen la ciutat catalana com a seu (King, Social Point, Ubisoft…), fet que dinamitza el sector i ajuda també a propostes locals.\nUna d’aquestes iniciatives que està començant a recollir els fruits de l’èxit és ‘Garage 51’, un estudi de videojocs format per estudiants del Cicle Artist que està treballant en un videojoc d’acció de samurais contra esperits ambientat en el Japó Medieval. Aquesta startup ha estat present aquests dies al Barcelona Games World gràcies a una beca d’excel·lència acadèmica d’ENTI-UB.\nEn aquest sentit, cal recordar que el juny passat, l’empresa va obtenir un fons de 80.000 euros del ICEC per tal de desenvolupar el projecte.\n« [Catalunya Ràdio] El director acadèmic Oscar García Pañella i la coordinadora del Grau Artist, Teresa Vidal participen a ‘El Suplement’ *\n‘A Tale of Paper’ arriba a la gran final del Play Station Talents »\nEls programadors de videojocs: el perfil més demandat de la indústria\nEl professor d’ENTI-UB, Julián Quijano, escollit per Forbes com una de les 30 persones menors de 30 anys més influents del sector dels videojocs\nEl professor d’ENTI-UB, Héctor Fuster, participa al programa ‘Soroll’ de SER Catalunya sobre videojocs i educació\n[Nintenderos] cita les propostes d’ENTI-UB entre les més interessants del Barcelona Games World\n‘A Tale of Paper’ arriba a la gran final del Play Station Talents\nPolítica legal y privacitat\n© 2019 Enti.


Aquest és el tercer insecte comestible a la UE - XCatalunya.cat\nAquest és el tercer insecte comestible a la UE\nBrussel·les autoritza els grills com a tercer insecte comestible a la UE\nDolors Montserrat la fa grossa al Parlament Europeu\nLa Comissió Europea ha autoritzat la comercialització de grills com a aliment a la Unió Europea. Es tracta del tercer insecte que l’executiu comunitari declara com a comestible després que ja ho fes l’any passat amb l’escarabat de la farina i la llagosta migratòria.\nCom a aliment, els grills estaran disponibles al bloc comunitari congelats, dissecats o en pols. La decisió arriba després que l’Agència Europea de Salut Alimentària conclogués que el consum d’aquest insecte és “segur” i que, posteriorment, els estats membre donessin al desembre llum verda a autoritzar la comercialització de grills com a aliments.\nSegons l’Agència Europea de Salut Alimentària, els grills són “nutritius” i una “font alimentària saludable amb alt contingut de greix, proteïna, vitamina, fibra i contingut mineral”.\nTags: comestible, insecte\nAnterior Troben ple de tripijocs a un Ajuntament del PSOE a Catalunya\nNePròximxt Cop d’efecte del Front Nacional de Catalunya per les eleccions municipals de 2023


El Flamenc protagonista al Polisònic - Diari Serpis\nEl Flamenc protagonista al Polisònic\n– Hui divendres, el flamenc arriba al Polisònic amb l’actuació del cantaor Fraskito\nAmb l’actuació de l’artista flamenc Fraskito, prevista per al divendres dia 13 d’agost al jardí de la Casa de Cultura, el Polisònic arriba a l’últim cap de setmana de concerts de l’edició d’enguany.\nA més de compositor de les seues cançons, Francisco Rodríguez Fernández Fraskito, és cantaor, multiinstrumentista i un consumat intèrpret d’un instrument insòlit en el món flamenc, com és la guitarra de set cordes.\nHa compost cançons per a artistes del prestigi de Remedios Amaya o La Negra, entre altres. Fortament influenciat per un estil que recorda a Enrique Morente, el seu últim treball, titulat Leche Negra, és –segons la crítica- un disc necessari en el panorama flamenc, on destaca la poètica de les lletres, amb una forta càrrega reivindicativa i de denúncia social.\nEl concert de Fraskito tindrà lloc a les 21,30 hores i l’organització informa que queden molt poques entrades a la venda, les quals poden adquirir-se a www.instanticket.es o a la Casa de Cultura.\nArticle anteriorNova crida per a buscar a Maria Sierra González\nArticle següentEl pont d’Alacant s’obrirà al trànsit al mes de desembre


El nostre servei de manteniment informàtic Mollerussa i suport tècnic informàtic correspon a serveis constants preventius i resolutius en les instal·lacions del client i remotament, amb l'objectiu de prevenir i incentivar actuacions correctives. A Gestinet Mollerussa, també realitzem el monitoratge dels servidors i usuaris a cada client per a poder oferir més i millor control, donant una resposta més ràpida i efectiva en cada actuació i situació.\nA Gestinet Mollerussa només utilitzem plantilla professional pròpia qualificada\nÉs important destacar, sobretot en el sector outsourcing de serveis de manteniment informàtic Mollerussa, que tots els tècnics informàtics de Gestinet són professionals experimentats en plantilla, fixes ubicats a Mollerussa, pel que no utilitzem la modalitat de subcontractació i/o utilització de perfils freelance, ja que aquestes modalitats van en decrement del servei i satisfacció del client.\nIgual que oferim un servei de manteniment informàtic Mollerussa periòdic, preventiu, expert i exigent, també disposem d’altres serveis vitals per a qualsevol empresa avui dia, utilitzant sempre les tècniques i metodologies més innovadores i eficients.\nEl nostre servei informàtic a Mollerussa disposa d'un temps màxim de resposta sobre incidències de 3 a 4 hores. Actualment donem resposta immediata.\nTots els nostres tècnics de suport informàtic a Mollerussa disposen com a mínim de Grau Superior Informàtic en Sistemes Informàtics.\nVinculem per a cada client de manteniment de sistemes informàtics a Mollerussa un mínim de 2 tècnics directes per a ser el més resolutius i precisos possible.\nEls clients disposen els telèfons mòbils dels tècnics vinculats per a que puguin contactar directament i ser més resolutius i efectius en el servei de suport informàtic a Mollerussa.\nDisposem de tècnics fixes i estables per a donar un servei de manteniment informàtica Mollerussa estable i ràpid sense sorpreses ni esperes.\nEls nostres clients de serveis IT a Mollerussa disposen d’una potent Extranet per a la gestió completa del seu servei.


