Nucli antic de Puigdàlber - Fires, festes, oci i llocs per visitar.\nEl municipi de Puigdàlber, amb un terme de 0,4 km2, el més petit de Catalunya i és situat a la fossa del Penedès. Compta amb l’enclavament del Gorner que, amb una extensió de 0,15 km2, està situat entre el Pla i Subirats. El 2001, s’agregà al terme el sector del Mas Moré, fins llavors del municipi veí del Pla del Penedès.\nPuigdàlber - Nucli antic (Casa Josep Perellada)\nLa casa Josep Parellada és amb tota seguretat l’edifici més destacat del municipi, pel que fa al corrent modernista que va imperar a tot Catalunya a inicis del segle XX. La casa Josep Parellada, coneguda popularment per «la tenda », està situada a l’avinguda de Catalunya número 16. Es tracta d’una casa entre mitgeres que fa cantonada i que consta de planta única amb coberta a dos vessants i amb un interessant coronament ondulat. Com a elements decoratius són remarcables els frisos de ceràmica vidriada i de palets de riera i també les motllures d’obra, tan usats per aquest corrent arquitectònic.\nPuigdàlber - Nucli antic (El Centre)\nAra bé, si hi ha un edifici sense el qual no es pot explicar la història del municipi és el Centre. Com a poble eminentment agrícola, a Puigdàlber també es va crear la Cooperativa Agrícola (1919) i més endavant la Unió de Rabassaires (1922), dues entitats que es van ubicar a l’aixopluc de la Societat del Centre, que va esdevenir progressivament un focus de lleure, de cultura i de reivindicació republicana, catalanista i pagesa. Durant els anys vint i trenta, bona part dels parcers i jornalers del municipi es van adherir al local, que va viure en primera persona tots els canvis socials, polítics i sindicals que van marcar l’època.\nQuan va començar la Guerra Civil espanyola, el Sindicat Agrícola Unió de Rabassaires també va tenir un paper destacadíssim en el municipi, ja que va atendre la proposta de l’Ajuntament de garantir el proveïment del poble dels elements bàsics de subsistència (farina, oli, sabó…). Això, juntament amb el fet que Puigdàlber es va quedar a la rereguarda de la Guerra, va propiciar un creixement de població al terme que no s’havia vist mai, ja que es va arribar fins als 658 residents, allotjats a les cases de familiars, amics o coneguts.\nUna vegada acabada la guerra es va confiscar el local del Centre, per la seva significació republicana i rabassaire. Més endavant s’hi va instal·lar "la Hermandad Sindical de Labradores y Ganaderos de la Delegación Nacional de Sindicatos". Amb tot el Cafè del primer pis va continuar essent un punt de trobada per la gent del poble, i va ser aquí on va arribar la primera televisió de Puigdàlber. També s’hi va instal·lar una petita biblioteca.\nAl pis de baix hi havia la Sala, on hi havia un escenari que acollia les presentacions del grup de teatre local i els balls de Festa Major.\nMig any després de la mort del dictador, el març del 1977, es va restituir l’immoble del Centre, no als seus legítims propietaris, sinó a l’Ajuntament. Després de diverses remodelacions, actualment l’equipament continua sent el centre de dinamització cultural del municipi i està obert a totes les entitats i veïns. Disposa de gimnàs, una sala per a joves, l’oficina de turisme i espais de lleure.\nPuigdàlber - Nucli antic (Font de la Mare de Déu del Remei)\nPuigdàlber - Nucli antic (Cal Campaner)\nPuigdàlber - Nucli antic (Can Ferran)\nAquest municipi tan petit en extensió i envoltat de vinyes, té diversos atractius per descobrir més enllà de l’excepcional entorn que l’envolta. Entre ells, hi ha alguns dels seus edificis amb alt valor arquitectònic i també històric. Un dels que destaca per sobre de tot és la Casa Gran o Cal Ferran, que ha estat declarat Bé Cultural d’Interès Local. Situat a la plaça de l’Església núm. 6 és, segurament, l’edifici més antic del poble i un dels que té més interès arquitectònic. Per això ha estat declarada Bé Cultural d’Interès Local i està inscrita al Catàleg del Patrimoni Cultural de Catalunya.\nNo es coneix quan va ser construïda, però sí que se sap que, com a mínim, el seu origen es remunta al segle XV. De fet en el seu interior hi ha una escalinata que comunica la planta baixa amb el primer pis, que tot sembla indicar que fou construïda en aquest segle.\nDes de llavors la Casa Gran ha sofert successives modificacions i reformes. Actualment l’edifici consta de planta baixa i pis, amb coberta a dos vessants. A la façana destaca un portal d’arc de mig punt i el finestral del primer pis, també d’arc de mig punt, amb tres obertures amb columnes centrals. Pel que fa a la façana lateral, està formada per balcons al pis i finestres a la planta baixa, on destaquen les motllures de pedra picada.\nHistòricament era coneguda com la Casa Gran, però a principis del segle XIX el tinent coronel d’infanteria Miquel de Rialp Llorens, propietari de la casa en aquell moment, la va rebatejar com can Ferran per la seva admiració a Ferran VII.\nEl 1981, la família Umbert-Millet va vendre Can Ferran a Manuel Carrera (alcalde del poble entre 1991 i 2007), el qual va dur a terme importants obres de reforma de l’immoble i, a banda d’instal·lar-s’hi a viure, recentment hi ha obert habitatges turístics.\nCom arribar a Nucli antic de Puigdàlber ?


Juan Magán i Belinda, els primers noms confirmats del festival Los 40 Primavera Pop a Rubí - Diari de Rubí\nEl músic i productor nascut a Badalona Juan Magán i la cantant mexicana Belinda seran dos dels artistes que actuaran en el festival Los 40 Primavera Pop, que tindrà lloc el 5 de maig a l’Escardívol, segons ha confirmat l’emissora.\nMagán, que és un dels DJ del moment, es va donar a conèixer internacionalment l’any 2008 amb el naixement de l’electro latino. Ha estat nominat quatre vegades als Latin Grammy i sis ocasions als Latin Music Awards. Entre els seus èxits, hi ha ‘Bailando por ahí’ o ‘Te voy a esperar’, tema principal de la pel•lícula ‘Les aventures de Tadeo Jones’, que va interpretar precisament amb Belinda, qui també pujarà a l’escenari de l’Escardívol.\nBelinda és una cantant i actriu mexicana nascuda a Madrid que ha publicat quatre discos de música pop i que és coneguda musicalment sobretot pel single ‘Déjate llevar’ i per la cançó que va cantar amb Juan Magán.\nAltres noms ja confirmats del festival són els germans canaris Adexe i Nau, un grup de reggaton juvenil que ha estat número 1 de vendes a l’estat espanyol amb el seu primer àlbum ‘Tu y yo’. Els dos joves triomfen a Amèrica Llatina.


IB3N | Més de mig segle de trajectes marítims pel litoral de Santa Eulària\nIB3 Notícies > societat > Més de mig segle de trajectes marítims pel litoral de Santa Eulària\nMés de mig segle de trajectes marítims pel litoral de Santa Eulària\nL'empresa Ferris Santa Eulària compleix 52 anys de singladura amb un Premi Xarc, els guardons que atorga l'Ajuntament de la Vila des Riu\nEl boom turístic va originar a Eivissa professions fins llavors desconegudes a l’illa. L’any 1967, dos pescadors, Joan Torres i Miquel Tur, varen decidir utilitzar les seues barquetes per organitzar excursions nàutiques per als estrangers. Mig segle després, els vaixells de Ferris Santa Eulària encara naveguen.\nVaixells amb essència, una tripulació entregada al viatger i les impressionants vistes de la costa Nord-est de l’illa. Cada dia funcionen línies que uneixen Santa Eulària amb Vila i Formentera, viatges que serveixen per fer parada a les cales del municipi eularienc.


El mutisme selectiu: què és i com es produeix - Gabinet Psicològic Mataró\nEts aquí: Inici1 / Blog2 / Notícies3 / El mutisme selectiu: què és i com es produeix\nLa infància i adolescència constitueix un dels períodes més crucials de tot el nostre desenvolupament personal. En aquesta etapa es produeixen diferents canvis tant físics com emocionals, els quals el seu procés i afrontament repercutirà en la nostra manera de pensar, actuar i fins i tot sentir en el futur. L’aprenentatge, maduració cerebral o cognitiva, i en general l’absorció de la informació del nostre entorn és constant, ajudant-nos a crear una representació interna molt concreta del món. De vegades però, tot aquest procés es pot veure limitat o dificultat per certs factors que s’hauran d’estudiar i abordar el més aviat possible per per prevenir futures complicacions més greus. Un d’ells el constitueix el mutisme selectiu.\nAquesta problemàtica es defineix segons els principals manuals de psicologia i psiquiatria com el fracàs constant que manifesten certs nens per parlar en situacions socials específiques en què existeix una expectativa per parlar, tot i fer-ho en altres situacions. Així, tal com podem veure, el nen aconsegueix comunicar-se en certs contextos però no en altres, la qual cosa descarta la possible presència de trastorns del llenguatge i de TEA (Trastorn de l’Espectre de l’Autisme), ja que en aquests dos la persona no aconsegueix parlar independentment de l’entorn en el qual estigui situat, a causa d’una greu alteració en la comunicació i interacció social. D’altra banda, convé tenir en compte, que el problema no és degut tampoc al desconeixement de l’idioma requerit. D’aquesta manera, la situació comporta una clara interferència en els èxits educatius o laborals, i en la creació i manteniment de vincles relacionals.\nA més, tot i constituir una problemàtica relativament infreqüent (es calcula que afecta aproximadament a entre un 0,1 i un 1,9% en menors de 15 anys), quan apareix, tendeix estar associat a un gran malestar tant per lindividu que ho manifesta, com pels seus familiars. En aquest sentit, el trastorn sol estar marcat per una elevada ansietat social, i entre les característiques o factors que la podrien explicar podem citar; l’ésser excessivament tímid, tenir por a la humiliació social, l’aïllament i retraïment, els trets compulsius, i el comportament controlador o negativista. Tots aquests aspectes, junt amb la vivència d’experiències traumàtiques en certes situacions, s’han vinculat al possible desenvolupament, manteniment o exacerbació del problema, però a més d’aquests, i encara que la etiologia encara està per aclarir, és possible que hi hagi factors genètics compartits entre el mutisme i la fòbia social. Per això, la categoria s’ha inclòs dins dels Trastorns d’Ansietat, ja que comparteix molts components amb les diferents patologies d’aquest ampli espectre.\nD’altra banda, un aspecte clau que hem de tenir en compte és que, en molts casos, el mutisme pot servir com a estratègia compensatòria per disminuir l’activació ansiosa en les situacions socials que generen malestar. D’aquesta manera, la persona evita la interacció mitjançant un mecanisme relativament senzill, prevenint una situació compromesa o incòmoda.\nEls tractaments cognitiu-conductuals, o la Teràpia EMDR (especialment quan s’associa a situacions traumàtiques) poden resultar beneficiosos per superar aquesta complicada situació. En el nostre centre de Psicologia situat a Mataró, disposem de professionals amb una àmplia formació en aquestes i altres intervencions. Si vols informar-te, o creus que pot resultar-te útil, no ho dubtis i contacta amb nosaltres, t’ajudarem.\nhttps://gabinetpsicologicmataro.cat/wp-content/uploads/2019/03/mutismo-4904.jpg 427 640 admin https://gabinetpsicologicmataro.cat/wp-content/uploads//2019/07/logo_negreEditado.png admin2019-03-22 13:20:142019-03-22 13:20:14El mutisme selectiu: què és i com es produeix


Ramon Flo director general de la Fundació Antiga Caixa Terrassa\nQuatre coreografies de la companyia IT Dansa a Terrassa\nRamon Flo va ser nomenat nou director general de la Fundació Antiga Caixa Terrassa (FACT). Té una trajectòria personal i professional molt vinculada a l’entitat i és un gran coneixedor de totes les seves activitats.\nLa FACT és la propietària del Centre Cultural de Terrassa (un dels focus culturals més important de la ciutat i un referent europeu de la dansa), de la residència La Llar, i també del centre d’atenció i treball Fupar-Teixidors (un dels més importants de Catalunya, i un referent de l’economia social de casa nostra, que dona ocupació a més de 500 persones amb discapacitat intel·lectual).\nRamon Flo va ser secretari general de Caixa Terrassa entre els anys 2002 i 2010, que va passar a ser secretari d’Unnim, i el 2013 es va incorporar a l’estructura territorial del BBVA, seguint tot el periple de fusions bancàries del moment.\nL’any 2013, quan es va fundar la FACT com a resultat de l’escissió entre el negoci bancari de l’Antiga Caixa Terrassa, i el de la seva Obra Social, Ramon Flo va ser nomenat secretari no patró, càrrec que ha desenvolupat des de llavors a títol particular i sense cap retribució. Està previst que en la propera reunió del patronat de la FACT del dia 17 d’abril es ratifiqui aquest nomenament que es produeix per la dimissió el passat dia 5 de març de Josep Ribera, antic director de la Fundació.


