El V Festival Flamenc Mediterrani arranca amb el concert de José Mercé i la conferència de Velázquez de Gaztelu - LOBLANC\nEl Festival Flamenc Mediterrani d’Alacant organitzat per Fundació Mediterráneo, arranca dijous que ve 14 d’octubre amb la inauguració de l’exposició de les fotografies premiades en el Concurs de Fotografia i conferència “De la nit al dia. Mig Segle de la Veu dels Flamencs”, a càrrec de José María Velázquez de Gaztelu, i continua el divendres 15 d’octubre amb el concert de José Mercé.\nTots els esdeveniments del Festival Flamenc Mediterráneo, que reunirà a José Mercé, Eva Yerbabuena (22/10), Carmen Linares (12/11) i María Moreno (26/11) es desenvoluparan en la seu d’Alacant de Fundació Mediterrani (Av. Doctor Gadea, 1). Les entrades per a tots els espectacles poden adquirir-se en www.entradasatualcance.com\nA més dels quatre espectacles protagonitzats per aquests artistes, el V Festival de Flamenc Mediterrani també ofereix un cicle de quatre pel·lícules documentals sobre el flamenc, que es projectaran del 25 d’octubre al 22 de novembre.\nEl Festival de Flamenc Mediterrani és una proposta de Fundació Mediterraneo per a acostar la cultura del Flamenc a la ciutat d’Alacant i poder ser una referència cultural i turística que permeta vincular a la ciutat d’Alacant amb el potencial del Flamenc com a Patrimoni Immaterial de la Humanitat.\nL’encarregat d’inaugurar els espectacles de la V edició del Festival serà el magistral cantaor José Mercé. Ho farà amb “Flamenc”, la seua última gira, amb la qual fa parada a Alacant. Mercé coneix i interpreta el flamenc com ningú, i el començament del seu espectacle està dedicat als pals més de “arrel” del flamenc al costat del seu guitarrista (Antonio Higuero) que interpreta amb summe mestratge. L’espectacle arranca amb una malaguenya, una soleá, unes seguiriyas,… Just ací entren a acompanyar-los tres coristes/palmeros i un percussionista per a realitzar unes alegries i una buleria de Jerez i algun dels seus més grans èxits.\nAmb 19 àlbums publicats des del seu debut en 1968, José Mercé ha mantingut l’essència pura del cante i l’ha mesclada amb versions flamenques de Manu Chao, Luis Eduardo Aute, Víctor Jara, Louis Armstrong, Pablo Milanés, els Pop Tops i Joan Manuel Serrat, per a situar-se com un artista clau de la música espanyola, trencant davanteres i portant la seua música no sols a l’audiència flamenca, sinó aconseguint també a un públic més jove, amant del pop.\nJosé Soto Soto (José Mercé) és besnét de Paco Luz i nebot de Manuel Soto “Sordesa”, patriarca del flamenc de Jerez. Després de cantar de xiquet en l’Escolania de la Basílica de la Mercè de la seua ciutat (d’ací li ve el nom artístic), els seus primers passos artístics els va donar en els Dijous Flamencs de Jerez i en el tablao gadità La Cova de l’Ocell Blau. Als 13 anys va arribar a Madrid per a gravar el seu primer disc produït per Manuel Ríos Ruiz. Va estar en la companyia d’Antonio Gades, va participar en 1981 en la pel·lícula Noces de sang, de Carlos Saura, va col·laborar amb el Ballet Nacional, va guanyar el Concurs Nacional d’Art Flamenc de Còrdova en 1986, va tornar a treballar amb Saura en el film Flamenc en 1995…\nJosé Mercé va debutar 1968 amb l’àlbum Cultura jonda Bandera d’Andalusia. Anys més tard van arribar treballs importants com a Verd jonc (1983) al costat de Tomatito i Enrique de Melchor, Camins rals del cante (1987), Profundes arrels (1991) i Despullant l’ànima (1994). En 1998 va començar el seu salt a la popularitat amb l’àlbum Del començar el dia, produït pel guitarrista Vicente Amigo, aconseguint un èxit sense precedents en el flamenc que va continuar amb Aire (2000) que va aconseguir el Doble Platí i Embolic (2002), que el mateix Mercé defineix com “un disc fet amb el cor”. Més tard van arribar Confí de fuá (2004), La qual cosa no es dóna (2006), un Grans èxits (2007), Soroll (2010), La meua única clau (2012) i Done la cara (2016). Al febrer de 2010, Mercé va rebre la Medalla d’Andalusia, distinció honorífica que reconeix els mèrits del cantaor, el Taranto d’Or o el Compàs del Cante (2016) als màxims exponents del flamenc.\nEl periodista José María Velázquez Gaztelu presentarà el seu llibre “De la nit al dia. Mig Segle de la Veu dels Flamencs” el 14 d’octubre a les 19 hores, en la seu d’Alacant de Fundació Mediterrani.\nEs tracta d’un llibre que reuneix 50 anys d’investigació del flamencólogo José María Velázquez-Gaztelu, en una antologia d’articles i entrevistats que abasten des de Paco de Lucía fins a Xiquet d’Elx, passant per Morente, Riqueni, Carmen Linares, la Piriñaca o Manolo Caracol, però també, Luis Rosales, Carlos Saura o Caballero Bonald.\nEscriptor i poeta, José María Velázquez-Gaztelu va nàixer a Cadis en 1942. Ha publicat quatre llibres de poemes: La cendra (Caravel·la, Barcelona, 1967), Ritus (Adonais, Madrid, 1971), Els límits del desert (Visor, Madrid, 1998) i Viatges de l’eternitat (Visor, Madrid, 2015), aquest últim Premi de Poesia Fra Lluís de Lleó. Ha sigut coguionista, entrevistador i flamencólogo de les sèries de 113 capítols de TVE “Ritu i Geografia del Cante” i “Ritu i Geografia del Ball”. Per encàrrec del Festival de Teatre d’Almagro va escriure en 2001 l’espectacle “De les meues soledats vinc. Els clàssics i el flamenc”, que es va representar en 2002 en el Teatre Real de Madrid.\nDes de 1984 dirigeix, escriu i presenta el programa “El nostre Flamenc” per a Ràdio Clàssica, RNE. A partir de 2008 és responsable de les pàgines de flamenc del setmanari El Cultural. Va rebre el Premi Nacional de la Càtedra de Flamencología en 1972, 1979, 1997 i 2008. És Medalla d’Or del Festival d’Arcos de la Frontera, Premi Nacional de la Crítica Flamenc Hui en 2003 i 2006, Insígnia d’Or de l’Associació Cultural Flamenca Manuel Soto Sordesa, Insígnia d’Or de la Penya dels Pobles Blancs, Premi De Flamenco.com 2006, Premi del Festival Internacional del Cante de les Mines en 2006 i 2007. És Gadità de l’Any 2006 en l’apartat de literatura. En 2021 i va ser nomenat acadèmic de número de la Reial Acadèmia de Belles arts de Cadis.\nDesprés de la conferència, s’inaugurarà l’exposició amb les millors 19 instantànies presentades al Concurs de Fotografia del Festival de Flamenc Mediterrani, certamen que en aquesta edició ha guanyat la fotògrafa grega Maria Papageorgiu entre les més de 40 presentades a concurs. Per part seua, el fotògraf de Sant Ferran (Cadis) Pablo Padira, pseudònim usat per Pablo Abraham Diánez, ha sigut el mereixedor del segon premi. Al costat d’aquestes dues imatges, es podran veure les 17 fotografies mereixedores dels esments del concurs.\nEl Festival Flamenc Mediterrani celebrarà la seua V edició del 14 d’octubre al 26 de novembre de 2021, en la seu d’Alacant de Fundació Mediterráneoi (Av. Doctor Gadea, 1). Les entrades per als espectacles es poden adquirir en taquilla i a través de la plataforma Entrades al teu abast. En la taquilla de Fundació Mediterrani també es poden adquirir l’abonament, que per 120 euros permet garanteix entrada per als quatre espectacles, passe per al cicle del documental i accés assegurat a la conferència i acte inaugural de l’exposició de fotografia.


Estimat bloc...: Qüestió de seguretat\nPublicat per martachka a 11:46\nQue bo!!! mira: jo tinc una tieta que fa massatges també. Així com a afició a les estones lliures. I cada vegada que li expliques que et fa mal una cosa ella ja et diu el què has de fer. Per descomptat, tot el què faci olor a medicina "tradicional" (per dir-ho d'alguna manera) ja ha de ser dolent per se. Això des del seu punt de vista es clar... Una vegada la meva germana li va explicar que li farien una infiltració a la cadera perquè hi tenia una inflamació que corria perill de que quedés crònica, i a què no saps què li va recomanar que fes enlloc de deixar-se punxar (que és una barbaritat): un pegat de col!!!!\nMira, és que no saps la de vegades que el meu maridet i jo hem tret el tema del pegat de col... que tens mal de coll? pegat de col.. que et surt un ull de poll? un bon pegat de col... i així successivament!!! hahahahahaha.. és que em peto t'ho juro!!\n2 de febrer de 2009 a les 15:37\nPegat de col... potser em solucionaria el mal del canell que la infiltració sembla que no ha solucionat... Creus que riurà molt el traumatòleg quan li comenti això del pegat de col? O ho faig sense dir-li res? Mal no me'n farà... Serveix el pegat d'alguna altra cosa? Ho dic perquè de col ara a casa no en tinc i l'hauria d'anar a comprar expressament... Si servís el carbassó, o la mongeta tendra... Hahahaha\n3 de febrer de 2009 a les 16:34\nNo no no i no, ha de ser de col que té propietats anti-inflamatòries. Tant és així que fins i tot quan després de parir et ve la puja de la llet també hi ha alguna llevadora (d'aquelles hippioles de pèls a sota el braç) que et diuen que et posis fulles de col a sobre els pits quan et fan tan mal, que les posis primer al congelador i que quan et faci mal te les posis a sobre..\nquina imatge oi???\n5 de febrer de 2009 a les 23:05\nDoncs, saps què? Que continuaré posant-m'hi gel (tot i que no noto que faci res), i a veure què em diu el traumatòleg el dilluns... Això del pegat de col o de les fulles de col passades pel congelador ho deixarem per quan hagi esgotat totes les altres possibilitats. ;)\n6 de febrer de 2009 a les 8:29


protecció civil – El blog del TERMCAT\n23 febrer 2021 TermcatDeixa un comentari\nAquesta setmana us proposem com a #termedelasetmana un terme de lamentable actualitat, que sovint es veu emprat amb l’equivalent anglès (“bala de foam”) en lloc de la forma catalana pertinent: bala d’escuma.\nEfectivament, aquesta mena de projectils són fets d’escuma de poliuretà, un material que admet usos molt diversos, segons el grau de compressió i la densitat amb què es presenta.\nSi bé és veritat que la forma escuma sovint s’associa a una presentació esponjosa, el fet és que en usos industrials fa anys que se’n coneixen i utilitzen presentacions més o menys rígides.\nSi algú considera que amb la forma bala d’escuma es pot donar una falsa sensació d’innocuïtat d’aquests projectils, convé tenir en compte que la forma “bala de foam” té en anglès exactament el mateix sentit (foam es tradueix per escuma).\nSi consulteu el Cercaterm podreu trobar altres tipus d’escuma amb usos industrials (escuma viscoelàstica, escuma EVA, laminat d’escuma, etc.).\n26 juny 2014 xarxesDeixa un comentari\nEl kettling és una tàctica de control policial que s’utilitza especialment en concentracions o manifestacions amb aldarulls consistent a encerclar un grup de manifestants amb l’objectiu de bloquejar-los el pas i immobilitzar-los dins d’una àrea determinada durant un temps indefinit.\nEn anglès té molt d’ús la denominació kettling, si bé és pròpia sobretot d’àmbits col·loquials. En contextos més formals s’utilitza preferentment la forma containment (‘contenció’). En castellà sembla que la forma més estesa és el substantiu encapsulamiento.\nLa denominació kettling (formada a partir del substantiu kettle ‘bullidor’) possiblement s’ha introduït a la llengua anglesa a partir d’una mala traducció de l’alemany Kessel. Efectivament, en alemany Kessel significa ‘bullidor, caldera’ (paral·lel, doncs, al kettle anglès), però també té el significat especialitzat en àmbit militar de ‘encerclament, zona copada’.\nEn català, proposem el substantiu encerclament (i el verb encerclar) per a fer-hi referència. És una forma que ja té un cert ús, és semànticament transparent i molt descriptiva. Recomanem, doncs, evitar tant l’ús del manlleu anglès *kettling com el calc del castellà *encapsulament.