Taller familiar "Toy Lab" | Sostenible\ndimarts, 22 novembre, 2016 - 17:30 a 19:30\nCombinar creativitat, plàstica, els principis de l’electrònica i la impressió digital tot jugant i creant noves joguines o reparant les que tenim en mal estat.\nUn dimarts a la tarda de cada mes us proposem que us acosteu al Toy Lab, la nova proposta de l'Ateneu de Fabricació de La Fàbrica del Sol, per reparar i reinventar les joguines que ja no feu servir o s'han trencat.\nPetits i adults aprendrem els principis de l'economia circular jugant i donant una segona oportunitat a les joguines que teníem aparcades en algun racó o que ja no fèiem servir. On millor que a l'Ateneu de Fabricació de La Fàbrica del Sol per passar les tardes d'hivern dels dimarts?\nTaller a càrrec de l’Ateneu de Fabricació de La Fàbrica del Sol i del Toy Lab.\nLes activitats de La Fàbrica del Sol requereixen d'inscripció prèvia. Per inscriure-us, seguiu l'enllaç.


Aprendre llengües: 08/01/2011 - 09/01/2011\n Enciclopèdia de les llengües\nFa uns dies en una llibreria a Florència vaig ensopegar amb un volum extens que em va cridar l'atenció, Dizionario enciclopedico delle lingue dell'uomo (Milà: Mondadori, 2007). Es tracta d'una traducció a l'italià d'un text ja clàssic, Les langages de l'humanité, de Michel Malherbe (de 1995, amb una edició anterior, de 1983, que no contenia, encara, tota la segona part). La primera reacció avui dia davant una obra enciclopèdica és fer-se enrere, ara que ja no sabem què fer de les enciclopèdies en paper que encara emmagatzemem a casa. Molta informació sobre les llengües del món és a la xarxa i es pot consultar, per exemple, des de portals ben diversos com el de l'Ethnologue, que ens hi menen en un moment. Després de fullejar el volum, amb tot, i de rumiar les raons editorials per llançar en italià una obra d'aquestes característiques, em vaig decidir a comprar-la. Allò que justifica editar un text de mena enciclopèdica en paper no és tant que l'obra contingui informacions, que tingui un valor de revelació de dades, com que tingui una originalitat, una singularitat, que respongui a una manipulació específica i irrepetible d'unes dades. Michel Malherbe (1930) és un autor singular: enginyer i persona que ha exercit càrrecs de responsabilitat política a França, les seves ocupacions l'han dut a viatjar a més de 150 països i a descobrir la diversitat i el valor de les llengües, les cultures i les religions, a les quals ha dedicat diverses obres. La meitat del volum que comento és una curiosa selecció de vocabulari (entre 300 i 600 paraules bàsiques) de 171 llengües del món, amb una breu descripció de cadascuna de les llengües escollides. El considero un material interessant per als ensenyants que afronten amb tota mena d'eines, sovint poc globals, la gamma àmplia de procedències geogràfiques que hi ha a les seves aules diverses. Tota la primera part del text conté també materials interessants per a la consulta: una introducció amb dades generals de les llengües del món; una secció amb una presentació contrastiva d'aspectes fonètics, gramaticals, de vocabulari, d'escriptura, que poden ser molt útils als ensenyants de llengua actuals, que entren a classe de llengua amb una visió que transcendeix les llengües concretes que ensenyen (explicar el gènere o el nombre o la negació o l'ordre dels mots, per exemple, en català o en qualsevol altra llengua ja hauria de ser sempre un exercici de contrast, amb altres concrecions dels fenòmens indicats a la ment i a la vista). El text s'endinsa també en els grans grups de llengües, amb explicacions sintètiques de moltes, i aporta informacions curioses i personalíssimes, gairebé diríem atzaroses, relacionades amb l'etimologia (noms de monedes, dels pobles i les seves llengües, dels dies de la setmana en diverses llengües, de plantes i animals, sistemes de designació personal en diverses llengües, claus per entendre els noms de països del món...). S'endevina en aquesta part el viatger curiós que prova d'entendre i explicar les realitats que va coneixent. La part final del text, sobre llengua i societat, té també interès (catàleg de les llengües extingides i enigmes d'algunes llengües), però presenta alguns punts dubtosos com una “graduatoria in base alla difficoltà” de les llengües, que l'autor indica que és una “valutazione assolutamente personale”, on es descriuen els punts de dificultat de diverses llengües. O la darrera secció, “le lingue e il nostro futuro” no s'ha actualitzat i a estones parla més aviat del nostre passat immediat que del futur de les llengües.