El CV Gandia sènior suma la seua primera victòria en la fase d'ascens davant el CV Vinaròs - Diari Serpis\nEl CV Gandia sènior suma la seua primera victòria en la fase d’ascens davant el CV Vinaròs\nL’equip sènior del Club Voleibol Gandia va aconseguir el dissabte la seua primera victòria en la fase d’ascens a la lliga nacional. L’equip que entrena David Martí es va imposar al Vinaròs per tres sets a un, després d’una gran partit que situa als gandians amb les opcions intactes d’aconseguir classificar-se per a la final autonòmica. La fase la completen Mediterrani, Stella Maris, Ontinyent i Almoradí.\nEl tècnic David Martí es va mostrar satisfet amb el rendiment dels seus: “els jugadors han estat espectaculars i l’afició ha sigut clave també per a aconseguir aquest triomf i esperem donar molta guerra en aquesta fase. Després dels problemes amb les lesions i les baixes per Covid, confie que recuperem les sensacions i tornem a recuperar el nostre joc”.\nPer a aconseguir l’ascens, el conjunt gandià haurà de classificar-se entre els quatre primers i accedir a la final autonòmica. D’ací, els dos primers accediran a la fase nacional d’on eixiran els ascendits.\nArticle anteriorL’home d’or a Barcelona 92 i de les 38 fractures\nArticle següentLliurament dels premis del II Concurs de Postals “Homenatge de les xiquetes i xiquets de Gandia als iaios i iaies”


Quines novetats aporta la fase 1? - La Veu - Epidèmia coronavirus COVID-19\nTambé es permetran les reunions socials de fins a 10 persones, mantenint la distància de seguretat\n24/05/2020 - Sílvia Alquézar\nA partir d'aquest dilluns entra en vigor la fase 1 del desconfinament a Montcada i Reixac i es començaran a veure alguns canvis, tot i que dins de les limitacions marcades per l'Estat d'alarma. L'Ajuntament es prepara per reobrir equipaments de forma progressiva i recuperar l'atenció presencial amb cita prèvia, a partir del 2 de juny. Repassem tot seguit les principals novetats d'aquesta nova etapa.\nEs permet la reobertura de les terrasses a l’aire lliure, amb una limitació del 50% de les taules permeses. L’establiment ha d’assegurar-se que manté la distància física d’almenys dos metres entre les taules. El Govern permet als ajuntaments autoritzar l’increment de l'extensió de les terrasses perquè puguin ampliar el nombre de taules mantenint la proporció del 50% d’ocupació i la distància de seguretat, una sol·licitud que han fet molts establiments del municipi. L’ocupació màxima és de 10 persones per taula i agrupació de taules. El consum a l’interior dels locals està prohibit.\nEl govern espanyol ha modificat algunes de les mesures més conegudes que limiten el passeig a l'exterior i ha acabat amb la limitació d'un adult per cada tres nens per sortir al carrer. A partir de dilluns, tota la unitat familiar pot sortir a passejar plegada.\nPoden recuperar la seva activitat sempre que les zones comunes estiguin tancades al públic. Els serveis de restauració han d’aplicar les mesures específiques per al sector. Els allotjaments han de garantir la separació entre clients i empleats d’almenys dos metres. En el cas de l'Hotel Ciutat de Montcada, de moment, no té previst obrir aquesta setmana.\nCines, teatres, auditoris i espectacles culturals\nPoden reobrir al públic, sempre que no superin un terç del seu aforament. Amb un màxim de 30 persones en espais tancats i 200 a l’aire lliure. L’accés i la sortida del públic s’ha de fer de manera esglaonada i els espectadors han d’estar asseguts durant l’espectacle i mantenir la distància de seguretat. Es recomana la venda telemàtica d’entrades. No es poden lliurar tríptics o programació en paper als espectadors.\nAra per ara, no hi ha cap espectacle programat a cap equipament municipal.\nNo estan permesos.\nPoden reobrir, però les visites no poden superar un terç de l’aforament. S’ha de garantir la distància de seguretat entre els visitants, per a la qual cosa es poden establir recorreguts o tancar sales que no permetin mantenir la separació. Les activitats culturals i didàctiques no estan permeses ni l’ús d’elements museogràfics tàctils. Tampoc es poden usar audioguies ni tríptics.\nEl Museu Municipal no obrirà previsiblement fins a principi de juny.\nLes biblioteques poden reobrir i reprendre els serveis de préstec i devolució d’obres i de consulta i lectura a sala, sempre que no se superi el 30% de l’aforament. No poden realitzar activitats culturals, d’estudi en sale o de préstec interbibliotecari. Tampoc estan disponibles els ordinadors i altres mitjans informàtics i catàlegs públics del centre. Cada dop que un usuari torni un llibre, aquest es dispositarà en un espai apartat i almenys haurà d’estar en quarentena durant 14 dies. A les zones d’accés, s’hi ubicaran gels hidroalcohòlics i desinfectants i també s’hauran de fer marques a terra per indicar els recorreguts que hauran de seguir els usuaris.\nEn el cas de Montcada i Reixac, no està confirmat que les biblioteques obrin aquesta primera setmana de la fase 1 del desconfinament.\nPoden reobrir per fer entrenaments individuals per torns i sense contacte físic, que s’hauran de sol·licitar amb cita prèvia. Només està permesa l’atenció a un client per entrenador i per torn. Les instal·lacions s’han de desinfectar després de cada ús i al final de la jornada. També poden obrir les instal·lacions esportives a l’aire lliure per a pràctiques individuals o d’un màxim de dues persones, sense contacte físic i mantenint la distància de dos metres. Els centres no poden superar el 30% del seu aforament i no es permet l’ús dels vestidors.\nMontcada Aqua no té previt obrir aquesta setmana.\nS’autoritza l’activitat esportiva als federats i federades a l’aire lliure en l’àmbit territorial de la seva regió sanitària, mantenint les franges horàries de 6 a 10h i de 20 a 23h, en municipis de més de 5.000 habitants. Complementàriament, es podrà accedir a instal·lacions esportives a l’aire lliure i en centres esportius prèviament netejats i desinfectats, sempre amb cita prèvia i seguint les directrius fixades per les autoritats sanitàries.\nEs permeten les reunions socials de fins a 10 persones no vulnerables, a domicilis, associacions, seus socials i espais públics. S’han de mantenir les mesures d’higiene i la distància de seguretat.\nPoden viatjar juntes tantes persones com places tingui el vehicles (fins a 9), sempre que convisquin al mateix domicili. Si no conviuen, poden viatjar dues persones per cada fila de seients, sempre que utilitzin mascareta i respectin la màxima distància entre ells. És possible viatjar a una segona residència, sempre que es trobi dins de la mateixa regió sanitària.


El concert de La Pegatina tindrà un dispositiu important de seguretat | Ajuntament de Nules\nEl concert de La Pegatina tindrà un dispositiu important de seguretat\nLa Policia Local demana de nou al subdelegat policia de paisà per a perseguir incidències en la via pública\nLa Junta Local de Seguretat, formada per l’alcalde de Nules, David García; el subdelegat del Govern a Castelló, David Barelles, i representants de les forces de seguretat com ara la Guàrdia Civil, Policia Autonómica i Policia Local, a més de representants de Protecció Civil, s’ha reunit a Nules per a tractar i coordinar diferents assumptes relacionats amb la seguretat de les festes de Sant Roc, que tindran lloc els dies del 7 al 16 d’agost a les platges de Nules i de les festes patronals en honor a Sant Bartomeu que se celebraran del 17 al 27 d’agost.\nAixí doncs, un dels actes que tindrà un dispositiu més important de seguretat serà el concert del grup La Pegatina, que tindrà lloc el 25 d’agost. “Hem repassat tots els actes de festes, dia per dia, per a veure els efectius necessaris per a garantir la seguretat ciutadana durant els dies festius tant a la platja com al poble. Per tant, tindrem un dispositiu especial en els actes més multitudinaris com ara el concert de La Pegatina, també hi haurà més efectius en els actes taurins i en l’acte pirotècnic de les festes de Sant Roc”, assenyala l’alcalde de Nules i regidor de Seguretat i Policia Local, David García.\nEn aquesta reunió els representants del cos de la Policia Local de Nules han demanat de nou al subdelegat del Govern un canvi de criteri en relació amb utilitzar policies de paisà per a vetlar per la seguretat ciutadana i perseguir incidències en la via pública com les que tenen a veure amb els excrements de gossos.\nA més, també s’ha tractat l’evolució dels delictes en el primer semestre d’aquest any a Nules, cal destacar que en aquest període han disminuït els delictes penals en un 15% respecte a l’any anterior, “aquestes xifres són el resultat del treball fet en els últims dos anys en relació amb la coordinació i col·laboració entre els diferents cossos de seguretat, que repercuteix en actuacions més eficients”, comenta David García.


PROCÉS TANCAT: Anunci per a formar part de la borsa de treball de l'ARCA del perfil administratiu / Portal de la transparència. Perfil del contractant. / Desenvolupament Rural\nLes persones interessades hauran de sol·licitar-ho mitjançant una instància que es lliurarà a la seu de l’Associació d’Iniciatives Rurals de Catalunya, situada al carrer Pujada del seminari, s/n, de Solsona; o bé per correu electrònic mitjançant l’adreça administracio@arca-dr.cat, acompanyada d’una carta de presentació, currículum vitae i dels documents acreditatius corresponents.\nEs fa públic per coneixement general al portal "Feina Activa" i al web de l’Associació d’Iniciatives Rurals de Catalunya.\nEl termini de presentació de candidatures és de 10 dies naturals a partir de l'endemà de la publicació de l'anunci.\nSolsona, 15 d'abril de 2019\nRP 15-2019: Inici d'expedient del procés de selecció\nBases perfil administratiu\nRP 23-2019: Candidats admesos i exclosos provisional\nRP 24-2019: Candidats admesos i exclosos provisional esmenat\nRP 25-2019: Candidats admesos i exclosos definitiu\nInformar que les entrevistes del procés selectiu indicat a la base cinquena tindran lloc el dia 7 de maig a les 16.00h a la seu del Consorci de la vall del Ges, Orís i Bisaura (Carrer d'Enric Prat de la Riba, 17) a Torelló.\nRP 26-2019: Resultats del procés de selecció provisional\nRP 27-2019: Resultats del procés de selecció definitiu


Les jornades Quin Barri Volem a Gràcia es tanquen amb una assemblea de treball oberta – BcnDistricte 11\nPàgina d'inici » 06. Gràcia » Les jornades Quin Barri Volem a Gràcia es tanquen amb una assemblea de treball oberta\nJoan Aleix Mata, Mar Romero – Una trentena de veïns han assistit el matí d’aquest dissabte 7 de febrer a la cloenda de les jornades Quin Barri Volem! a la Plaça Joanic de Gràcia. L’acte, organitzat per l’Assemblea de la Vila de Gràcia i d’altres entitats veïnals, ha evidenciat que la intenció principal del col•lectiu és evitar la construcció de nous hotels al barri.\nEspai de treball de Quin Barri Volem (Fotografia @Mar_RomeroS)\nL’acte forma part d’una sèrie de trobades que s’han produït al llarg dels darrers mesos i que tenien com a objectiu posar a debat el model túristic per a la Vila de Gràcia, així com els processos d’elitizació i gentrificació que està patint el barri.\nLa trobada ha girat sobre com organitzar el barri per a afrontar els propers mesos. Les conclusions han estat clares: es volen aturar els hotels que proliferen al districte, cosa que xoca frontalment amb el Pla d’Usos de l’ajuntament. Un dels casos més polèmics és la transformació de l’edifici Deutsche Bank en un projecte hoteler. Jordi Tendero, conseller d’urbanisme de Gràcia, va afirmar a Districte 11 el mes passat que actualment s’estava modificant el Pla General Metropolità per poder tramitar la llicència de construcció per a KKH Property, l’empresa que ha comprat l’edifici del Deutsche Bank.\nEl debat ha compartit espai amb la celebració del primer aniversari del Casal Popular Tres Lliris, que ha organitzat activitats durant tot el dia.\nComençament de l’assemblea Quin Barri Volem (Fotografia @joanaleixmata)\nLa manifestació Gràcia no està en venda acaba amb l’ocupació d’un edifici per convertir-lo en Oficina per l’Habitatge | Barcelona Districte 11


La Policia de barri començarà a funcionar a partir de l'abril - Ajuntament de Rubí\nLa Policia de barri començarà a funcionar a partir de l'abril La Policia Local de Rubí ha presentat el balanç d'actuacions realitzades a 2005. Una dada destacada és que els accidents amb ferits han passat de 66 l’any 2004 als 22 del 2005. https://www.rubi.cat/ca/ajuntament/comunicacio/sala-de-premsa/notes/la-policia-de-barri-comencara-a-funcionar-a-partir https://www.rubi.cat/@@site-logo/ajuntament-de-rubi.svg\nEl nombre de denúncies penals tramitades des de la Policia Local de Rubí l’any 2005 han disminuït en 31 respecte l’any anterior, el que suposa, un descens del 2,2 per cent del nombre de delictes. La ràtio de delictes per 1000 habitants a Rubí és de 27, “la ràtio de delictes més baixa dels municipis amb més de 20000 habitants de la província. La mitjana de Catalunya és de 45 delictes per cada 1000 habitants i la d’Espanya és de 49”, ha apuntat el cap de la policia local Miquel Pedrosa. Això, acompanyat de l’increment, en un 24 % de les detencions “evidencia una major eficàcia de les accions de la policia local”, ha afegit.\nSensibilització i prevenció, la base de les campanyes de la policia local\nEl tinent d’alcalde de Serveis Urbans i Seguretat, Jordi Peiró ha fet balanç de les actuacions de la policia local destacant que “per fi tenim a Rubí un model de policia que comença a ser referent a altres municipis catalans”. Peiró ha exemplificat amb diferents campanyes dutes a terme l’any 2005 “l’aposta clara de la policia local per sensibilitzar, prevenir i d’alerta als infractors amb mesures punitives i correctives, que està començant a donar resultats positius”.