Reglament Intern - Pàgina 2\n6.- Cal assegurar-se, abans de marxar, que teniu completa la vostra roba personal, la d’entrenament i altres pertinences (la roba personal recollida en els vestidors només estarà a consergeria durant un termini prudencial i desprès es llençarà).\n7.- L’últim jugador en sortir del vestidor ha de comprovar que les dutxes estan tancades i no gotegen i que no queda res als vestidors. Els capitans de l’equip estaran facultats per fer complir aquesta normativa.\n8.- Per a qualsevol qüestió que necessiteu al moment corresponent a les instal•lacions, adreceu-vos correctament i educadament al servei de consergeria. Aquest apartat del Reglament intern de vestidors és d’observança i aplicació mínima, independentment de normes adoptades entre el col•lectiu que forma cada equip.\n1.- Cal saludar sempre els entrenadors i els delegats en el moment d’arribar (donar la mà). Tambè hauran de saludar als membres de la junta directiva.\n2.- Cal ser puntuals, pel que fa a les normatives d’ús dels espais esportius del club, per respecte als companys, als entrenadors i a tu mateix.\n3.- Si no pots assistir-hi, cal avisar abans de començar a un dels vostres entrenadors o al coordinador (excepte en cas de força major).\n4.- En cas de mal temps, cal presentar-s’hi igualment. Posteriorment es decidirà la tasca a desenvolupar (xerrada tècnica, vídeo, pissarra, repàs del reglament, etc.)\n5.- Durant els entrenaments, queda totalment prohibit portar cap objecte que pugui causar ferides a un company o a tu mateix (rellotges, cadenes de coll, braçalets, arracades, anells, collarets, pírcings, etc.)\n6.- Els entrenaments s’han de fer sempre amb la samarreta de color verd, que ha d’anar per dintre del pantalons curts, el pantalons ha d’anar situat a l’alçada de la cintura i mai per sota, i mitjons fins als genolls amb utilització de canyelleres i protectors (igual que el dia de partit). Es recomana així mateix dur a la bossa la dessuadora o altra tipus de protecció en l’època d’hivern com el xubasquero.\n7.- S’han d’iniciar i acabar tots els entrenaments de manera conjunta, entrenadors i jugadors, així com signar la convocatòria de partit l’últim dia d’entrenament.\n8.- Després dels entrenaments, s’aconsella i recomana beure només aigua o begudes isotòniques (Aquarius, Isostar). Les begudes carbòniques (Coca-Cola, Fanta) no faciliten la correcta recuperació de líquids perduts en l’entrenament.


Mots encreuats? Diversitat i interseccionalitat – Avançat\nMots encreuats? Diversitat i interseccionalitat\nUn dels reptes que es troba l’escola actual és la gestió de la diversitat de característiques, capacitats, interessos, necessitats, etc. de l’alumnat. Les respostes dels educadors i les educadores han de ser proporcionalment diverses i en aquest sentit la mirada interseccional pot ser de gran ajuda.\nPerò què és la interseccionalitat?\nEl 1989, Kimberlee Crenshaw defineix el terme com a l’estudi de les identitats socials encavalcades (intersectades), siguin de gènere, ètnia, classe, orientació sexual, diversitat funcional, creences, etc. i dels seus respectius sistemes d’opressió (racisme, sexisme, homofòbia/transfòbia, capacitisme, etc.). Aquesta teoria defensa que les fonts de desigualtat no actuen de manera independent sinó com a formes d’exclusió relacionades.\nAvui en dia, l’anàlisi interseccional és aplicable a les necessitats de cada persona i dels eixos que travessen cadascú.\nInterseccionalitat en l’àmbit educatiu\nLes interrelacions diàries en el context educatiu constitueixen les diferències, la interseccionalitat és útil per:\nObservar com es reprodueixen conjuntament les categories i els imaginaris dominants.\nAnalitzar de manera crítica les explicacions diferencials que es fan dels resultats acadèmics atenent a les categories socialment dominants.\nEn aquest sentit us convidem a donar una ullada als estudis de camp a escoles reals coordinats per la Pilar Cucalón Tirado, (2014), Etnografía de la Escuela y la interseccionalidad. Traficantes de sueños.\nCom a conseqüències hauríem de ser capaços de:\nPosar en problemes els imaginaris dominants i despullar-los de l’errònia pàtina de neutralitat que puguin tenir.\nEvitar processos d’homogeneïtzació tot tenint en compte les històries de vida de l’alumnat.\nInvolucrar els diferents agents de la comunitat (famílies, alumnat, docents) a promoure la diversitat i a expressar-se amb seguretat.\nVolem engrescar-vos també a gaudir de la visió didàctica del tema de la Marisela Moreno, doctora en Psicologia de la UAB.\nAbraham Diestro, tècnic d’educació i tutor del PFI-PTT Sant Boi


L'Eurocambra demana de canviar el mercat elèctric per evitar la pujada de preus\nBarcelona. Dimecres, 6 d'octubre de 2021. 18:21\nEl Parlament Europeu ha reclamat aquest dimecres a la Comissió Europea que actuï amb urgència i plantegi canvis en el disseny dels mercats energètics europeus davant de l'increment en els preus que a molts països s'està traduint a pics preocupants a la factura final de llars i empreses, com és el cas d'Espanya, on demà es paguessin 288 euros per cada megawatt hora.\nEl ple de l'Eurocambra ha debatut sobre el preu de l'electricitat amb la comissària europea d'energia, Kadri Simson, que ha avançat algunes de les propostes que Brussel·les està estudiant per aturar la crisi a curt termini i per a, en el futur, emprendre un potencial redisseny dels mercats de l'energia i el gas.\nTanmateix, el Parlament Europeu no emetrà una resolució conjunta que reculli la posició comuna de l'Eurocambra davant de la crisi de l'augment de preus i les mesures que s'han de posar en marxa, ja que només els socialdemòcrates i l'Esquerra van donar suport a elaborar aquest document i la resta de grups es van oposar.\nQuè opinen els grups?\nPer part dels Verds, l'encarregat de defensar la postura ha estat l'eurodiputat d'ERC Jordi Solé, que ha rebutjat que el sistema de comerç d'emissions sigui el principal factor de l'alça en el preu de l'electricitat i ha apuntat al seu lloc a l'increment en el preu del gas; també ha coincidit amb Brussel·les que "la millor manera de rebaixar els preus és accelerant el desplegament de les renovables" i ha demanat "més mesures i recursos socials per protegir a les llars més vulnerables davant dels preus disparats".\nLa solució a la crisi de preus de l'energia💡 vindrà de la mà de mesures verdes♻, socials i de reforç de la competència. pic.twitter.com/IdmhXGSrmy\n— Jordi Solé���� (@jordisolef) October 6, 2021\nEl grup més gran del Parlament, el popular, ha insistit a investigar les causes de l'increment de preus a través del romanès Siegfried Mureșan. Concretament, els populars han reclamat que la Unió Europea determini si "algú" com la companyia gasística russa Gazprom o el mateix Govern de Rússia "ha manipulat el mercat en les últimes setmanes i mesos", un acte que "caldria sancionar" d'arribar a confirmar-se. En qualsevol cas, ha subratllat el suport del seu grup a idees que han sobrevolat la Comissió Europea en les últimes setmanes, com la proposta per a l'adquisició conjunta de gas o la d'instal·lacions per a l'emmagatzemament comú d'aquest recurs, i ha demanat que la UE redueixi la seva dependència energètica i millori la seva seguretat en aquest àmbit.\nLa cap dels socialdemòcrates europeus, l'espanyola Iratxe García, ha posat l'accent sobre la urgència que viuen ja moltes famílies a la Unió Europea i ha demanat que Brussel·les desenvolupi un pla perquè els Estats membres puguin coordinar-se en reaccionar en períodes de gran estrès per al mercat, negociar junts "com hem fet per a la compra de vacunes" i una plataforma per a la distribució de recursos segons les necessitats.\nDins del grup de l'Esquerra, Sira Rego (IU) ha reclamat a la Comissió una revisió del mercat marginalista de l'electricitat per evitar que "el quilo de sucre es cobri a preu de quilo de caviar" i ha advertit que l'alternativa és "no fer res i que la factura de la festa de les elèctriques la paguin les famílies".\nReforma del mercat del gas\nEn el debat va representar a la Comissió Europea la titular d'Energia, Kadri Simson, que ha avançat que la Comissió Europea preveu presentar una proposta de reforma del mercat de gas europeu que inclourà mesurades sobre emmagatzemament i seguretat del subministrament abans que acabi el 2021. "Per a final d'any proposarem una reforma del mercat de gas i revisarem en aquest context problemes entorn de l'emmagatzemament i la seguretat del subministrament", ha assegurat Simson.\nA més, Simson ha confirmat que l'Executiu comunitari està al corrent de les diferents idees que han proposat alguns països europeus i, encara que no ha esmentat específicament la proposta espanyola. "Estem analitzant totes les propostes", ha afegit la comissària, mentre ha remarcat que la UE ha "de desenvolupar un enfocament més estratègic de la seva política energètica exterior".\nEn el debat, Simson també ha explicat que entre les mesures que Brussel·les presentarà la setmana que ve perquè els Estats membres puguin fer front als increments en el preu de l'energia figuraran algunes reduccions fiscals en aquesta àrea o pagaments directes a les persones que estan més en risc de pobresa energètica.


POLÍTICA - 31/03/2020 00:29 / ACN\nL’escultor Josep Ricart i Maimir (Taradell, 6 de juny de 1925) ha mort la matinada de diumenge als 94 anys a Barcelona, com ha informat la seva família que ha destacat que "la seva mort natural es dona en un temps marcat per la crisi sanitària del coronavirus i el seu distanciament social". De la seva carrera, destaquen les més de 20 obres que hi ha a Taradell. Fora del seu municipi, destaquen obres com les escultures de la Cooperativa Montseny (Barcelona), el monument a l'Home del Mar (Torrevieja), els monuments de la Sardana a Granollers i a Tona, el monument al Doctor Trueta i el dedicat a Pere Relats a la Rambla del Poble Nou de Barcelona i el de l'Estatut de ubicat a l'entrada del Parador de Turisme de Les Masies de Roda.\nFOTO: Josep Ricart\nL'escultor va rebre a l’any 1950 un accèssit en el Concurs de Sant Jordi a Barcelona; al 1962 va guanyar el primer premi a l'Art Religiós amb la Faç de Crist; al 1969, el premi Josep Llimona d’escultura; al 1975 primer premi nacional 'L'home del Mar' (Torrevieja – Alacant); al 2001 el premi a la Solidaritat i la Superació i al 2002 va obtenir la medalla del Cercle Artístic de Sant Lluc.\nLa família de l'escultor cita també, entre les seves obres, diverses imatges religioses a diferents temples arreu de Catalunya, entre els que hi ha el Sant Crist de la Seu d'Urgell de terra cota (2001-2002), passat a bronze entre el 2005 i el 2006, així com el Crist crucificat de la dotzena estació del viacrucis de Montserrat (2009). La seva obra també es troba a Estats Units, Filipines, França, Holanda, Hongria, Itàlia, Mèxic, Polònia i Veneçuela.\nEn un comunicat destaquen que la temàtica més rellevant de l'artista ha estat el tractament de les mans i que la seva obra recull la força expressiva de la seva persona i tracta temes fruit dels seus interrogants sobre el comportament humà.\nParaules clau: DOL CULTURA CATALANA MORT ESCULTOR