\nPublicat per Enric Serra a 31.8.11 1 comentari:\n Llengua i vaguetat\nFa uns dies escrivia unes línies sobre Numeri per parlare, de Carla Bazzanella, dedicat en bona mesura a parlar de com les llengües expressen amb nombres la indeterminació i l'aproximació: “è utile l'indeterminatezza nella lingua”, hi afirmava amb contundència l'autora (p. 30), que aportava profusió d'exemples al seu text. M'ha caigut a les mans, posteriorment, Elogi de la vaguetat lingüística, d'Agnès Esquirol (Lleida: Pagès, 2010), un text que causa un impacte immediat en el lector i el fa rumiar. Estem molt acostumats, des de l'àmbit de l'ensenyament i l'aprenentatge de les llengües (encara més si es tracta d'aprenentatge de llenguatges especialitzats), i també des de la seva avaluació, a llançar una mirada displicent a la manca de precisió en els discursos de l'alumnat i a estigmatitzar, ras i curt, la vaguetat lingüística. Encara que ensenyem l'ús de certes partícules o estructures al servei de la indeterminació, per exemple, ben poc sovint, en canvi, ensenyem a entendre, a gestionar i a controlar el fenomen omnipresent i a voltes ben necessari i rendible comunicativament de la vaguetat en l'expressió. No cal ser Verlaine o Mallarmé per experimentar la pràctica conscient de la vaguetat en el discurs, ultrada i metòdica en aquells mestres del simbolisme i en els seus seguidors. Agnès Esquirol ens ensenya que la vaguetat és consubstancial al llenguatge humà (que no és pas un llenguatge formal), i que apareix als diferents estadis de la comunicació (en el pensament de l'emissor; en les paraules; en el context, resemantitzador; en el receptor del text). I ens indica també que la vaguetat no és, d'entrada, ni una virtut ni un defecte del llenguatge. L'ésser humà, delerós de conèixer, vol endreçar el món amb el llenguatge, però no pot exercir una “tirania” sobre la realitat, sinó tan sols aproximar-se gradualment a conèixer-la. El llenguatge, amb la generositat de la seva imperfecció, amb la seva flexibilitat, forniria a l'ésser humà un marge ampli (equivalent a l'espai de descoberta que té algú que ha sortit del camí i que vagareja, que divaga) per viure amb naturalitat el desajustament entre llenguatge i realitat. D'aquí la necessitat de la vaguetat lingüística. Esquirol comenta a l'obra la vaguetat en les definicions dels diccionaris, el grau de vaguetat inherent a les diverses categories i classes de paraules (noms, verbs, adjectius, adverbis, preposicions, paraules gramaticals) i analitza també amb detall com les ideologies manipulen la vaguetat lingüística. El text acaba fent una apologia de la vaguetat. L'autora la considera 1) econòmica, 2) el revers necessari de la precisió, 3) un factor compensador de la linealitat del discurs, 4) una porta oberta a un augment d'informació, 5) una “terra per a la lluita semàntica i el creixement”, 6) un estímul per a la interrogació, l'atenció i l'acostament i 7) un factor d'emoció. Elogi de la vaguetat lingüística és una lectura que vol rehabilitar un aspecte de la llengua massa sovint condemnat sense pal·liatius a la categoria de vici o descurança. El repte quotidià de la cerca de la precisió lingüística s'enriqueix, per mitjà d'aquest text, amb l'augment de la consciència dels marges de vaguetat que contenen els textos i de les virtuts d'aquesta vaguetat.\nPublicat per Enric Serra a 28.8.11 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: ambigüitat, llenguatges_especialitat, precisió, vaguetat\n Faves comptades (o no)\nQui no recorda aquell acudit en què el popular Eugenio deia observant un objecte remenut que tenia als dits: “...noventa y siete, noventa y ocho, noventa y nueve... Aaagh! Un ciempiés!”? La situació feia riure perquè els centpeus no tenen pas exactament cent peus. Els numerals serveixen la nostra necessitat de ser precisos, però també, molt sovint, la humaníssima necessitat de la indeterminació, la imprecisió, l'aproximació. Els centpeus són millepiedi en italià i mille-pattes en francès (també semblen tenir un miler d'extremitats en alemany i en danès), en anglès alternen els centipede amb els millipede i en grec modern es parla dels sarantapoderousa ('quaranta peus'). Exemples com aquest ens aporta Numeri per parlare: Da 'quattro chiacchere' a 'grazie mille' (Bari: Laterza, 2011) de Carla Bazzanella (amb col·laboració d'altres autors). Fa poc vaig dedicar una entrada d'Aprendre llengües a l'expressió dels numerals, amb motiu d'una altra publicació. Hi torno, doncs, de la mà del llibre de Bazzanella. Es tracta d'un text que pren l'italià com a base, però que fa una tasca constant de contrast entre llengües, amb presència del francès, el castellà, l'anglès o diversos dialectes italians (també l'alemany, el danès o el xinès són objecte d'alguns exemples i comparacions). És en aquest contrast que rau bona part de l'interès de l'obra. Per a coneixedors d'altres llengües (el català, sense anar més lluny), rere cada exemple de l'expressió d'un numeral (una frase actual, un proverbi) hi ha un motiu per buscar una semblança o una diferència expressiva, un exemple o un contraexemple. L'obra és una reflexió sobre l'expressió de la numeralitat tant quan se cerca la precisió com, sobretot, quan es manifesta la imprecisió. Si convidem a dinar un italià i ens demana “Due fagiolini”, per exemple, ens convé saber que no podem servir-li literalment dues faves, perquè ens està dient prudentment que n'hi posem unes quantes (en català diríem, en aquest cas, “Posa'm quatre faves”). Es fa difícil triar els exemples interessants, curiosos o senzillament divertits de l'obra en aquesta breu ressenya, perquè tot el text n'és un enfilall que respon, d'altra banda, a una rigorosa classificació i a unes explicacions solvents. La confrontació interlingüística ens fa veure formes molt semblants en l'italià (quattro gatti = 'pochissimi') o formes ben particulars com avere i cinque minuti ('avere un sfogo improvviso d'ira, un momento di malumore') o sudare sette camicie ('fare grande fatica') o fare un 48, que es fa servir per referir-se a una 'grande confusione, baccano, parapiglia, putiferio' i que té l'origen, ben idiosincràtic, en els motins insurreccionals de 1848 a Itàlia. El contrast que ens proposa Bazzanella en l'expressió dels numerals, obert a l'experiència de qualsevol lector, ens situa entre el reconeixement d'allò comú i la descoberta d'allò privatiu que hi ha en les llengües, per ampliar horitzons de coneixement a partir de la descoberta de la diferència.