Camp Nou Spotify?, per Sònia Gelmà - Catalunya Ràdio\nL'empresa sueca de música en línia no només serà la principal patrocinadora de la samarreta del Barça, sinó que també pagarà pels "title rights" del Camp Nou\n27/01/2022 - 18.53 Actualitzat 28/01/2022 - 20.10\nEl Barça negocia un acord de patrocini amb Spotify, com va avançar Mundo Deportivo. Si es tanca definitivament, l'empresa sueca de música en línia no només serà la principal patrocinadora de la samarreta del Barça, sinó que també pagarà pels "title rights" del Camp Nou, com ha confirmat el "Tot costa".\nPer tant, Spotify podria estrenar el cognom del Camp Nou. L'estadi podria passar a dir-se Camp Nou Spotify.\nFaçana del Camp Nou amb la imatge dels jugadors i el patrocini de Rakuten (EFE)\n"Naming rights" i "title rights"\nAl món comercial es diferencia entre els "naming rights" i els "title rights". El nom i el cognom, perquè ens entenguem. Els primers valen més perquè inclouen el canvi de nom de l'estadi i els segons, que són els que el Barça posa a la venda, valen una mica menys perquè aquí la marca s'afegeix darrere el nom.\nLa durada d'aquest contracte no serà de llarg termini, com hauria volgut el Barça. Spotify està interessat en aquests "title rights" per un període relativament breu per al que són aquesta mena de patrocinis.\nEl Barça sempre s'havia plantejat un acord per a aquest actiu comercial d'un mínim de 15 anys i un màxim de 30, però mentre no troba una empresa disposada a pagar el que demanen per aquests "title rights", el club està disposat a acceptar-ho sempre que acabin acordant bones condicions.\nSamarreta d'entrenament del Barça amb Beko a l'esquena (Europa Press)\nQuè inclou la negociació entre el Barça i Spotify?\nSi no es torça res, si s'acaben de tancar els detalls que queden, el Camp Nou podria passar a dir-se temporalment Camp Nou Spotify. Ara mateix, el que hi ha sobre la taula de la negociació inclou el frontal de la samarreta del primer equip, on substituirà Rakuten; l'esquena de la samarreta d'entrenament, que ara ocupa Beko, i els "title rights" del Camp Nou.\nLa negociació encara està en marxa i poden variar alguns detalls, però l'acord rondaria els 60-65 milions d'euros anuals.


CGT, USTEC i ASPEPC convoquen Vaga general de l’educació pública el 13 de Novembre contra la LEC – CGTCatalunya\nInici > General > Comunicats > CGT, USTEC i ASPEPC convoquen Vaga general de l’educació pública el 13 de Novembre contra la LEC\nCGT, USTEC i ASPEPC convoquen Vaga general de l’educació pública el 13 de Novembre contra la LEC\nDimecres, 17 setembre, 2008\nDavant l’aprovació per part del govern de la proposta de Llei d’Educació de Catalunya, i donat que es mantenen la gran majoria de propostes a les que el professorat ja va expressar el seu rebuig, els sindicats USTEC-STEs, ASPEPC-SPS, i CGT, convoquen al professorat a un procés de mobilitzacions amb una\nVaga general de l’educació pública el dia 13 de Novembre i Manifestació a les 12 del migdia a Pl. Universitat, Barcelona\n1.\tÉs una Llei que no aporta cap millora al nostre sistema educatiu, que col·loca a la xarxa pública en condicions de subsidiarietat i que empitjora les condicions de treball del professorat.\n2.\tConsolida i augmenta el poder i la influència de les patronals religioses en l’àmbit educatiu. Destina més diners als centres privats sense cap obligació ni cap mecanisme per evitar la distribució desequilibrada de l’alumnat. A partir d’aquesta Llei, la xarxa de centres privats passa a ser l’eix vertebrador del sistema educatiu.\n3.\tConsolida el camí obert cap a la privatització de determinats sectors, a partir de la municipalització i altres vies: 0-3, educació de persones adultes, Formació Professional, Serveis educatius, extraescolars.\n4.\tEstableix un model d’autonomia basat en la diferenciació dels centres segons els resultats escolars. Afavoreix l’autofinançament dels centres públics que conduirà a incrementar les diferències segons el seu entorn social. Proposa un model de gestió empresarial que dificulta el treball en equip. Defineix els directors/es dels centres públics com a “personal directiu”, amb règim jurídic específic i els possibilita seleccionar, avaluar i nomenar al professorat.\n5.\tDesregularitza les relacions laborals. Introdueix formes de provisió subjectives i discrecionals, que deixen una porta oberta a l’arbitrarietat. Proposa un nou sistema retributiu jerarquitzat basat en un model d’avaluació punitiva. Proposa increments retributius al professorat per resultats obtinguts. Obre la via a la laboralització del personal substitut amb el conseqüent empitjorament de les seves condicions de treball i redueix el salari del professorat durant els tres primers anys.\n6.\tEl compromís d’inversió pública que proposa el Departament és absolutament insuficient. Entenem que s’ha de prioritzar la inversió pública a l’ensenyament públic i aquesta ha de ser, com a mínim, del 6 % del PIB de Catalunya.\nUSTEC-STEs, ASPEPC-SPS, CGT\nMés informació al web de la Federació d'Ensenyament de la CGT de Catalunya:


ROBA BRUTA femcuinetes: de desembre 2014\nGALL POTA NEGRA DEL PENEDÈS I GAMBES AMB REDUCCIÓ DE PRUNES\n1 Gall de Pota Negra del Penedès\n1/2 kg de gambes vermelles\n200 grs de prunes sense pinyol\n3 gots de brou\n2 copetes de vi de Banyuls\nsal Maldon fumada\nTallem el gall en 4 quarts i el salpebrem. El posem en una safata de forn, el cobrim amb 2 gots de brou i 1 copeta de vi de Banyuls i el fem coure a 120 graus al forn de baix durant 2 hores ben bones.\nEls últims deu minuts posem el grill a tota pastilla perquè es dauri per fora.\nEn un pot inoxidable barreixem les prunes amb el sucre moré, el brou i 1 copeta de Banyuls i ho deixem reduir fins que agafi textura de confitura.\nFregim les gambes a la planxa i les salem al final amb sal Maldon fumada.\nPublicat per Montse Femcuinetes a 19:36 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: mar i terra de gall pota negra i gambes\nEtiquetes de comentaris: cuscús reial\nMAR I MUNTANYA REIAL-ANETO-BROU DE MARISC I PEIX DE ROCA\nAquest plat el vaig fer el Nadal 2014, pero amb en Josep Casquet, responsable dels bloguers i de la tenda Aneto, el vam trobar molt adient per a presentar el nou producte que sortirà a la venda aquest proper nadal, es tracta d'un brou excel.lent de marisc i peix de roca que l'Alba Barbero, responsable de cuina i també bloguera, ha tingut molt a veure. A més a més el vaig cuinar en directe a la fira #bcndegusta al seu stand.\nAquests són els ingredients del plat:\n4 cuixes de pollastre de pagès\n4 escamarlans gegants\n2 cues de llagosta\nPinyons, dàtils i prunes\nVi dolç de Banyuls\nBrou de pollastre Aneto\nBrou de marisc i peix de roca Aneto\n1 all, 2 tomàtigues\nFregim les cuixes de pollastre salpebrades i enfarinades i les reservem.\nObrim les cloïsses en oli, ratllem 1 all, ratllem les tomàtigues i ho sofregim lleugerament tot junt. Afegim una copeta de vi dolç de Banyuls i esperem que evapori l'alcohol. Afegim el brou de pollastre Aneto, el de marisc i peix de roca Aneto i les cuixes i ho fem coure uns 30 minuts.\nIncorporem en aquest ordre: la llagosta, en cru o previament marcada a la paella, els escamarlans, els dàtils, les prunes i els pinyons. Ha de coure tot junt uns 10 minuts.\nAquí us deixo un parell de fotos meves cuinant.\nAquesta la trobo boníssima, la meva filla sota la pantalla on surto jo. I una mica més enllà en Pere Sans, per a mi un escriptor gastrònom dels bons.\nPublicat per Montse Femcuinetes a 20:39 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: mar i muntanya reial\nGALL POTA NEGRA DEL PENEDÈS I GAMBES AMB REDUCCIÓ ...\nMAR I MUNTANYA REIAL-ANETO-BROU DE MARISC I PEIX D...


Iniciativa en suport al comerç local que mobilitzarà entre 1 i 2 milions d’euros | Compromís més Gandia unida Iniciativa en suport al comerç local que mobilitzarà entre 1 i 2 milions d’euros – Compromís més Gandia unida\nIniciativa en suport al comerç local que mobilitzarà entre 1 i 2 milions d’euros\n16 de febrer de 2021 per mesgandiagrup\nEl regidors d’Economia i Hisenda i Polítiques Econòmiques i Comerç, Salvador Gregori i Ferran Martínez, respectivament, acompanyats dels 5 presidents de les associacions comerciants de la ciutat, han anunciat aquest matí un iniciativa ambiciosa de suport al comerç local de Gandia.\nAixí, l’Ajuntament mobilitzarà, generant un crèdit entre 0’5 i 1 milió d’euros, part de la compra efectuada pel consumidor en els comerços de la ciutat. Més de 1.200 establiments de Gandia podrien beneficiar-se de la mesura i aconseguir un primer impacte d’entre 20.000 i 100.000 accions de compra, l’equivalent a 1 o 2 milions d’euros.\n“En aquests moments, està en marxa el Pla Resistir amb una dotació pressupostària de 2’7 milions d’€ i les sol·licituds d’ajudes engloben un tipus d’activitats prèviament fixades en l’àmbit autonòmic, i donat el nombre de sol·licituds podem assegurar que avancen a un ritme molt considerable. Però també és cert que en focalitzar les ajudes en uns sectors que estan molt castigats això no vol dir que hi haja d’altres que també ho estan passant malament i pateixen una situació delicada, com és el cas del comerç. Doncs bé, el Govern de Gandia ja va prendre la decisió d’articular una sèrie de mesures que ajuden a pal·liar els efectes i ha estat comunicat en els corresponents òrgans participatius (Consell del Comerç), on han estat ben acollits”.\nGregori ha recordat que hi ha una situació de demanda estancada i les dades facilitades per les entitats bancàries pel que fa a pagaments amb targetes de crèdit en els comerços així ho indiquen (estem parlant de gairebé un 15% de baixada) i d’altra banda el confinament de l’any passat i les restriccions actuals han impulsat el comerç electrònic amb una quota de mercat que s’acosta al 10%.\n“Per tot això, el Govern del Serpis, ha posat en marxa la logística per incentivar els bons al consum dirigits fonamentalment al comerç local i el departament d’Hisenda és l’encarregat de generar el crèdit necessari perquè això es puga realitzar gràcies al fet que els comptes municipals ens ho permeten, perquè la higiene financera d’aquests comptes, ho permet, tal i com ho testifiquen tots els informes generats de la Intervenció Municipal. I el teixit productiu i comercial d’aquesta ciutat va a poder beneficiar-se d’aquesta situació conseqüència de la bona gestió i rigor econòmic que ja fa gairebé 6 anys estem duent a terme. Per tant, aquesta acció es fa perquè es pot perquè hem fet el que tocava i ara farem el que toca fer. Ja ho vam fer en la primera onada de la pandèmia on Gandia va ser la ciutat que més ajuda va donar en relació a la seua població”.\nPer la seua banda, Martínez ha desitjat que el Comerç s’incloga en un una edició futura del Pla Resistir de la Generalitat, que en aquests moments ha prioritzat els sectos més castigats o que han hagut de tancar. “Seria desitjable que s’ampliara. Mentre això se dóna, l’Ajuntament ha de prendre mesures que reforcen el treball dels nostres comerciants, malauradament molt limitat per les circumstàncies. No podrem entrar en la política d’ajudes directes de la Generalitat, perquè seria redundar en les previsions que probablement té. Però sí podem actuar sobre el consum al comerç afectat, sobretot, per la contracció de la despesa per part de la ciutadania”.\nEn aquest sentit, Martínez ha explicat que, a hores d’ara, el que es llança al comerç local, associat o no, i contemplat en el llistat d’IAE que els han enviat, és una invitació per a participar en aquesta primera edició. És necessari que estiguen inscrits per a dur endavant els pertinents processos administratius, que també compten amb la col·laboració de Caixa Ontinyent. Ho han de fer a través de la web de l’Urbalab Gandia:\nPoden participar-hi els comerços amb establiment obert al públic de fins a 10 treballadors, menys de 2 milions d’euros de facturació anual, i que es dediquen a la venda en per menor de les activitats comercials tipificades per a aquesta primera edició.\nEn futures accions s’anirà remodelant la iniciativa incloent-hi sectors en funció de les necessitats urgents.\n“Per tant, anime el começ local de Gandia a que participe, perquè estic convençut que hi haurà un abans i un després d’aquesta acció. El consumidor no s’haurà de preocupar, perquè, quan tot estiga enllestit, es farà una campanya comunicativa potent informant-los dels procediments per a acollir-se”, ha conclòs Martínez.