Responsabilitat Global: Oriol Illa crida a superar la falsa dicotomia públic/privat\nOriol Illa crida a superar la falsa dicotomia públic/privat\nAquest dimecres 20 d'abril passat vaig assistir al Fórum Europa Tribuna Catalunya amb Oriol Illa, president de la Taula d’Entitats del Tercer sector Social de Catalunya. Va fer de presentador en Toni Soler, periodista i fundador de Minoria Absoluta.\nSempre és un plaer escoltar les reflexions de l'Oriol, en aquest cas en format conferència ben documentada per a motivar la reflexió. Podeu veure en vídeo la intervenció sencera:\nEn una conferència al Fòrum Europa, el president de la Taula recorda que les societats europees més avançades compten i necessiten el Tercer Sector. - See more at: http://tercersector.cat/noticies/oriol-illa-crida-superar-la-falsa-dicotomia-publicprivat#sthash.rOvhz16H.dpuf\nEl president de la Taula d’entitats del Tercer Sector Social de Catalunya, Oriol Illa va fer el passat dimecres una conferència al Fòrum Europa-Tribuna Catalunya en la qual hi van assistir unes 240 personalitats del món polític, social i econòmic del país. També hi van assistir representants de nombroses entitats socials catalanes.\nOriol Illa, durant la seva intervenció va recordar que “les societats més avançades, a nivell europeu, compten i necessiten tercer sector ja que és l’antídot perfecte per neutralitzar i superar avui la falsa dicotomia públic/privat que inspirava el debat de les societats industrials durant el segle XIX i que avui encara persisteix, com si fos una moda, entre una part de la classe política”.\nDurant la seva intervenció, el president de la Taula del Tercer Sector, Oriol Illa ha lamentat que “els darrers, han estat anys en els que s’ha produït un deteriorament del pacte social entès com aquell acord ciutadà que ens comprometia amb un model social. I deteriorar el pacte social, vol dir fer recular les polítiques socials, és a dir, el conjunt de decisions que les administracions públiques duen a terme per a pal·liar situacions que provoquen pobresa, desigualtat, exclusió o discriminació”. Illa també ha fet una defensa dels drets socials: “la defensa de drets socials com a drets sòlids no pas com a drets subsidiaris, és més necessària que mai. Si els drets socials, pensant sobretot en el dret a l’habitatge, haguessin estat drets forts, no haguéssim patit desnonaments i, amb tota seguretat, la crisi no hagués estat tan persistentment dura a moltes llars catalanes”, ha conclòs. “Els drets socials van més enllà de les polítiques socials. I les polítiques socials haurien de ser molt més que epígrafs als pressupostos públics. L’espai públic, l’urbanisme, l’educació, el transport, l’acció comunitària, són espais tan importants a tenir en compte en l’eficàcia de les polítiques socials com ho poden ser els propis recursos. Per això cal, en aquest immens repte de reduir les desigualtats, actuar transversalment. Les desigualtats s’han de poder combatre en una doble direcció; d’una banda sobre l’efecte que provoquen –és a dir, a través de polítiques socials- però també sobre la causa que les genera –la distribució injusta dels recursos i els excedents-“ ha sentenciat Illa.\nSobre la situació social que viu Catalunya, Oriol Illa també ha denunciat que “a Catalunya, el creixement econòmic i la lleugera disminució de l’atur pot haver provocat un cert relaxament en la percepció que ja no hi ha emergència social. Però la realitat és tossuda i encara tenim pendent pagar el deute. No el deute econòmic, sinó el deute social”. “Les polítiques socials han contingut situacions de vulnerabilitat, però, malauradament, han mostrat símptomes d’esgotament i no han estat capaces de reduir les principals mancances socials com voldríem”, també ha lamentat.\nPel president de la Taula del Tercer Sector, “la primera política social per reduir les desigualtats és l’ocupació de qualitat i una economia més social. Avui, a Catalunya 304.300 persones (2015) viu en llars on tots els seus membres estan a l'atur. El 2008, n’eren 89.900. Els aturats que porten més de dos anys a l’atur, s’han més que multiplicat per 10: dels 25.100 de l’any 2008 als 295.600 el 2015. Gran part dels recursos invertits avui en prestacions socials són conseqüència d’aquest atur elevat i crònic”.\nPel què fa als refugiats, Illa sosté que “avui, Europa, només representa un mercat i una divisa, però no pot representar els valors que la van inspirar, si el seu futur passa per decidir sobre la base de la violència i l’amenaça cap a les persones que massivament arriben desesperats a les nostres fronteres”.\nFont: Taula Tercer Sector\nNota premsa Fórum\nEtiquetes de comentaris: bon govern, esdeveniments, personatges, ppp, sector social, vídeo altres


La Unió Internacional d'Advocats (UIA) presenta l'esdeveniment UIAMidyear 2021!\nEl primer UIAMidyear es durà a terme de el 7 a el 10 de juny de 2021.\nEl UIAMidyear2021 seran 4 dies dedicats a crear i potenciar xarxes globals de negocis i a intercanviar informació. Els participants podran seleccionar entre una àmplia varietat d'activitats per un total de 24 hores de sessions:\n12è Fòrum UIA de dret dels negocis (4 x 2 hores, en anglès)\nNova normativa i recents desenvolupaments jurídics relacionats amb la crisi de la COVID-19: temporals o permanents? Com han respost les legislacions a tot el món als desafiaments que planteja la COVID-19?\nDia de la tecnologia sobre les millors pràctiques tecnològiques i el màrqueting impulsada per la tecnologia (4 hores)\nFòrums per idiomes (5 hores)\nFòrums regionals (4 hores)\nCites ràpides de negocis i networking amb èmfasi en promoció de negocis i recomanacions (3 hores)\nEn un temps en què el contacte directe amb col·legues és difícil de mantenir, aquest nou esdeveniment de la UIA té com a objectiu donar als participants l'oportunitat d'establir contactes i ampliar tant sobre coneixements comercials com sobre contactes.\nLa inscripció per a aquest esdeveniment de networking de gran importància està disponible a la pàgina web de la UIA. El preu de la inscripció és de 185 € per als membres de la UIA i 245 € per als no membres.\nEl Consell d’Europa ha creat un nou curs on-line HELP (Human Rights Education for Legal Professionals) sobre “Ètica per jutges, fiscals i advocats” que cobreix de forma interactiva els conceptes i principis clau, el marc internacional i europeu ...\nVols conèixer el Dret d’un altre país de la Unió Europea? Vols fer contactes amb advocats d’arreu d’Europa mentre participes en una sessió formativa sobre l’ ordenament jurídic d’un ...\nSi es així, participa al projecte LAWYEREX! Obert el termini per participar en el Projecte LAWYEREX on-line, La data límit de recepció de candidatures per a participar a les sessions on-line sobre el Dret de Xipre i Polònia finalitza el dia 28 ...


Èxit de visitants al Benvinguts a Pagès a l’Urgell | Ràdio Tàrrega\nÈxit de visitants al Benvinguts a Pagès a l’Urgell\nAmb la tercera edició del Benvinguts a Pagès, el món rural català ha viscut els dies 9 i 10 de juny, un cap de setmana de portes obertes en explotacions agràries i propostes originals en restaurants, allotjaments i activitats per rebre milers de visitants per descobrir la pagesia, el producte i la gastronomia de proximitat arreu de Catalunya.\nUnes 350 persones s’han desplaçat a l’Urgell on han pogut realitzar diferents activitats. Hi ha participat el celler Analec de Nalec, la Sidra Riera Badias de Preixana i la Cerveseria Matoll de Belianes que han obert les portes del seus establiments per descobrir els vins, la sidra i la cervesa artesana. També hi ha participat el Museu del Torró i la Xocolata a la Pedra d’Agramunt, l’allotjament Cal Monic de Castellserà, els restaurants Cal Menut de Belianes i Restaurant 2007 de la Fuliola. També s’ha pogut assistir al Festival Tastasons de Preixana el diumenge 10 de juny. La tipologia de visitants ha estat famílies, grups i parelles, provinents de Lleida, Barcelona, Tarragona.


El vidre al cor: La investidura (i VIII)\n[EL VIDRE AL COR, 16-VI-2015]\nComprenc que la majoria de persones lectores d’aquest bloc menors de 45 anys obriu els ulls astorades amb determinades entrades. No paro de reiterar que aquesta mateixa història ja la vam viure entre el 1977 i el 1982, quan la Barcelona física era encara fosca, vinguda directament de la interminable Postguerra de façanes ennegrides. Més que d’errar i d’aprendre’n, es tracta que recordeu per què el 2011 la socialdemocràcia catalana –alguns en diuen “esquerra”– va perdre el govern de tants Ajuntaments. Us en recordeu del perquè? M’estalvio de tornar-hi.\nEn primer lloc, i atesa la coronació-investidura de la nova alcaldessa de Barcelona, em permeto felicitar ICV-EUiA i els grups econòmics que manen en aquest país per l’execució d’aquesta magistral jugada. L’estratègia de l’oposició controlada consisteix que siguin els mateixos poders econòmics, mediàtics i polítics qui la creïn, la facin créixer i la financin: és un mitjà excel·lent per desactivar les lluites populars. És un relat antic com els temps del poder. Una de les virtuts de jugar tan bé la partida és que ICV podrà continuar retornant el seu deute als bancs –13 milions d’euros el 2013, ja que pel que fa al 2014 no en disposem de dades–. No sols això, sinó que ICV-EUiA no desapareixeran del mapa polític institucional, que és el que la classe treballadora catalana amb un bagatge reflexiu d’esquerres els tenia reservat per al 2015 si no fos per l’operació del DESC, l’IGOP i els seus acompanyants.\nLa invitació d’Ada Colau perquè els moviments socials de Barcelona –per cert, hi ha alguna cosa que en societat no es mogui?– assistissin a la cerimònia ritual, incloses les instàncies assistencialistes i els polítics professionals de tota la vida, no em podia commoure. La presència de militars a la investidura, els de la mateixa bandera imposada a la ciutat des de l’11 de Setembre del 1714 per la força de les armes, hauria pogut provocar un “¡Sí se puede!” col·lectiu desbaratador. BTV només ens en donà un pla llunyà, no fos cas que retornéssim als inicis de la Transició i ens adonéssim que havíem caigut en un bucle complicat. No sé si amb un vot de confiança hem reeixit a fer possible l'impossible, no sé si dissabte al Saló de Cent es manifestava l’envergadura del canvi, no sé si som i serem gent catalana... dins l’Espanya federal dels latifundis i l’Ibex-35.\nDissabte a la tarda, durant la investidura i a l’exterior, els figurants fan onejar amb il·lusió banderes republicanes espanyoles refermant el sentiment que s’escampa a l’interior. Em costa assumir que vivim un moment extraordinari, i que el 19 de juliol del 1936 va ser com una innocent festa d’infants per comparació al que ens espera: democràcia, democràcia a dojo, democràcia populista per tot. Fins i tot Gerardo Pisarello, com féu Herrera amb Durruti durant la campanya electoral, esmenta Joan Peiró. Joan Peiró, l’anarquista afusellat pel feixisme, algú que cada cop que l’invoquéssim ens hauríem d’agenollar i omplir de pètals roig-i-negres els camins que el seu record traça, com afirma el company Joan. Massa figures suposadament combatives s’abstenen de fundar una secció sindical al seu lloc de treball, o merament de treballar per organitzar la lluita col·lectivament.\nL’alcaldessa beu aigua mentre la Banda Municipal interpreta Els Segadors, la versió actual de la qual fou redactada per un anarquista, independentista i espiritista: Emili Guanyavents. Quasi ni déu, d’això, no en té ni idea. Ella sembla aliena a l’himne, no aixeca cap puny, somriu amb displicència tot esperant-ne el final. És música de fons, una melodia coneguda. Abans, havia recordat els seus pares clavant-los de nou l’etiqueta fatal: “immigrants”. Oblida que tothom som immigrants perquè tothom hem anat, en algun moment de la nostra vida, d’una banda a una altra. Quan penso en ma mare, arribada el 1959 a Barcelona del petit poble basc de Lantziego, mai la situo com una immigrant, sinó com una dona més entre milions d’homes i dones i infants que un dia feren d’aquest nostre país el seu país. “¡Y santas pascuas!”, que diria ma mare. Encara ara, seguidors d’historiadors espanyolistes de casa bona es neguen a entendre que aquest país ha tingut el seu propi proletariat indígena nascut arreu, aquell que ha lluitat tant per la revolució com per la independència.\nFotografia: Carlos Pérez de Rozas [Arxiu Fotogràfic de Barcelona].\nA la pancarta hi diu: “1714-1936: De las murallas a Atarazanas los héroes siguen cayendo por la libertad.” El text remet als homes i dones que defensaren la ciutat el 1714 i als revolucionaris morts en combat contra la sublevació feixista al juliol del 1936. Els colors de la banda dreta de la pancarta mateixa són el vermell i el negre. Al darrere, una pancarta signada per militants de la CNT crida a la unitat proletària. Sobre els infants, dones i homes que es manifesten hi ha penjada una estelada.\nEn acabar l’acte a l’Ajuntament i al Palau de la Generalitat, ja a la plaça, l’alcaldessa tingué el (bon) detall d’explicar la situació dels vaguistes de Movistar. Amb un dels companys vaguistes al costat, però, no gosà deixar-li el micròfon dos minuts, potser perquè no fos cas que el vaguista expressés alguna cosa fora de guió. Si teniu interès a entendre la relació entre l’exercici del poder i l’ús de la paraula, acudiu a l’obra d’un antropòleg francès anarquista, Pierre Clastres, arran de la seva etnografia entre els guaiaquis amazònics –hi ha disponibles diversos llibres traduïts al castellà–. Clastres morí jove, ben aviat al matí, quan en sortir de casa fou atropellat per un camió de repartiment de llet... però sens dubte aquesta és una altra història. L’important és que el vaguista, tot i ser-hi tan a prop, mai no estigué tan lluny del micro. Repetim-ho un cop més: l’intermediari és sempre el mateix que deté el poder.\nMentrestant, BTV tancava el pla per ocultar la gran bandera espanyola que rebia Ada Colau en sortir de la Generalitat. Em va semblar reconèixer, en tota la tarda, una senyera, una estelada d’estel blanc i força republicanes... espanyoles –és que senyeres i estelades no són republicanes?–. País d’encavalcaments dolços i ferotges, país de matisos profunds, país estranyament aferrat a la vida, país trepitjat.\nL’alcaldessa reiterà tres o quatre cops “Feu-nos fora si no complim el que diem que farem...”. Ningú no gosà replicar-li “Dona, que heu incomplert el Compromís de les escales ja dues vegades en deu dies”, o bé “Senyora alcaldessa, que ja heu incomplert alguna cosa en permetre que gerents i altres càrrecs de lliure designació cobrin molt més del límit salarial establert al vostre codi ètic, mentre feu propaganda de l’estalvi assolit per l’absència de canapès a la cerimònia ritual”.\nTant se val. Vot de confiança i cap endavant. Càrrecs, assessors, ingressos, importàncies personals i narcisismes professionalitzats, comissions executives i individualitats, munts d’individualitats enrotllades amb la llengua fora per ser vora el pastís del poder municipal, dels mitjans de comunicació, de la martingala estructural. La política professional abraça tot l'espectre social. Com qualsevol altra societat occidental, som una societat mesquina: som el que som, no gaire cosa més. L’interrogant és si anirem més enllà de nosaltres mateixos.\nMentrestant, policia a l’encalç de manifestants antifeixistes al barri de Sant Antoni. Això ja resulta prou delicat per intermediar-hi, suposo.\nA les darreres setmanes he intentat plantejar el meu temor que fer possible l’impossible consisteixi, bàsicament, a perpetuar la transició 36 anys més. Potser erro. Invariablement, Jakob Böhme: “O és que penseu que és pecat preguntar-se pel camí?”