\nPublicat per Enric Serra a 24.8.11 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: italià, nombres\nAquests dies he viatjat per la Toscana, entre vinyes, oliveres, turons amb castellets al cim, densos boscos casentinesos, art florentí i romanalles arreu del poder, el mecenatge i les intrigues interminables dels Mèdici. La Toscana és una zona privilegiada d'Itàlia. També perquè la seva varietat lingüística es va establir com la comuna per a tota la península itàlica. Estimulada inicialment pels èxits literaris de Dante al segle XIV, la varietat toscana no es va començar a estendre decididament, amb tot, fins després de la unificació del país (1861). En aquell moment, segons el prestigiós filòleg T. de Mauro, només el 2,5 % de la població coneixia la varietat i la resta de la població no tenia per llengua materna cap varietat pròxima a l'italià literari. La maquinària de la unificació (burocràcia, escola, exèrcit, migracions...) va anar estenent la varietat privilegiada i al llarg del segle XX els italians han anat coneixent gradualment una segona llengua, l'italià, que ha anat esdevenint lentament la llengua materna de la major part dels ciutadans (remeto per a una explicació més extensa a L'italiano contemporaneo, de Luca Lorenzetti; Roma: Caroggi, 2002, reeditat el maig de 2011). En l'expansió al llarg d'un segle i mig de la varietat privilegiada hi ha hagut un coneixement parcial de l'idioma per part de la població (“[...] fino a la metà del XX secolo l'italiano è stato per molti una seconda lingua; nel migliore dei casi una seconda lingua dominata completamente (compresa e parlata, letta e scritta), nel peggiore è più frequente una seconda lingua solo compresa, ma non letta né scritta né tanto meno parlata […]”; Lorenzetti, p. 19). Els catalans podem entendre bé l'italià escrit i fins l'oral en certes condicions (discursos formals acadèmics, per exemple) sense haver-lo après formalment. Passejant per la Toscana, aquests dies, m'he sentit no pas tan lluny dels italians de fa un segle, que encara coneixien parcialment i gradualment la que havia de ser la seva llengua. Vet aquí un altre privilegi lingüístic: conèixer llengües romàniques, per gaudir de la comunicació amb parlants d'altres llengües de la mateixa família lingüística. Des de la parcialitat? Sí. La parcialitat en el coneixement i l'ús de les llengües és pertot. Per què no s'assumeix obertament? Per què les dades oficials la ignoren? Llegeixo en un informe recent de la Unió Europea (Europeans and Languages) que només el 3 % dels ciutadans europeus declara conèixer l'italià (més enllà dels que el tenen com a llengua materna). Per què no hi som comptats els que tenim, defensem i exercim el privilegi del coneixement i l'ús parcials?\nPublicat per Enric Serra a 21.8.11 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: intercomprensió, italià, toscà\nLlegeixo Scrivere 2.0: Gli strumenti del Web 2.0 al servizio di chi scrive (Milà: Ulrico Hoepli, 2010), de Luca Lorenzetti, un intent interessant d'abordar de manera clara i pràctica les noves formes d'escriure derivades dels avenços tecnològics, que ho han trabucat tot. Es tracta d'un text indubtablement valent. Perquè, qui gosaria tallar un pastís vaporós, sense límits, d'ingredients incerts i, a més, en plena cocció? Scrivere 2.0 ho prova. Intenta explicar alguns canvis de la nova escriptura i facilita el coneixement de noves eines que permeten experimentar aquesta altra experiència d'escriptura. L'obra, com altres textos de la mateixa col·lecció, té un objectiu divulgatiu i alterna explicacions generals sobre els principis de la nova manera d'escriure amb comentaris d'eines o aplicacions concretes (recopilades al final del text en apèndix i sovint acompanyades d'imatges) i, també, al final de cada capítol amb fragments adients d'entrevistes a una desena d'especialistes sobre el tema que donen entrada a percepcions particulars i matisos a la mirada de Lorenzetti. L'autor és ben clar al començament de l'obra: “chi scrive senza conoscere i servizi che il Web 2.0 ci mette a disposizione parte svantaggiato, in quanto perde diverse opportunità: opportunità di creare relazioni e contatti con persone che condividono gli stessi interessi, opportunità di essere visible”. L'obra vol ajudar, doncs, a escurçar aquest desavantatge. I ho fa per mitjà d'una introducció al web 2.0 (una etiqueta que no acaba de caducar) i tractant principalment tres aspectes: 1) l'organització de la feina en escriure (eines de gestió del temps, eines per evitar la distracció, eines de presa d'apunts mentre es navega, eines per al treball ubicu); 2) col·laborar i compartir com a elements clau de la nova activitat d'escriptura (espais de hosting, espais de publicació en línia, eines per a l'escriptura col·laborativa i creativa de diversos gèneres entre els quals hi ha, per