Ajuts per al pagament de la hipoteca. Habitatge\nPublicacions Estadístiques Indicadors i estadístiques d'habitatge\nLlogar un habitatge Elecció de l'habitatge de lloguer\nHabitatge per col·lectius i usos Comprar un habitatge Elecció de l'habitatge de compra\nAspectes que cal tenir en compte Mantenir o rehabilitar un habitatge Manteniment i rehabilitació de l'habitatge\nAjuts a la rehabilitació Col·legis professionals\nAjuts per pagar el lloguer o la hipoteca en cas de dificultats econòmiques Ajuts per al pagament del lloguer Ajuts per al pagament de la hipoteca\nPreus, ingressos i zones Taules d'ingressos de referència en matèria d'habitatge Taules d'ingressos per accedir a un habitatge protegit\nPreguntes freqüents Canals d'informació\nProfessionals i empreses Propietaris Món local Ajuts i tràmits\nAjuts per pagar el lloguer o la ...\nAjuts per al pagament de la hipoteca\nAjuts per al pagament del lloguer Ajuts per al pagament de la hipoteca\nEls ajuts per ajudar a persones i famílies que estan en risc de perdre l’habitatge habitual per problemes de pagament dels préstecs o crèdits hipotecaris, es materialitzen a través de mesures com el dret al reallotjament adequat per part de les administracions públiques.\nPodeu obtenir informació trucant al 012\n• Prestacions econòmiques d’urgència especial per a l’habitatgeSón ajuts d’especial urgència per afrontar situacions d’emergència en l’àmbit de l’habitatge que tenen la finalitat de possibilitar la permanència en l’habitatge, per tal de prevenir l’exclusió residencial que pot suposar la pèrdua de l’habitatge que és la residència habitual i permanent. Per a més informació, consulteu l'apartat de tràmits• A més, les persones o famílies en situació de risc de perdre l’habitatge i que no tinguin alternativa residencial, poden ser reallotjades a través de les meses d’emergència municipals o de la Generalitat de Catalunya.\nPoden demanar el reallotjament d'emergència les persones afectades per un desnonament judicial i que no tinguin alternativa residencial. També poden demanar el reallotjament les persones afectades per un desnonament produït per motius diferents de l’impagament de les quotes del lloguer.El reallotjament es farà a través de les meses d’emergència municipals o de la Generalitat de Catalunya. L’Administració disposa d’un termini màxim de tres mesos per resoldre una sol·licitud de reallotjament.Les persones que necessitin un reallotjament han d’adreçar-se als serveis socials municipals perquè els facin l’informe social corresponent. Aquest informe és imprescindible per tramitar la sol·licitud de valoració per obtenir l’habitatge a través de la mesa d’emergències.\nServeis d'intermediació hipotecària Ofideute\nServeis d’intermediació hipotecària d’Ofideute Més informació\nOficines locals d'habitatgeBorses de mediació per al lloguer socialConsorci de l'Habitatge de BarcelonaServei d’Orientació Juridica (SOJ)Dret d'accés als subministraments bàsics (Agència Catalana de Consum)\nLaboratoris i entitats de control de qualitatQüestionari d'estadística d'edificació i habitatgeOn informar-meTransparència gencatGuia de carrers


Gin Xoriguer - +menorca\nEl que primer volem destacar del gin menorquí es que és diferent.\nTot i que van existir diverses destil·leries a l’illa, actualment, només la destil·leria Xoriguer fa el gin de Maó, així que és també conegut com a gin Xoriguer.\nL’origen del gin es situa en els anys de la dominació anglesa a l’illa, entre el 1712 i el 1802. Tot i que va començar sent una beguda habitual entre els soldats i la població anglesa de l’illa, poc a poc es va anar estenent, fins convertir-se, avui dia, en una beguda popular.\nConegut com “pomada” a la part de Maó i com a “gin amb llimonada” a la part de Ciutadella, aquesta beguda (feta amb gin i llimonada) és de les més conegudes de l’illa, en especial, durant les festes patronals, i us garantim que el seu gust és únic.\nTambé és prou coneguda la “pellofa”, feta igualment amb gin, una pell de llimona i una mica de sifó.\nLes característiques del gin de Maó són: aspecte transparent, incolor i amb marcat sabor de ginebró, a més de la seva elaboració artesanal.\nLa seva graduació alcohòlica és entre el 38 i el 43%, així que … en compte!\nLa destil·leria de Son Xoriguer al Port de Maó, es pot visitar, i es poden veure els seus antics alambins de coure, escalfats amb foc de llenya, i també, altres productes que es fan a la destil·leria. Os animen a visitar-la.\nI, encara que no estiguis malalt, no te’n vagis de l’illa sense tastar una “pomada” (o gin amb llimonada).\nWeb de la destil·leria Xoriguer.\nPots trobar fàcilment el gin Xoriguer a les tendes i supermercats de l’illa, amb el seu peculiar envàs, i també a la destil·leria.


Trobada internacional sobre les mines antipersona, que causen 15.000 víctimes cada any - CCMA\nTrobada internacional sobre les mines antipersona, que causen 15.000 víctimes cada any\nLes mines antipersona continuen provocant estralls. Els països que han viscut un conflicte bèl·lic han de conviure amb aquests artefactes, que cada any provoquen 15.000 morts, 3.000 dels quals són nens. A Kènia ha començat una trobada internacional no només per trobar la manera de desactivar les que hi ha, sinó per aconseguir que no se'n fabriqui mai cap més enlloc. De fet, han recordat l'acord signat ara fa set anys a Ottawa per eradicar-les totalment el 2009.\n29/11/2004 - 00.00 Actualitzat 29/11/2004 - 21.16\nEls senyals advertint sobre les mines antipersona no sempre són a tot arreu i moltes vegades són del tot insuficients. Com ho són les moltes campanyes que fan Unicef i diverses ONG per conscienciar sobretot els nens del perill que representen les mines antipersona disseminades a Etiòpia i en molts altres països que mantenen o acaben de passar un conflicte bèl·lic. Unes mines barates de fabricar i cares de desactivar, que provoquen 15.000 víctimes cada any, 3.000 de les quals són nens.\nEls països adopten nombroses campanyes per informar-ne. A Etiòpia, com en molts altres punts, a les escoles s'ensenya els infants a identificar les mines. A Angola, un grup de desactivació treballa al camp en una feina molt perillosa. A Moçambic, un país amb un conflicte armat ja superat, s'utilitza per localitzar les mines una rata gegant procedent de Gàmbia; un animal que té un olfacte molt fi i no triga gaire a trobar els ginys explosius, per més amagats que estiguin.\nEn la inauguració de la Conferència Internacional per l'Eradicació de les Mines a Nairobi, s'ha recordat que 149 països van firmar fa set anys a Ottawa el compromís per no fabricar-ne i per eradicar-les totalment el 2009. De tota manera, 42 estats no han ratificat aquell acord. Entre els que en continuen fora i fabriquen mines hi ha els Estats Units, la Xina i Rússia, que defensen la necessitat de protegir els seus exèrcits.


Els pacients en llista d’espera baixen un 11,6% en sis mesos | Ciència | EL PAÍS Catalunya\nNomés les intervencions de cataractes es resisteixen al pla de xoc de Salut\nBarcelona 28 JUL 2017 - 14:03\tCEST\nUns 736.000 catalans estan en llista d'espera per sotmetre's a una intervenció, visitar l'especialista o fer-se una prova diagnòstica. Es tracta d'un 11,6% menys que fa sis mesos, quan el Departament de Salut va engegar el pla de xoc per contenir les llistes d'espera. “Ja s'estan notant els efectes del pla de xoc”, ha dit avui divendres el director del Servei Català de la Salut (CatSalut), David Elvira. Baixen els pacients i els temps d'espera en la majoria d'intervencions, consultes externes i proves diagnòstiques. L'única llista d'espera que es resisteix a disminuir és la de cataractes, que trenca la dinàmica de descens i creix un 11% en sis mesos, ja que 23.102 persones esperaven el juny del 2017 a sotmetre's a aquesta intervenció oftalmològica.\n‘Apareixen’ 36.000 pacients més en llista d’espera que Salut no va computar\nLluny de reduir-se, la llista d'espera de cataractes supera les dades registrades el desembre del 2015, abans que el conseller Toni Comín assumís la cartera de Salut. “És l'únic procediment quirúrgic que creix i es deu a una doble combinació: està augmentant la indicació d'aquest procediment i, com que hi ha un compromís de prioritzar algunes intervencions per gravetat o perquè acumulen històricament una llista d'espera elevada, els nostres centres han prioritzat uns procediments respecte a uns altres”, ha justificat Elvira. El director del CatSalut ha advertit que pot ser un fet “conjuntural”.\nA més de les cataractes, les operacions del sistema nerviós central tenen 81 pacients més (en total, 2.016) i les intervencions per obesitat mòrbida, que té una de les esperes més llargues, amb 516 dies de retard, sumen en sis mesos 32 pacients addicionals (al juny hi havia a la llista 1.929 persones). També els pacients en espera per a intervencions oncològiques han augmentat un 6,6%: 1.880 persones estan a l'espera que els intervinguin d'un càncer, tot i que en aquest cas tots els pacients són operats en el termini de garantia de 45 dies estipulat per llei. Les altres intervencions registren una disminució de pacients en espera, igual que la majoria de proves diagnòstiques i visites a l'especialista.\nEl pla de xoc de Salut, que passava per reduir un 50% el temps d'espera per a consultes externes i proves diagnòstiques i disminuir un 10% els pacients de la llista quirúrgica, ha començat a funcionar especialment en la cua de les llistes. “Prioritzem els pacients que estan fora de termini. Millorar els temps és la nostra prioritat”, ha indicat Elvira.\nEl temps d'espera per a una prova diagnòstica és de 64 dies, 21 menys que el desembre del 2016. No obstant això, segueix havent-hi alguns exàmens mèdics, com la polisomnografia (101 dies d'espera mitjana) o l'ergometria (95 dies), que superen els tres mesos d'espera mitjana de referència que dicta el CatSalut. En total, 122.458 persones estan en llista d'espera per fer-se una prova mèdica.\nPer la seva banda, els retards per a les consultes externes ronden els 107 dies, 45 menys que fa sis mesos. Gairebé 450.000 persones esperen una visita a l'especialista i d'aquests, 134.990 superen el temps màxim de 90 dies de retard. Malgrat tot, la part del final de la llista, els que esperen més temps, s'ha reduït un 32,5%. Al·lergologia, urologia, ginecologia i oftalmologia són les especialitats amb una llista d'espera més extensa.


