Travellers Inn Hostel Krakow Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPlac na Groblach 8/1, Krakow Centre, Krakow, Polònia - Veure al mapa\nMés informació sobre Travellers Inn Hostel\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Krakow, no busqui més enllà de Travellers Inn Hostel. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Aquest modern hotel està situat a prop de atraccions populars de la ciutat com ara Museu de la Catedral de Wawel, Archaeological Museum of Krakow, Museu Arxidiocesà.\nTravellers Inn Hostel també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Krakow. L'hotel ofereix magatzem d'equipatge, visites turístiques, servei de bugaderia, lloguer de bicicletes per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Travellers Inn Hostel.


Adéu als titelles gegants de Royal de Luxe | El Culturista\nAdéu als titelles gegants de Royal de Luxe\nEl primer cap de setmana d’octubre del 2018 va tenir lloc un esdeveniment històric. La ciutat anglesa de Liverpool va viure la més que probable última aparició en públic dels titelles gegants de la companyia de teatre de carrer bretona Royal de Luxe.\nDesprés de més de vint anys recorrent mig món (també per casa nostra!), el Gran Gegant, la Petita Geganta, el gos Xolo, l’Àvia Gegant i el Nadó Gegant, entre més personatges, van acomiadar-se davant de milers de persones al port i als carrers de Liverpool en una jornada màgica com totes les que han aconseguit crear aquestes marionetes colossals al llarg de la seva carrera.\nA la web de Liverpool’s Dream, el festival que els va acollir, en teniu un molt bon record en forma de galeries fotogràfiques; també n’hi ha una d’espectacular a The Atlantic, amb actuacions de tot el món.\nSegons la BBC, el director artístic de Royal de Luxe, Jean-Luc Courcoult, ha decidit posar fi a la família dels gegants, però es prepara per a noves propostes amb un goril·la implicat…


Des del meu punt de vista: La vacant imprevista (J.K. Rowling)\nSóc molt fan de'n Harry Potter i per tant també de la seva autora: la J.K. Rowling. És digne d'admirar que hagi fet que milers i milers i milers de nens i nenes d'arreu del món agafèssin veritables "totxos" per llegir i se'ls acabessin ràpidament. :-)\nPer tant volia llegir-ne el seu primer llibre pensat per a un públic adult: La vacant imprevista.\nSobre si m'ha agradat o no... bueno, sí, sí que m'ha agradat. Però no és una GRAN obra. M'explico: el llibre té unes 500 pàgines i les 100 primeres són lentíssimes, massa contextualitzadores. Si que és cert que hi ha molts personatges i abans d'entrar al nus argumental cal presentar-los una mica... però crec que entre poc i massa. Les darreres 150 pàgines estan molt bé, i clar, això fa que pel mig tinguem unes 250 pàgines que estan bé (a seques).\nAmb això vull dir que, per la meva humil opinió, si al llibre li haguessin retallat unes quantes pàgines no les haguessim trobat a faltar. Sempre he pensat (i no sóc la única que ho defensa) que un llibre ha de tenir ganxo a les primeres pàgines, i en aquest n'hi ha poc. Però bé... passem a l'argument:\nLa trama es concentra a Pagford, un petit poble anglès fictici. És el típic poble petit: casetes boniques, esglèsia, plaça, famílies somrients... ep, he dit somrients? NI DE CONYA.\nQuan a la primera pàgina se'ns parla de la mort de'n Barry Fairbrother, comencem a veure com és en realitat aquest poble.\nEn Barry era del Consell del districte i al morir deixa una vacant imprevista. A mesura que anem veient el procés per cobrir aquesta plaça veiem també l'odi entre veïns, les constants xafarderies, els recels i secrets que hi ha darrera de cada casa... en fi, que cap se'n salva! Drogues, sexe i violència, assetjament, maltractaments... déu ni dó amb la Rowling :-)\nNo sé, em costa creure que no hi hagi una sola família feliç O_O\nI després, alguns detallets: no ho trobo malament, eh, però sovint es fa referència a la xarxa social Facebook. No em convenç gaire: si el llibre es llegeix d'aquí 10 o 15 anys, ves a saber que se n'ha fet de facebook! Jo potser ho haguès deixat amb el genèric "xarxa social" i ja està.\nBé, sembla que només critiqui però no eh! m'ha agradat el llibre. :-)\nQue els llibres han d'enganxar al principi, d'acord totalment. Jo de fet no tinc gens de paciencia, li dono 50 pàgines màxim a un llibre perquè m'atrapi, però si ja la primera frase no era bona difícilment l'hauré comprat.\nSobre Facebook... en desacord. Està bé que els llibres siguin un símbol dels temps. D'aquí 50 anys no existirà FB però la gent que llegeixi aquest llibre dirà: "Ah, així es comunicaven aleshores", igual que quan llegim un llibre del segle XIX i hi trobem coses exòtiques com llums de gas, llànties d'oli, cartes, cotxes de cavalls...\nKaixo Eli!: Coincido contigo totalmente. El libro está bien escrito, pero se hace lento y al final, tanta miseria humana aburre. Si la realidad inglesa está reflejada aquí ¡pobres!\nAlex - ja... pero a mi el que em molesta es dir la "marca", per això dic, podria haver dit simplement xarxa social i ja ens fem a la idea en un futur que la gent es comunicava amb la xarxa social de moda. No sé, és una opinió,.. entenc la teva eh! i és bon argument. Però quan diuen cotxes de cavalls o llàsnties d'oli són genèrics, no marques :)\nGoretti - ¿verdad? son todas familias muy desestructuradas O_O!\nA mi em va agradar molt!! jajajajaj\nNo, es veritat que en certs moments dius "avança coi", pero a mesura que vas coneixent les families es fa molt interessant. També es veritat que m'agrada molt Harry Potter i ja es bon motiu per a donar-li una oportunitat.\nPero com dius, va millorant a mesura que avança la lectura!\nNo l'he llegit, però pel que fa al que dius de les marques, és quelcom que em molesta a la música, perquè crec que trenca la màgia que s'esmenti un telèfon, un ordinador o coses així en una cançó.\nEn canvi, en un llibre només contextualitza històricament i trobo que no està malament. Quants clàssics de la literatura universal de tots els temps fan referència a costums i tendències... pensa-hi. Potser un dia aquest "La vacant imprevista" serà considerat un clàssic, un llibre menor de l'autora de la saga Harry Potter. XD\nSí Dani, va millorant. Tot i així, és el que dic... m'hi sobren pàgines jeje\nI sobre l'altre tema, Toni... hmmm no, segueix sense que em convenci l'argument. No m'agrada la contextualització tant directa. Segueixo pensant que n'hi havia prou en dir "xarxa social" i queda contextualitzat igual :P\nM'ha deixat perplexe aquest llibre, de vegades un petit avorrit, però en general es una obra decent.\nAra n'estic ansiós per veure la minisèrie basada en aquesta novel·la que la BBC està produint.\n(Si mi catalán es muy malo, perdón, pero estpy aprendiendo =). Saludos desde México)\n03 d’agost, 2014\nNo sabia que s'estava preparant una mini-sèrie! gràcies :) i el parles molt bé! :)


Es tracta de l'únic monestir benedictí femení d'època medieval que, juntament amb el de Sant pere de les Puelles de Barcelona, s'ha conservat fins avui en el mateix lloc que fou erigit originàriament a la vall i poble de Sant Daniel.\nA l'any 1015 el bisbe de Girona Pere Roger de Carcassona, ven a la seva germana la comtessa Ermessenda i al seu marit Ramon Borrell I, la primitiva església de Sant Miquel amb el terreny que tenia annex o alou, per 100 unces d'or.\nL'any 1020, reedificada l'església, la comtessa hi establí una comunitat de monges benedictines, presidida per una abadessa amb clergues al seu servei. Fou dotada per la mateixa comtessa i el seu fill Berenguer Ramon amb bens a Montfullà, Vilablareix, Vilademuls i altres indrets.\nInformació extreta de "Catalunya Romànica"


PRECARIETAT JUVENIL - Actua\nAvui és 1 de maig, dia del treball. Originàriament es va marcar aquesta data per commemorar als treballadors d’Estats Units que al 1886 van lluitar per l’establiment d’una jornada laboral de 8 hores. Des d’aleshores, el dia 1 de maig és un dia de reivindicacions laborals. Aprofito quest dia per fer una denúncia de la situació de precarietat laboral, econòmica i vital dels i les joves del país. Parlo de precarietat vital perquè, malauradament, en la societat en la que vivim la nostra existència es vertebra en la nostra professió. Quan coneixem algú la pregunta de a què et dediques va quasi per davant de la de com et dius. Estem immersos en una societat que ens invita a creure en el valor de l’esforç per aconseguir una bona feina i una bona posició, en la planificació orientada al futur i l’assoliment d’objectius que ens han de conduir a l’èxit, la millora de les condicions de vida i, inclús, a la felicitat a través d’un bon lloc de treball. Però, quina és la realitat que es troben els nois i noies quan s’incorporen al món laboral?\nLa població juvenil ha estat una de les més damnificades per la regressió econòmica del 2008. En els darrers anys, tot i que els estudis mostren que les taxes d’atur han disminuït, la precarietat laboral ha persistit. La reforma laboral del 2012 va generar una important devaluació salarial i de les condicions laborals i la proliferació de contractes temporals i a temps parcial amb sous molt baixos. Aquesta situació és la que s’ha trobat un generació que s’incorporava per primer cop al món laboral amb ganes de menjar-se el món, tot i que al final ha resultat ser un món bastant indigest. La situació d’incertesa que genera el no saber fins quan podràs aguantar un lloc de treball dificulta la planificació d’un projecte de vida, de prendre decisions importants i assumir responsabilitats vitals com les d’emancipar-se o formar una família. A més, les condicions de treball dels assalariats precaris (contractes temporals, obra i servei, jornades a temps parcial, etc.) estan associades a menors oportunitats per rebre formació i promocions, i per tant, condemna a treballadors i treballadores a feines de baixa qualificació i sous baixos. Aquesta situació ha fet que molts joves es vegin obligats a posposar el seu projecte de vida emancipada i optin per prolongar la seva estància al sistema educatiu. Però, resulta que, a diferència del que els han repetit de forma continuada els seus avis i els seus pares, més formació no és una garantia de millors condicions de feina. Les diferències salarials entre aquelles persones que tenen estudis i les que no s’ha escurçat, i molts joves acaben en llocs de treball per als quals estan altament sobrequalificats. La frustració i la sensació d’haver estat enganyats està justificada.\nAvui en dia no és suficient tenir feina per eludir la pobresa. Els sous baixos, les jornades a temps parcial o temporal i les condicions abusives han condemnat a un gran volum de la població, especialment a la població juvenil, a la precarietat econòmica i vital. En aquest context, els horitzons de progrés i d’autorealització personal s’esvaeixen i la incertesa i incapacitat de planificar s’apodera d’una generació que, tot i ser el futur, està condemnada a viure en un etern present. Necessitem de forma urgent un canvi en les polítiques laborals juvenils per garantir a aquestes generacions un futur digne i motivador.