exemle, els guions); 3) l'e-book (formats més difosos, del pdf a l'ePub o el Mobipocket; models més comuns de lectors d'e-book, com crear un e-book, on publicar-lo, quan es convenient el format e-book, quin futur té, etc.). És impossible no sortir del text de Lorenzetti sense una dotzena d'adreces web d'aplicacions que es poden integrar ràpidament a l'entorn personal d'aprenentatge de cadascú. La selecció que fa l'autor de les aplicacions per a l'escriptura 2.0 parteix dels criteris que siguin gratuïtes, de codi lliure i, a més, que tinguin la interfície (també) en italià. El tall de pastís que ens presenta Lorenzetti és sens dubte útil i aclaridor. No crec que escriure es pugui deslligar ja tan radicalment d'altres maneres de presentar la informació o el coneixement; que el nou acte d'escriure es pugui aïllar gens, ara que la comunicació és com més va més multimodal i menys basada en l'escriptura. La temptativa de Lorenzetti és, però, com deia, satisfactòria.\nPublicat per Enric Serra a 19.8.11 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: escriptures, expressió_escrita, web_2.0\n De la inòpia a la còpia\nLa copia (l'abundància) és una veritable necessitat als discursos en què ens expressem a diari. No hi ha res més decebedor que un text pobre de recursos lingüístics i mancat d'idees, ancorat, doncs, doblement en la inòpia. Això ho sabien els clàssics grecollatins i s'ha anat recordant al llarg dels segles. Ara fa cinc-cents anys (1512) Erasme de Rotterdam escrivia i editava amb aquest objectiu el text De copia verborum ac rerum, del qual ha aparegut ara una versió al castellà, obra que considero molt interessant i que podem titllar sens dubte de contemporània. Es tracta del text Recursos de forma y de contenido para enriquecer un discurso (Madrid: Càtedra 2011), a cura d'Eustaquio Sánchez Salor. Erasme va compondre l'obra perquè els joves poguessin expressar-se bé en llatí. El seu objectiu era doble: proporcionar la copia verborum (és a dir, abundància de recursos de llengua per poder-se expressar amb riquesa verbal) i la copia rerum (és a dir, abundància de recursos relacionats amb la substància del discurs, amb les idees). Amb totes dues còpies els joves podrien construir perfectament els seus discursos. L'obra anava adreçada a l'ennobliment de la llengua llatina, com comentava, però el curador l'aproxima al lector contemprani traduint bona part dels exemples d'Erasme al castellà. Tot i el salt temporal de cinc-cents anys, el text manté intacte el seu valor i esdevé un inestimable tractat de la variació lingüística. Molts mecanismes i reflexions contra la pobresa expressiva són vigents: ús de sinònims, antonomàsies, perífrasis, metàfores, al·legories, amplificacions de menes ben diverses, minoracions, ús de paraules desusades, sòrdides, noves, estrangeres, poètiques... També a la pimera part del text (sobre la copia verborum) Erasme incorpora un reguitzell de fórmules per a la variació que tenen interès des de l'ensenyament funcional de les llengües (com s'expessa la compra, l'acusació, l'agraïment, l'engany, l'amor, el rebuig, com es diu que algú ha mort...). En alguns moments el text pren un aire de virtuosisme, com quan Erasme ens dóna 203 formes en llatí per dir “Mentre visqui sempre em recordaré de tu” (“Semper dum vivam, tui meminero”; un exemple només: “Non mihi brevior fuerit tui memoria quam ipsa vita”). La segona part del text no perd interès.. Erasme hi parla de la copia rerum, és a dir dels recursos dels tractats de retòrica per expressar de diverses maneres un fet, una idea, un argument. El text avança en aquesta secció entre fórmules d'ampliació (antecedents, concomitàncies, conseqüències, descripcions...), digressions, gradacions, divisions argumentades, exemples, fórmules d'enriquiment de les parts del discurs.... Tot un tractat, en suma, de la variació, una apologia de l'abundància verbal i d'idees que en cap moment oblida però, el criteri de la supeditació al decòrum, a la brevetat sovint necessària, a l'elegància imprescindibe en fer ús de la llengua. Un text fenomenal, doncs, per superar la inòpia en els discursos i tenir els recursos suficients per administrar bé la còpia.\nPublicat per Enric Serra a 7.8.11 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: discurs, oratòria, retòrica, variació\nLlegeixo amb plaer el Libro de los números: Los números en la formación del léxico (Bilbao: Universitat de Deusto, 2010), obra de S. Segura Munguía. El text ens permet fer un recorregut per les paraules del castellà (sovint de base llatina) que remeten als números del zero al deu i també al cent i al mil. L'obra ens descobreix qüestions interessants. Hi llegeixo que el mot zero ve del baix llatí zephyrum, amb origen, com és sabut, en l'àrab (i hi retrobo l'expressió entranyable ser un zero a l'esquerra). Trobo també curiositats en les expressions vinculades amb el número u: veig què significa monjo (amb origen en el grec monakhós, 'únic, solitari') i em sembla interessant, igualment, trobar reunides paraules que suggereixen la unitat com ara univers, universitat, primat, priorat, protocol, singular... que fàcilment tenim emmagatzemades lluny les unes de les altres al cervell, d'acord amb criteris deslligats de la idea del nombre. M'agrada entendre, d'altra banda, alguns mots