Joaquim Salvi aposta per una universitat «més participativa» i que «pensi a llarg termini» - Diari de Girona\nJoaquim Salvi aposta per una universitat «més participativa» i que «pensi a llarg termini»\nEl fins avui director de l'Escola Politècnica de la UdG abandona el càrrec després de sis anys per enllestir la seva candidatura per ser rector\njordi altesa/acn 03.11.2017 | 09:35\nJoaquim Salvi enceta des d´avui «una nova etapa». acn\nArxiu: Sergi Bonet optarà a la reelecció com a rector de la Universitat de Girona\nEl director de l'Escola Politècnica Superior de la Universitat de Girona (UdG), Joaquim Salvi, deixa el càrrec després de sis anys. El comiat es farà efectiu avui marcat pel que qualifica de «canvi d'etapa» entre la direcció del centre i el salt que espera fer al rectorat.\nSalvi fa mesos que va anunciar la seva candidatura i dibuixa ja unes línies mestres. «Penso en una UdG que escolti més», confia en una entrevista. Una actitud que ha de servir per tenir «una mirada més costosa» però que, a llarg termini, integri «tota la comunitat educativa» en la presa de decisions.\nPrecisament, Joaquim Salvi creu que s'ha de parar especial atenció a les demandes dels estudiants «que són la raó de ser» de la UdG. Una altra línia de la seva proposta ha de passar per «recuperar la presència al territori» a través dels «diferents agents socials».\nDe la seva etapa de gairebé sis anys a la Politècnica, posa en valor l'aposta feta per la promoció després d'anys de pèrdua d'alumnes matriculats, l'aposta per a la innovació docent i la qualitat dels estudis i l'impuls al Patronat que ha permès millorar les vies de finançament.\nDesprés d'uns quants mesos de feina interna, Joaquim Salvi està acabant d'enllestir l'equip i el programa per tal de presentar-se a les eleccions a rector de la Universitat de Girona. Sigui quina sigui la decisió de la comunitat educativa, Salvi ha decidit ja posar punt final a la seva tasca com a director de l'Escola Politècnica Superior. «La meva idea era fer quatre anys de director però en aquest període han anat passant fets a la universitat i penso que cal una nova manera de fer les coses», assegura.\nUn cop presentat el calendari electoral de la UdG, Salvi veu «coherent» renunciar al càrrec de director de la Politècnica «per no barrejar» els elements. Així mateix, creu que és moment de fer «un canvi d'etapa», independentment dels resultats que surtin de les urnes.\nTot i que la normativa no li permet entrar en detalls sobre el seu programa electoral, Salvi dibuixa com s'imagina la UdG del futur un cop celebrats els 25 anys del centre. L'encara director de la Politècnica assegura que es presenten amb un «projecte nou i engrescador».\n«No ens presentem com a oposició al projecte de Sergi Bonet», assegura Salvi. La seva premissa és expressar «el màxim respecte» per la tasca feta pels quatre rectors que ha tingut la Universitat de Girona fins ara. De fet, el futur candidat assegura que va prendre la decisió de presentar-se quan semblava que Bonet no tenia intenció de fer-ho.\nLa identitat del projecte de Joaquim Salvi, que presentarà en detall quan la campanya electoral de la UdG comenci, passa per fer una universitat «que escolti més» i permeti desenvolupar «una mirada a llarg termini que és més costosa d'obtenir».\nAquesta «nova manera de fer i de treballar» passa també per posar més l'accent a l'atenció als estudiants. El futur candidat els defineix com «la raó de ser» de la Universitat de Girona. Aquesta voluntat es tradueix, segons Joaquim Salvi, en el fet que «quan els estudiants reivindiquen que no poden combinar l'aprenentatge amb la participació en òrgans de mesures vol dir que ho hem de fer possible». En un dels darrers claustres, els representants del Consell d'Estudiants lamentaven els problemes que tenien per tal de trobar-se i participar.\nAvui divendres serà el moment de fer el relleu a l'Escola Politècnica Superior. «Aquí pràcticament tenim atur zero», celebra. Salvi s'acomiada a la meitat del seu segon mandat havent engegat «més de trenta» de les 43 accions que tenien previstes en el programa electoral. Una de les que ha quedat pendent és el desplegament dels estudis semipresencials que està encallada, precisament, al rectorat. Salvi fa un balanç en quatre grans eixos: la qualitat, la promoció, la innovació docent i l'impuls al Patronat.\nPel que fa a la qualitat, destaca l'aposta per nous cicles com el de videojocs o la seguretat alimentària. En promoció, la principal fita ha estat frenar la baixada d'estudiants. Tot i tenir poc atur i bons sous en la vida professional, el nombre de matrícules havia anat baixant fins l'any passat, quan es va aconseguir revertir la tendència.\nEntre les mesures que s'ha impulsat de l'Escola Politècnica hi ha l'aposta per les beques i una millor relació amb els instituts amb propostes com els «reptes tecnològics».


La comunitat educativa de l’Eixample mostra el seu rebuig als pressupostos de la Generalitat | La Intervia\nLa comunitat educativa de l’Eixample mostra el seu rebuig als pressupostos de la Generalitat\nLa plataforma AMPA Eixample es Mou va sortir al carrer per defensar l’educació pública el diumenge 24 de novembre.\nEl bloc AMPA Eixample es mou camí de la manifestació / MIQUEL GENÉ\nAlumnes, mares i pares de l’Eixample van tornar a manifestar-se, en aquest cas, per dir “no” als pressupostos de la Generalitat per al 2014. Les AMPA de l’Eixample qualifiquen la nova proposta pressupostària de “nova retallada als serveis públics i a les polítiques socials més bàsiques”.\nEl pressupost del Departament d’Ensenyament porta dos anys en decreixement. El 2014 la comunitat educativa rebrà vora 450 milions d’euros menys d’inversió. L’actual cop de tisora al ja minvat pressupost educatiu -que no arriba al 15% dins dels pressupostos generals- es traduirà en retallades en beques escolars, manca de substitucions de mestres quan estan malalts i augment de les ràtios d’alumnes per classe, tal i com afirma al seu bloc l’AMPA de l’escola Diputació.\nLa plataforma en defensa de l’educació pública de l’Eixample va participar en un acte al solar de Les Germanetes a dos quarts d’onze del matí de diumenge. Aquest espai, a l’Esquerra de l’Eixample, va ser seu de diverses activitats que van aplegar alumnes, mares i pares amb professionals de l’educació, com ara una xocolatada, un taller de pancartes i una xerrada.\nAl migdia, l’AMPA Eixample es Mou es va unir al bloc educatiu de la manifestació “Aturem els pressupostos antisocials” al Passeig de Gràcia de Barcelona. Aquesta mobilització, la darrera d’un cicle de manifestacions a tot el Principat entre els dies 21 i 24 de novembre, va aplegar entre 9.000 i 11.500 persones, segons La Directa. Segons la plataforma eixamplina, la intenció és aturar uns pressupostos que només provocaran “un augment de la segregació escolar i de la pressió econòmica que han de suportar les famílies”.\nAMPAAMPA Eixample en Moviment


PP: "La Generalitat deu ja més de 25 milions als ajuntaments de Castelló"\nAguilella: “L'asfíxia als ajuntaments està generant greus problemes, sobretot en municipis petits”\nEl Partit Popular de Castelló ha fet avui pública el deute que la Generalitat Valenciana està generant als ajuntaments de Castelló i que ascendeix ja a més de 25 milions d'euros. A aquesta xifra calia sumar-li les dades que alguns alcaldes del PSOE estan ocultant al PP malgrat les seves peticions.\nUn deute que està generant, tal com ha explicat el secretari de Política Local, Salvador Aguilella, “greus tensions en les tresoreries dels ajuntaments” ja que “al final s'ha de fer front a pagament per part dels Ajuntaments mentre la Generalitat no compleix”.\nEl responsable del PP ha recordat casos flagrants com per exemple el publicitat Fons de Cooperació als Ajuntaments. Un anunci de Puig que suposaven 4.672.000 euros per als ajuntaments “i que, a més, en la seva pròpia resolució asseguraven que s'anaven a pagar en el primer semestre de l'any i que no han pagat ni un euro”.\nEl mateix amb el Pla contra la Despoblació que implicaven 1.386.926 euros per part de la Generalitat “i que no han pagat ni un euro”. Una asfíxia que se suma a projectes com el Pla Edificant, que no l'estan pagant, així com qüestions bàsiques com la dependència o plans de Benestar Social. Aguilella ha recordat que “hi ha qüestions molt greus, com els fons europeus destinats a l'ocupació i que tampoc estan pagant quan la Generalitat és un mer distribuïdor”.\nLa xifra de més de 25 milions d'euros, mancant conèixer dades d'ajuntaments que no volen facilitar la informació (en contra de la Llei de Transparència), afecta, sobretot, “a ajuntaments petits ja que el deute de la Generalitat suposa a vegades fins al 20% del pressupost municipal, asfixiant als alcaldes”.\nLa secretària general del PPCS, Elena Vicente-Ruiz, ha lamentat que “en el cas de la província el PP és el partit que més alcaldies tens, amb un total de 65” pel que “convidem als alcaldes del PSOE a fer un pas al capdavant i reclamar el que és dels veïns”.\nVicente-Ruiz ha assegurat que “mentre disparen el nombre d'assessors i paguen ja més de 20 milions d'euros a les empreses de la família de Ximo Puig en subvencions públiques, cada vegada són més els problemes que hi ha per a pagar el que deuen”.\nLa secretària general del PPCS considera que “l'esquerra està fent el que sap fer: balafiar els diners públics amb colocódromos i endollant a gent” mentre la província perd oportunitats.