La cuina de sempre: Pinxitos moruns\nLes espècies Ras el Hanout són avui en dia bastant fàcils d'obtenir. Les tenen en totes les botigues marroquines i també en grans magatzems. De fet, jo l'he comprat a l'Eroski però ara, amb la quantitat de botigues regentades per àrabs que tenim (si no són xinesos són àrabs o indis), les trobareu fàcilment.\nRas el Hanout en àrab significa el "millor de la botiga" i segurament això és el que porta: comí, orenga, coriandre, cúrcuma, comí de prat, pebre vermell, nou moscada, caiena, pebre, anís, canyella, lavanda, gingebre, galanga, etc...\nNo hi ha una recepta única del Ras el Hanout, cada venedor o cuiner l'elabora d'una manera especial que el caracteritza. Algunes barreges solen portar ingredients exòtics com ara xufa, llavors del Paradís, alocars, i en alguns casos pot estar composta de substàncies tan inusuals com fustes aromàtiques, resines, l'insecte cantàrida o petites dosis de belladona, ingredients aquests dos últims, tòxics. Les toxines d'aquest insecte irriten les vies urinàries provocant priapisme en els homes, de manera que aquest, el alocars i altres plantes medicinals donen a la barreja fama de ser afrodisíaca. L'ús de cantàrides està prohibit al Marroc des dels anys 90.\nAutor: lacuinadesempre.cat a les 14:08 Etiquetes: Àrab , Carns , Guisats , Internacional , Lacuinadesempre , Tapes\nFamilia Vilas-Ferrer 16 d’agost de 2011, a les 10:52\nJoder, quina pintaaaaa !!!1... els pinxos son un dels meus plats favorits, i aquests tenen que estar molt bons... pican molt fets aixi ?\nlacuinadesempre.cat 16 d’agost de 2011, a les 11:00\nCom ja explico, el picant es posa a gustos. En aquest cas, pràcticament no picaven res. En qualsevol cas, si els volem més pìcants, és qüestió d'afegir més pebre vermell picant just abans de fer-los. Inga.\nUnknown 12 de gener de 2019, a les 16:00


La nit en què Torra va rebre un maletí amb un cap de cavall ensangonat a l'interior\nEl macabre 'obsequi' anava acompanyat amb una carta\nper Júlia Navarro 28/09/2020 19:50h\nLa passada matinada del dilluns 27 de juliol, la plaça de Sant Jaume de Barcelona, on està el Palau de la Generalitat, estava totalment deserta. A la 1 de la matinada, però, un home vestit amb un 'mono' blanc s'hi va apropar i va deixar un maletí negre al costat de les tanques que delimiten l'accés a l'edifici, tal com relata 'La Vanguardia' en un article amb data d'avui, 28 de setembre. A l'interior del maletí els encarregats de la seguretat de Torra van trobar-hi un cap de cavall de plàstic, tacat amb pintura vermella que simulava sang.\nAl maletí hi va acompanyar una carta mecanografiada de dues pàgines dirigida a l'avui inhabilitat president de la Generalitat, Quim Torra, en què li exigia una declaració unilateral d'independència de cara al passat, aleshores futur, 11 de setembre. Els signants s'oferien a col·laborar amb la policia de la Generalitat per tal de «controlar el territori».\nL'advertència de la carta\nEn la mateixa carta, a més, s'acusava el president de col·laborar amb el govern de Pedro Sánchez i, alhora, se li advertia que «si vol ser recordat heroicament en els llibres d'història, haurà de complir amb la voluntat d'aquest poble i proclamar la república catalana». El maletí, per protocol, va activar l'ASI, l'Àrea de Seguretat Institucionals dels Mossos d'Esquadra que s'ocupa, precisament, de la seguretat del president i del Palau.\nA més, la comissaria general d'informació encarregada d'analitzar les amenaces i recopilar la informació dels moviments que advoquen per la violència també va haver d'actuar per tal d'identificar l'individu, que va ser gravat, afortunadament, per les càmeres de seguretat que hi ha a la zona. De fet, l'home va ser citat per declarar en seu policial.\nManifestacions a tota Catalunya\nAvui s'ha notificat la inhabilitació oficial de Torra i, comsegüentment, estant tenint lloc diverses concentracions al territori. La més gran, com era d'esperar, és a Barcelona des de les 19.00 hores de la tardaa la Plaça Sant Jaume de Barcelona. Així, centenars de persones s'apleguen davant el Palau de la Generalitat.\nLes concentracions s'estenen a aquesta hora a altres capitals com Tarragona, Lleida, Sabadell, Tortosa, Vic i Girona. En moltes de les concentracions es procura i es respecta que hi hagi la distància de seguretat adequeda estipulada pels protocols sanitaris envers la pandèmia de la Covid-19.\nTorra, contundent en l'últim discurs: «Preparem-nos per la ruptura democràtica»


Una exposició plasma la mirada de la infància sobre el voluntariat\nLa mostra està formada per dotze quadres pintats per alumnat de primària foto--\nL’objectiu d’aquesta iniciativa és sensibilitzar la mainada entorn de l’acció voluntària\nL’exposició es pot visitar al Racó Viu del Voluntariat, ubicat al Centre Cívic Les Basses\nEl Centre Cívic les Basses de Cambrils acull la mostra de quadres fins a finals de març\nDotze quadres pintats per alumnat de primària són els protagonistes de l’exposició “El voluntariat amb ulls d’infant”. La iniciativa, impulsada per la Federació Catalana de Voluntariat Social i el Punt de Voluntariat de Tarragona, es podrà visitar fins a finals de març al Centre Cívic les Basses de Cambrils.\nA partir de diferents xerrades realitzades a l’Escola Arrabassada de Tarragona, l’alumnat de 4t, 5è i 6è de primària van conèixer els motius del perquè fer voluntariat, quines accions es poden fer i què aporta a qui ho fa i qui ho rep. A partir d’aquí, van participar en un taller d’expressió artística per plasmar a través de la pintura la seva mirada.\nL’objectiu d’aquesta iniciativa és sensibilitzar la mainada entorn de l’acció voluntària, i donar a conèixer així la forma de ser i de compartir el temps i les causes solidàries ja en l’edat infantil.\n“El voluntariat amb ulls d’infant” es va exposar el desembre passat a l’antiga Facultat de Lletres de Tarragona. La intenció és que sigui una exposició itinerant i es pugui moure pels diferents punts de voluntariat del territori, com el de Reus o Tarragona.\nLa mostra es troba al Racó Viu del Voluntariat, ubicat al Centre Cívic Les Basses (C.Sant Pere, 32 i C/Roger de Llúria, 33) i es pot visitar de dilluns a divendres de 8.00 a 22.00 hores.\nFCVS, voluntariat, infància i joventut i família, Punt de Voluntariat de Tarragona, infants, pintura\nCal que sapiguem explicar amb claredat tots els serveis que oferim i per què en el cas de la Federació Catalana de Voluntariat Social, prop de 350 entitats de tot el...


Marxa pel futur del nostre tren ~ Gent de Castelló, d'Esquerra i Compromís\nPosted on 16:15 by Gent de Castelló | No comments\nContra l'augment de les tarifes i la supressió de la targeta jove\nA les 11:30h . rebrem a l'estació de Castelló, la marxa que comença a Picassent i continuarà en una manifestació pels carrers del nostre poble fins a l'ajuntament, on es llegirà un manifest.\nLa línia 1 de Metrovalència va tindre es seu origen en el popular trenet que va arribar als nostres pobles l'any 1895, fa ja 117 anys . Aquest mitjà de transport va possibilitar que poguérem acostar-se a València amb molta més rapidesa, el que va suposar un avanç substancial. Moltes persones l'han pogut utilitzar durant tots aquests anys, entre els quals molts treballadors i treballadores a l'igual que estudiants que han accedit a estudis superiors i universitaris. El tren ha jugat un important en la vida dels pobles que travessa: Picassent, Alginet, Carlet, Benimodo, l'Alcúdia, Massalavés, Alberic i Castelló de la Ribera. No volem deixar que el nostre tren es mora poc a poc, amb supressió de trens, pujades de tarifes o privatització de serveis.\nEl 15 de maig de 2006 el President de la Generalitat senyor Camps, va presentar “a bombo y platillo”, el Pla d'Actuació de la Línia 1, tan sols un mes i mig abans de l'accident més greu de la història del metro a Espanya. En aquell pla d'actuacions es contemplava que en 2010 passaria un tren cada 15 minuts en lloc dels 45 minuts actuals -o 60 els diumenges i festius. Igualment es prometia que es reduiria el temps de viatge. Aquell Pla que parlava de Metroribera i de la modernització de la Línia 1 ha quedat en el bagul dels records, ni millora en la freqüència ni reducció dels temps de viatge, sinó tot el contrari.\nMalgrat els anuncis d'inversions milionàries en la línia i les promeses de modernització, la realitat ha sigut un abandonament progressiu amb pèrdua de serveis, de qualitat i augment brutal de les tarifes. Al llarg dels últims anys hem vist com els nostres governs han estat destinant costosíssimes -i moltes vegades inútils- inversions a les línies d'AVE, mentre que el ferrocarril que utilitzen la majoria de les persones ha deixant de costat altres inversions que afecten el dia a dia dels nostres pobles.


L'Arxiu de Sella: Noticies de l'Arxiu nº 5 (Febrer de 2012)\nNoticies de l'Arxiu nº 5 (Febrer de 2012)\nPartida de Festes de Sella. Any 1944\nSalvador Garcia ha aconseguit el cartell de la Partida de Festes de Sella de l’any 1944. Ara per ara, és el cartell més antic que es conserva i hi apareixen diversos jugadors reconeguts. Entre ells, Tonet Ferrer (Tonet de Sella), a qui li vam fer una entrevista l’any 2003, publicada al número –de la revista El Cabiló.\nLa troballa ha causat gran expectació entre els aficionats al nostre esport. Alguns d’ells destaquen com aquest cartell demostra que la partida de Festes de Sella “és un dels fets clau en la història i manteniment del joc a llargues (ratlles) al País Valencià”. Una gran aportació!\nVicent Olcina, en una de les seues recerques a l’Arxiu del Regne de València, ha trobat informació interessant de l’any 1806 sobre:\n- Dos molins d’una mola al riu de Sella, propietat de Mechor de Calatayud\n- Un forn de pa, propietat del mateix Calatayud, situat al “carrer Notario”. És la primera vegada que sentim aquest nom de carrer, que encara no sabem on es trobava (alguna idea?)\nEl mateix Vicent ens ha donat un fragment del Diario de Sesiones del Congreso de los Diputados (Madrid) de l’any 1852, on apareix transcrit un debat al voltant de la situació politica de la Marina, dominada per Juan Thous. El cas de Sella era flagrant i no ens resistim a transcriure un fragment que parla del caciquisme a la nostra comarca:\nThous tenia allí la alta prerrogativa de nombrar los alcaldes, los ayuntamientos, los médicos de los pueblos y hasta los maestros de escuela: de aquí había nacido la formación de un estado dentro de la misma provincia, sobre el cual la administración no podía ejercer ni administración ni influencia (diputat Campos, 1851)\nJoaquín Ronda ens envia les pàgines del diari La Unión Democrática (3 de gener de 1886), on es narren les festes de 1885 tal i com hem comentat a l'entrada de març de 2012.\nCarlos Ibañez ens envia una fotografia del poble en 1972, portada del nº 515 de la revista Reinado Social del Sagrado Corazón (Madrid). Benvingut Carlos i moltes gràcies!\nSella a principi de la dècada de 1970\nCom veieu, al llarg de les entrades de l’Arxiu, la figura de Juan Thous acapara una atenció especial, ja que és un dels principals protagonistes del segle XIX. Per això us recomanem l'entrada del blog La Marina d’ahir sobre El Lliriet, la seua famosa finca en Benidorm.\nAprofitant el nou portal de El Cabiló 2.0, estem fent proves per a traslladar el nostre blog a la xarxa facilitada per l'associació juvenil de Sella, gràcies a la dedicació de Pablo García. A poc a poc anirem completant el nou blog fins donar-lo d'alta.\nCom sempre, volem acabar agraint les col·laboracions fetes per les persones a què ens hem referit més amunt, que ja son membres de l'Arxiu de Sella\nPublicat per Arxiver a 7:16\nSi compararem esta foto de Sella de 1970 amb una actual, la principal diferència vindria donada per la quantitat d'arbres en el tossal de l'ermita.\nActualment fa goig vore la verdor que hi ha en l'ermita, i li donen un encant afegit a Sella.\nMés zones del voltant haurien de repoblar-se ara, per a d'ací, tres dècades poder gojar de la seua verdor.\n22 de març de 2012, a les 12:28\nHola Amparo, pel que m'han dit, la plantació de pinets en l'ermita es remunta a finals dels anys 50 o principis dels 60. Jesús Soler té un escrit d'eixos anys sobre el dia del arbre a Sella que és una meravella, a veure si algún dia el puguerem publicar..\nQuantes generacions de sellardos haureu plantat pinets en l'ermita?!! ;)\n26 de març de 2012, a les 13:36\nEl meu pare encara sap quins va plantar ell quan anava en l'escola. Jo vaig plantar 2 que hi ha abans del deposit nou, pujant a ma esquerra....\n27 de març de 2012, a les 4:47\nI qui no ha plantat pinets a l'ermita? ..i quan es va saturar anàvem amb Pep "el Guardia" ("tauelo" David) a diferents llocs....recorde perfectament el dia que vam anar al costat del cementeri....a eixe tossalet que sempre es pega foc quan tiren el Castell de Festes...buf...que dia de pujar aigua a bombones!!!!\n1 d’abril de 2012, a les 15:18\n1 d’abril de 2012, a les 15:19\nTrobat el mapa més antic (fins el moment) de Sella...