vinculats amb el número dos com ara dubte, que implica una fluctuació entre dues coses. I trobo a l'obra juntes paraules amb el tres com a base: trèvol (tres fulles) tríptic, testimoni (de trēs i stō), tribu (amb referència a la divisió en tres del poble romà) o el contundent treball. És sabut que l'origen del mot treball, amb el tres a les entranyes, és en un estri de tortura constituït per tres pals, el trĭpālĭum (*trĭpālĭare, 'torturar'), qüestió que convé no perdre de vista al bell mig de les bones i merescudes vacances. El recorregut pel text em porta per quarantenes, quaresmes, tetrabrics i tetrarquies (el quatre) i cap a les quinieles o els esquinços (el cinc). L'autor explica que a l'origen de l'esguince o l'esquinç pot haver-hi un llatí *exquīntīare ('partir en cinc trossos'). I em duu també per sestes o migdiades (el sis), setmanes i zones septentrionals (el set), degans i decàlegs (el deu) o milhomes (el mil). Em quedo, per acabar, amb una imatge de productivitat numèrica. El nostre blat (el llatí vulgar que va donar lloc al català era prou diferent del de la Bètica) és en castellà el centeno, de tritĭcum (trigo) centēnum, perquè es creia que cada gra en donava una centena. Déu n'hi do la productivitat dels nombres a les nostres lletres.\nEtiquetes de comentaris: etimologia, nombres, vocabulari


Les temperatures d'hivern s'han situat entre 1,5 i 3 graus per sobre la mitjana - Empordà\nLes temperatures d'hivern s'han situat entre 1,5 i 3 graus per sobre la mitjana\nHa estat tot molt sec a punts de l'Alt Empordà, Gironès, Selva, Garrotxa, Ripollès i la Cerdanya, entre altres comarques\nACN 04.03.2016 | 12:25\nLes temperatures d'aquest hivern a Catalunya s'han situat entre 1,5 i 3 graus per sobre de la mitjana i ha estat càlid sense excepció arreu del territori, segons el Servei Meteorològic de Catalunya. Fins i tot, en alguns punts com el Barcelonès, els valors han estat de +3,5 graus; a l'Alt Penedès, l'Urgell i en alta muntanya ha estat "molt càlid", mentre que en d'altres han estat més moderats, tot i que sempre positius, com a l'Alt Empordà i punts del Segrià, Ribera d'Ebre i del Montsià (+1,5 graus). L'anticicló de desembre va propiciar inversió tèrmica i molta boira a les planes de l'interior on l'hivern va començar amb normalitat tèrmica, però no a la resta, ja que, segons la primera anàlisi de les dades, al Pirineu i al litoral i prelitoral s'han registrat els valors més elevats de les sèries històriques. A Barcelona i a l'Observatori de l'Ebre, ha estat el més càlid dels darrers 100 anys.\nAl gener, la situació meteorològica es va caracteritzar pel pas de diversos fronts d'origen atlàntic, tot i que la massa d'aire fred procedents d'altes latituds no va arribar a Catalunya, mentre que el febrer sempre ha estat càlid i marc pels vents de l'oest. Finalment, un canvi de temps a finals de mes va permetre l'entrada d'aire fred però amb una durada curta que no ha compensat la calor de les setmanes anteriors.\nEn una primera anàlisi, l'hivern 2015-2016 ha estat el més càlid a la costa a tota la sèrie de dades disponibles al litoral, prelitoral i del Pirineu. A l'Observatori Fabra, l'anomalia de temperatura mitjana de l'hivern 2015-2016 ha estat tres graus per sobre la mitjana, la més alta des de l'hivern 1914-1915, mentre que a l'Observatori de l'Ebre ha estat l'hivern més calorós dels darrers últims 109 anys, amb una anomalia de +2,5 graus. Pel que fa al Pirineu, també hi ha hagut els valors més elevats des que es registren de manera contínua, en els darrers 18 anys.\nManca de nevades i 94 dies sense pluja\nD'altra banda l'hivern 2015-2016 ha estat sec fins i tot molt sec a punts de l'Alt Empordà, Gironès, Selva, Garrotxa, Osona, Ripollès, Cerdanya, Vallès Occidental Barcelonès, Baix Llobregat, Alt Penedès, Montsià i Baix Ebre. Només a punts del Segrià, del Pla d'Urgell i de l'Urgell, a més de zones d'altitud del Pirineu Occidental, ha estat lleugerament plujós.\nA més, a diferència d'hiverns anteriors, no s'hi ha registrat cap nevada important i només a finals de febrer la neu es va deixar veure d'una manera més generalitzada al Pirineu i a cotes mitjanes i fins i tot baixes en comarques occidentals.\nL'hivern també s'ha caracteritzat per l'absència de precipitacions, amb 94 dies consecutius sense pluja, concretament entre el 4 de novembre i 5 de febrer superant els 85 dies seguits registrats el 1928


Veeve 2 Bed Penthouse With Balcony Views Stamford Square East Putney Londres Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRainsborough House 5 Stamford Square, Wandsworth, Londres, Regne Unit, SW15 2BP - Veure al mapa\nMés informació sobre Veeve 2 Bed Penthouse With Balcony Views Stamford Square East Putney\nOferint allotjaments de qualitat al els restaurants, els paisatges districte de Londres, Veeve 2 Bed Penthouse With Balcony Views Stamford és una selecció popular tant per oci com per negoci. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Veeve 2 Bed Penthouse With Balcony Views Stamford, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi són només algunes de les comoditats que fan que Veeve 2 Bed Penthouse With Balcony Views Stamford sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Veeve 2 Bed Penthouse With Balcony Views Stamford no troba competidors en cap categoria.