Redistribuir el pati per resignificar les relacions de gènere - directa.cat\nEls patis coeducatius són projectes que tenen per objectiu transformar els rols i les relacions de desigualtat entre nens i nenes, per mitjà de la diversificació de les activitats, l’aposta per una infraestructura més verda i l’aprenentatge comunitari\nEl pati de l’escola de Drassanes, on algunes nenes juguen a escalar / Júlia Molins\nEl pati de l’escola és un dels espais on els nens i nenes passen més hores al llarg de la infantesa. Segons l’informe “Els patis de les escoles: espais d’oportunitats educatives”, de la fundació Jaume Bofill, hi dediquen gairebé les mateixes hores que a l’estudi de llengües. És el moment on interaccionen d’una manera més lliure i espontània, a més distància del professorat, i això suposa aprendre a conviure en un espai comú amb gent diversa, a compartir, a relacionar-se i a resoldre conflictes sense la tutela directa de persones adultes. Per això, té un paper cabdal en el seu desenvolupament social i emocional i en la construcció de les seves identitats. L’estona d’esbarjo, el descans entre classes, el moment de jugar amb els amics i les amigues, els deixa records i aprenentatges que els acompanyen per tota la vida. Però, a diferència de l’aula, l’espai de lleure no forma part del currículum, i no acostuma a ser programat ni avaluat com la resta d’espais educatius.\nL’escola mixta és una realitat quasi absoluta als Països Catalans, però ni els recursos ni l’espai al pati es distribueixen equitativament entre nens i nenes. A finals dels anys noranta, la gran majoria dels jardins escolars havien desaparegut i s’havien substituït per patis de ciment i amb la pista de futbol enmig. Aquest fet genera que els nens (o aquells que s’ajusten a la norma de gènere i de més edat) ocupin tot l’espai i aprenguin a disposar-ne, mentre que les nenes el cedeixen, es queden arraconades als marges i inhibeixen el moviment del seu propi cos. Les cooperatives Coeducació, d’educació amb perspectiva de gènere, i Col·lectiu Punt 6, d’arquitectura i urbanisme feminista, han editat conjuntament el dossier “Patis coeducatius. Guia per a la transformació feminista dels espais escolars” i han engegat un projecte que ja ha ajudat a transformar els patis de deu centres de primària.\nApartar el futbol del centre\nLa pilota sovint és l’únic material a disposició de l’alumnat. Des de Col·lectiu Punt 6 i Coeducació també han observat que altres espais, més enllà de la pista, en el cas que no tinguin un ús determinat, s’acaben convertint en petites pistes de futbol paral·leles. Això fa que a alguns patis només hi hagi espai per jugar a futbol i es limiti la diversitat de joc i d’identitats, i reforci la dominància de la masculinitat. Segons les possibilitats de cada centre, s’han de realitzar transformacions que estimulin activitats alternatives i diversitat de moviments (equilibris, grimpar, saltar, gronxar-se, etc.), per permetre que es doni valor per igual a totes les inquietuds i identitats dels infants.\nÉs possible introduir la natura amb mobiliari reutilitzat i de bioconstrucció, troncs, sorrals o muntanyetes de terra per on pujar\nPer fomentar el desenvolupament d’activitats relacionades amb l’esfera reproductiva i les cures, generalment descuidades, cal generar noves àrees d’intimitat lliures d’interferències. Introduir elements naturals permet compartir la cura amb plantes, insectes, ocells, i també contribueix al confort ambiental, ja que genera espais d’ombra, absorbeix el so i fa que l’espai sigui més agradable. Els espais per estar entre plantes o amb troncs, veure créixer hortalisses i jugar amb la sorra i l’aigua permeten sentir els cicles de la vida (néixer i morir, etc.) i gaudir de noves perspectives de joc i d’observació de la natura. Generar racons íntims que permetin amagar-se també facilita el joc simbòlic. És possible introduir la natura amb mobiliari reutilitzat i de bioconstrucció, troncs, sorrals o muntanyetes de terra per on pujar.\nA part dels canvis físics que es puguin fer al pati, el projecte destaca la importància de canviar la mirada sobre l’estona de lleure, tant de grans com de petites. Proposen un apropament a partir de la investigació i l’acció participativa que involucri tota la comunitat educativa. Es reparteixen eines al professorat i monitores per a una observació sistemàtica de les relacions, la freqüència i el tipus d’ús dels espais del pati des de la perspectiva de gènere interseccional, i, per mitjà de qüestionaris i de mapatge, s’extreu la veu i la reflexió dels infants, per després fomentar el debat a l’aula i al claustre.\nEl pati de Baró de Viver on una cabanya i un viver estan al centre |Júlia Molins\nMontse Coma, directora de l’escola Baró de Viver, del districte de Sant Andreu de Barcelona, partícip del projecte de transformació del pati, ens explica com va ser rebuda la proposta entre l’equip docent. “Hi va haver de tot. Persones reticents a marcar els nens també durant l’hora del pati, però, després del procés d’observació i debat, quasi no va quedar cap dubte que calien actuacions”. Una organització per assemblees, que inclou totes les classes i cursos, mestres i facilitadores, permet el debat i la presa de decisions sobre les actuacions.\nLes restriccions per la COVID-19, amb les classes bombolla i la divisió del pati per àrees, han aturat alguns processos de canvi en el joc\n“Ha estat un procés de dos anys que, més enllà dels canvis físics en si, ha portat aprenentatges a tota la comunitat,” detalla Montse Julià, cap d’estudis de l’Escola Drassanes, del barri Gòtic de Barcelona, que també participa en el projecte. “Primer, la diagnosi i els debats; després, el procés democràtic de com canviar el pati, i finalment, l’execució, on es van implicar les famílies i es van treballar els rols de gènere”. Denuncia un únic flac: “El pressupost del projecte que atorga l’Ajuntament és limitat, i no ho hem pogut aplicar tot, perquè les nostres famílies no poden assumir el sobrecost, com podria passar en un centre d’una altra zona”. Les restriccions escolars per la COVID-19, amb les classes com a grups bombolla sense contacte amb la resta de l’alumnat i amb la divisió del pati per àrees i torns, han aturat aquest procés.\nLa mirada en l’acompanyament\nLa Pinya és un projecte educatiu autogestionat. A la masia on duen a terme la seva activitat, disposen de quasi una hectàrea de bosc a l’aire lliure, amb arbres, una zona plana i zones amb pendent. Hi ha un sorral, pales i cubells, una construcció de fusta en forma de vaixell pirata, diverses cabanes, gronxadors, una tirolina, un slackline, i disposen de bicicletes, patinets i motos de plàstic sense pedals. L’ús del pati entra dins de l’activitat diària, com una aula més. Sempre que puguin anar acompanyades (i que, per tant, requereixin el consens del grup), poden fer-lo servir. Es dedica al joc lliure, però acompanyat per l’educadora. “Si veiem un gran interès, proposem estructurar-ho en forma de projecte i els hi facilitem materials perquè ho puguin dur a terme,” explica l’Anna Garcia, educadora del projecte.\nLa Pinya és un projecte educatiu que compta amb una hectàrea de bosc |Júlia Molins\nEls nens de més edat de La Pinya van dedicar quasi un mes a construir un circuit per poder fer carreres de bicicletes; van tenir en compte tots els paràmetres organitzatius i de treball manual que suposava. “La baixada més espectacular passava just entremig dels gronxadors, i això va provocar que les nenes i els nens més petits s’hi apartessin”, continua l’educadora. Després de facilitar un procés de resolució de conflictes, els nens van acabar decidint prescindir d’aquella baixada i excavar més sots per saltar en una altra banda del pati. “També vam veure que hi havia nenes interessades en el circuit, però els feia respecte la dimensió dels salts”, explica. “Vam proposar una construcció conjunta d’un espai segur, tant pel que fa a la infraestructura, amb opció a fer sots menys complicats, com emocionalment i vam consensuar que no hi hagués tanta competitivitat ni presses per intentar-ho” afegeix, “i les nenes hi van acabar participant”.\nSet passos per construir un pati coeducatiu\n1. Pacificar la pista esportiva: instal·lar-hi bancs o vegetació al voltant, propiciar-hi altres tipus d’ús, pintar jocs a terra o organitzar esports alternatius i dies sense pilota, i desjerarquitzar-la per mitjà de la implementació de torns per classes o cursos i amb la intervenció proactiva de l’adult.\n2. Generar nous entorns íntims protegits per mitjà de la instal·lació d’elements separadors: jardineres, mobiliari, una caseta o una tenda. Permetre l’ús d’espais interiors com el gimnàs, el menjador o la sala d’experiments.\n3. Instal·lar hamaques entre arbres, una tarima, bancs i taules, per poder relaxar-se, esmorzar assegudes, llegir o dibuixar i jugar a jocs de taula. Sortir al pati a fer classe fa possible reentendre el pati com un espai educatiu més.\n4. Fer els espais més reconfortants i interactius: incloure-hi elements de decoració, com murals amb missatges coeducatius fets pels infants; disposar de material, com un carretó amb llibres. Instal·lar un rocòdrom horitzontal en un mur que no tingui cap ús permetrà la pràctica d’una motricitat alternativa.\n5. Disposar de mobiliari que permeti el joc simbòlic: cabanes, taules d’experimentació, un sorral, baguls o caixes amb materials diversos. Anar-lo canviant d’acord amb l’ús equitatiu que se’n faci. Organitzar un sistema perquè l’alumnat s’involucri en la seva cura i gestió.\n6. Fer més gran l’hort i integrar-lo a l’ús del pati. Instal·lar arbres, bancs de fusta, roques i troncs on seure, fer equilibris o escalar, cúpules o túnels fets de canya o vímet, etc. Generar espais d’ombra, d’intimitat, de trobada, de contacte i experimentació amb la natura i de mobilitat motriu no expansiva.\n7. Tractar amb una actitud proactiva els conflictes, per mitjà de la interseccionalitat; promoure la cooperació, l’ajuda mútua, les cures i la corresponsabilitat, i estimular jocs alternatius que impliquin una participació mixta.\neducació esbarjo escoles patis relacions de gènere\n« Els detalls també agredeixen\nI la culpa no era meva, ni d’on estava, ni de com em vestia »


València va atendre a 180 víctimes de prostitució i tracta en 2017\nCáritas constata en un informe que la realitat del fenomen "no ha millorat" en els últims anys.\nUn pla conjunt de l'Ajuntament i altres entitats impulsa 1.300 intervencions amb dones en el carrer.\nEl programa ha fomentat 25 insercions en el mercat laboral de dones explotades sexualment.\nValència va atendre a 180 víctimes de prostitució i tracta en 2017 ARCHIVO\n"Constatem que la realitat de la prostitució i la tracta no ha millorat en els últims anys". Aquest és el diagnòstic que fa Cáritas sobre el fenomen de l'explotació sexual de dones en els carrers de València. L'entitat assistencial realitza un programa d'intervenció anomenat Jere-Jere finançat per l'Ajuntament de València, el Ministeri de Sanitat, Serveis Socials i Igualtat i la pròpia entitat a través de fons propis per a atendre de forma integral i oferir alternatives d'inserció i de dignificació de les seues vides.\nDesprés de 15 anys en vigor, l'entitat ha detectat un augment de les dones espanyoles que entren en el món de la prostitució "per a traure avant a les seues famílies", si bé el perfil majoritari és el d'immigrants, procedents en la seua major part de l'Àfrica subsahariana, i en menor mesura d'Europa de l'Est.\nLa violència de gènere és el germen d'un fenomen social que, en el cas d'aquestes dones, es converteix en "màxima expressió de la desigualtat", explica. Segons figura en la memòria justificativa del programa lliurada al Consistori, el projecte va permetre atendre el passat any 2017 a unes 180 dones, amb una vintena de contactes cada nit en els carrers de València.\nLes necessitats cobertes per les més de 1.300 atencions tenen a veure tant amb l'àmbit de la salut com amb la tramitació de permisos de residència, formació, habitatge i altres aspectes com l'educació dels seus fills.\nEn el cas de les dones nigerianes, que suposen el 80% de les quals es troben els tècnics de l'organització en els carrers, existeix a més un alt grau d'analfabetisme fins i tot en el seu idioma matern, "la qual cosa retarda encara més la seua incorporació a processos d'aprenentatge d'habilitats socials bàsiques i, posteriorment, de formació prelaboral", segons s'arreplega en el document.\nEs tracta, expliquen, d'un treball "lent i molt individualitzat" i d'un procés "molt a llarg termini" que requereix un equip de recursos humans estable i especialitzat.\nUn dels aspectes més positius és la consecució d'insercions laborals, que en el programa de 2017 van ascendir a 25 casos (21 d'ells amb contractes entre tres i sis mesos i altres quatre amb insercions en l'empresa Cáritas-Koopera).\nLa metodologia es basa en eixides al carrer per a aproximar-se a les dones que estan en situació de prostitució o que són víctimes de tracta. Una vegada establit el contacte, s'estableix una relació amb elles per a conèixer les seues necessitats i possibilitats, així com la seua disposició al canvi a través de processos de motivació i de foment de la seua progressiva autonomia i capacitat de presa de decisions.\nDesprés, es desenvolupen itineraris d'acompanyament i d'acostament als recursos socials (sanitaris, jurídics, educatius, laborals, d'habitatge...). Finalment, s'entra en una fase de consolidació i fiançament dels canvis amb l'objectiu d'incorporar-se a una nova manera de vida i trencar amb el cercle d'explotació sexual o prostitució.\nLa regidora d'Igualtat i Polítiques Inclusives, Isabel Lozano, destaca "l'atenció integral i, sobretot, molt individualitzada" que el programa presta "a cadascuna de les dones que es troben en situació de prostitució o que són víctimes de tracta per a l'explotació sexual en la ciutat".\nLozano posa èmfasi en "els quatre casos de dones que han sigut rescatades de la seua situació de víctimes de tracta, i han eixit d'aquesta xarxa, d'aquesta màfia que vulnera absolutament el dret de les dones". La regidora destaca el nou protocol d'intervenció , ja que, explica, "a les administracions els costa molt poder arribar a contactar" amb aquestes dones "perquè pateixen una situació d'exclusió".\nL'Ajuntament de València va impulsar en 2016 la Coordinadora per a la inclusió de persones en situació de prostitució i tracta. D'aquest organisme, integrat per entitats socials, ha sorgit un nou protocol d'intervenció per a les víctimes d'explotació sexual en la ciutat.\nLa finalitat d'aquest instrument és millorar la intervenció que realitzen les diferents entitats participants en la detecció, identificació, derivació, assistència i protecció de les víctimes d'explotació sexual en la ciutat, i posa especial atenció en les dones i xiquetes.