abril | 2011 | El Blog de l'Edu3.cat\n‘Endeavour’ a la recerca de la matèria fosca\nEndeavour és el nom que té el transbordador que aquesta nit sortirà en el seu últim viatge i amb destinació a l’Estació Espacial Internacional (ISS). Aquesta nau desenvolupada per la NASA transporta a la seva bodega l’aparell científic més ambiciós ques’ha portat fins ara a l’espai: l’AMS-02.\nL’AMS-02 és un detector de raigs còsmics d’última generació que ha estat creat i dissenyat amb l’objectiu de descobrir qüestions fonamentals sobre l’origen de la matèria i l’univers. Aquest aparell estarà a l’espai fins que s’acabi la seva vida útil, cap al 2028.\nEn aquest projecte hi participen 600 investigadors de 16 països diferents i destaca la participació de científics espanyols. Aquesta missió pot ser una de les darreres que la NASA realtizi doncs l’enorme cost de les misions espacials quasi provoca que aquest transbordador no despegués De fet, l’últim vol que realitzaran els transbordadors serà a la tardor amb l´últim vol de l’Atlantis.\nPer apropar-vos millor al món de l’espai i de les investigacions que s’hi duen a terme a nivell internacional us deixem el següent vídeo sobre l’estació espacial internacional.\nAprofitant que el passat dissabte va ser la Diada de Sant Jordi, des del bloc de l’Edu3 us obrim una porta al debat sobre els llibres electrònics i el llibres en paper.\nConsidereu que el llibre electrònic s’acabarà imposant al format tradicional en suport paper? Aquesta pregunta és la que es fa tothom, des dels lectors fins a les editorials. En el nostre dia a dia, ens hem habituat a fer servir tot tipus de complements electrònics que a través d’una pantalla ens transporten a tot arreu, canviant els nostres hàbits d’accedir a la informació.\nPer aquest motiu no seria d’estranyar que els nostres hàbits de lectura canviessin passant del format tradicional al format electrònic. El llibre electrònic es caracteritza perquè a diferència dels ordinadors i els mòbils la seva pantalla no emet llum i fa servir tinta electrònica que es llegeix millor com més llum té. A més, amb aquest dispositu és possible llegir tot tipus de documents i permet emmagatzemar una biblioteca sencera en una sola unitat.\nPerò, clar, llegir llibres en paper, per a molts és un ritual i està ple de romanticisme, el tacte de les pàgines, l’olor de la tinta i el paper, els punts de llibres…\nI vosaltres que preferiu, llegir la tinta digital o sobre el paper?\n-El paper electrònic\n-El llibre digital\n-Diari Avui: El paper de Sant Jordi\n“Fem de periodistes!“ són uns materials digitals elaborats per Dolça Vert Ros, creats per donar suport a diferents projectes escolars de periodisme digital com el Kiosk Jove i Escoles en Xarxa. Es tracta d’una original proposta que es concreta en un seguit d’activitats i informacions per treballar el llenguatge oral, escrit, audiovisual i radiofònic. Una visió útil i necessària per explicar els criteris que se segueixen per publicar notícies en el mitjans de comunicació que no només potencia una visió crítica de l’actualitat periodística sinó que també aporta les eines bàsiques per treballar amb els textos periodístics.\nLa iniciativa inclou un apartat d’informació per al professorat que consisteix en orientacions de periodisme digital per ajudar a desenvolupar a l’aula les activitats d’anàlisi i producció de textos informatius en els mitjans de comunicació i una sèrie d’enllaços d’interès que conformen un autèntic quiosc digital amb enllaços a mitjans de comunicació escrits, radiofònics i audiovisuals, per a la millora de la competència lingüística.\nUs deixem amb un vídeo que il·lustra l’experiència dels alumnes d’un dels centres catalans que participen en el projecte Escoles en Xarxa:\nQue parlin els compositors\n“El Compositor Habla” és una iniciativa dirigida per la Sra. Ruth Prieto, pianista i gestora cultural especialitzada en arts escèniques i projectes europeus, per difondre la creació artística contemporània a partir d’un projecte de periodisme musical de qualitat. Es tracta d’un punt de trobada entre compositors i artistes relacionats amb la música i les arts escèniques que recopila notícies, entrevistes en format escrit o audiovisual i altres tipus d’informació sobre alguns dels creadors més importants del panorama actual, des de Paco Mir a Antón García Abril, passant per Howard Moody o Romeo Castellucci, entre d’altres.\nEspecialment a partir de llargues entrevistes, els creadors poden apropar-se als internautes i opinar sobre diversos temes d’actualitat, com la conveniència dels concerts o les òperes didàtiques o la situació de la música, l’òpera o el teatre a l’actualitat.


Francotte, Pascale (text i il•lustració) Quin embolic de família (La Galera. Barcelona, 2008) ¡Vaya lío de familia! (La Galera, Barcelona, 2008) Títol original: Ma famille, c’est pas compliqué! (Francès) Traducció del Francès al Català: Lara Toro *Resum argumental: “Després d’una separació, la vida segueix el seu curs. El protagonista d’aquesta història veu com la seva família es va ampliant. El pare li presenta la seva nova parella, que ja té una nena, i la mare tindrà un a\nKRAUSE, Ute (text i il•lustració) Quan marxaran, aquests? (Editorial Joventut, 2011) ¿Cuándo se irán estos? (Editorial Juventud, 2011) Títol original: Wamm Gehem Die Wieder? (Alemany) Traducció del Francès al Català: Alícia Rodríguez Gonzàlez Resum argumental: “Una gran família amb moltes maletes. Una família “normal” es converteix en una família recomposta. Els fills canvien de casa sovint, de la del pare a la de la mare, i volta. Però un dia, quan els nens van a visitar al\nLlista d'àlbums il·lustrats en què apareixen famílies enllaçades (actualitzat: maig 2014). Ens centrem exclusivament en àlbums il·lustrats, perquè considerem que es tracta d'un tipus d'obra que pot arribar a tota la família i que arriba als petits lectors (etapa en què es treballen les relacions familiars a l'escola). Algunes de les obres citades no són pròpiament àlbums il·lustrats sinó, més aviat, contes il·ustrats. A les fitxes de cada obra se n'oferirà una descripció deta


La publicació, adreçada a nens i nenes de primària, recull dones investigadores de la URV i de l’ICIQ que expliquen la seva recerca fent servir el cacau com a element transversal\n“La Tina corre una mica, esquiva un bassal, puja dues escales, saluda el conserge i creua l’entrada del lloc més saborós del món: l’Escola Xocolatina”. Aquest és el plantejament del conte de divulgació científica Escola Xocolatina¸ on la seva protagonista, la Tina, assisteix a nou classes en què diferents investigadores li parlen sobre ciència i xocolata. Aquesta proposta de divulgació científica per a públic infantil està coordinada per la Unitat de Comunicació de la Ciència de la Universitat Rovira i Virgili (URV) i l’Institut Català d’Investigació Química (ICIQ), i coeditada per Publicacions URV i l’editorial Piscina, un petit oceà, amb il·lustracions d’Armand.\nEl conte s’ha presentat aquesta tarda a la Biblioteca Pública de Tarragona i ha comptat amb la presència de les nou investigadores de la URV i de l’ICIQ que protagonitzen el conte, els autors del conte i responsables de les dues institucions que han coordinat tot el projecte.\nArqueologia, emprenedoria, ADN, salut, química, enginyeria agroalimentària, cristal·lografia, publicitat i impressió 3D són els diferents temes de recerca que s’aborden en aquest llibre, sempre amb la xocolata com a rerefons i adaptats a un llenguatge entenedor per al lector infantil. El contingut del conte està basat en els tallers del cicle 'La Ciència de la Xocolata', que des de fa dos anys la URV i l’ICIQ organitzen a diferents biblioteques de la demarcació i que actualment s’està programant a la de Torredembarra. L’objectiu d’aquest projecte és fomentar vocacions científiques, especialment entre les noies, i fer-ho a partir de la normalització de la presència femenina en la ciència. Per aquest motiu totes les investigadores que imparteixen els tallers són dones que fan recerca a la Universitat i a l’institut de recerca, la protagonista del llibre és una nena que adquireix, de forma divertida, els coneixements científics aplicats a la xocolata.\nEl cicle 'La Ciència de la Xocolata' vol mostrar la recerca i el coneixement que s’amaga darrera d’un producte tant quotidià com el cacau. Les sessions serveixen per posar en valor la tasca d’investigadores que des de diferents aproximacions aporten coneixement sobre el món que ens envolta i per tant, contribueixen en el progrés de la societat en termes de salut, sostenibilitat, emprenedoria o millora del medi ambient.


Antoni Garcia: “Esquerra Republicana som el canvi republicà que posarà fi al mandat de l’alcaldessa del 155” - #NouLH\nAquest matí el candidat a l’alcaldia Antoni Garcia ha volgut reconèixèr el paper de la ciutadania de l’Hosptialet que, igual que a la resta del país, l’1 d’octubre va defensar els col·legis i les urnes tot i la brutalitat policial i els obstacles i negativa del govern del PSC per obrir col·legis. Per aquest motiu, el candidat republicà ha proposat “dedicar un espai de la ciutat al parc davant del INS Can Vilumara en homenatge a la gent de l’Hospitalet que va votar l’1 d’octubre”.\nAntoni Garcia ha manifestat que “el mandat de l’1-O és molt clar: els catalans van decidir autodeterminar-se, i aquest és un punt de no retorn. Vam guanyar aquell dia, malgrat la violència i els cops de porra”. Pel candidat republicà l’1-O “és el dia fundacional de la República catalana. Estem compromesos amb l’1-O, amb el seu mandat, i per guanyar per sempre hem de ser més i més forts”, i ha afegit que “per aconseguir-ho hem de contribuir des de l’Hospitalet a fer possible el canvi republica en aquesta ciutat”.\nHa recordat que “Esquerra Republicana som la força de l’1 d’Octubre, la gent que al govern es va carregar a l’esquena la feina del referèndum, i va crear les condicions, també a l’Hospitalet, per fer que l’1-O es convertís en el dia de tots els defensors de l’exercici del dret d’autodeterminació i de la llibertat”. En aquest sentit, Antoni Garcia ha volgut recordar la trajectòria i el compromís de la formació republicana, “amb 88 anys de lluita pels drets nacionals i socials, que ha patit i continua patint repressió i exili per defensar els ideals republicans i lluitar per la República catalana”.\nGarcia explica “aquesta ciutat no es pot permetre ni un segon més una alcaldessa que va donar i dona suport al 155, que en va ser una de les impulsores a l’executiva del PSOE, que ha votat en contra de la llibertat dels presos i preses polítiques i s’ha negat a visitar-los, tot i ser consellers que es van comprometre amb l’Hospitalet i han fet efectives les polítiques que necessitava aquesta ciutat”.\nAixí, l’alcaldable republicà ha reclamat que “a l’Hospitalet cal un canvi per fer possible un govern amb valors republicans, que estigui al costat del dret a decidir, de la República Catalana, del diàleg i de les llibertats i els drets civils, i no del 155 i de la repressió”. Per últim, Antoni Garcia ha assegurat que “Esquerra Republicana som l’alternativa a l’alcaldessa del 155. Esquerra Republicana liderarem el canvi republicà que necessita l’Hospitalet, i no governarem amb aquelles forces polítiques que estiguin a favor del 155”.


Baixa GuestHouse Lisboa Portugal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRua da palma23, Baixa, Lisboa, Portugal - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Baixa GuestHouse\nEl Baixa GuestHouse està situat al centre de Lisboa, a 2 minuts a peu de la plaça de Rossio. L'establiment ofereix recepció 24 hores amb personal multilingüe, ordinadors d'ús gratuït i Wi-Fi gratuïta. Les habitacions inclouen TV de pantalla plana, bany privat amb dutxa i assecador i vista sobre la ciutat. L'establiment disposa d'una cuina comuna. Als restaurants i snack-bars dels voltants podreu gaudir d'especialitats de la zona, com ara els pastéis de nata. El Baixa GuestHouse disposa d'allotjament vigilat amb un sistema de circuit tancat de TV i d'una caixa forta. A poca distància a peu hi ha l'estació de tren de Rossio, que us permetrà accedir a Sintra en 30 minuts en tren. El Baixa GuestHouse és a 10 minuts a peu de l'elevador de Santa Justa, que ofereix vista panoràmica sobre Lisboa, i a 20 minuts en autobús de l'aeroport internacional de Lisboa.\nTorre de Belém - 7,3 km\nBarri de l'Alfama - 940 m\nPlaça Rossio (Praça de D. Pedro IV) - 200 m\nGiraventos - 70 m\nIgreja de São Domingos - 90 m\nSousa Marins Statue - 90 m\nIgreja de Sao Domingos ( Santa Justa e Rufina ) - 140 m\nPraca dos Restauradores (Restauradores Square) - 230 m\nNúmero de Identificación Fiscal: AL/730\nA partir de l’1 de gener de 2016, el preu total no inclou un impost municipal d’1 EUR per persona i nit que cal pagar en arribar a l’allotjament. Aquest impost s’aplica a les persones de 13 anys o més i pot arribar fins a un màxim de 7 EUR per persona. Número de llicència: AL/730\nComentaris de Booking.com (281)Comentaris d'Agoda (5)


De Guindos preveu que els salaris creixin prop de l'1,5% de mitjana entre 2016 i 2018\nEl ministre d'Economia, Luis de Guindos, ha afirmat que "la projecció, de l'any 2016 al 2018, és que els salaris, la remuneració per empleat, creixin prop de l'1,5% de mitjana, per sobre de la inflació".\nEn una entrevista que aquest diumenge publica 'El País', el titular de la cartera d'Economia ha assegurat així mateix que "els costos laborals unitaris van a permetre a Espanya seguir guanyant competitivitat respecte a la zona euro" i ha advertit que "el risc per a aquest quadre macroeconòmic és desfer les reformes". "Em dirà que és un missatge electoral. Però la reforma del sistema financer, la del mercat laboral, la d'unitat de mercat, la reforma energètica..., jo crec que han funcionat", ha declarat De Guindos, al mateix temps que ha insistit que "en els propers tres anys, si no es comentin errors, es pot tenir un creixement proper al potencial".\nPreguntat sobre quants dels 22.500 milions injectats en Bankia es recuperaran amb la venda de l'entitat, el ministre d'Economia ha respost que "perfectament es pot recuperar la totalitat de les ajudes, el temps va a favor de la seva revaloració". "El pla de privatització ens dóna temps fins a 2017, hem de maximitzar el valor per al contribuent", ha conclòs.