Els antiavalots dissolen la marxa del clima de París amb gasos lacrimògens - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nefe parís 30.11.2015 | 00:00\nAgents antiavalots van dispersar la protesta a la plaça de la República amb gasos lacrimògens efe/ian langsdon\nUnitats antiavalots de la policia francesa van dispersar ahir amb gasos lacrimògens i càrregues una protesta convocada a la plaça de la República -al centre de París- vinculada a la cimera del clima (COP21) que comença avui. Segons el ministre francès de l'Interior, Bernard Cazeneuve, l'actuació policial va acabar amb gairebé 300 detinguts, 174 de les quals van quedar sota arrest. Les detencions es van produir després que alguns joves llancessin objectes als agents en protesta per la cancel·lació de la gran manifestació pel clima que s'havia de celebrar ahir i que va ser prohibida per motius de seguretat després dels atemptats del 13-N.\nTot i que la manifestació no havia estat autoritzada, sí que es va permetre que, tot just dues hores abans, es formés una cadena humana que es va estendre pacíficament al llarg de diverses avingudes i bulevards de l'est de la ciutat, des de la plaça de la República fins a la plaça de la Nació, un recorregut d'uns tres quilòmetres.\nUn dels manifestants, Nicolas, de 31 anys, va explicar que, després que es trenqués la cadena humana, la gent va començar a concentrar-se a la plaça de la República, just quan la policia va intentar bloquejar-ne els accessos. "Hi havia molta tensió a les dues parts i és difícil saber qui va començar. Alguns manifestants van llançar ampolles i de seguida van començar els trets de gasos lacrimògens i granades de so", va relatar aquest testimoni que va afegir que "hi havia més policies que manifestants" a l'interior de la plaça quan van esclatar els disturbis.\nPer la seva banda, el prefecte de la policia de París, Michel Cadot, va subratllar en una compareixença de premsa que durant els enfrontaments no hi va haver ferits, més enllà d'un manifestant amb lesions superficials.\nCadot també va assenyalar que entre les prop de 2.500 persones aplegades a la plaça de la República per la concentració vinculada a la Cimera del Clima (COP21), hi havia "grups amb alguns components violents" que van tractar d'"iniciar una marxa, un acte que no estava autoritzat".\n"Alguns petits grups molt organitzats amb individus amb la cara tapada (...) van atacar" els agents amb gasos lacrimògens, ampolles, gots o fins i tot algunes de les espelmes col·locades a l'estàtua de la plaça de la República en homenatge a les víctimes dels atemptats terroristes del passat dia 13, va afegir.\nVa ser llavors que, segons va precisar el prefecte, els antiavalots van reaccionar "amb proporcionalitat". Cadot va avançar que als detinguts "se'ls aplicaran les sancions i les conseqüències" previstes per la normativa al respecte.\nConsternació del president\nEl president francès, François Hollande, va qualificar de "lamentable i escandalós" la violència que hi havia hagut a la plaça, "on hi ha totes aquestes flors i totes aquestes espelmes en memòria dels que van caure per les bales dels terroristes".\n"Sabíem -va assenyalar Hollande- que hi havia persones que no tenen res a veure amb la defensa del medi ambient (...) i que només hi eren per generar incidents".\nEl primer ministre, Manuel Valls, també va qualificar "d'indignes" els atacs a les forces de l'ordre en un missatge al seu compte de Twitter, en què va recordar que aquest punt de París s'ha convertit en un punt d'homenatge a les víctimes. "Respectar aquest lloc és respectar la memòria de les víctimes". Avui, amb la celebració de la cimera, es preveu més tensió.