Passejant pel poble de Linyola\nLinyola es troba situada damunt un turonet d’uns 248 metres d’altitud i és a partir d’aquí com s’organitza l’estructura del nucli. Aquest turó era una lloc estratègic des d’on es dominava tota la Plana d’Urgell, des de Lleida fins més enllà de Tàrrega i des del Montsec i Serra d’Almenara fins a la Serra de Prades. Linyola és un poble de tipus castral, és a dir, que tota l’estructura urbana del poble està formada al voltant d’un castell.\nPossiblement batejada així pels romans en referència als conreus de lli de l’època, va agafar un veritable relleu a finals del segle IX, quan es va convertir en la capital de la comarca anomenada Mascançà.\nEl paisatge agrícola va experimentar un canvi radical quan a mitjans del segle XIX es va construir el canal d’Urgell –un conjunt de canals i séquies- i es va passar dels conreus de secà –blat, oliveres, ametllers...- als conreus de regadiu. Avui s’hi produeix principalment blat de moro, alfals, ceba, blat i ordi, a més d’algunes plantacions de fruiters.\nAl llarg dels segles el poble va tenir diverses etapes de creixement intramurs fins que, a finals del segle XIX, es va desbordar i expandir fora de les muralles.\nAixí doncs, es pot considerar que Linyola es divideix en dues parts fonamentals: el nucli antic o medieval i l’eixample.\nPels carrers del nucli històric de Linyola podem descobrir diversos emplaçaments i elements patrimonials datats en l’època medieval.\nTenim un primer nucli urbà que ocupava la zona més alta del poble que anomenem el Castell, l’actual carrer Castell. Un turó que ja hauria estat fortificada pels ilergetes (s. III aC) i posteriorment pels romans i àrabs que convertiren a Linyola en el centre del Mascançà (s. X-XI). El nucli urbà començà a desenvolupar-se a la part més alta de l’actual poble, un turó, on hi hauria una petita església, una torre o un punt de defensa i unes muralles; a més de les cases del poble i un cementiri dins de les muralles.\nCap als segles XII i XIII el poble es va ampliar per primera vegada. Així passem del nucli inicial a una segona terrassa fluvial, situada just sota aquest turó. Aquesta primera ampliació va portar a construir una muralla nova amb tres portals i diverses places, aquesta ampliació va durar fins al segle XIX quan el poble ja tenia ravals fora muralles.\nEn els seus orígens l’actual ajuntament era un gran casal renaixentista habitat per famílies riques (s. XVI-XVIII). Aquesta casa és una de les millors edificacions civils del Renaixement que es poden trobar a les comarques de Lleida. La seva construcció, ideada pel linyolenc Joan Fornés, es va iniciar el 1556 i es va finalitzar tan sols un any després.\nEs tracta d’una antiga casa senyorial distribuïda en tres plantes: baixos, pis i golfes. En els baixos trobem un porxo de triple arcada, que dóna pas a la porta d’entrada, una obertura en arc de mig punt i amb enormes dovelles.\nEn el pis central hi ha quatre finestres emmarcades per pilastres, sobre de les quals es desenvolupa un entaulament de tipus clàssic. Es tracta de vuit capitells d’ordre compost, amb les volutes jòniques i els acants corintis, d’on sorgeixen cares o màscares que s’ubiquen sobre un fons semicircular. Quatre de les cares semblen retrats i formen parelles: un home amb barba i una dona, un home amb gorra i una dona. Les altres dues son màscares on ja s’ha completat la transformació, típic motiu dels grotescos, els caps deixen de ser humans per convertir-se en monstres vegetals.\nA les golfes trobem una galeria amb finestres d’arquets rebaixats.\nDeclarat Be Cultural d’Interès Nacional (BCIN)\nSituació: carrer Major, 7\nA tocar de la Casa de la Vila trobem una edificació de caràcter senyorial, la qual manté una organització similar a la que ofereix l'Ajuntament. De tal manera que es conforma unitàriament el conjunt de baixos d'aquests edificis coordinats gràcies a una galeria porticada amb arcades de mig punt sobre pilastres, que condueix fins a arribar a la plaça de l'església.\nEn l’antiguitat aquest edifici era un casal senyorial i, tot i que no es coneix amb precisió la datació de l’obra, té algunes correspondències amb la casa de la Vila, corresponents als segles XVI-XVIII. Així i tot, aquesta obra arquitectònica presenta diverses intervencions i remodelacions posteriors.\nEl vell casalot, del segle XVI, que fou cal Formiguera fou donat pels seus propietaris al poble i es va enderrocar a la segona meitat dels anys 80’s del segle XX, perdent-se les seves pedres, i juntament amb un terreny expropiat es tornà a construir i es posà en funcionament l’any 2011.\nActualment és un edifici municipal polifuncional, on hi té la seva seu l’Escola de Música Municipal i altres entitats del poble. En el local s’hi fan exposicions, xerrades, conferències i tot tipus d’activitats principalment culturals.\nMonument inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nSituació: carrer Major, 3\nDarrere l’església de Santa Maria i propera a l’Ajuntament s’emplaça aquesta petita plaça on es troba el monument al Sagrat Cor datat de l’any 1949 i que, originalment, es trobava a la plaça de l’Església.\nZona abans coneguda com “els patis”, és un jardinet ple de rosers i un indret tranquil i agradable.\nMonument memorial en record als morts de la Guerra Civil\nEl 27 de març de 2011 s’inaugurà a Linyola aquest conjunt artístic. La instal·lació consta d’una escultura commemorativa, obra de l’artista Catherine Huaman. També s’ha instal·lat una cartellera informativa on es contextualitza el període històric de la guerra civil i un mural on hi consten gravats sobre ferro els noms dels setanta linyolencs morts durant la seva estada al front de guerra, a conseqüència dels bombardejos sobre la població civil o en camps de concentració i d’extermini durant la segona guerra mundial.\nEstà ubicat a les parets de pedra de la Font que hi ha davant dels edificis de l’ajuntament i Cal Formiguera. I va ser portat a terme per l’Ajuntament de Linyola amb el suport del Memorial Democràtic.\nL’artista Catherine Huaman va ser l’encarregada d’idear aquest monument que posa nom a les víctimes de la Guerra Civil Espanyola (1936-1939). Es tracta d’una obra molt nova que té per objectiu no oblidar els fets que van tenir lloc en aquest període nefast i que la posterior dictadura tampoc caigui en l’oblit.\nAquesta és una de les places més representatives del poble. Situada davant de l’església, és una plaça per cabussar-se en la història, per recordar-la tal com era, amb cases tan significatives com cal Verdurenc, cal Morrut, cal Formiguera...\nLa història de Linyola s’ha escrit en aquesta plaça. Era ja, des del segle XVI, un lloc de trobada dels linyolencs i linyolenques. Cada comte d’Urgell i els representants dels barons de Linyola prenien possessió de la vila en aquesta plaça. També ha estat escenari de mercats, representacions teatrals, mítings, festes de la vellesa i com no de bodes, batejos, balls...\nCal destacar, també, els emblemàtics porxos que l’acompanyen i la fan una plaça única a la vila.\nL’actual església de Linyola de nova planta es va fer realitat, quan el poble va considerar que la vella església era petita i estava en ruïnes pel que decidiren construir una nova església, pagant-la ells. L’encàrrec es va fer l’any 1586 i l’obra va finalitzar el 1600.\nÉs un representant de qualitat ben notable del gòtic terminal del segle XVI, tant per la proporció i execució interna com per l’habitual combinació amb una portada de gust renaixentista, més l’adició d’un campanar, que n’acabarà essent una de les parts més singulars.\nL’interior és una sola nau molt àmplia amb capelles laterals entre contraforts massissos que sustenten l’arc de mig punt dels laterals i els arcs gòtics de la volta.\nA la façana, capçada amb una senzilla cornisa, hi destaca la portalada renaixentista i la rosassa, voltada d'un fris dentat. El portal és obra de l'italià Andrea Fortunato de Peregrinis, d'entre 1601 i 1603. Està emmarcat per dues columnes compostes que sostenen un entaulament amb volutes,damunt les quals hi ha tres imatges molt malmeses -una anunciació: l'arcàngel Gabriel, la Verge i Déu Pare més amunt.\nEn un extrem de la façana s’aixeca el campanar. Aquest es caracteritza per mantenir un perfil poligonal d’acord amb l’estil del gòtic terminal, però hi ha un element que el diferencia: la presència de quatre torretes a mitja alçada, una mena de “garites” que li donen un caire fins i tot militar. Són quatre comunidors, des d’on el sacerdot podia beneir el terme als quatre vents per tal d’allunyar les malvestats, sobretot meteorològiques.\nEn la portada s’erigeix orgullós l’escut de la vila de Linyola, qui fou la que va pagar l’església.\nAl llarg dels anys ha passat per diferents reparacions, sobretot arreglar la teulada durant els segles XIX i XX. Durant la guerra civil es cremaren els seus retaules.\nEstà catalogada com un Bé Cultural d’Interès Local (BCIL)\nEn aquest enllaç pots fer una visita virtual 3D z l'Esglèsia (Gentilesa de Construccions i Promocions Roc-Oliva)\nAl final del segle XVI l’arquitecte Bartomeu Roig va ser contractat per construir el campanar de l’església.\nFa 28 metres d’alçada, és vuitavat i compta amb quatre torres de vigilància. És, per les seves característiques, únic a tot Catalunya. Avui, també és un fantàstic mirador a 360 graus.\nVa ser restaurat l’any 1898 i al 1995 es van fer millores, sobretot de tipus estètic.\nCaracterística de la Plaça de l’Església i d’un parell de trams del carrer Major.\nEls edificis que s’hi construïren durant els segles XVI, XVII i XVIII es construïren sobre porxos. Amb el pas dels anys els porxos han anat canviant, exceptuant la part esquerra de la plaça de l’església, l’edifici de l’ajuntament i els porxos dels edificis situats també al carrer major, que són els originals i han tingut continuïtat des de la seva construcció.\nSota aquests porxos fins a mitjans segle XX, s’hi feien els mercats setmanals.\nQuan el poble s’arraulia entre les seves muralles protectores, només algunes portes permetien l’intercanvi amb l’exterior. Se sap que a Linyola hi havia tres portals, els quals marquen el perímetre del poble medieval i, també, els camins que portaven a les principals ciutats de l’entorn: Lleida, Bellpuig i Agramunt.\nCap als segles XII i XIII el poble es va ampliar per primera vegada. Així passem del nucli inicial a una segona terrassa fluvial, situada just sota aquest turó. Aquesta primera ampliació va portar a construir una muralla nova amb tres portals i diverses places, aquesta ampliació va durar fins al segle XIX quan el poble ja tenia ravals fora muralles. És en els segles XIV-XVI quan el poble creix i s’assenta entre les seves muralles.\nLa muralla externa que baixant del Castell passaria per l’actual carrer Roger de Llúria, seguiria al llarg de tot l’estret carrer de Colom i per la plaça Àngel Guimerà / Pi i Margall, pel darrera de l’església, arribaria fins al Castell. La segona muralla interna envoltaria el Castell, que l’any 1413 no es rendiria fins a la caiguda de Balaguer i el Comtat d’Urgell. El Castell desapareixeria durant la guerra civil catalana (1462-1472) Entre la Muralla externa i la interna, els actuals carrers Major, a la fi del qual hi havia el Portal de Lleida. Dr. Robert, Jaume I, Cervantes, Ramon i Cajal, a la fi del qual hi havia el Portal de Bellpuig. Isabel II, Església i plaça de l’església, on hi havia el Portal d’Agramunt i darrera l’església la plaça Guimerà. Aquests carrers formen el casc antic de Linyola.\nAquesta doble muralla encara existiria durant la Primera Guerra Carlista (1833- 1840). El 1881 l’ajuntament decideix enderrocar les muralles i els tres portals. L’any 1883 es subhasten les pedres del portal.\nLa podem trobar a una banda de l’església entre els porxos i l’espai que fou el col·legi de monges. Un petit espai situat al darrera de l’església, un escenari del Pessebre Vivent i que té un gran encant natural.\nEspai Les Monges - Espai Pessebre Vivent\nÉs un solar situat entre la capçalera de l’església de Santa Maria i el carrer Pi i Margall. En els inicis l’esplanada fou ocupada per un casalot que venia de mitjans del segle XVI, en un moment que a Linyola es construïa l’església o l’actual ajuntament. Segurament al terreny hi hagi diferents sitges.\nUna propietària de la casa en va fer donació al Bisbat d’Urgell per a que si fes un col·legi religiós. Durant una part del segle XX –entre 1923 i 1968- hi hagué el col·legi/convent de les monges de la Sagrada Família.\nA finals del segle XX l’edifici fou enderrocat i l’esplanada fou coneguda popularment com el Pati de les Monges. En aquest espai s’hi representa anualment el Pessebre Vivent que es visitat i admirat per milers de persones.