A la caputxina!: 2022\nSant Pau dona dues pistes pràctiques de seguiment de Jesucrist quan escriu als cristians de Galàcia. La primera, quan apel·la a la llibertat de ser cristià: “Vosaltres germans heu estat cridats a ser lliures”. Ser deixeble de Crist ens dona una llibertat que permet riure’s dels reconeixements humans i acceptar la incertesa amb confiança, ens allibera de dependències i de nostàlgies que dilueixen la crida interior a viure les realitats divines. En la segona pista, sant Pau explica com esdevenir lliures: “Deixeu-vos guiar per l’Esperit i no satisfeu els capricis de la carn”. Els capricis de la carn són insaciables, com més els satisfàs més grans esdevenen: se’ns manifesten de mil maneres seductores i acabem justificant-los amb tota mena d’arguments. En canvi, les propostes de l’Esperit són més discretes, però aporten la pau interior que la carn mai podrà assolir, instal·lada sempre en els plaers exteriors. L’apòstol ens adverteix que es tracta d’un combat interior constant: “Esperit i carn lluiten l’un contra l’altre”. Aquesta lluita ens dispersa moltes energies que podríem concentrar en l’essencial.\nVENIU A ESMORZAR Hi ha un escriptor que va néixer...


La Policia Municipal de Girona deté a dos homes per delictes diferents - Ajuntament de Girona\nLa Policia Municipal de Girona va detenir, al voltant de la una del migdia del dimecres dia 9, Francisco Manuel GC, de 43 anys d’edat, com a presumpte autor d’un delicte de temptativa de robatori amb força i va detenir una hora més tard, cap a les dues del migdia, Said B de 29 anys d’edat, com a presumpte autor d’un delicte de furt. Tots dos homes estan domiciliats a Girona.\nEl primer del casos va passar quan el passat 26 de març, el propietari d’un vídeo club del barri de Santa Eugènia, va denunciar que havien intentat entrar dins del seu establiment sense aconseguir-ho. Fruit de l’intent, li havien ocasionat danys al marc i a la porta d’alumini del comerç al forçar-la amb un tornavís. El valor aproximat dels danys és de 600 euros. Els agents de la Secció d’Investigació i Seguretat de la Policia Municipal van iniciar gestions que finalment van donar el seu fruit el dimecres dia 9, amb la detenció del presumpte autor dels fets, Manuel GC, de 43 anys d’edat, domiciliat a Girona i de qui consten múltiples detencions.\nLa segona detenció va passar al voltant de les dues del migdia de dimecres, quan els agents de la Secció d’Investigació i Seguretat de la Policia Municipal van rebre la trucada d’un establiment comercial del Mas Gri. En la comunicació s’informava que havien aturat un noi que havia passat la línea de caixa sense abonar un objecte que portava amagat entre la seva roba de vestir.\nSeguidament, els policies es van adreçar al centre comercial i el cap de seguretat de l’establiment els va explicar que havia vist com un home havia desconnectat els sistemes d’alarma d’una tablet marca Samsung Galaxy Tabpro, i després de guardar-se’ls dins els pantalons, havia sortit del centre comercial sense passar per la línea de caixa. El valor d’aquest model de tablet és de 648 euros.\nEls policies van fer les comprovacions dels fets i un cop identificat, van detenir a Said B, de 29 anys, resident a Girona i de qui consten més detencions, com a presumpte autor d’un delicte de furt.


Victòria analgèsica de l'Atlètic Incresa | Viu Molins de Rei\nVictòria analgèsica de l’Atlètic Incresa\nViu Molins de Rei • 05/12/2012\nCorbera 0-1 Atlètic Incresa. Els del barri del Canal aconsegueixen una victòria de mèrit en un camp complicat trencant amb la seva mala ratxa de resultats. Això pot significar un canvi en la dinàmica dels entrenats per Rafa Martínez.\nFoto d’equip de l’Atlètic Incresa // caincresa.molinsderei.net\nL’Atlètic Incresa necessitava una victòria urgentment i, per fi, la va aconseguir. Després de set jornades consecutives amb derrotes el triomf per 0 a 1 al camp del Corbera, equip de la zona mitja alta, injectarà una dosis de moral i seguretat en l’equip de Rafa Martínez.\nNo va ser un partit bonic, però l’Atlètic Incresa va plantejar una gran defensa que va aturar en tot moment a l’atac del Corbera. Fins i tot els jugadors locals reconeixen que només van disparar un cop a porteria en tot el matx. Al minut 52, Jordi Vargas va aconseguir l’únic gol de la jornada que va acabar significant els tres punts pel seu equip.\nD’aquesta manera els del barri del Canal surten d’una dinàmica molt negativa de resultats i encaren l’últim tram de la primera volta amb més optimisme. L’equip segueix en zona de promoció de descens però s’apropa a les posicions de salvació, marcades pel Molins de Rei CF, que és ara a cinc punts dels homes de Rafa Martínez.\nEtiquetes:Atlètic Incresa futbol Jordi Vargas Rafa Martínez


CCEM: Cursa dels Bombers\nUn vegada més el Centre Excursionista Masdenverge i en concret un representació de l’Equip de Trail va estar el passat diumenge 18 d’abril en un nou esdeveniment esportiu, aquest cop es tractava de la Cursa dels Bombers celebrada a la ciutat de Barcelona.\nEn mig d’un ambient festiu i acompanyats de 18500 corredors vam realitzar el recorregut de 10 km pels carrers de Barcelona i tot i que el cel es trobava mig ennuvolat no va deslluir una gran festa de tots aquells que gaudim de l’esport.\nVolem destacar l’ambient musical, tan a la sortida com al km 9 que donaven ales als peus i junt amb la baixada de l’últim quilòmetre feia que al creuar la línia de meta encara quedessin ganes de seguir ballant.\nEl guanyador Kiprono Menjo va completar el recorregut establint un nou record de la cursa en 27 min i 4 segons.\nEls membres de l’equip de Trail van obtindre les següents posicions:\nUna nova guinyada a l’esport del CEM\nPublicado por CEM en 7:41