Olive Muscle Clamp Collars Pair Platejat, Traininn\nDescripció Olive Muscle Clamp Collars Pair\nApte per a barres de ø 30 mm. Insercions de goma per unir-se fàcilment i sense seguretat sense danyar la barra. Es venen per parelles.\nTots els productes de fitnes de la categoria de Barres i peses són d’una gran qualitat de fabricació i s’han ideat cuidats fins al més mínim detall. A traininn trobaràs tot el catàleg de Material musculació de Olive. El preu de Olive Muscle Clamp Collars Pair és 9.99 $. Fent la compra obtens la garantia del preu més baix i pots fer el pagament en un entorn totalment segur. A més a més, t’oferim un servei d’entrega ràpida i eficient perquè ho rebis a casa ben aviat!\nCaracterístiques Olive Muscle Clamp Collars Pair\nSostenibilitat Olive Muscle Clamp Collars Pair\naquests tancaments són compatibles amb la barra: Olive Power Disk Bar 2.8 Kg?\nSí, són compatibles amb la Olive Power Disk Bar 2,8 kg.\nLímits de bona qualitat, combinats amb la Olive Power Disk Bar 2.8 Kg un joc perfecte.\nEls límits es mouen fàcilment. Cal anar amb compte amb els pesos.


Enmig d’un entorn completament natural, al fons de la vall més abrupta del país i com a primera població després de la frontera amb Espanya trobem Sant Julià de Lòria. La parròquia està formada per la vila de Sant Julià de Lòria i cinc quarts o subdivisions parroquials: Bixessarri, Aixirivall, Aubinyà, Fontaneda, i Nagol.\nSant Julià de Lòria és una de les ciutats culturals més actives del Principat d’Andorra, que s’ha posicionat com un referent al sud del país per la cultura popular, l’artesania i la formació com a eixos estratègics del seu desenvolupament econòmic.\nEnvoltada de muntanyes i d’art romànic en forma de petites capelles, la vila té una llarga tradició cultural. La proximitat amb la frontera l’ha convertit en una terra oberta i de pas. Per aquest motiu ha esdevingut durant segles el centre principal de l'activitat comercial andorrana amb una forta presència de l’artesania. Aquest fet industrial i comercial ha desenvolupat un teixit sòcio-cultural que avui trobem transformat en diverses entitats que dediquen la seva tasca a la difusió, la docència i la recerca de la cultura popular.\nA meitat del s. XX, arribaran moltes persones buscant oportunitats de treball. La joventut dels nouvinguts, el teixit empresarial i el caràcter obert dels habitants per la proximitat amb la frontera, fomentaran la creació d’entitats que encara avui continuen amb la tasca de difusió de la Cultura popular i afavorint el naixement de noves associacions culturals.\nAmb el Centre cultural i de congressos lauredià (1993), i el Museu Fàbrica Reig (2003), la ciutat pren un rumb creatiu i cultural molt important.\nMediterrani de muntanya amb influència del clima atlàntic en els sectors més alts, amb una marcada variabilitat.


Francesc Sáez assegura que quan divendres va anar a l’oficina de Correus per votar, els treballadors li van dir que no podia perquè al sistema ja constava que havia votat\nLa situació excepcional de les eleccions de diumenge està provocant problemes. Per exemple, en el vot per correu. Francesc Saez denuncia a “El contenidor” d’El món a RAC1 que algú ha votat per ell. Aquest veí de Barcelona assegura que quan divendres va anar a l’oficina de Correus per votar, els treballadors li van dir que no podia perquè al sistema ja constava que havia votat. En concret, algú havia emès el seu vot la tarda abans.\nDavant d’aquesta situació, Francesc Sáez va demanar explicacions del que havia passat. I el que va aconseguir va ser un certificat del vot que s’havia emès en nom seu. Això sí, el document no estava signat.\nDesprés d’insistir-hi, l’operari va segellar el sobre amb el vot legítim i va imprimir un comprovant de l’enviament fraudulent del dia anterior. En aquest resguard hi figuren les meves dades electorals exactes, però a l’apartat de la signatura algú ha escrit a mà ‘Sin firma’\nAquest veí de Barcelona ha presentat una reclamació a Correus, que assegura que investigarà el que ha passat. També ha posat una denúncia davant de la Junta Electoral de Barcelona per aclarir què ha pogut passar.\nFalta de paperetes a l’hora de votar per correu\nPerò també ens ha fet arribar la seva queixa el Joan Soler, un veí de Terrassa que també ha demanat el vot per correu. El problema, tal com denuncia aquest oient a “El contenidor” d’El món a RAC1 és que l’oficina del cens electoral no li ha fet arribar totes les paperetes disponibles per votar. En concret, faltaven les de tres partits.\nVa venir el carter amb el sobre per votar tancat. Obrim el sobre, mirem totes les paperetes i trobem a faltar la que volíem votar. Ens hi fixem una mica més i vam trobar a faltar ERC, PSC, PDECat...\nJoan Soler denuncia que l'oficina del cens electoral no li ha fet arribar totes les paperetes disponibles per votar.\nQuan se’n va adonar li van fer saber al carter, però els va dir que ell no hi podia fer res, que només es limitava a portar el sobre. Davant d’aquest fet, i per no complicar-se més la vida, aquest oient assegura que va optar per votar un altre partit del qual sí que tenia la papereta.


febrer de 2022 – Creu Roja Cambrils\nJa fa molt de temps que el Moviment Internacional de la Creu Roja i de la Mitja Lluna Roja està oferint assistència humanitària a les persones afectades pels gairebé vuit anys de conflicte a la regió del Donbass. De fet, són centenars de milers les persones que han estat patint, i que encara ara pateixen habitualment, interrupcions i greus dificultats per accedir a l’assistència sanitària, per gaudir d’aliments, de calefacció i electricitat, o dels serveis socials més bàsics i de l’educació. Per a molts, aquesta ha estat la seva realitat diària durant gairebé vuit anys. L’escalada de tensió, però, i les violacions contínues dels altos el foc, actualment, suposen una amenaça per a les vides de moltíssimes més persones. Continua sent necessària, doncs, una acció urgent per tal de proporcionar serveis essencials a la població, atendre tots els afectats per aquesta terrible situació i reduir l’impacte humanitari d’aquesta greu crisi. Des de la Creu Roja ja hem fet una crida global i ens estem mobilitzant per enfortir i reforçar les accions coordinades del Moviment Internacional de la Creu Roja a la regió, així com per començar a oferir assistència a les persones d’origen ucraïnès en situació de vulnerabilitat extrema que puguin arribar a casa nostra. Si vols i la teva situació t’ho permet, tu també pots col·laborar. Gràcies per la teva ajuda.\nlligue 26 febrer 2022\nEtiquetes Crisi humaniària, Donbass, Rússia, Ucraïna\nServeis humanitaris al mar\nÉs hivern. Malgrat el vent, la pluja i el fred, molta gent continua fent un arriscat viatge per les aigües del Mediterrani del nord d’Àfrica a Europa. Les condicions meteorològiques posen en risc els qui volen creuar el Mediterrani: homes i dones de totes les edats i, encara, nens petits. Per aquest motiu, la Federació Internacional de la Creu Roja (IFRC) continua ajudant totes aquestes persones en dificultats, siguin on siguin, com ja hem fet anteriorment, per exemple, a bord del vaixell de rescat Ocean Viking. Garantir determinats serveis essencials és una responsabilitat i un deure humanitari que implica oferir aliments, mantes, articles d’higiene bàsica, i tenir cura de la salut física i mental de persones que s’enfronten a riscos extraordinaris. Ara més que mai, cal treballar per tal de proporcionar-los seguretat, preservar i salvaguardar el bé més preuat que tenen: la vida.\nlligue 20 febrer 2022\nEtiquetes IFRC, Mediterrani, Ocean Viking, Rutes migratòries\nL’hivern a Síria\nLa Federació Internacional de Societats de la Creu Roja i de la Mitja Lluna Roja (IFRC) ha advertit que, a Síria, més enllà dels desastres que comporta qualsevol guerra, l’hivern està posant contra les cordes les comunitats més vulnerables. En molts indrets, de fet, les tempestes de neu i les temperatures sota zero han provocat que es consideri aquest hivern com un dels més freds de la darrera dècada. Per tot això, des de la IFRC, se’ns recorda que, actualment, el nombre de persones que necessiten assistència humanitària ha assolit el nivell més alt des del començament del conflicte. Segons l’ONU, un total de 14,6 milions de persones necessiten suport de forma urgent.\nGairebé onze anys després que s’iniciés la guerra un fatídic 15 de març del 2011, a hores d’ara, Síria continua representant una de les crisis humanitàries més grans a escala mundial. Milers de llars i de ciutats senceres han estat totalment devastades. Els desplaçaments massius han augmentat progressivament de manera dràstica. Segons l’ONU, el 90% de la població del país viu per sota del llindar de la pobresa i el 70% s’enfronta a una escassetat greu d’aliments. A més, en els darrers anys, aquestes xifres no han millorat pas, a causa de la recessió econòmica, de la inestabilitat i dels desastres provocats pel canvi climàtic. L’any passat, per exemple, Síria es va enfrontar a la pitjor sequera dels darrers cinquanta anys. ¿Què més podem dir i, sobretot, què més podem fer per tal de conscienciar-nos i d’aturar aquesta guerra?\nlligue 12 febrer 2022\nEtiquetes Guerres, IFRC, Síria\nQuan el sostre és el cel\nAl conjunt de l’estat espanyol hi ha unes 30.000 persones sense llar: una situació d’extrema gravetat, especialment durant els mesos més freds de l’hivern. Per aquest motiu, i ni que també resten actives durant la resta de l’any, el nombre d’intervencions que duen a terme les Unitats Mòbils d’Emergència Social (UES) està sent molt més elevat durant aquestes setmanes. Cal atendre urgentment les persones que viuen al carrer. Tècnics i voluntaris surten cada nit per tenir cura de la salut i de la integritat dels qui no tenen cap mena habitatge. Amb ells, comparteixen begudes calentes, aliments, mantes, productes d’higiene, i material sanitari i preventiu contra la COVID. Tot plegat forma part del Programa d’Atenció a Persones Sense Llar, un programa que només l’any passat va atendre 15.600 persones, gràcies a la humanitat de 2.600 voluntaris i a la feina realitzada per 78 unitats mòbils. Quan el sostre el cel i els llençols per cobrir-se i refugiar-se del fred estan fets de cartró, no podem restar ni immòbils ni indiferents; ans al contrari, cal estar ben a prop dels qui més ho necessiten. Ens hi acompanyes?\nlligue 5 febrer 2022\nEtiquetes UES, Unitats d'emergència social, Unitats mòbils