\nL’any 2015 es va trobar una sitja que al ser excavada va donar llum a objectes que formaren part d’una vaixella del segle XVI. Degut a la troballa d’aquestes restes arqueològiques, està pendent de publicació un treball de l’arqueòleg Andreu Moya.\nSituació: plaça Àngel Guimerà. Darrera de l’ església de Linyola.\nPer tal d’oxigenar el casc antic de Linyola, del corral-jardí dels Formiguera, es va crear la plaça Maria Mercè Marçal, on anualment s’hi celebren actes culturals. Presideix la plaça una escultura de Catherine Huaman.\nSituació: Carrer Isabel II\nEdifici del segle XVIII. Jaume Rotés, als anys trenta del s. XX, el definia com un “gran casalot amb els balcons i els llindars de pedra”. La casa tenia cup i sitja.\nDesprés d’uns decennis en que no hi va viure ningú, la casa fou restaurada amb materials originals. Entre altres reformes, als banys les piles de marbre tenen més de 200 anys d'antiguitat i al terra les rajoles afegides són del segle XVIII. Les rajoles que decoren les habitacions també són del s. XVIII.\nEs conserven les parets de pedra. L’ antiga bodega té el sostre d’arc. Gran part dels mobles són els originals de la casa. S’obrí al públic com hotel, l’any 2008.\nSituació: carrer Isabel II, 19\nEls Galceran eren una família de prestigi de la població. Els seus membres participaren diversos anys en el govern de la vila com a batlles i regidors (des de l'any 1699 fins el s. XIX) i també sacerdots. Probablement la casa sigui de finals del segle XVII i al llarg dels segles XVIII i XIX s’hi feren modificacions.\nÉs un casal de considerables dimensions que es compon de planta baixa, pis, golfes i d'un pati. Allò que més cal destacar és l'àmplia galeria porxada a l'alçada de la planta noble que té vistes sobre el pati. La galeria, coberta amb teules com la resta de la casa, s'obre al pati per quatre arcades semicirculars recolzades damunt pilastres tot motllurat dins un estil força clàssic. En l'enllaç de les dues arcades centrals hi ha la data 1802 en xifres romanes (segurament es refereix al moment constructiu de la galeria).\nA nivell de planta baixa aquesta galeria reposa damunt dues grans arcades tapiades (una arcada per cada dos arcs de la galeria superior).\nL'altre element interessant és la llinda de pedra de la porta d'entrada al pati pel c/ Colom. Duu la inscripció "MAGI GALCERAN 1781".\nSituació: carrer Ramon y Cajal cantonada carrer Colom.\nCap a la fi del segle XVIII i durant el segle XIX, la població creix i ho comença a fer fora muralles.\nA partir de 1881 l’Ajuntament de Linyola va decidir eixamplar la vila. Es van enderrocar les muralles i els portals, i el poble es va expandir cap als ravals fins a formar una unitat.\nPassejant per la zona més nova del terme hi podem descobrir diversos elements arquitectònics i d’interès.\nL’estiu de l’any 1983 es va inaugurar oficialment el monument de l’11 de setembre, que simbolitza la resistència que va presentar el poble català davant les tropes de Felip V al 1714. Consta de dos grans blocs de pedra i una figura humana que damunt del bloc més petit sembla aguantar el pes del més gran.\nAquesta plaça es consolida com l’emplaçament on es duu a terme l’ofrena floral en la Diada Nacional de Catalunya, un dia tan assenyalat per a tots els catalans i catalanes.\nCompta també amb un parc infantil que posa títol al nom informal de la plaça conegut per tots els linyolencs: La Barqueta.\nDurant l’edat mitjana, el poble de Linyola va construir una ermita en honor de Santa Quitèria, a qui va declarar patrona de la vila per haver-la protegit del temible mal de la ràbia. L’any 1882 es va enderrocar perquè estava en estat ruïnós i ocupava el lloc per on havia de passar la carretera Linyola-Mollerussa. Les seves pedres es van vendre.\nL’any 1894 l’ajuntament va aprovar construir en aquest espai les Escoles Nacionals, que van ser inaugurades oficialment el 1904. L’any 1911 es situà la bàscula municipal al costat de les escoles, on hi va estar fins el 1986.\nAmb els anys les escoles es van quedar petites i es va fer un nou edifici en el lloc on estan emplaçades actualment.\nL’edifici de les escoles velles va ser enderrocat el 1984 i al seu lloc s’hi va fer la plaça Pau casals i es va construir l’edifici sociocultural. Van ser inaugurats per la festa major de maig l’any 1987. Aquesta plaça ret homenatge al geni català del violoncel, Pau Casals.\nActualment aquest edifici alberga la Llar de Jubilats Santa Quitèria, la biblioteca municipal i la Sala 1 d’Octubre, lloc multi-funcions on s’hi fan tot tipus d’esdeveniments culturals i lúdics.\nEstà previst començar l’ampliació de la biblioteca a finals de 2021.\nL’escorxador és un edifici Modernista que fou planejat per l’enginyer Pedro Vallcorba Sanchez i que es construí entre els anys 1930-31. És d’un estil estructural i decoratiu senzill, racional i pensant sempre en una arquitectura industrial molt estesa a principis del segle XX i en la qual es tenia més en compte l’estalvi que l’estètica. L’edifici te 195 m² i una alçada de 5 m. La resta de solar està disponible per a noves ampliacions.\nEl material essencial per la seva construcció fou el maó. Al voltant de les parets, una sanefa de mosaic romà s’intercalava entre 6 finestres esglaonades i rematades, a la part superior per unes petites arcades d’obra vista, i a la part inferior per uns trencaaigües de ceràmica esmaltada. Les finestres es van projectar per integrar vidres policromats. A la façana principal les finestres i la sanefa tenen el mateix estil, i els pilars que la conformen són d’obra vista, i entre els dos centrals, un portal escalonat i rematat per un arc d’obra vista dóna pas al vestíbul, espai on hi ha els serveis i l’administració.\nA la part superior, els quatre pilars estan units per unes cornises arquejades de pedra artificial, i als laterals trobem dues obertures ovalades i emmarcades amb la mateixa pedra. Damunt del vestíbul, i entre els dos pilars d’obra vista que estan rematats per dos pilanets decoratius i escalonats, trobem la part identitària de l’edifici amb el seu nom i data en castellà Matadero Municipal, año 1929, tot fabricat amb ceràmica negra esmaltada i envoltada d’una motllura de ceràmica cuita. Al capdamunt de tot, un magnífic escut de la vila de Linyola, de pedra artificial, culmina l’obra decorativa de l’escorxador\nEstà considerat un dels elements patrimonials més destacats del poble. En l’actualitat es un espai per fer exposicions itinerants i altres tipus de tallers i activitats.\nSituació: carrer de l’Escorxador, 6\nLa Plaça Planell és la més gran i cèntrica del poble, un punt de trobada de tots els vilatans.\nAntigament era coneguda com l’Arrabal de la Planella. Era una gran bassa d’aigua natural. Se sap que ja en temps dels romans era utilitzada per a posar-hi la planta de lli, el qual havia de romandre submergit dins l’aigua durant un període de 8 a 15 dies.\nTambé va ser utilitzat d’abeurador natural d’animals. La plaça no era planera com el seu nom pugui donar a entendre, sinó que tenia uns desnivells marcats. A final del s. XIX es van començar a vendre els terrenys que l’envoltaven i posteriorment es van construir tot un seguit de cases i coberts part dels quals tenien la façana principal a la futura carretera de Mollerussa. Els corrals d’aquestes cases donaven a la plaça.\nL’any 1930 l’Ajuntament va decidir fer-ne el buidatge de la bassa al·legant motius sanitaris. Es va fer col·locant una gran quantitat de tubs per a facilitar el drenatge de l’aigua. Aquests tubs eren elaborats manualment pels treballadors de l’obra a la mateixa plaça.\nEl 1947 es van plantar els plataners que encara donen ombre a tothom que hi passeja. Es van adquirir a la Casa Canal per 325 pessetes. Durant els anys 1972-73 es va elevar la part central. El maig del 1975 va ser inaugurada la seva renovació total, a part de la pavimentació també es va cuidar l’ornamentació plantant 206 rosers i 25 arbustos i s’hi van instal·lar 28 bancs i 20 fanals elèctrics.\nEntre altres edificis, va albergar la seu del Sindicat Agrícola fundat el 1916, on després s’habilitaria una sala de cinema. La plaça comptava també amb un taller de fusteria; una sala de ball fins al final de la guerra civil, Cal Mingo, on s’oferien actuacions en directe; un taller de carros i també Cal Llaudet, que mitjançant un carro i una mula es dedicava al servei de transport de persones i mercaderies fins a l’estació de tren de Mollerussa.\nActualment l’edifici singular més antic que es conserva és l’Ateneu. Quan es va inaugurar l’any 1932, tenia una sala de ball, amb pista, escenari, llotges, camerinos i diverses dependències. Al costat hi havia el bar, que no ha deixat de funcionar des que va obrir. L’any 2021 l’ajuntament n’ha adquirit la propietat, està previst rehabilitar-lo i crear un espai del que tot el poble pugui tornar a gaudir.\nLa part central de la plaça compta amb dos espais de jocs infantils i en un racó podem trobar el monument Reflexió, obra de l’arquitecte i escultor Josep Bofill, que va ser inaugurat durant la festa major de maig de l’any 1995.\nLa Creueta dels Olivers\nSituada en la bifurcació del camí de Lleida i el camí dels Arcs. Històricament les creus de terme s’acostumaven a ubicar prop de les entrades o portals o a l’inici dels camins per donar la benvinguda o acomiadar els transeünts i els carruatges.\nAquesta emblemàtica creu està documentada des del 1814, encara que la base és anterior a aquesta data. Se sap que abans de la guerra civil el creuer era de ferro, però durant la revolta va ser destruït.\nL’actual creu de pedra i la columna que la suporta van ser instal·lats el 27 d’octubre de l’any 1951 aprofitant la base de la creu anterior. És obra del picapedrer d’Arbeca, resident a Linyola, Francesc Sumalla Monné.\nSegons la tradició, dites i llegendes, es creu que les Sitges, però més concretament el sitjar de Linyola, venen d’època ibèrica... Es probable que el Sitjar de Linyola agafés un gran relleu, en temps dels àrabs, quan Linyola fou un centre administratiu del Mascançà. I que un cop caigut en mans dels Comtes d’Urgell, aquests el continuarien mantenint com un dels seus sitjars més coneguts. Finalment aquella franja de sauló que anava des del Planell fins a la Creueta dels Olivers, passaria a ser be comunal i l’ajuntament permetia la construcció de sitges als seus pagesos. Aquestes sitges, dataven de diferents èpoques i coneixem que a la segona meitat del segle XIX, els pagesos encara en feien.\nL’any 1952 l’ajuntament inicià la destrucció d’aquest sitjar, amb l’ampliació del carreret per on només hi passava un carro a 11 metres d’amplada. Les Sitges s’anaren colgant totes. Cap a la fi dels 90’s del segle XX amb la recuperació dels bens comunals del carrer Lleida es recuperaren, pel record, unes quantes Sitges, símbol del gran sitjar que tingué en el passat, Linyola.\nActualment l’espai recuperat porta per nom Plaça el Sitjar. Aquesta es consolida com un espai verd, amb gran quantitat d’arbres i plantes aromàtiques on anar per fugir d’altres places més transitades. Així mateix, compta amb un parc infantil amb diversos gronxadors pel gaudi dels més petits.\nL’any 1952 l’ajuntament inicià la destrucció d’aquest sitjar, amb l’ampliació del carreret per on només hi passava un carro a 11 metres d’amplada. Les Sitges s’anaren colgant totes. Cap a la fi dels 90’s del segle XX amb la recuperació dels bens comunals del carrer Lleida es recuperaren, pel record, unes quantes Sitges, símbol del gran sitjar que tingué en el passat, Linyola.Actualment l’espai recuperat porta per nom Plaça el Sitjar. Aquesta es consolida com un espai verd, amb gran quantitat d’arbres i plantes aromàtiques on anar per fugir d’altres places més transitades. Així mateix, compta amb un parc infantil amb diversos gronxadors pel gaudi dels més petits.\nL’’any 1996 es localitza l’emplaçament de la Font Vella, que va ser abandonada i tapada l'any 1961, i es comencen els treballs de desenrunament. Es desconeix l’època de la seva construcció, però es creu que fou construïda durant la dominació àrab.\nÉs un dipòsit d'aigua d'uns 6 m de fondària i 9,70 m de radi. En un costat hi ha les escales d'accés distribuïdes en dos trams separats per un replà. Les parets són fetes de maçoneria lligada amb ciment. A la part sud, al capdamunt del mur hi ha l'entrada d'aigua. L'abocador és de pedra calcària ben treballada. L'aigua entra per filtració.\nUna pedra amb la inscripció amb data 1908 fa pensar una possible reforma.. Aquesta font és una obra que destaca dins del conjunt de les existents al pla de Lleida.\nActualment l’espai que l’envolta ha estat recuperat i enjardinat, essent un lloc tranquil per anar a gaudir de la natura.\nSituació: camí de la Font Vella, bifurcació camins de Térmens i Vallfogona de Balaguer.