Pierre Oriola: "És molt important la gestió psicològica perquè dins un vestidor hi ha molts egos" - La República Esportiva\nPierre Oriola: “És molt important la gestió psicològica perquè dins un vestidor hi ha molts egos”\n'La República Esportiva' conversa amb l'aler del Barça Lassa a pocs dies de l'inici dels play-offs finals de la Lliga Endesa\nPierre Oriola, jugador del Barça Lassa. / Adrià Soldevila\nFins els 12 anys no va començar a jugar a bàsquet perquè el futbol el tenia absorbit i amb 26 és una peça important del Barça d’Svetislav Pesic. Pel mig, Pierre Oriola (Tàrrega, 1992) ha donat voltes pel bàsquet català i estatal. El seu debut a l’ACB va ser el 2010 amb el Bàsquet Manresa en un enfrontament davant el Joventut de Badalona. Només va jugar sis segons. A partir de divendres (Palau Blaugrana, 21.30 h), s’enfrontarà almenys dues vegades als verd-i-negres amb la seguretat que disposarà de més temps a la pista. La Lliga de bàsquet i la Copa d’Europa d’handbol són els dos últims recursos que li queden al club presidit per Josep Maria Bartomeu per maquillar una temporada que es prometia triomfal i ha acabat desinflant-se.\nL’actualitat mana i ara els toca iniciar el play-off davant el Joventut de Badalona. Com s’afronta, sabent que la Penya ja els va posar en dificultats en el darrer derbi?\nL’equip arriba bé, en un molt bon moment. És veritat que el darrer mes ha estat complicat, amb l’eliminació de l’Eurolliga, un fet que és difícil de poder deixar de banda i oblidar, però arriba un moment decisiu on ens hi juguem un títol. Hem de demostrar l’equip que hem estat durant la temporada. La Penya és un rival difícil. Històricament sempre hi ha hagut aquesta rivalitat i ara tenen ganes que no s’aturi la temporada màgica que han tingut, tenen ganes i il·lusió de guanyar-nos.\nCom es pot frenar un jugador com Laprovíttola?\nÉs una pregunta difícil, perquè a tots els entrenadors de la Lliga Endesa els ha passat pel cap. És molt complicat, és un jugador capaç d’anotar des de qualsevol posició, que té amenaça des del triple, que penetra i, a més, que genera pels demés. Hem de ser capaços d’aturar-lo entre els cinc jugadors que estem a pista i ajudar el que l’està marcant. Els que estiguin a la banqueta també hem de ser conscients que genera bàsquet per ell i pel seu equip.\nEn els darrers deu o dotze anys, els jugadors més desequilibrants de la Penya han acabat sortint pels problemes econòmics del club i per haver rebut bones ofertes. Amb l’entrada de Grífols, és un bon moment per retenir Laprovíttola i mantenir el nivell de l’equip?\nTot i aquesta rivalitat històrica que hi ha i que, com a jugador del Barça, també tinc amb la Penya, el fet que el Joventut estigui en un molt bon moment gràcies a l’entrada de Grífols fa que el bàsquet català sigui altra vegada al màxim nivell, on també hi és el Manresa, que està fent les coses molt bé. Però això és decisió del jugador, del projecte que li presentin i l’oferta que li puguin fer. Qualsevol jugador vol el millor per ell, estar al màxim nivell. I segurament la Penya jugui a Europa la temporada que ve.\nEls tres equips de l’ACB estan a un gran nivell, però també els equips femenins com l’Uni Girona o el Cadí La Seu han signat una gran temporada. Sembla que és el moment del bàsquet català.\nS’estan fent les coses molt bé. Hem anat seguint altres lligues, com l’EBA, amb el Pardinyes ascendint a LEB Plata. El moment del bàsquet català està essent molt bo, igual que en el formatiu, on sempre, tant el Barça, com la Penya, com els equips femenins arriben a les finals del campionat d’Espanya. S’ha donat una estabilitat que esperem que en els propers anys segueixi fent possible que d’altres equips sumin.\nParla de l’estabilitat. En el Barça, l’entrada de Pesic els ha donat aquesta estabilitat que abans no tenien?\nSí, hem trobat un rumb i un camí molt bo i estem veient la llum al final del túnel, perquè els darrers anys hem passat una travessa pel desert força dura. Esperem que en els propers temps es transmeti en guanyar títols i estar a dalt de tot a Europa.\nPesic transmet la imatge de ser un tècnic molt dur i molt estricte. És realment així dins el vestidor?\nTé moments de tot, de ser molt dur, de no deixar-te’n passar ni una, d’exigir-te el màxim sabent el que cadascun de nosaltres pot donar, però després també té una part graciosa. Sap quan ha de deixar anar la tensió, en partits que potser no hagin anat bé o els nervis siguin grans. Fa alguna broma o s’inventa alguna cosa per rebaixar aquesta tensió.\nÉs un bon gestor de grup?\nMolt. A banda de ser un gran entrenador i de tenir una gran experiència sap en tot moment què toca fer i què necessiten els jugadors. Sap com fer reaccionar la plantilla. I això ha estat molt important, l’equip ho ha notat. Per exemple, ho vam notar en la final de la Copa del Rei, essent capaços de remuntar 16 o 17 punts al Reial Madrid en un ambient en contra. També ho ha fet en d’altres situacions i per això l’equip és aquí ara mateix.\nEn aquest sentit, després d’un cop tant dur com la derrota al Palau davant d’Efes, l’equip va saber reaccionar i el van guanyar 48 hores després.\nDesprés del partit vam tenir una xerrada força llarga dins el vestidor, on tothom estava capcot. Però en comptes d’esbroncar-nos, com podia haver fet, va fer una xerrada motivadora perquè penséssim en els dos partits que quedaven. Ens va animar per poder-ho fer i 48 hores després vam ser capaços d’aixecar la moral i guanyar el partit. Després ja no vam poder guanyar el cinquè, però aquesta gestió la sap dur molt bé.\nCom d’important és que en un vestidor d’elit es gestioni bé aquest apartat psicològic?\nÉs molt important la gestió psicològica perquè dins un vestidor hi ha molts egos. I encara més en un vestidor com el del Barça, on hi ha jugadors amb sous molt alts, que venen de guanyar títols, que juguen amb les seves seleccions i que són molt respectats. Que hi hagi una figura que tracti tothom no pel nom sinó pel què s’espera d’ell és importantíssim. Pesic ho sap gestionar perfectament, és el cap i per sobre d’ell no hi ha ningú.\nMés enllà de l’apartat esportiu, jugar tres partits per setmana, fer viatges llargs i passar-te la vida fora de casa ha de ser difícil de gestionar psicològicament. Com es compagina tot amb la vida privada?\nÉs difícil perquè en molts moments no ets a casa. Has de saber canviar el xip per adaptar-te a jugar un dimarts a Moscou, tornar després del partit i arribar de matinada, aixecar-te el dia següent i entrenar preparant un partit que tens dijous. De vida privada, en aquestes setmanes amb tants partits, ben poca. Però bé, s’intenta compaginar com es pot. El temps que tenim lliure aprofitem per desconnectar, estar amb la família, amb les parelles o fills. Hem d’aprofitar aquests moments per desconnectar del bàsquet.\nLa gestió mental del dia a dia comporta esforços?\nÉs complicat. A mesura que passa la temporada i tens més experiència ho vas gestionant millor, però quan vaig arribar la temporada passada hi havia moments de caos, perquè estem tot el dia viatjant i fora de casa. Jugues un partit dimarts i estàs mort físicament perquè ha estat un compromís d’alt nivell, però has d’estar preparat perquè dijous n’hi ha un altre igual o més exigent que el què has viscut. I seguim, perquè el cap de setmana tornes a tenir un altre partit súper exigent a la Lliga que no pots perdre. Mentalment tot afecta, però mica en mica guanyes experiència i aprens a gestionar els moments lliures per poder desconnectar.\nA més, amb la obligació de guanyar. Juga en un equip on la pressió és altíssima.\nExacte. No juguem l’Eurolliga per jugar-la, sinó per guanyar-la. I a la Lliga qualsevol equip et pot doblegar. Vas a qualsevol pista i qualsevol equip et guanya.\nComparant-lo amb el futbol, aquell tercer quart davant l’Efes, en el qual de cop es van escapar exageradament en el partit, pot recordar als primers minuts de la segona part a Anfield, quan el Liverpool va fer els dos gols consecutiu. En moments així, què hi passa pel cap de l’esportista? Es perden els papers?\nEs van ajuntar molts factors. El partit estava molt igualat, anàvem remuntant i hi havia triples d’una banda i una altra, també com a Anfield, on l’1-0 va durar força minuts. Vam estar una estona sense marcar i aleshores el Liverpool va fer dos gols. A nosaltres també ens va passar això. Quan el Liverpool fa el tercer i a nosaltres ens marxen de deu punts ens saturem mentalment. Aleshores entres en la roda negativa que fa que no puguis aixecar el partit.\nEl cos es col·lapsa, com la ment?\nSí, els moviments costen més de fer i l’anella es fa més petita. En el tercer quart vam ser incapaços d’anotar a cistella perquè havíem marxar del partit a nivell mental.\nEn els vestidors que ha estat es parla d’altres temes que no siguin l’esport? De política, per exemple, es conversa?\nMolt poc, perquè evidentment hi ha molt jugador estranger, sobretot al Barça. En d’altres vestidors no recordo si parlàvem de política, però també és cert que no estàvem en el moment en el qual estem ara. Però bé, al vestidor del Barça no en parlem, sobretot perquè tenim una gran quantitat de jugadors estrangers. No és que no s’interessin, simplement no els afecta personalment perquè ells acaben la temporada i marxen. No presten atenció al què passa.\nEl Palau, però, és força reivindicatiu. No pregunten què passa o què canten els aficionats?\nRecordo el partit davant l’Olympiacos, que va coincidir amb l’empresonament dels polítics i els Jordis, en el qual durant el primer quart els Dracs no animaven. Ningú animava i el Palau estava en silenci. Alguns jugadors es van quedar sorpresos i ens ho van preguntar. Arrel d’això es van anar interessant per la situació però, com que ara la tònica és que la gent faci cants reivindicatius, ja ho troben normal.\nA vostè li interessa la política. Com ho sent tot això?\nA mi m’interessa la política més enllà de decidir-me pel sí o pel no. Aquí no hi entraré, no em pertoca a mi. Però sí que vaig escriure un tuit pels drets humans el dia 1 d’octubre, perquè la violència no era el camí a seguir, més enllà de votar sí o no, perquè cadascú pot opinar i votar allò que vulgui. Però està clar que el camí no és la violència.\nSegueix el judici?\nIntento seguir les eleccions i tot el què passa. Estar informat és important. El judici crec que serà llarg i ja es veurà quina serà la decisió.\nQuina impressió té?\nÉs un tema delicat i intento no mullar-me gaire perquè si ho fas la gent creu que ets d’una manera o d’una altra. Si em pugués mullar parlaria més obertament, però prefereixo mantenir-me’n al marge. Sap greu per les famílies de les persones que estan empresonades, però així és aquesta llei.


No s'ha enviat cap vacuna a la UE, però el Regne Unit nega la prohibició d'exportar - EU Reporter\nNo s’envia cap vacuna a la UE, però el Regne Unit nega la prohibició d’exportar\nLa UE ha exportat 35 milions de vacunes, 9 milions han estat enviats al Regne Unit. El Regne Unit, que nega la prohibició d’exportar, no n’ha exportat cap a la UE.\nEn un butlletí, el president del Consell Europeu, Charles Michel, afirmava que el Regne Unit havia imposat una "prohibició directa" a l'exportació de vacunes o components de la vacuna. L'afirmació va ser refutada ràpidament pel secretari d'Afers Exteriors del Regne Unit, Dominic Raab, que va qualificar aquesta opinió de "completament falsa" i va exigir una reunió amb l'ambaixador de la UE.\nL'ambaixador es trobava a Brussel·les, de manera que la seva adjunta, Nicole Mannion, es va reunir amb el subsecretari permanent del Ministeri d'Afers Exteriors, Sir Philip Barton. Un portaveu del Regne Unit va dir que havien debatut sobre "afirmacions incorrectes en comunicacions recents de la UE".\nEn un tuit, Michel semblava reconèixer parcialment que "una prohibició directa" era una descripció inexacta, escrivint que hi havia diferents maneres d'imposar prohibicions o restriccions a les vacunes. Va dir que esperava que la reacció del Regne Unit als seus comentaris resultés en més transparència i augmentés les exportacions del Regne Unit a la UE i altres països tercers.\nM'alegro que la reacció del Regne Unit comporti més transparència i augment de les exportacions, cap a la UE i tercers països.\nDiferents maneres d'imposar prohibicions o restriccions a les vacunes / medicaments.\nLa UE proporciona vacunes als seus ciutadans i a la resta del món.\nNingú no estarà segur fins que tothom estigui segur.\n- Charles Michel (@eucopresident) Març 9, 2021\nUna font de la UE ha revelat que, tot i que la UE ha exportat 35 milions de vacunes, 9 dels quals van ser enviats al Regne Unit, el Regne Unit no ha exportat cap vacuna a la UE. A les preguntes dels primers ministres, Boris Johnson va dir que el Regne Unit podria estar orgullós de la seva resposta internacional i volia corregir el suggeriment que el Regne Unit havia bloquejat les exportacions de vacunes: "deixeu-me clar, no hem bloquejat l'exportació d'un sol COVID-19 vacuna o components de la vacuna ".\nUn portaveu del govern del Regne Unit va dir: "El moviment de les vacunes i els seus components dins i fora del Regne Unit està impulsat per obligacions contractuals que els proveïdors de vacunes tenen amb els seus clients.\n"Aquestes decisions les prenen els fabricants i el govern del Regne Unit no restringeix la lliure circulació d'aquests productes crítics".\nVam preguntar al portaveu de la Comissió Europea, Eric Mamer, si l’absència d’exportacions de vacunes del Regne Unit a la UE equivalia a una prohibició absoluta. Ell va respondre: “No ens correspon comentar el que equival a una prohibició. El que sabem del cert és que som un gran jugador pel que fa al subministrament de dosis de vacunes als nostres socis de tot el món i, sens dubte, volem que continuï.\n"Per descomptat, esperem que les cadenes de subministrament mundials que ajuden a la producció de vacunes continuïn obertes perquè tothom pugui beneficiar-se de la vacuna el més ràpidament possible". Va afegir que esperava que totes les empreses amb les quals la UE hagués formalitzat acords de compra anticipada respectessin els seus compromisos.\nEuropa és un bon lloc per liderar la marató en què es desenvolupa la vacuna\nAl seu butlletí, Charles Michel va reconèixer que hi havia hagut fortes crítiques a les autoritats nacionals i a la UE pels retards en la producció i el desplegament de vacunes. Va escriure que la UE no es quedava enrere en un esprint, sinó que estava "ben situada per liderar el camp en una marató". Va subratllar que l'enfocament de la UE era solidari, garantint un subministrament just a tots els països de la UE mitjançant la inversió col·lectiva en una cistella de diferents vacunes. La UE també està pensant endavant i invertint en vacunes per fer front a qualsevol variant futura.\nMichel va destacar el paper principal de la UE en el finançament de la investigació, especialment la investigació sobre l’ARN missatger i com a principal contribuent als esforços mundials, amb 2.7 milions d’euros compromesos per la UE i els estats membres amb el fons COVAX, per a vacunes accessibles i assequibles, que ascendeixen a 25 % del seu finançament total. També ha pre-ordenat 2 milions de dosis de vacuna per fora de la UE. És probable que Europa sigui el primer productor de vacunes a finals d’any.\nTemes relacionats:Vacuna contra el COVID-19Eric Mamerdestacatvacunes\nAcció humanitària: nova perspectiva de la prestació d’ajuda mundial de la UE desafiada per COVID-19\nLa UE espera obtenir més de mil milions de tirs de COVID-19 el setembre\nEls llocs de vacunació més inusuals d’Europa


Pepe Torrent Vivó: "He pintat les carotes com si fos la darrera vegada que ho faig" - SANT JOAN :: Festes de Ciutadella de Menorca\nPepe Torrent Vivó: "He pintat les carotes com si fos la darrera vegada que ho faig"\nPepe Torrent Vivó (Ciutadella, 1975) ja té pràcticament enllestides les vuit carotes d’enguany. Hi queden els darrers retocs per a que les obres artístiques d’aquest Sant Joan puguin ser exposades al públic aquest dissabte fosquet, vetlla des Be. Serà damunt les 20 hores quan s’obriran les portes de cas caixer senyor perquè tothom pugui descobrir i visitar les carotes, penjades a les parets de l’entrada de la Casa de Olivar.\nEl pintor de Ciutadella repetirà així la labor de pintar les sis obres que es rompran durant els Jocs des Pla, el proper dia 24, i les dues que seran indultades pel caixer senyor: una pel noble i l’altra per l’Ajuntament de Ciutadella.\nPepe Torrent ja va pintar les carotes l’any passat. Enguany serà encara més especial perquè és el seu cosí, Simón Carlos de Olivar Vivó, que exercirà de caixer senyor substitut.\nEl pintor assegura que les carotes d’enguany sorprendran, amb colors més vius, “no tenen res a veure amb les de l’any passat”. L’autor manté el secretisme en torn les carotes, però avança les novetats. De les vuit, dues estan dedicades a personatges “coneguts o reconeguts de Ciutadella”.\nTambé hi haurà un estil específic que unirà cada parell de carotes. Una altra curiositat és que es recupera la figura del tradicional “moro”.\nLa novetat més destacada és que les carotes aniran pintades en el revers i cada una tindrà personalitat pròpia. “La gent haurà de fixar-se amb els detalls”, avança. La que escriu ha tingut el privilegi de veure’n dues i el cert és que sorprendran per la qualitat artística.\n“Les he pintades com si fos la darrera vegada que ho faig”, assegura amb emoció.