Les fundadores i el naixement de CLAUERS\nL'Associació Clauers neix de la necessitat de donar resposta a les necessitats socials no cobertes que hem anat veient al llarg del nostre recorregut professional i personal. Després de molts anys d'amistat, nosaltres, la Marina i la Maria, vam coincidir treballant a un menjador social, on hi venien principalment persones sense llar. Vam veure que la majoria d'aquestes persones eren persones nouvingudes o persones amb problemes de salut mental. Al menjador veiem que estavem molt limitades a l'hora d'atendre-les, ja que son persones que tenen moltes més necessitats que l'alimentació, i veiem que a l'hora de dirigir-les a altres recursos, tots ells estaven molt saturats i no donaven l'abast per atendre tota la demanda. A més, molts serveis requereixen un nivell de burocràcia per accedir-hi que no tothom té la capacitat d'arribar-hi sense un acompanyament, de tal maneran que moltes de les persones que els necessiten queden desamparades. És per tot això que vam decidir crear l'Associació Clauers, per ampliar l'oferta de serveis i fer un acompanyament molt més proper a les persones que ho necessiten. Acceptant que totes necessitem ajuda per alguna cosa, de la mateixa manera que tothom pot aportar quelcom, cada persona té un potencial dins seu. I per això vam escollir dir-nos Clauers, nosaltres acompanyem a les persones, que elles mateixes son la clau que obre alguna porta. És per això que partim de la idea que els humans som éssers interdependents, ens necessitem els uns als altres, i la nostra eina principal serà l'AJUDA MÚTUA.\nLa Maria és una de les fundadores, la treballadora social de Clauers i la directora de l'Àrea de Persones Nouvingudes en risc d'exclusió social de l'associació. També forma part de la junta directiva com a presidenta.\nLa Maria està especialitzada en l'àrea de migracions, ja que s'ha format en aquest àmbit, i ha tingut la oportunitat de poder treballar i aprendre en diferents recursos educatius, tant en medi obert com en medi tancat, on ha pogut viure i analitzar molt properament tota la burocràcia i maltracte institucional que pateixen les persones migrades amb necessitats bàsiques no cobertes.\nPer actuar contra aquestes injusticies, la Maria és activista als moviments socials, on té un llarg recorregut en diferens col·lectius que lluiten per aconseguir una estructura social sense desigualtats per raons de génere, ètnia, capacitats i altres formes d'opressió.\nEl que més l'apassiona és l'acompanyament als i les joves que han viscut processos migratoris, tant a nivell social, laboral i formatiu, sempre des del vincle educatiu i la proximitat.\nLa Marina-Gemma és una de les fundadores, l'educadora social de Clauers i la directora de l'Àrea de Salut Mental i Diversitat Funcional de l'associació. També forma part de la junta directiva com a secretària.\nA part d'educadora social especialitzada en salut mental, també es considera activista contra l'estigma a través del blog Brutícia Sublim on va estar publicant juntament amb la Mireia Medina. A partir d'aquest blog va tenir la oportunitat de participar al llibre d'Estigma de l'Editorial Fràgil impulsat per Obertament. El blog també va poder aparèixer a un reportatge de La Família Barris, de la BTV.\nTant la seva professionalització com la seva vida activista es van veure motivades per la seva experiència en primera persona com a filla de dos pares amb problemes de salut mental, una experiència que li va causar una depressió, trobant-se ella mateixa patint les trampes de la ment. Va viure l'experiència de ser cuidadora, una experiència molt dura per les persones que tenen familiars malalts a càrrec sense un suport suficient. Amb el seu pare també va veure com el maltracte institucional està a la ordre del dia, per això vol ser molt autocrítica amb els propis serveis de Clauers, per assegurar el benestar i la dignitat de les persones ateses, convidant a les persones interessades i familiars d'usuàries a ser sòcies i participar en les decisions de l'associació. Tota aquesta experiència li va fer veure que volia dedicar la seva vida atendre les persones que tenen problemes de salut mental,...\nTot i que,... qui no en té?\nLa Magalí és psicòloga sanitària, especialista en addiccions, psicologia de les emergències i intervenció en trauma i EMDR. Treballa a la sala d’Hospitalització d’Aguts de Psiquiatria de l’Hospital Clínic i està fent el doctorat sobre l’estigma en salut mental a la Unitat de Conductes Addictives de l’Hospital. També treballa al Centre Bonanova tant de terapeuta invididual com fent teràpia de grup. Treballa des de la psicologia amb un enfocament eclèctic, amb una visió holística de la persona, no estigmatitzant, no capacitista i amb perspectiva de gènere.


La Sessió | FemCAT Programa Escola i Empresa\nEl programa Escola i Empresa agrupa més de 160 empresaris i empresàries de FemCAT i externs a la nostra Fundació, que s’han format en una metodologia que els permet mantenir una conversa amb grups d’estudiants, explicant-los el seu dia a dia, el paper la seva empresa en la societat i en general la seva visió en primera persona del món empresarial.\nLa missió del programa és:\nMostrar la cara amable de l’empresa i de l’empresariat.\nMostrar algunes de les habilitats que requereix una persona empresària.\nDurant la xerrada, el que pretenem és mostrar que les persones directives són persones com la resta i estan disponibles perquè els estudiants hi parlin i els hi facin preguntes i puguin posar-se al seu lloc.\nUna persona empresària de primer nivell d’una empresa catalana o implantada a Catalunya dialogarà durant una hora amb els i les estudiants. La xerrada no conté elements acadèmics sobre empresa ni sobre economia o organització d’empreses.\nEs demana al docent que acull el programa que ajudi a posar en context la visita del ponent dins el currículum dels estudiants.\nLes sessions no requereixen preparació per part del professor ni els alumnes, però es recomana que se’ls encoratgi a ser participatius i a pensar en preguntes que voldrien fer-li a un empresari. Es demana al professor que anunciï als alumnes que els visitarà un empresari, que els esmenti el nom i l’empresa i que els avisi que la sessió requerirà la seva participació, ja que es tracta d’un diàleg i no una xerrada.\nXerrada del ponent: estructura\n1 – Presentació del ponent i la seva empresa:\nDemanem al docent que el presenti a través de la biografia que se li haurà facilitat amb antelació.\n2 – La importància de l’empresa a la societat:\nA través de la participació dels alumnes, es mostrarà la presència de les empreses en el nostre dia a dia.\n3 – El lloc de la meva empresa en la societat:\nEl ponent presentarà la seva empresa fent èmfasi en els aspectes que afecten a la societat i a la vida diària de les persones usuàries.\n4 – Què és ser empresari/ària?\nA través de la seva vivència personal, en un diàleg amb els alumnes, el ponent transmetrà el dia a dia i els aspectes fonamentals en el rol de la vida empresarial.\n5 – Habilitats de l’empresari/ària:\nA través de la participació dels i de les alumnes, es mostrarà les habilitats que des de FemCAT s’han assenyalat com a distintives de les persones empresàries o directives.\n6 – Torn de preguntes i respostes.\nLa sessió inclou una reflexió sobre les habilitats de l’empresariat en la qual es convida als estudiants a identificar les seves pròpies habilitats. Una actuació de seguiment desitjable seria continuar aquesta reflexió sobre les habilitats que els estudiants són capaços d’identificar en ells mateixos.\nEl format virtual de les sessions d’Escola i Empresa\nModalitat online de la sessió:\nLa primera part la realitzen els alumnes online i de manera individual. Consta d’un material didàctic interactiu compatible amb la plataforma moodle que conté quatre carpetes amb diferents activitats. Els alumnes han de seguir les activitats pocs dies abans de la videoconferència amb la persona ponent.\nLa segona part es tracta de la videoconferència en directe amb la persona empresària. Demanem que encoratgeu als vostres alumnes a ser participatius i a pensar en preguntes que voldrien fer-li a un empresari.\nLa tercera part, també online, se centrarà en les habilitats d’una persona empresària, que si els docents ho considereu oportú, els alumnes podrien debatre entre ells a l’aula i ampliar així el coneixement de les habilitats iniciada en el diàleg amb el ponent.\nAtenció! També existeix la possibilitat de triar la sessió presencial i poder accedir al contingut de la primera i tercera part de la sessió online.\nDescarrega versió paper


Exposició retrospectiva sobre Gaudí al Museu Nacional\nGaudí. Foc i cendres\nMuseu Nacional d'Art de Catalunya. Del 18 de novembre de 2021 al 6 de març de 2022\nLa visió de l’obra Gaudí ha estat condicionada per uns tòpics que n’entorpeixen la plena comprensió. L’exposició comissariada per Juan José Lahuerta desplega una revisió crítica de la seva obra i de la seva recepció per a obtenir una visió més exacta de la complexa, contradictòria i fecunda relació de Gaudí amb la seva època.\nL’exposició compta amb més de 650 elements, molts de quals són inèdits o de molt difícil accés, procedents de col·leccions particulars, museus o arxius, incloent-hi peces del fons del Museu Nacional.\nA Laie Museu Nacional trobaràs una àmplia bibliografia per aprofundir-hi i també una àmplia selecció d’articles culturals, de les rèpliques exactes de mobiliari gaudinià a col·leccions inspirades pel seu geni.\nLaie col·labora, un any més, amb el Dart Festival, que se celebrarà en cinemes i en línia\nThe Long Night of Museums at Museu Nacional d'art de Catalunya\nMay 18: The Long Night of Museums at the National Art Museum of Catalonia The bookstore will remain open until one in the morning! There will be a select...\nTriangle Books and Laie invite you to the presentation of: Gaudí i el trencadís modernista Text by Mireia Freixa and Marta Saliné and photos by Pere Viva...


La Generalitat invertirà 446.554 € en obres ... - Govern.cat\nLa Generalitat invertirà 446.554 € en obres de rehabilitació al barri d'Arraona de Sabadell\nquery_builder 20 març 2003 17:05\nADIGSA realitzarà les obres de millora a les façanes, cobertes i sistema de ventilació dels habitatges\nL’empresa pública ADIGSA, que gestiona el parc públic d’habitatges de la Generalitat de Catalunya, ha presentat als veïns el projecte de l’aïllament de façanes, reparació de cobertes i ventilacions dels blocs 82 i 83 del barri d’Arraona de Sabadell. Les obres, que s’iniciaran en breu, tenen un pressupost de 446.554,70 € (prop de 75 MPTA), aportats íntegrament per l’empresa pública del Departament de Política Territorial i Obres Públiques.\nEls treballs, que formen part del Pla director d’obres que ADIGSA està portant a terme a la gran majoria dels barris d’habitatge social de Catalunya construïts per l’Estat abans de 1985, beneficiaran directament un total de 16 habitatges, corresponents als blocs 82 i 83 d’Arraona.\nLes obres que es realitzaran a les façanes consistiran en instal·lar un sistema d’aïllament de façanes amb plaques de poliestirè expandit, morter adhesiu, malla de reforç i acabat amb estuc sintètic. També es netejaran els sòcols de pedra de la planta baixa i se substituiran els tancaments de fusta per altres d’alumini i es col·locaran persianes de PVC i reixes a les finestres de la planta baixa. S’enderrocaran les galeries de diversos tipus i es construirà un àmpit d’obra i tancament amb vidre i alumini.\nA les cobertes es realitzarà una impermeabilització amb el sistema de coberta invertida amb acabat de palet de riera. També s’impermeabilitzarà el badalot de la caixa d’escala i del sostre de les galeries, amb acabat de rajola ceràmica.\nPel que fa a instal·lacions es col·locarà un sistema d’evacuació de gasos i fums, un nou sistema de ventilació dels habitatges i la instal·lació comunitària de gas, adequant-la a la normativa vigent.\nA l’escala de veïns se substituirà el paviment i els graons, es pintarà tota l’escala, se substituiran les baranes, es pintarà la cambra de comptadors, es trauran els antics dipòsits de l’aigua i es pintarà aquesta cambra i es retolaran els pisos i les portes. També es repararan els elements malmesos de l’enllumenat de l’escala i es farà la pre-instal.lació de telefonia per la caixa de l’escala.\nEl president d’ADIGSA, Ferran Falcó, ha explicat que “aquesta actuació millorarà notablement la qualitat dels habitatges beneficiats, ja que es farà l’aïllament de les façanes i es milloraran també els elements comunitaris com l’escala de veïns”. En aquest sentit, Falcó ha destacat que “la millora en l’estat dels habitatges reverteix en una millora integral de la qualitat de vida dels seus veïns ja que se senten molt més segurs i còmodes en els seus habitatges i valoren més aquest patrimoni”.