Els Mossos, sobre la batalla campal: "va ser molt seriós; ens podien haver matat"\nEls Mossos, sobre la batalla campal a l’Eix Macià: “va ser molt seriós; ens podien haver matat”\nEls agents dels Mossos d’Esquadra que van intervenir a l’Eix Macià durant la Festa Major van témer per la seva vida, segons van declarar al jutjat d’instrucció número 3 de Sabadell, que instrueix la causa i ha publicat aquest divendres El Periódico de Catalunya. Asseguren que sense els cascos algun agent hauria perdut la vida a causa de les nombroses ampolles de vidre que els van llençar.\nDurant la nit de dissabte 6 a diumenge 7 de setembre va haver-hi una gran presència policial a l’Eix Macià, tant de Policia Municipal com dels Mossos d’Esquadra, amb agents antiavalots de la unitat ARRO al capdavant. A la una de la matinada, al poc d’acabar al concert de Bebe, es va detenir un home entre la fira d’atraccions i les Barraques. Ben a prop, a la plaça de l’Argub agents ARRO registraven un grup de joves. Però a les 3 de la matinada bona part del dispositiu va ser retirat. Era a grans trets l’hora quan acabaven els concerts. Però hi havia milers de persones tant a les Barraques, com al parc de Catalunya. Segons diverses fonts, entre fira d’atraccions, barraques i parc de Catalunya (botellón, bàsicament) a aquella hora hi havia prop de 10.000 persones a l’Eix Macià.\nLes Barraques, a les tres de la matinada, quan va ser retirat bona part del dispositiu policial. Autor: J.d.A.\nDues hores després, quan es va iniciar la baralla, el gruix de la festa havia acabat. Però quedava gent a la zona. En quant a policia, hi havia dues dotacions de mitja dotzena d’agents de patrulla (12 Mossos d’Esquadra en total més els de paisà). Com se situaven? Una dotació a cada extrem de l’Eix Macià: una a la plaça de Catalunya i l’altra entre la fira d’atraccions i les Barraques.\nTot va començar per una baralla entre dos grups sobre el pont del parc de Catalunya. Agents de paisà van demanar reforços per contenir-los. Hi van anar sis agents. Segons van declarar al jutjat, van ser increpats i rodejats. Es va detenir un home. Acte seguit, es va iniciar una pluja d’ampolles de vidre i pedres, com recullen nombrosos vídeos a les xarxes. Els agents calculen que hi havia unes 700 o 800 persones i alerten de l’agressivitat de bona part dels participants:\n“No llençaven a l’aire sinó a donar-nos”, va assegurar un dels agents interrogats. “Eren ampolles de vidre grans -com les de cervesa Xibeca- i anaven al cap […] per fer el major dany possible […] i ens queien des de dues direccions diferents, des de dalt i des d’un lateral”, diu un dels agents interrogats.\nUn altre policia va assegurar que sense el casc hagués mort perquè una de les ampolles va impactar contra el seu casc.\n“Va haver-hi una altra ampolla que va venir directament contra la meva cara i que vaig poder repel·lir amb la defensa. Si me l’hagués menjat, em quedo allà”, afegeix.\nUn altre Mosso manté que allò no va ser una “simple baralla… allò va ser molt seriós i ens podien haver matat”.\nNou detinguts, vuit investigats\nLa nit es va saldar amb nou detinguts. El primer, amb una detenció molt expeditiva, a un quart de dues de la matinada per fets que no tenen res a veure amb la baralla. Set durant la batalla campal. I el novè una mica més tard, però com a conseqüència dels mateixos fets. Dels nou, sis van quedar en llibertat després de declarar en seu policial. I els altres tres, investigats per lesions i atemptat a l’autoritat, ho van fer amb càrrecs després de passar pels jutjats.\nDetenció a la una de la matinada, la primera de les nou practicades durant la nit però sense relació amb la batalla campal. Autor: J.d.A.\nUn dels detinguts va demanar una revisió mèdica perquè constessin les lesions que havia tingut durant l’arrest. Un altre va declarar que les càrregues policials van deixar ferits entre els joves. Alguns dels acusats es van negar a declarar i altres van negar haver llençat objectes contra la policia.\nFalta d’efectius i de material\nEls agents es van defensar amb quatre escuts. No en tenien més. El sindicats policials denuncien que són massa antics. Tenen més de 20 anys i no són adequats per a desordres públics.\nAcusació particular i dubtes polítics\nEl sindicat USPAC dels Mossos d’Esquadra s’han personat com acusació particular contra els vuit arrestats (el primer detingut, el de la una de la matinada, queda fora del cas perquè no té res a veure). El sindicat lamenta que la conselleria d’Interior no s’hagi personat a la causa.\nL’Ajuntament tampoc s’hi personarà, segons va declarar l’alcaldessa de Sabadell, Marta Farrés, l’endemà de la batalla campal. Per la seva banda, Esquerra Republicana, principal partit de l’oposició municipal, demana una investigació per veure si joves aliens a la baralla van ser colpejats per la policia autonòmica durant l’operatiu.\nFoto portada: joves llençant ampolles, en un fotograma de vídeo.


Arribada i entrenament - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesArribada i entrenament\nArribada i entrenament\nL’expedició blaugrana ha aterrat a Barcelona des de Bilbao i, a continuació, l’equip s'ha entrenat Montoya no s'ha entrenat per una gastroenteritis i Douglas ha seguit fent treball específic\nSuárez, Messi, Alves i Neymar en començar l'entrenament / MIGUEL RUIZ - FCB\nDesprés de la gran victòria a San Mamés (2-5) l’equip ha dormit a Bilbao i aquest matí ha volat cap a Barcelona. L’expedició blaugrana ha aterrat a l'Aeroport del Prat cap a les 11.20 hores i, en arribar a la Ciutat Esportiva, l’equip s’ha entrenat a partir de les 12.30 hores.\nLuis Enrique ha pogut fer aquest dilluns un entrenament de recuperació per als jugadors que van participar en el partit de San Mamés. L’asturià ha comptat amb tots els jugadors disponibles del primer equip. Montoya ha estat la principal absència de la sessió per una gastroenteritis, mentre que Douglas ha seguit fent treball específic.\nAmb aquest entrenament només arribar de Bilbao, el Barça ha començat a preparar el pròxim compromís. D’aquí a només dos dies, dimecres a les 20 hores, els blaugranes afronten l’anada de les semifinals de la Copa del Rei, al Camp Nou, contra el Vila-real.\nAquest és el pla previst per a aquesta setmana:\n20 hores: FC Barcelona – Vila-real, anada de les semifinals de la Copa del Rei\n17 hores: FC Barcelona – Llevant, jornada 23 de Lliga