Els consellers de RTVE podran supervisar els informatius\nPOLÈMICA A RTVE\nARA Barcelona. 22/09/2011 00:00\n260x366 Els consellers de RTVE podran supervisar els informatius / EFE Els consellers de RTVE podran supervisar els informatius / EFE\nEl consell d'administració de RTVE va aprovar ahir que els seus membres puguin supervisar l'elaboració dels informatius abans de la seva emissió. En concret, se'ls faculta per a l'accés al sistema iNews, el programa amb què s'elabora l'escaleta dels Telediarios .\nLa proposta la va fer la consellera del PP Rosario L. Miralles i hi van votar a favor, a més dels membres del PP, els de CiU. Per la seva part, els consellers del PSOE, ERC i CCOO es van abstenir, mentre que els de la UGT i IU hi van votar en contra.\nEs dóna la circumstància que una iniciativa similar ja es va intentar aprovar durant el mandat d'Alberto Oliart, que va dimitir com a president del consell d'administració de RTVE el juliol. Fins ara el control de l'elaboració dels informatius era una facultat del cap d'informatius, el periodista Fran Llorente. Però a partir d'ara qualsevol dels membres del consell d'administració podrà saber amb antelació, per exemple, quines notícies es tractaran als informatius i en quin ordre.\nLa mesura va provocar una forta polèmica en mitjans professionals perquè es considera que afecta la independència de l'ens. L'Associació de Periodistes de Madrid estudia una reclamació judicial.


Nascut el 1986 –encara que constantment actualitzat-, aquest vaixell és un dels monobucs de competició més ràpids de l'actualitat. Està construït en materials "composites", per ser alhora el més lleuger possible –el que es tradueix en un augment de velocitat- i prou sòlid per resistir les dures condicions meteorològiques d'una volta al món.\nParts de l'IMOCA 60:\nTeixit que s’utilitza per propulsar el vaixell mitjançant l’acció del vent. Durant la navegació va sempre envergada al pal i fixada a la botavara. Està fabricada amb moderns i tecnològics materials compostos per aconseguir la màxima resistència i el menor pes.\nCaps o estais que sostenen el pal per popa i en controlen la seva curvatura. Hi ha una a cada costat: burda de babord i burda d’estribord. Sempre treballa una, la que està a sobrevent (el costat d’on ve el vent) mentre l’altra, la de sotavent, roman destensada.\nPerxa que sosté la vela major per la seva part inferior (pujament). El seu únic punt fix és quan s’uneix amb el pal, al voltant del qual pot girar lliurement uns 180°. És de fibra de carboni, com el pal.\nEscota de la major\nCap que serveix per controlar l’angle d’obertura i la forma de la vela major.\nDispositiu que permet enviar i rebre arxius multimèdia (dades meteorològiques, vídeos, fotos, navegació per internet, etc.) mitjançant les comunicacions per satèl·lit.\nCarro de la major\nConjunt de politges que llisquen sobre un rail per graduar l’angle de l’escota de la major i per tant la forma de la vela major.\nObertura que ha de permetre als navegants sortir en qualsevol situació, pel que no ha de quedar submergida en cas de bolcada.\nEmbarcació petita situada prop de l’escotilla d’emergència.\nPales de timó\nEls IMOCA 60 porten dues pales de timó disposades de manera asimètrica –una a cada costat del vaixell- perquè treballin en una posició propera a la vertical quan el vaixell està escorat. Poden ser fixes -situades sota el casc- o adossades a popa. Les pales fixes tenen l’inconvenient que en cas de xoc amb un objecte sòlid poden danyar el casc i pot ser molt difícil reparar-les a bord. Les abatibles garanteixen més seguretat ja que són més fàcils de reparar en cas d’avaria.\nRoda i canya de timó\nEls IMOCA 60 poden ser maniobrats per mitjà de la roda o canya de timó. En ambdós casos porten dues rodes o canyes, una a cada banda, perquè el timoner pugui escollir la millor posició per veure les veles o el mar. Les rodes normalment són el sistema de govern per les pales de timó fixes situades sota el casc i les canyes per les pales de timó abatibles.\nTancs de contrapès de popa\nDipòsits que s’omplen, mitjançant unes bombes elèctriques, d’aigua de mar quan es navega amb vents portants (a favor) per aixecar la proa i facilitar l’aplanament del vaixell. N’hi ha un a cada costat del vaixell i poden arribar a carregar fins a 1 tona d’aigua de mar.\nTancs de contrapès centrals\nDipòsits que s’omplen d’aigua de mar i s’usen en combinació amb els tancs de proa i els de popa. Aquests poden arribar a carregar fins a 2,5 tones d’aigua de mar. N’hi ha un a cada costat del vaixell.\nTancs de contrapès de proa\nDipòsits que s’omplen d’aigua de mar amb el propòsit d’aixecar la popa i ficar més la proa a l’aigua en navegar en cenyida (contra el vent). Poden arribar a carregar entre 1,6 i 1,7 tones d’aigua de mar. N’hi ha un a cada costat del vaixell, encara que alguns vaixells només tenen un.\nPeça articulada al capdamunt de la quilla que serveix per inclinar-la lateralment. Hi pot haver un o dos (un a cada costat) i poden moure la quilla en uns 20-30 segons.\nPeça fonamental en qualsevol vaixell de vela que garanteix l’estabilitat i evita la bolcada produïda per la força del vent. Les quilles dels IMOCA Open 60 poden bascular fins a 40º a cada costat per incrementar el parell d’adreçament (la força de contrapès que evita que bolqui el vaixell). Qualsevol problema amb la quilla pot tenir greus conseqüències. La pèrdua de la quilla és poc probable, però en cas de pèrdua, pot ser molt dramàtic.\nPart de la quilla que té la funció d’evitar el desplaçament lateral del vaixell per l’acció del vent (abatiment), també anomenada braç o orsa de la quilla. Té forma hidrodinàmica i està construïda amb carboni, titani o acer. És imprescindible que sigui molt resistent a la flexió, ja que en el seu extrem inferior, s’insereix el bulb de contrapès que pesa unes 4 tones.\nPeça situada al final de la quilla que fa de contrapès per mantenir el vaixell equilibrat. Pesa unes 3,5-4 tones. El llast de la quilla se l’anomena llast fix.\nPeces imprescindibles per compensar la pèrdua de pla d’antiabatiment (compensen i eviten el desplaçament lateral del vaixell per l’acció del vent). Hi ha una a cada costat i es poden calar i aixecar quan són necessàries. Les orses pesen molt i són necessaris aparells desmultiplicadors per aixecar-les. Poden ser rectes o corbes.\nVeles estibades (emmagatzemades)\nAlgunes de les veles que no s’utilitzen se solen estibar a l’interior. En funció de la necessitat de contrapès es posen a un costat o un altre, pel que és habitual haver de moure-les cada vegada que es fa una maniobra de canvi d’amura (costat d’on ve el vent) per aprofitar el seu efecte de contrapès.\nParets fetes de fibra de carboni que separen diferents espais de l’interior del vaixell i eviten que s’enfonsi en cas d’una via d’aigua en un compartiment. El buc té 5 mampares de separació independents i hermètiques i una mampara de col·lisió a proa (crash box). Són obligatòries pel reglament de la classe IMOCA.\nCrash box o mampara de col·lisió\nCompartiment situat a proa, invisible des de l’exterior, farcit d’escuma sintètica que es pot destruir en cas de col·lisió sense que l’estructura del casc quedi afectada.\nProlongació allargada del casc situada a proa que s’usa per subjectar les veles de proa i separar-les de la vela major per a un major rendiment. El reglament de la classe IMOCA estableix la seva longitud màxima en 1,83 m.\nVeles de proa enrotllades\nQuan no s’usen, els gènoves, flocs i trinquetes s’enrotllen en els seus estais mitjançant uns aparells que s’anomenen enrotlladors.\nAparells en forma de tambor en què està inserit el puny d’amura de la vela. En girar al voltant del seu eix, la vela s’enrotlla o desenrotlla sobre el seu gràtil (costat de proa de la vela).\nVela que s’usa per vents portants (per la popa). S’embarquen uns 4 de diferents mides i gramatges (pes del teixit per unitat de superfície).\nPeça fonamental de l’aparell ja que sosté les veles i transmet la força del vent al vaixell perquè aquest avanci. Són tots fets de carboni però tenen diferents tipus d’aparells: pal fix amb creuetes, pal giratori de perfil d’ala amb outriggers, pal giratori amb creuetes i diamants. Ha estat sempre un del punts dèbils de l’estructura de vela oceànica tot i que es treballa per evitar que es trenquin durant la navegació.\nAparell que permet localitzar i identificar un objecte, tot avaluant-ne la distància, per mitjà d’ones radioelèctriques d’alta freqüència (microones). És imprescindible per la seguretat del vaixell, sobretot a les zones d’intens trànsit marítim i les zones d’icebergs, encara que no detecta els blocs petits de gel. També és molt útil per detectar xàfecs a les zones de calmes equatorials.\nEscotes de les veles de proa\nCaps que serveixen per orientar les veles de proa i dóna’ls-hi forma. Es reenvien als winches de la banyera, per desmultiplicar la força necessària per tibar-les (caçar-les) i afluixar-les (amollar-les), i des d’on els tripulants les regulen.\nAparell que s’utilitza per desmultiplicar la força necessària per tibar (caçar) i afluixar (amollar) els caps de la maniobra, sobretot les escotes i les drisses.\nAparell que serveix per desmultiplicar la força necessària per fer girar els winches als que es connecten amb un sistema d’engranatges que discorren sota la coberta. També denominat pedestal o coffee (per la seva similitud al molinet de cafè).\nLloc de l’interior del vaixell on el navegant consulta l’ordinador, estudia la meteorologia i traça la seva estratègia. També és el lloc preferent per fer les comunicacions amb terra.\nPresa de rissos\nManiobra de la vela major que serveix per reduir la seva superfície quan fa molt de vent. La vela s’arria fins que la presa de rissos arriba a la botavara. Els IMOCA 60 porten tres preses de rissos a la major.\nObertures que serveixin per accedir a l’interior del vaixell des de la coberta.