Presentació | ZER El Llierca\nEl Claustre de professors/es de la ZER El Llierca us dóna la benvinguda. Primer de tot, potser seria bo explicar què és una ZER. Doncs bé, les sigles ZER volen dir Zona Escolar Rural.\nEl motiu de la creació d’una ZER rau en el fet de que els centres amb pocs alumnes no poden tenir mestres especialistes propis (educació física, llengua anglesa, educació musical i educació especial).\nEl nom de la nostra ZER prové del riu “Llierca”, afluent del Fluvià, que travessa la zona on ens trobem.\nEl fet de formar part d’una ZER ens permet l’organització i planificació d’activitats pedagògiques de forma conjunta entre els quatre centres: sortides, jornades culturals, grups de treball, … Així mateix, podem disposar d’un material que un sol centre no podria tenir mai.\nEl logotip de la ZER dissenyat per Pep Puigdemont (amb l’ajut del dibuixant i pintor Toni Tort) i aprovat pel claustre de ZER simbolitza el Pont del Llierca que és el nexe d’unió de les quatre escoles una de cada color. Si es mira el dibuix de lluny també simbolitza un cotxe o vehicle, eina de treball dels mestres itinerants.\nFins el curs 2018-2019 ha estat formada per les escoles: Mont Cós (Montagut-Oix), Joan Roura i Parella (Tortellà i Sales de LLierca), Montpalau (Argelaguer) i Les Escomes (Sant Jaume de Llierca).\nA partir del curs 2019-2020 es modifica la ZER i l’escola Les Escomes (Sant Jaume de Llierca). deixa de formar-.ne part.\nEl claustre de la ZER modifica el logotip.\nActualment les escoles que formen la ZER El LLierca són:\nMont Cós (Montagut-Oix), Joan Roura i Parella (Tortellà i Sales de LLierca), Montpalau (Argelaguer)\nSi ens voleu conèixer millor … cliqueu, cliqueu que us ensenyarem casa nostra!


“L’escriptura va ser per a mi una catarsi total” | David Castillo | lleida | Llibres | El Punt Avui\n“L’escriptura va ser per a mi una catarsi total” “L’escriptura va ser per a mi una catarsi total” “L’escriptura va ser per a mi una catarsi total” “L’escriptura va ser per a mi una catarsi total” + “L’escriptura va ser per a mi una catarsi total” E-mail\nlleida - 19 gener 2021 2.00 h\nEl poeta i catedràtic Jaume Pont ha afrontat un dels moments més delicats de la seva vida MARIA FERNÁNDEZ.\n“L’escriptura va ser per a mi una catarsi total” “L’escriptura va ser per a mi una catarsi total” “L’escriptura va ser per a mi una catarsi total” “L’escriptura va ser per a mi una catarsi total” “L’escriptura va ser per a mi una catarsi total” E-mail\nTinc clar que l’amor i la paraula són el Big Bang de la poesia: creació és transformació, i transformació és vida\nLa poesia, adopti la forma que adopti, és un tipus de coneixement que persegueix fer visible l’invisible\nDavid Castillo - lleida\nJaume Pont (Lleida, 1947) és un dels noms de referència de la literatura catalana des dels anys setanta, quan va publicar el seu primer poemari, el 1976. Amb premis importants com l’Estellés del 1982 i el Carles Riba del 2006, ens rep al seu domicili de Lleida per parlar de Mirall de negra nit (Labreu), una elegia sobre la mort, però també un cant a la vida que comporta la mateixa poesia.\nEl seu nou llibre ‘Mirall de negra nit’ és una elegia també a la seva companya, la pedagoga Maria Jesús Cabau. Va ser la poesia un antídot contra el dolor?\nSense cap mena de dubte, l’escriptura de Mirall de negra nit va ser per a mi una catarsi total. Val a dir que m’hagués agradat no escriure’l mai, la veritat... Però, un cop entomada la ferida, cos i ànima em demanaven fer-ho. Es tractava de tancar un cercle i obrir-ne un altre. Hi ha moments en la vida que has d’acarar la mort obertament, despullar-la i despullar-te sense aturador, viure-la, perquè si no ho fas pots acabar devorat per aquesta dama impietosa que anomenem malenconia. Però cal assumir-ho. Del sol negre de la malenconia prové la llum de Mirall de negra nit. I la seva elegia resta escampada al llarg de les pàgines del llibre, talment empremtes que no podré esborrar mai del tot.\nL’amor cap a la Maria Jesús havia estat un dels motors dels seus poemes. Com se sent en aquesta nova situació, en la viduïtat d’algú tan important?\nTots passem, hem passat o hem de passar per experiències semblants. Escriure el llibre ha estat una forma de vincular-me, d’arrelar-me per sempre més a la persona estimada, a la seva memòria. I dius bé, l’amor mou bona part de la meva obra i de la meva vida: l’amor, el sentiment del temps, la mort, la paraula.\nSón els temes perennes de l’amor, la mort, l’atzar...\nSense oblidar altres temes obsessius sense els quals la meva poesia no s’entén, com la follia o l’atzar, posem per cas. Per a mi amor és el principi cabdal de la creació. Tinc clar que l’amor i la paraula són el Big Bang de la poesia: creació és transformació, i transformació és vida. I en aquest sentit jo soc un poeta eminentment eròtic. Com deia André Breton: es tracta de concebre la poesia com un cos a cos on “les mots font l’amour”.\nEscriu: “Com un tatuatge dins l’ombra / que t’habita / ull del buit o larva de l’amor que mor, / esdevindràs pura memòria / del no-res.” No és la poesia com un líquid fixador de la memòria?\nTotalment. Com he dit, el meu llibre no fa altra cosa que projectar, des de l’amor, la mort de l’ésser estimat i la seva memòria. Es tracta d’una forma de subsistència davant el no-res. I els poemes no són altra cosa que tatuatges, grafits escrits al mur de la vida o, si vols, a les pàgines del llibre de les nostres vides. El símbol del mirall, omnipresent, va en aquest sentit: em projecto en el mirall de “l’altra”, de l’amant, per tal de fondre, des de l’experiència de la mort, eros i coneixement.\nAmor i dolor són les dues cares d’una mateixa moneda?\nJo no podria dir-ho millor: en aquesta història amor i dolor són les dues cares d’una mateixa moneda. Sense oblidar el món dels somnis, que a Mirall de negra nit fa de contrapès d’una situació que ens enfronta a l’abisme del temps present. No cal dir que una situació com aquesta representa tot un repte per al poeta, perquè el llenguatge, davant l’inefable, no pot fer res més que manifestar la seva insuficiència, la seva estupefacció més radical o, com em la paraula dels místics, el seu tartamudeig. Per això, en una instància extrema com aquesta, m’encomano als quatre pilars que entenc fonamentals en la creació poètica: imaginació, profunditat, intensitat i suggeriment.\n’Mirall de negra nit’ connecta amb ’Vol de cendres’, que estava dedicat precisament a la mort del seu pare. Els veu connectats, més enllà del sofriment?\nEn realitat, vistos des d’ara, penso que Vol de cendres i Mirall de negra nit formen un díptic: el meu díptic de l’amor i del dolor. Ara bé, tot i que els uneix la motivació de la mort, estic segur que en aquest darrer llibre el grau d’intensitat és més radical, més punyent, més extrem. Tots sabem que no és el mateix una mort “esperada”, alliberadora d’un dolor físic innecessari, que una mort tràgica i sobtada. Però en els dos llibres la mort és només el detonant de l’escriptura. Només això, Perquè en la meva poesia, el sentit de la pèrdua acostuma a dur aparellat el guany de la memòria i la paraula poètica com a fet perdurable. I per això crec que, per damunt de tot, són dos llibres d’amor, dues fites que testimonien les restes d’un naufragi que pretén proclamar, com el manuscrit dins d’una botella, un acte de supervivència.\nNo obstant la seva poesia, des de l’avantguarda o des d’aspectes més lúdics, ha estat un cant a la vida. Com la definiria per a un lector no iniciat?\nHi ha tantes formes de poesia com maneres d’acostar-s’hi. Però la poesia, adopti la forma que adopti, és un tipus de coneixement que persegueix fer visible l’invisible.\nQuin és el seu objectiu?\nLa seva aspiració no es altra que donar forma, mitjançant la paraula, a allò que no en té, furgant, aprofundint, descobrint els racons més ocults de l’experiència. I el poeta —cal no oblidar-ho mai— ho fa no només a cavall d’una experiència viscuda, sinó sobretot a través d’una experiència no viscuda, però imaginada. Recordi el que deia un dels grans mestres de la modernitat poètica, el portuguès Fernando Pessoa: el poeta és un fingidor absolut, perquè no només fingeix el món que coneix, les coses en definitiva que té, sinó que sobretot fingeix “el que ell no té”. Per això la poesia és un viatge a l’interior d’un mateix, un viatge que no s’esgota mai.\nVostè és un dels poetes catalans amb traduccions més prestigioses al francès i a l’italià, que són com dues segones pàtries, també en el seu currículum acadèmic i en la seva tasca com a assagista i estudiós. Què van significar aquestes projeccions quan es viu una mica tancat en la poesia catalana?\nVeritablement la traducció t’ajuda a tenir una perspectiva àmplia i oberta de la teva obra. Estic molt agraït a tots els meus traductors i traductores: al treball pioner de les traduccions angleses de Hillary Gardner i Julie Wark, la d’Anna Maria Saludes a l’italià, les de Clara Curell, Andrés Sánchez Robayna i el Taller de Traducció de la Universitat de La Laguna al castellà, la d’Alessandra Ihmig a l’alemany, i sobretot la de François-Michel Durazzo, autor de la traducció de tots els meus llibres al francès. Llegint-les m’adono que la traducció és un espai que, d’un costat, permet al poeta aprofundir l’aprenentatge sempre inacabat de la seva llengua i, de l’altra, desdoblar-se i redescobrir-se en altres llengües. En el cas del francès i l’italià, llengües i cultures que conec bé, la satisfacció indubtablement s’acreix.\nVostè ha explorat severament el revers del somni i el contrast amb la realitat. Quina és la seva perspectiva de la vida com a poeta?\nCrec que aquest revers del somni que vostè esmenta, i el seu contrast amb la realitat, és una de les claus de volta fonamentals de la creació poètica. Tothom vol conèixer el desconegut o allò que ens és vedat. La poesia fa realitat, en certa mesura, aquest somni. Per això un bon lector de poesia és per a mi aquell que resta sempre obert a noves experiències. Si llegim un poema tot esperant que ens confirmi el que ja sabem, ens fem un flac favor. La meva perspectiva de la vida com a poeta no la concebo sense aquest desig de coneixement que, ben mirat, consisteix en l’afany permanent de desvelar allò que és velat. Per a mi no hi ha poesia sense alétheia, que en grec vol dir “treure el vel”, “treure alguna cosa de l’oblit”.\nÉs indestriable la vida sense la poesia. Hauria resistit sense la poesia?\nEl viatge de la poesia viu immers en la vida d’una manera tan ambivalent com contradictòria. El poeta viu en un estat permanent d’amor i odi envers la realitat que l’envolta. El desig que el mou és basteix, alhora, d’or i de ferralla, de marbre i de fang. Ara per ara no concebo la meva vida sense la poesia, perquè forma part de la meva manera de ser. Estic convençut, això sí, que llegir poesia obre el pensament i ens oxigena, ens fa més resistents a la fullaraca mediàtica i tant llenguatge alimentat per la banalitat quotidiana.\nOn pertany el poeta, al món o viu eternament als núvols?\nEl poeta sap que pertany al món, però alhora sap també que, en tant que amo i senyor de la imaginació, el món li pertany. Més enllà del poder i els seus paranys institucionals, la força d’un creador rau en la seva irreductibilitat, a ser autèntic. Com deia el poeta Edmond Jabès, la singularitat és subversiva. Aquest és el meu contracte social amb la poesia, amb la vida, amb la paraula.\nEl confinament ha servit per dur el dol amb més tranquil·litat o ha vist com una tortura afegida?\nL’he viscut com una tortura afegida, perquè no m’ha permès exercir la meva llibertat. Una de les meves dèries permanents, viatjar, ha quedat, també, confinada als llimbs. I jo no sé viure sense el viatge, el de fora i el de dins.\nI en el procés de creació?\nQuant al meu procés de creació, la veritat és que el confinament no ha significat cap entrebanc. Com sap vostè molt bé, els que portem damunt la motxilla de l’escriptura sempre vivim, poc o molt, confinats. Però aquest confinament, el de la creació, és voluntari, mentre que en la nova situació pandèmica el confinament és obligat.\nQuin és el gran perill?\nEl que està en joc, perillosament en joc, és el concepte de llibertat. Em preocupa la por generalitzada de “l’altre” o l’assot permanent del Gran Germà. A les plagues bíbliques caldrà afegir, si les coses segueixen així, el virus inclement del catequisme institucional. Per no parlar de les hordes negacionistes, de les quals fujo com de la pesta. Això és el que em mortifica personalment i comunitàriament.\nHa estat durant anys un dels crítics militants de la literatura catalana, i també del Postisme i l’experimentació. Com veu la situació actual?\nCrec que la poesia catalana actual gaudeix d’una salut envejable. Si alguna cosa caracteritza les poètiques del nou mil·lenni és la seva diversitat, la mistificació, en definitiva, tot allò que és multiforme, obert, transversal. I, en aquest sentit, diria que els poetes joves d’avui neguen tota acció programàtica, sabedors que en els temps que corren, fluctuants i descreguts, el millor programa és no tenir-ne cap. Quant al paper de la crítica, he de confessar que he viscut temps millors que l’actual.\nLa seva situació és molt complicada per la manca de tribunes?\nEl pensament crític d’una literatura és insubstituïble i, vist des de la nostra literatura, inajornable. Tot i reconèixer les aportacions valuosíssimes que s’han fet en xarxa, enyoro les revistes i els suplements literaris d’anys enrere. Com T.S. Eliot, pertanyo a la tribu d’aquells que pensen que una bona forma d’apropar-se a la salut d’una literatura és mesurant la salut de la seva crítica.\nLa poesia, la docència i la crítica\nPocs currículums a la literatura catalana reuneixen una docència durant més de mig segle. Jaume Pont ha estat professor en diferents universitats internacionals i honoris causa per la d’Atenes el 2018. Fins a l’octubre serà emèrit a la Universitat de Lleida, a la ciutat natal. Ha estat un crític de referència a la premsa diària, però també en l’erudició. El seu assaig sobre el Postisme és de lectura obligada, així com les antologies. En el terreny de la poesia personal, la seva obra és dilata amb intensitat al llarg del temps. A Llibres del Mall publicava un llunyà 1976 el primer llibre, Límit(s), que ja mostrava l’exploració de la llengua des dels ressorts psicològics i existencials. El 1982 va rebre l’Estellés de poesia; el 1991 i el 1997 el Crítica Serra d’Or de poesia per Raó d’atzar i per Vol de cendres respectivament; el 2000, el de la Crítica de poesia catalana per Llibre de la frontera; el 2006, el premi Carles Riba per Enlloc.\nEl Punt Avui. Girona 19-01-2021, Pàgina 18\nEl Punt Avui. Nacional 19-01-2021, Pàgina 18


Redacció, Sant Gervasi-Galvany\t| Actualitzat el 10 Juliol 2018 a les 09:56\nDes de principis d’aquest juliol els veïns de Sant Gervasi-Galvany ja poden gaudir del jardí de la finca municipal de Can Ferrer, que ha estat convertit en un nou espai verd obert al barri. Té una superfície de més de 2.500 metres quadrats.\nEl nou jardí, situat en una finca del segle XIX situada al número 42-48 del carrer Alfons XII, és, segons expliquen des del Districte, “un nou pulmó verd” amb nou mobiliari urbà i nova il·luminació pública. També s’han revisat i millorat les diferents espècies vegetals i s’han plantat noves plantes autòctones, com ara garrofers, alzines, magraners, oliveres i xiprers. Un cop inaugurat el jardí, ara queda pendent la segona fase del projecte, que és recuperar l’edifici. Actualment està en mal estat i de moment s’ha redactat un projecte per consolidar-ne l’estructura i garantir la seguretat.\nDurant la inauguració del jardí, el regidor Jaume Asens va lloar la reivindicació veïnal que ha permès recuperar aquest espai. “Aquesta ciutat no és un mer decorat, està formada per ciutadans actius i crítics, que conquisten espais verds com aquest. El meu reconeixement a tota la gent que ha lluitat per aquest nou jardí al districte”, va afirmar Asens.


e-colònies.cat : Es presenta la macroenquesta de les associacions El Panoràmic\nActualitzat el 16/03/2016\nEs presenta, al Palau Macaya de Barcelona, El Panoràmic 2015 amb les dades i conclusions de la macroenquesta de les organitzacions sense ànim de lucre de la ciutat de Barcelona. Enguany, però, l'estudi no només se circumscriu a la ciutat de Barcelona, com en l’anterior edició, sinó que s’ha ampliat al conjunt de Catalunya.\nAmb aquest El Panoràmic 2015 se superen les previsions de participació i es converteix en l’enquesta més gran del Tercer Sector que s’ha fet mai a Europa, superant amb escreix la resta d’enquestesq ue s’han realitzat en d’altres països. Hi han participat més de 1.500 organitzacions, 800 més que a l’anterior edició del 2014.\nL'estudi, impulsat pel Consell d’Associacions de Barcelona, juntament amb l’Observatori del Tercer Sector, la Fundació Ferrer i Guàrdia i la Fundació Pere Tarrés, permet recollir dades que ajuden a les entitats a transformar la societat. El resultat és aquest projecte, que vol donar resposta a la necessitat d’obtenir dades reals sobre el sector. Aquesta nova edició permet analitzar com evoluciona el teixit associatiu, aprofundir en la seva realitat, així com analitzar la consolidació de les tendències que es van obtenir el 2014.\nAmb aquestes dades, doncs, es podrà veure més clarament quins aspectes cal millorar i quins ja estan progressant adequadament. Permetrà corregir periòdicament les actuacions de suport al teixit associatiu que es realitzen des de diferents agents, a més d’oferir una recerca potent sobre el sector al món acadèmic, mitjans de comunicació i societat en general.\nTorre Jussana publica aquesta segona edició del Panoràmic dins els Dossiers Barcelona Associacions, una col·lecció pensada per publicar estudis, informes i reflexions sobre el sector associatiu a Barcelona. En aquesta ocasió en format electrònic, el qual també es pot consultar des de l’aplicatiu que s’ha creat per aprofundir en les dades recollides i treure’n la màxima utilitat.\nBarcelonaONLTercer SectorAssociacionismeTorre JussanaEl Panoràmic


Fira de St. Isidre 2008\nEl Sol del Solsonès Associació de Familiars de Malalts Mentals i Drogodependents, com cada any ha participat a la Fira de St. Isidre celebrada els dies 16, 17 i 18 de Maig a Solsona.\nVolem remarcar la bona participació de visitants, encara que degut a la pluja va minvar la concurrència, però tothom tenia ganes de fira i demostrant la satisfacció de gaudir de la bona pluja que en definitiva és un bé per a la humanitat.\nEl nostre estand va ser un punt d’informació dels nostres projectes del Sol del Solsonès, dels articles artesanals realitzats a mà pels usuaris del club social i també de la tómbola que va servir per recollir alguns euros. Tot és necessari per tirar endavant aquest gran projecte del Sol.\nDonem el nostre reconeixement i agraïment a totes les persones que ens han col•laborat en aquesta fira, així com a les autoritats locals, comarcals, Unió de Botiguers, al conseller de Governació de la Generalitat Jordi Ausàs, la Diputada al Congrés Conxita Torruella, i Ramon Alturo, senador a Madrid. Felicitem la comissió organitzadora de la Fira ja que s’ha de reconèixer el treball que comporta.\nAnunciem que estarem presents el proper dia 24 a la tarda a la Fira d’Entitats Juvenils a Pinós (Ardèvol).\nDiumenge dia 1 de Juny participarem amb la nostra parada en la V Fira del Caçador al parc Mare de la Font de Solsona. Us hi esperem!


A SINGER OF SONGS AMB COFFEE & WINE EN CONCERT – Barcelona – Portal d’entitats\n“No more selfies!” Aquest és l’eslògan sota el qual A Singer of Songs, Lieven Scheerlinck, presenta el seu nou disc. Després de 10 anys obrint-se l’ànima en canal amb cançons ultres-personals, va dir prou el 2017. Fart de mirar-se el melic, va començar a escriure retrats de la gent que l’envoltava. El resultat és “Portraits”, un disc/llibre ple del indie-folk més intimista. La música de Lieven Scheerlinck, belga resident a Barcelona des de fa més de 20 anys, ha estat comparat per la premsa especialitzada amb Sparklehorse, Low, Vic Chesnutt i flocs de neu caient a càmera lenta. És co-fundador del segell discogràfic Son Canciones i un dels cervells darrere dels cicles de concerts Indies Keeping Secrets i FemPop (El Festival Que No Vol Existir).\nPer fi Coffee & Wine torna a portar les seves petites joies de pop-folk a Barcelona. La madrilenya Ana Franco i la seva banda presentaran les cançons de “Hirundinidae”, el seu segon àlbum d’estudi. I de pas celebraran una amistat de més de 10 anys amb A Singer of Songs, compartint escenari en algunes cançons.


L'Ajuntament d'Arenys i el grup mataroní LEDS engegen una campanya contra la violència masclista - maresme360 - Portal de notícies de la comarca del Maresme\nInicioUncategorisedL’Ajuntament d’Arenys i el grup mataroní LEDS engegen una campanya contra la violència masclista\nL’Ajuntament d’Arenys de Mar ha engegat una campanya contra la violència masclista adreçada als sectors més joves de la població. Per això, l’eix central de la campanya és una cançó del grup mataroní LEDS, “Ningú com tu”, inclosa en el darrer disc de la formació “Agafa’t fort”. La cançó parla de la superació de les persones i de l’esperit que permet que tothom sigui capaç de tirar endavant. El grup també ha participat en la gravació d’un videoclip fet per alumnes de l’Institut Tres Turons d’Arenys de Mar, que ha comptat amb el suport tècnic de Ràdio Arenys.\nLa campanya implica de forma directa cinc centres educatius d’Arenys de Mar: L’IES Els Tres Turons (ESO), La Presentació (ESO i primària), CEIP Joan Maragall (primària) i CEIP Sinera (primària). Els centres treballaran el conjunt de la temàtica durant tot el mes de novembre.\nLa campanya finalitzarà el 23 de novembre amb un concert al Centre Cultural Calisay d’Arenys de Mar presentat per Gino Diamantini en el que actuaran els grups LEDS i Filippo Landini.\nMaresme i Rodalies, una relació d’eterna discordança


Peníscola aprovarà demà al Ple 156.000 € per a reforçar la seguretat, neteja, desinfeccions i material sanitari | Canal56 Notícies\nInicio Peníscola Peníscola aprovarà demà al Ple 156.000 € per a reforçar la seguretat, neteja, desinfeccions i material sanitari\non: 16/09/2020 En: Peníscola\nEl ple municipal aprovarà demà destinar part dels romanents del passat any a tasques de prevenció i seguretat sanitària\nA més, la corporació donarà llum verda a la millora de la mobilitat del personal dels serveis municipals que comptaran amb tres nous vehicles elèctrics per a, per exemple, desplaçar a les treballadores de l’àrea de serveis socials als habitatges de persones dependents\nL’Ajuntament de Peníscola aprovarà demà dijous en la Sessió Ordinària del Ple un paquet de modificacions de crèdit per a emprar els romanents generats en l’any passat. Part d’aquests es destinen a la prevenció i la presa de mesures de seguretat sanitària. Per aquests conceptes l’Ajuntament preveu destinar un total de 156.000 euros que procedeixen del superàvit pressupostari.\n“Enguany, estem havent de fer un esforç extraordinari per a treballar en la prevenció i la seguretat, per això estem reforçant constantment els serveis que poden ajudar a pal·liar els afectes del Covid-19″ ha explicat el mateix alcalde, Andrés Martínez, que ha celebrat “la derrota de la proposta socialista d’expropiar els estalvis dels ajuntaments”.\nMartínez, ha destacat que des del primer trimestre de l’any “s’han estat efectuant canvis en el pressupost municipal, prioritzant donar solucions a l’extraordinària situació generada per la Covid-19″ recordant la posada en marxa d’un Pla de Mesures de Xoc per a la Reactivació del Sector Turístic, amb més de 4 milions d’euros; o l’ampliació de la partida d’emergència social, “per a fer front als devastadors efectes de la crisi sanitària sobre l’economia de les famílies més vulnerables”, concretant que és va quadruplicar la partida, passant de 70.000 € a més de 280.000 €.\nEn les modificacions actuals, es preveu emprar els romanents a les citades tasques de prevenció i millora de la neteja i desinfecció d’espais públics, com per exemple, en el centre d’Educació Infantil i Primària, on aquesta mateixa setmana ja compten amb dues netejadores, al llarg de la jornada estudiantil, per a la higienització de les condícies, a més de les neteges diàries vespertines i les desinfeccions setmanals que es duran a terme al llarg de tot el curs escolar. La resta d’edificis públics també comptaran amb un reforç d’aquests serveis, per exemple en la Unitat de Respir Familiar o la Ludoteca Municipal.\nLa corporació municipal donarà també en el Ple llum verda a la millora de la mobilitat del personal dels serveis municipals. Es preveu l’aprovació d’una modificació de crèdit per la qual es puga destinar romanents del passat any a l’adquisició de vehicles. Concretament es tracta de la compra de tres nous vehicles elèctrics per valor del voltant de 90.000 € per a, per exemple, desplaçar a les treballadores de l’àrea de serveis socials als habitatges de persones dependents. “Creiem que hem de ser exemplars, també en l’adopció de mesures i actituds que contribueixen a la millora del nostre entorn i el medi ambient, per això els nous vehicles seran elèctrics” ha explicat el mateix alcalde.\nA aquesta mesura se sumarà la posada en marxa d’assortidors elèctrics, durant el trimestre vinent en col·laboració amb la Diputació provincial, punts de recàrrega per a vehicles d’aquestes característiques.