El servei de neteja fa possible que la platja estiga en perfectes condicions el dia següent de la nit de Sant Joan\nELPERIODIC.COM - 24/06/2017 | Fotograf: Àlex Oltra\nUn any més, el servei de neteja de la Platja de Gandia ha fet possible que a les 7 del matí, només unes hores després de les celebracions de la nit de Sant Joan, els més de 4 kilòmetres de platja de Gandia estigueren en perfectes condicions per a que els gandians i gandianes i els turistes que visiten la localitat, gaudiren d'ella sense cap tipus d'incomoditat ni impediment.\nTal i com ve realitzant-se durant els darrers anys, el dispositiu de neteja ha desplegat un total de 48 persones, 40 d'elles dedicades a la neteja de la sorra i 8 per a netejar el passeig marítim de Neptú. Els equips de neteja han retirat 160 tones de brutícia. El dispositiu s'ha encetat a la 1.30 de la matinada des del carrer Ribera Baixa cap al sud. El primer pas ha estat el cobriment total de les fogueres, per a garantir que estigueren apagades, i posteriorment s'ha procedit a la retirada de tots els elements i la brutícia generada per la festa de la nit més curta i màgica de l'any.\nAproximadament a les 7.30 hores la platja de Gandia estava en perfectes condicions, i entre les 7.30 i les 9.30 s'ha rematat el dispositiu amb la neteja de les platges de Venècia i Rafalcaïd. Així, amb les primeres llums del dia, la platja ja estava en condicions de rebre els primers banyistes i esportistes que no han dubtat en gaudir d'una de les millors platges de la costa mediterrània.\nA més, des de la Policia Local i Creu Roja Gandia han informat que no han hagut incidents a destacar, i que s'han complert els horaris establerts per a la Nit de Sant Joan, en la qual els xiringuitos han oferit concerts i actuacions en directe i han pogut oferir servei als seus clients fins a les 3 de la matinada.\nDes del Govern de Gandia han volgut agrair, un any més, l'encomiable tasca del servei de neteja de la ciutat de Gandia, així com el departament de Serveis Bàsics i el de Turisme, els tècnics dels quals han estat treballant tota la nit i fins ben entrat el matí per garantir que tot el dispositiu es desenvolupara amb total normalitat.\nEl PP, com sempre, en la crítica constant\nDes del Govern de Gandia s'ha volgut lamentar que, des de les files del Partit Popular, a través del seu exalcalde Arturo Torró, es continue vivint en el constant atac, la crítica, la mentida i l'insult, i que en comptes d'alegrar-se per tenir en perfectes condicions la millor platja a primera hora del matí, s'hagen dedicat a criticar al servei de neteja i a insultar al Govern Municipal, mentre saben perfectament que s'ha estat fent exactament el mateix que ve fent-se els darrers anys.\nDes del Govern Municipal asseguren que, per sort, Gandia ha tingut sempre la responsabilitat i la professionalitat de planificar la neteja de la Nit de Sant Joan per a garantir la celebració de la festivitat i també l'ús de la platja al dia següent com si res no haguera passat, oferint la platja amb la qualitat que certifiquen les banderes que, cada any, presideixen la platja precissament per accions professionals com la d'esta nit.


El 25 d’abril, manifestació per la dignitat de l’ensenyament públic! – CGT Ensenyament\nEl 25 d’abril, manifestació per la dignitat de l’ensenyament públic!\nal llarg d’aquesta setmana es farà tot un seguit d’actes per defensar l’ensenyament públic. Tot i que al Camp de Tarragona no s’ha acabat de concretar una tancada pel dia 25 d’abril, aprofitant que es faran tancades a tot l’estat, si que es realitzarà una manifestació que començarà a les 19 hores a la plaça Imperial Tarraco i que arribarà fins a la plaça de la Font.\nPer tant us convoquem a participar a la manifestació unitària del proper dijous 25 d’abril, a les 19 hores a la plaça Imperial Tarraco de Tarragona.\nCartell manifestació 28A


Sergio Sangiao | Hebes Media\nENTREVISTA A sergio sangiao pérez\n"Un món sense fake news és una utopia"\nEntrevista al periodista de dades de Maldita.es\nSergio Sangiao Pérez és periodista graduat per la Universitat Autònoma de Barcelona l’any 2017. Actualment està treballant com a periodista de dades al mitjà digital Maldita.es a la secció Maldito Dato. Es dedica al periodisme de dades, a la transparència, investigació i fact checking. Prèviament a treballar per Maldita va dedicar-se al periodisme de dades a Servimedia. A banda del grau en periodisme, té un màster de periodisme d’investigació, dades i visualització que va estudiar a la Universitat Rey Juan Carlos.\nFotografia de Twitter de Sergio Sangiao\nEls inicis d'en Sergio\nPeriodisme de dades i fact-checking\nPerspectives de futur i consells a futurs periodistes\nLa importància del periodisme de dades\nEl periodisme de dades és una disciplina que els principals mitjans de comunicació internacionals han incorporat en els darrers anys, oferint als lectors visualitzacions i tractaments de dades per explicar les notícies d’una manera clara i entenedora. (CCB LAB)\nTal com s’explica al Manual de Periodismo de datos , alguns creuen que les dades són qualsevol col·lecció de xifres, però el periodisme de dades va més enllà. Gràcies al periodisme de dades s’han creat noves possibilitats que combinen l’anomenat “olfacte periodístic” i la capacitat de narrar una història convincent. Aquest tipus de periodisme ajuda als professionals a explicar les històries d’una manera més convincent, a través d’infografies atractives, per exemple. Les dades passen a ser només la font del periodisme a ser l’eina amb la qual es pot explicar la història.\nQuè és el fact checking?\nEl fact-checking consisteix a detectar errors en notícies dels mitjans de comunicació o falsedats en els discursos polítics o d'institucions. És fenomen sorgit als Estats Units que va adquirir popularitat a través del mitjà sense ànim de FactCheck.org. L'associació de referència a escala internacional que guia les agències especialitzades en el fact-checking és la International Fact Checking Network (IFCN). Totes les agències que es vulguin formar part de la IFCN, han d'adherir-se a un codi de principis. A Espanya hi ha tres agències verificadores que formen part d'aquesta associació: Newtral, Maldita i EFE Verifica, un departament de l'agència pública de notícies d'Espanya.\nFotografia de la portada del Manual de Periodismo de datos\nMés sobre el sector...\nInfografia feta per Ayla Soriano\nMaldita.es és un mitjà online sense ànim de lucre que té com a objectiu dotar a la ciutadania d’eines “perquè no te la colin”. És un mitjà que està dividit en grans apartats: Maldita Hemeroteca, Maldito Bulo, Maldita Ciencia, Maldito Dato, Maldita te explica i Maldita Tecnologia. Tots ells se centren en el control de la desinformació i el discurs públic mitjançant les tècniques de verificació de fets (fact-checking) i periodisme de dades.\nTambé compta amb perfils a les principals xarxes socials com Twitter, Instagram i Facebook. A més aquest mitjà dóna la possibilitat als usuaris de poder contactar amb ells per verificar un contingut, aquest contacte es fa a través del correu electrònic i per WhatsApp


Una Real Utopia: Problemes amb les matemàtiques....\nPer això estem com estem, pures neurones mandroses...\nLa setmana passada vaig comprar un producte que va costar 158 €. Li vaig donar a la caixera 200 € i vaig buscar a la butxaca 8 € per a evitar rebre més monedes. La caixera va prendre els diners i es va quedar mirant la màquina registradora, aparentment sense saber què fer.\nVaig intentar explicar-li que ella havia de donar-me un bitllet de 50 € de tornada, però ella no es va convèncer i va cridar al gerent perquè l'ajudés. Tenia llàgrimes en els seus ulls mentre que el gerent intentava explicar-li el que ella, aparentment, continuava sense entendre.\nPer quina raó us estic explicant això?\nPerquè em vaig adonar de l'evolució de l'ensenyament en les matemàtiques des de 1950, que més o menys va anar així:\nEnsenyament de matemàtiques en 1950:\nUn tallador de llenya ven un carro de llenya per 100 €. El cost de producció d'aquest carro de llenya és igual a 4/5 del preu de la venda. Quin és el guany?\nEnsenyament de matemàtiques en 1970:\nUn tallador de llenya ven un carro de llenya per 100 €. El cost de producció d'aquest carro de llenya és igual al 80% del preu de la venda. Quin és el guany?\nEnsenyament de matemàtiques en 1980:\nUn tallador de llenya ven un carro de llenya per 100 €. El cost de producció d'aquest carro de llenya és de 80 % Quin és el guany?\nEnsenyament de matemàtiques modernes en 1985:\nUn llenyataire canvia un carro "P" de llenya per un conjunt "M" de monedes.\nEl cardinal del conjunt "M" és igual a 100 €. i cada element val 1 €.\nDibuixa 100 punts grossos que representin els elements del conjunt M. El conjunt "F" de les despeses de producció comprèn 80 punts grossos del conjunt M.\nRepresenta el conjunt F com subconjunt del conjunt M, estudia quin serà la seva unió i la seva intersecció, i dóna resposta a la qüestió següent:\nQuin és el cardinal del conjunt "B" dels beneficis?\nDibuixi B amb color vermell.\nEnsenyament L O G S E :\nUn llenyataire ven un carro de llenya per un import de 100 €. Les despeses de producció s'eleven a 80 €, i el benefici és de 20 €.\nActivitat: subratlla la paraula "llenya" i discuteix sobre ella amb el teu company.\nEnsenyament de matemàtiques en 1990: Un tallador de llenya ven un carro de llenya per 100 €. El cost de producció d'aquest carro de llenya és de 80 €. Esculli la resposta correcta, que indica el guany:\nEnsenyament de matemàtiques en 2000:\nUn tallador de llenya ven un carro de llenya per 100 €. El cost de producció d'aquest carro de llenya és de 80 €. El guany és de 20€ És correcte? (Si) (No).\nEnsenyament de matemàtiques en 2008:\nUn tallador de llenya ven un carro de llenya per 100 €. El cost de producció d'aquest carro de llenya és de 80 €. SI sap llegir col·loqui una X en els 20 € que representen el guany.\n(20 €) (40 ) (60 €) (80 €) (100 €).\nEnsenyament de matemàtica curs 2009/10:\nNo es preocupin si no saben respondre l'exercici anterior, duran als professors a l'Oficina de Supervisió del Ministeri d'Educació i els exigiran, als professors, repetir la prova en vista de que la pregunta és d'alta dificultat. A més, també poden valer-se, com element de suport, de costelles, llibre o de qualsevol mètode o sistema per a copiar en l'examen sense que per això sigui expulsat d'aquest examen ni suspès, ja que, segons la Universitat de ........., estan en el seu dret.\nLA PROPERA REFORMA:\n*** L'enunciat serà alguna cosa així: ***\nEbaristo, llaurador i llenyataire, burgues, latifundista espanyol facista spekulador i intermediari és un *kapitalista insolidari i centralista q sa enrikit amb 100 pabos al bende espekulant un mogolló d llenya».\n*Biu al hoest de Madrid esplotan ha els magrevis. Pota als seus fis a una ejcuela de pagament.\nAnalitza el test, vusca les faltes desintasis, dortografia, de puntuazio, i si no les beu no t traumatisis q no psa na. Ejcriu to, politono o sonitono amb la frase "QUE LLISTO EL *EBARISTO" i envia uns sms als teus colejas komentan els avusos antidemocràtics d Ebaristo i conbocan una manifa expontanea d protesta. Si bas a la manifa sortegessin un buga guapeat. SALU 2.\nPublicat per Aina a 20:05\nEn quant a la caixera, no siguis tant dura, potser no tenia el dia. Jo quan m'atabalo segur que encara sóc pitjor!\n26 de juny de 2010 a les 21:31