Enric Morera i Viura | enciclopèdia.cat\nBarcelona, 22 de maig de 1865 — Barcelona, 11 de març de 1942\nD’infant anà amb els seus pares a Buenos Aires. Hi visqué la música a l’ambient familiar, ja que el seu pare treballà com a contrabaix al Tetro Alcázar (teatre de varietats), on també donà lliçons de piano. El 1875 es traslladà a Córdoba, on estudià música. Per encàrrec del govern argentí, compongué un Himno a la patria i una cançó escolar, Mayo. Participà en l’organització de la Sociedad Argentina d’Autors (1910). El 1881 tornà a Europa, i des del 1883 residí a Barcelona, on féu amistat amb Isaac Albéniz i estudià piano amb C. Vidiella i harmonia amb F. Pedrell. El 1885 anà a Brussel·les, on estudià amb P. Gilson i F. Fiévez, al conservatori. Estigué dos anys més a l’Argentina (1886-88).\nEl 1890 tornà definitivament a Barcelona, on passà a liderar el moviment modernista musical català; ja amb una sòlida preparació tècnica, estrenà una Dansa dels gnoms (1893) i, per a la Societat Catalana de Concerts, el poema simfònic Introducció a l’Atlàntida (1893). Es vinculà al grup de L’Avenç i als ideals modernistes i escriví música per a Jesús de Nazareth (1894), d’Àngel Guimerà, per a L’alegria que passa (1898), de S. Rusiñol, i, per a les Festes Modernistes de Sitges, l’òpera La fada (1897), amb text de J. Massó i Torrents. El 1895 fundà la coral Catalunya Nova, i la dirigí fins a la fi del 1900; cessà per a treballar i dedicar-se a la temporada de Teatre Líric Català, al Teatre Tívoli (1901). Musicà La nit de l’amor, de Rusiñol; hi inclogué una sardana coral, que assolí un gran èxit.\nDesprés d’un període infructuós a Madrid (1903-05), tornà a Barcelona, on participà en els Espectacles i Audicions Graner, amb música d’escena per a obres com El comte Arnau (1905), de Josep Carner, La Santa Espina (1907), de Guimerà, la sardana de la qual és una de les seves obres mestres, i, també, Don Joan de Serrallonga. Estrenà al Liceu l’òpera Empòrium (1906) i l’obra lírica en tres actes Bruniselda (1906).\nDesprés d’un sojorn decebedor a l’Argentina (1909-11), tornà a Barcelona, on fou rebut apoteòsicament. El consistori municipal creà per a ell el càrrec de sotsdirector de l’Escola Municipal de Música. Pedagog notable i autor d’obres teòriques, com el Tractat pràctic d’harmonia (1901), influí en les noves generacions de compositors. El 1912 estrenà l’òpera Titaina, i el 1916 Tassarba, ambdues al Liceu. El 1931 escriví música escènica per a El castell dels tres dragons. En el camp de les sardanes corals destaquen Les fulles seques, La sardana de les monges i L’Empordà. Col·leccionà i harmonitzà nombroses cançons tradicionals catalanes, una part de les quals fou publicada per L’Avenç (1897-1900) i aplegada a Cançons populars catalanes harmonitzades (1910).\nLa producció de Morera comprèn unes 800 obres: òperes, música escènica, obres simfòniques, corals, concerts, sardanes corals i instrumentals i una Missa de rèquiem. Escriví un breu recull de memòries, Moments viscuts, publicat el 1936. Una gran part del seu catàleg és adscrit a l’estètica neoromàntica i és una magnífica mostra del nacionalisme musical català.


Somfy, en VETECO 2008 - Arquitectura i Construcció\nAquest article ha estat escrit originalment en castellà. L'hem traduït automàticament per a la vostra comoditat. Tot i que hem fet esforços raonables per a aconseguir una traducció precisa, cap traducció automática és perfecta ni tampoc pretén substituir-ne una d'humana. El text original de l'article en castellà podeu veure'l a Somfy, en Veteco 2008\nPavelló 4, estand B05\nLa companyia multinacional Somfy presenta a VETECO la seva nova gamma d'automatismes YeSseo, amb tecnologia 'io-homecontrol' que ofereix noves cotes de confort, funcionalitat, compatibilitat, seguretat i estalvi d'energia a l'accionament automàtic de les obertures de la llar. A més d'aquesta novetat, a l'estand de Somfy s'exhibeixen les noves solucions per a persianes, tendals, tanques, portes de garatge i cortines.\nYeSseo s'integra de forma automàtica amb qualsevol altre producte amb tecnologia 'io-homecontrol' de la llar, sense necessitat d'instal lació domòtica central. YeSseo compta amb tots els avantatges de la tecnologia ràdio i incorpora funcions úniques, com la confirmació en el punt de comandament de l'execució o no de cada ordre i la interoperabilitat amb altres sistemes, com finestres de sostre, calefacció, etc. La gamma es llança amb solucions per l'automatització de persianes, portes de garatge i panys, i s'anirà ampliant progressivament.\nYeSseo és un sistema senzill d'instal lar i de programar, sense necessitat de cablejat entre operador i punt de comandament i especialment dissenyat per minimitzar el temps d'instal lació en obra. Permet una comunicació bidireccional. El comandament a distància envia l'ordre, indica el moviment en procés, confirma la seva execució o informa de l'error. D'aquesta manera, l'usuari està informat en tot moment del que passa a casa seva, comptant amb la màxima seguretat. La nova tecnologia posa a l'abast dels usuaris les funcions avançades d'un sistema domòtic sense necessitat d'instal lació central, ni d'automatitzar tots els elements de manera simultània. Els seus 20 metres d'abast a través de dos murs de formigó permeten controlar la llar sencer.\nLa gamma YeSseo incorpora noves funcions com la possibilitat de programar escenaris, per reproduir escenes quotidianes activant múltiples productes. Amb la funció 'Captura', n'hi ha prou prement un botó per memoritzar un escenari i poder reproduir a voluntat. L'usuari conserva en tot moment el control final dels automatismes, gràcies a la funció 'Auto / Manu'. D'aquesta manera, en el seu suport mural el programador funciona de forma automàtica i en la mà de l'usuari és un comandament a distància.\nLa transmissió de les ordres s'efectua a través de 3 freqüències, entre les quals YeSseo selecciona automàticament la millor. En cas que es trobi pertorbada, YeSseo canvia de freqüència instantàniament. La fiabilitat de la transmissió es reforça mitjançant la reemissió de l'ordre, fins a 8 vegades en cas necessari. L'emissió ràdio utilitzada per YeSseo és 100 per cent segura, gràcies a la clau d'encriptació de 128 bits.\nEn VETECO, Somfy assisteix amb les seves noves solucions per a l'automatització de cortines, amb o sense cables.\nAltres novetats Somfy per VETECO\nA més de YeSseo, Somfy compta amb altres novetats en el terreny de la motorització de persianes, com el nou operador Im per compactes. Es tracta del primer operador 100 per cent 'Plug & Play', que minimitza els temps de programació en fàbrica i en obra. El sistema està disponible en dues tecnologies, WT (cable) i RTS (ràdio). També hi ha una versió motor curt.\nPel que fa a l'automatització de tendals, el nou sensor de moviments originats pel vent Eolis 3D RTS és sense cables, i ofereix una protecció total al tendal. No requereix manteniment de cap tipus.\nD'altra banda, Dexxo Pro és el nou operador per a la motorització de portes de garatge residencials. Es tracta d'una solució adaptable, fàcil d'instal lar i amb 5 anys de garantia. Es programa en només 90 segons, i al mateix temps està preparat per permetre al professional oferir una motorització a mida de cada llar gràcies als paràmetres configurables. Està disponible en dues tecnologies ràdio: RTS i io.\nA més, Somfy renova la seva gamma d'operadors per a la motorització de cancel de jardí, amb novetats per a portes batents i corredisses. Es tracta de solucions amb tecnologia RTS, d'alta fiabilitat, fàcils d'instal lar i amb funcions avançades.\nLa gamma d'operadors tubulars Somfy per a la motorització de cortines enrotllables es presenta en noves velocitats, oferint una solució d'alt valor afegit. Les noves velocitats de 32 i 54 revolucions per minut permeten una motorització ràpida, preservant en tot moment la qualitat de l'accionament. Disponibles en versió cable i RTS, les noves solucions ràpides de Somfy ofereixen una major productivitat en fàbrica, alhora que milloren la rendibilitat en el procés d'instal i incorporen més prestacions per a l'usuari final.\nIgualment, es llancen els operadors autònoms que no necessiten cap tipus de cable per a la seva instal lació, ni tan sols d'alimentació. Existeixen versions per a cortina enrotllable ('Roll Up') i per a persianes venecianes d'interior de 50 mm ('Tilt Only'), amb funció d'orientació. Estan disponibles en tecnologia RTS i infrarojos.\nEn Veteco, Somfy també presenta Glystro, la seva nova solució per a la motorització de persianes tradicionals. Especialment indicat per a hotels, permet també l'accionament manual. Disponible en tecnologies cable, infrarojos i RTS.\nA més de la nova solució YeSseo, Somfy va a VETECO amb les seves novetats per a persianes, tendals, tanques, portes de garatge i cortines.


Onze de Setembre Onze de Setembre: Billy Elliot\nSé que molts de vosaltres pensareu, com es que parla d’una pel·lícula de l’any 2000? Doncs bé, l’altre dia varem realitzar una comanda a l’fnac d’uns quants dvds i cds, i la veritat feia temps que tenia ganes de tornar a veure-la.\nCada cop que l’han emès per la televisió m’he quedat enganxada veient-la. S’ha de reconèixer que no es tracta d’una superproducció americana, ni brilla pel seu gran pressupost i fotografia, però per mi, és una de les pel·lícules més boniques que vist en els darrers temps.\nÉs emotiva, tendra, humana, té una banda sonora prou bona… i sobretot destacar els papers de Jamie Bell com a Billy, i del seu pare Gary Lewis, fan una interpretació fantàstica i aconsegueixen que realment et posis dintre de la peli.\nSi algú encara no l’ha vist, li recomano que la vegi, i que es prepari per a l’escena final (hem van caure les llàgrimes), no la vull explicar, però deixeu-me dir que juntament amb l’emoció del final es pot sentir la música de fons del “Llac dels cignes”, i malgrat que el prota no sigui Nureyev, és impressionant el salt que dona.\nUna darrera curiositat que és comenta al material addicional, van estar a punt de no fer la peli perquè volien un noi que fos nascut a Billingham i que ballés, o sigui que ho van tenir difícil per trobar al Jamie, i cal dir que per ser la seva primera interpretació al cinema li posem un excel·lent més que merescut.\nPublicat per Mireia Consarnau Pallarés a 10:38


Jornada sobre les estratègies d'estudi i difusió del patrimoni jueu a Catalunya. La Cuirassa de Lleida: espai de memòria i riquesa patrimonial\nDescarregar pdf divendres, 20 de maig de 2022\nVestíbul del Saló Víctor Siurana / Rectorat\nJornada sobre les estratègies d'estudi i difusió del patrimoni jueu a Catalunya\n20 de maig de 2022 | 09:30\nInici de la Jornada sobre les estratègies d'estudi i difusió del patrimoni jueu a Catalunya. La Cuirassa de Lleida: espai de memòria i riquesa patrimonial, amb Joan Busqueta (vicerector de Cultura i Extensió Universitària de la UdL).\nLa Jornada vol destacar la importància del Llegat jueu a la ciutat i donar a conèixer els treballs de recerca i restauració de materials que, un cop finalitzada l'excavació arqueològica, es continuen duent a terme des d'ambdues entitats per tal de valoritzar aquest patrimoni. En la primera part de la jordana s'ha organitzat una la taula rodona on hi participaran tècnics/es provinents de ciutats on el Llegat jueu s'està reivindicant. L'objectiu és reflexionar entorn de les estratègies i els reptes de la divulgació de la història de les comunitats jueves a Catalunya. En la sessió de la tarda hi participaran investigadors/es que donaran a conèixer els resultats aportats per l'estudi de les restes arqueològiques recuperades durant les excavacions al Barri de la Cuirassa (objectes metàl·lics, fustes, restes faunístiques, vasos ceràmics, etc). L'objectiu serà el de donar a conèixer la potencialitat científica i arqueològica d'aquest jaciment que ha aportat informacions claus per al coneixement de les comunitats jueves d'època medieval a Lleida, i sobre els processos que van portar a la crisi i abandó d'un dels barris jueus més importants de Catalunya.