Un cas d’hidatidosi renal diagnosticat com a pielonefritis xantogranulomatosa (Parasitologia mediterrània, 29/2021) | Des de la Mediterrània\nPàgina d'inici › Ciència i Tecnologia › Un cas d’hidatidosi renal diagnosticat com a pielonefritis xantogranulomatosa (Parasitologia mediterrània, 29/2021)\nPosted on 22/07/2021 by didaclopez\nLa malaltia hidatídica humana és una parasitosi encara endèmica en zones pastorals de clima temperat, com és la riba sud de la Conca Mediterrània. No és freqüent que afecti el tracte urinari, però quan ho fa es presenta habitualment en el ronyó. L’uròleg Amine Hermis, de l’Hospital La Rabta de Tunis, i els seus col·laboradors, reporten un cas al Journal of Surgical Case Reports. Hermis et al. recorden que la hidatidosi renal roman silent durant molt de temps, i que quan es manifesta resulta de difícil diagnòstic. En el cas que reporten, es diagnosticà inicialment una pielonefritis xantogranulomatosa, que es tracta amb nefrectomia total. L’exam ulterior del ronyó estret identificà els cists hidatídics.\nTomografia abdominal que mostra una col·lecció multilocular en el ronyó dret de 67 mm (a) i una col·lecció pararenal de 50 mm (b)\nAmine Hermi, Yassine Ouanes, Mokhtar Bibi, Kheireddine Mrad Daly, Ahmed Sellami, Sami Ben Rhouma i Yassine Nouira són membres del Departament d’Urologia de l’Hospital de La Rabta, i de la Facultat de Medicina de la Universitat de Tunis Manar. En el report també han participat Abdoulkader Tapsoba (del Departament d’Urologia de la Universitat Joseph Ki-Zerbo d’Ougadougou), i els membres del Departament de Patologia de La Rabta, Alia Kassar Zehani i Kays Chaker.\nLa hidatidosi és una antropozoonosi cosmopolita que resulta de la ingesta d’ous del cestode Echinococcus granulosus. La forma adulta d’aquest paràsit, la tènia, viu en l’intestí de gossos (reservori domèstic) i de cànids salvatges (reservori silvestre). Els ous embrionats de la tènia, expulsats en la femta, poden contaminar aigües i aliments: si són ingerits per un hoste intermediari adequat (ovelles, cabres, porcs, però també humans) l’oncosfera resultant penetra la paret intestinal i la larva resultat s’encista (cist hidatídic) en fetge o pulmons… Quan el cànid devori els teixits d’un hoste intermediari depredat, es tancarà el cicle, ja que la larva esdevindrà una tènia adulta.\nÉs rar que el cist hidatídic es formi en ronyons. Quan és el cas, és de més difícil diagnòstic que la hidatidosi hepàtica, pulmonar o cerebral. De vegades, l’única manera de confirmar una hidatidosi renal és a través d’un estudi histopatològic.\nUna mestra de trenta-sis anys\nEl cas que reporten Hermi et al. era el d’una mestra de 36 anys d’una zona urbana del Magreb, que tenia cura d’un gos domèstic. Acudí al metge per un dolor lumbar dret amb febre que ja durava 10 dies. No havia tingut cap antecedent mèdic rellevant. Quan fou examinada es confirmà que tenia febre i sensibilitat lumbar dreta, però sense cap massa palpable.\nLes proves de laboratori indicaven uns marcadors inflamatoris elevats, però sense hipereosinofília. La funció renal era normal. L’exam citobacteriològic de la urina detectà la presència d’Escherichia coli, però no es reportà la presència d’hidatúria.\nLa tomografia computeritzada abdominal revelà un càlcul obstructiu (amb forma de banya de cérvol) en el ronyó dret, que mesurada uns 27 mm, amb hidronefrosi del mateix ronyó i infiltració de greix perirenal. Es descrigueren col·leccions multiloculars renals i para-renals, d’aquestes darreres una mesurava 50 mm, i una segona, que se situava en el canaló paracòlic dret, feia 23 x 20 mm. Una col·lecció renal multilocular, que mesurava 67 mm, mostrava calcificacions i una paret ben definida.\nPer tot plegat, els radiòlegs conclogueren que era una pielonefritis xanogranulomatosa amb abscés renal. Per això s’inicià una teràpia amb antibiòtic i es feu un drenatge percutani de l’abscés superficial. El líquid drenat era purulent, i s’hi detectà la presència d’E. coli. El curs clínic i biològic avança sense problemes, i la pacient fou donada d’alta als 6 dies, mantenint-hi la prescripció d’antibiòtics i analgèsics orals.\nPerò tres mesos més tard, la pacient fou hospitalitzada. De nou se li realitzà una tomografia computeritzada: ara el ronyó dret ja no era funcional, però l’abscés renal era en regressió. S’optà per extirpar el ronyó dret per lumbotomia. El procediment era complicat per la infiltració de greix peri-renal atribuït a la pielonefritis de tres mesos abans.\nFou en l’exam anatomopatològic del ronyó extirpat que s’identificà el cist hidatídic\nL’estudi anatomopatològic del ronyó extret indicà la presència de cists hidatídics. En el post-operatori no hi hagué complicacions, i es prescrigué albendazol, un antihelmíntic adreçat a eliminar altres cists hidatídics. En el seguiment ulterior de fins a 6 mesos, la pacient ja no experimentà símptomes, i les anàlisis citobacteriològiques resultaren negatives. També fou negativa la serologia hidatídica, i no se’n detectà cap recurrència en la hidatidosi.\nLes dificultats d’un diagnòstic diferencial\nEl report fou tramès a la revista el 31 de maig, i acceptat per a publicació el 22 de juny, que es va realitzar el 19 de juliol. Hermi et al. recorden que, al capdavall, la hidatidosi renal és la tercera més freqüent just per darrera de la hidatidosi hepàtica i de la hidatidosi pulmonar. La freqüència de la hidatidosi renal en els països on l’equinococosi és endèmica és superior en dones que en homes. En països endèmics, la tomografia computeritzada probablement hauria fet sospitar d’un cas d’hidatidosi. De tota manera, en el cas que reporten, la hidatidosi hauria romàs silent durant molt de temps. Quan aparegueren els símptomes, aquests eren poc específics (un dolor de costat, febre, etc.). Tan sols en el 13% dels casos d’hidatidosi renal es detecten cists hidatídics en la urina (hidatúria).\nEls ultrasons constitueix la primera línia en el diagnòstic de cists hidatídics. Permet d’identificar-los i de classificar-los, però en els cists de tipus I, es fa difícil de diferenciar un cist hidatídic d’un cist serós, o de casos de malaltia renal policística o de tuberculosi renal. En zones endèmiques, i en persones que conviuen amb bestiar, la presència de calcificació en el cist conduiria a pensar en un cist hidatídic, però en altres entorns la calcificació pot ser atribuït a processos oncològics (carcinoma renal) o bacterians (tuberculosi renal, pielonefritis xantogranulomatosa).\nEn el cas reportat, hi hagué un diagnòstic equivocat de pielonefritis xantogranulomatosa, és a dir un procés infecciós crònic de la pelvis renal amb una reacció immune limitada a la infiltració de cèl·lules polimorfonuclears. A mesura que avança un procés d’aquest tipus, queda de primer afectat el parènquima renal (estadi I), després també el greix perirenal (estadi II) i finalment els espais perirenals i pararenals del retroperitoneu (estadi III). Com que no hi ha teràpia conservadora per a aquest procés, s’optà per la nefrectomia. En canvi, si s’hagués diagnosticat el cist hidatídic, no s’hauria arribat a aquest extrem. A més, fer una operació d’un ronyó amb cists hidatídics comporta el perill de disseminar cists, i per això si hi ha hagut un diagnòstic previ s’utilitzen durant el procés quirúrgic agents escolicides (salí hipertònic o peròxid d’hidrogen). Una complicació d’aquesta disseminació quirúrgica de cists potencialment fatal serien xocs anafilàctics.\nHermi et al. conclouen que s’hauria d’haver tingut en compte en aquest cas la possibilitat d’una hidatidosi renal, ja que s’hauria pogut tractar el cas sense la pèrdua de ronyó. Però fins i tot si s’hagués contemplat la possibilitat, quedava la qüestió de confirmar-la.\n– Renal hydatidosis masquerading as xanthogranulomatous pyelonephritis: a new case report. Amine Hermi, Yassine Ouanes, Abdoulkader Tapsoba, Alia Kassar Zehani, Kays Chaker, Mokhtar Bibi, Kheireddine Mrad Daly, Ahmed Sellami, Sami Ben Rhouma, Yassine Nouira. J. Surg. Case Rep. (2021).\n‹ La connectivitat genètica de dues espècies de gasteròpodes (Zoologia mediterrània, 28/2021)\nL’amor en temps de confinament ›


La Fundació del Barça promocionarà la llengua catalana - Esports - AndorraDirecte\nInternacional » Dimarts, 19.4.2011. 14:35 h\nFCBarcelona, Plataforma per la Llengua\nL’acord inclou l’organització d'un projecte de tallers formatius i l’elaboració d'una guia de recursos (una guia pràctica de llengua en l'esport) perquè la Fundació la utilitzi en els seus programes. En concret, el projecte de tallers inclou l’organització d’una prova pilot i de cinc tallers d’acollida lingüística de dues hores de durada, dirigits als professionals que treballen als programes de la Fundació FC Barcelona a Catalunya.\nPel que fa a l’altre aspecte detallat en l’acord, l’elaboració d’una guia pràctica d’acollida lingüística en el món de l’esport, aquest llibret recollirà les experiències dels tallers, i també tot un seguit de bones pràctiques en la utilització del català. Aquesta guia serà presentada properament i treballada amb els professionals que treballen als programes de la Fundació FC Barcelona.\nLa signatura d'aquest acord, firmat, d’una banda, per Josep Cortada, Director General de la Fundació FC Barcelona, i de l’altra, per Òscar Escuder, president de la Plataforma per la Llengua, respon al compromís de la Fundació del FC Barcelona amb l’esport com a eina efectiva per a la educació i la transmissió de valors, contra la violència i el racisme i com a element facilitador de la integració en la nostra societat.\nEn aquesta línia, la Fundació del FC Barcelona té un clar compromís amb la societat catalana i en el foment de la cultura, el desenvolupament i la defensa dels valors del civisme, les llibertats i la democràcia. Aquest compromís es realitza a través del desenvolupament d’accions solidàries, educatives i culturals.


25 mil euros destinats al tractament preventiu de les plagues de ratolins, paneres i moscards\nMedia Newspaper library Environment 25 mil euros destinats al tractament preventiu de les plagues de ratolins, paneres i moscards\nThursday, 21 March 2013 14:48\nDes de l’àrea de Medi Ambient del Consell Insular de Formentera com cada any s’estan duent a terme campanyes de control de les poblacions de paneres, ratolins i moscards. L’empresa JCV és l’empresa encarregada del tractament de desratització i desinsectació (paneres) a tots els nuclis urbans de l’illa de Formentera i a les instal·lacions municipals (Policia Local, Escoleta, Piscina, Poliesportiu).\nEls tractaments de desratització es fan tot l’any però es realitzen especials esforços a la tardor i a l’hivern. Per dur a terme aquesta tasca s’instal·len trampes control amb raticida a diferents punts que es revisen, aproximadament cada dos mesos, per observar si els ratolins han menjat o no verí. El producte es repon periòdicament. El nom comercial de la substancia raticida és Detrui bloques i el principi actiu que conté és la Bromadiolona 0.005%.\nEls tractaments de desinsectació de paneres es realitzen al 90% de les arquetes de la xarxa de clavegueram municipal (n’hi ha que no són accessibles perquè estan cobertes per asfalt o no es poden aixecar perquè hi ha cotxes aparcats, entre d’altres casuístiques).\nEls tractaments es realitzen d’abril a setembre que és quan les temperatures son més elevades i és quan es produeix una major prevalença de la plaga. La freqüència de tractament als diferents nuclis és cada dos mesos. Si bé en el cas de detectar-se incidències a llocs concrets l’empresa realitza tractaments addicionals per controlar la plaga.\nEs realitzen dos tipus de tractament contra les paneres:\nEl primer d’ells és l’ús de deltametrina al 2.5% que es comercialitza amb el nom de PROTEO EC GREEN aplicat mitjançant polvorització directa a l’interior dels pous de registre de la xarxa de clavegueram.\nL’altre tractament consisteix en l’aplicació de gels adhesius a l’interior del clavegueram municipal que contenen atraients nutritius mesclats amb verí (cipermetrina). Aquest darrer tractament es realitza a zones especialment freqüentades com ara el nucli de Sant Francesc Xavier amb l’avantatge respecte a l’anterior sistema d’aplicació que moren a l’interior del clavegueram i el seu efecte es perllonga per més temps.\nL’import dels tractaments l’any 2012 va ser de 8.680 € (IVA inclòs). L’any 2013 la partida pressupostària pels tractaments de desratització i desinsectació del clavegueram municipal és de 8.800 € (IVA inclòs).\nTots els productes emprats estan autoritzats pel Ministeri de Sanitat i Consum i s’apliquen amb mètodes i maquinària recomanada per la NPA (Associació de Control de Plagues EUA) i ANECPLA (Associació Internacional d’Empreses de Control de Plagues).\nDes de l’àrea de Medi Ambient del Consell Insular de Formentera, com cada any es realitzen campanyes de control de les poblacions de moscards al Parc Natural de ses Salines, en concret, a la zona de l’estany Pudent, estany des Peix i les salines d’en Marroig, que es on es concentra l’aigua dolça i és on es desenvolupen les larves de moscards.\nEl control de les poblacions de moscards es realitza de manera preventiva actuant sobre les larves de mosquit amb tractaments biològics a base de Bacillus thuringiensis Israeliensis (producte comercialitzat amb el nom de Vectobac-G) que actuen directament sobre les larves.\nDe cara a l’any 2013 està previst que els tractaments els realitzin dos operaris una vegada per setmana amb motxilla aplicadora entre l’1 de maig i el 15 d’octubre, amb un total de 44 jornades laborals.\nArran de la sequera de l’any passat es veren produir problemes amb quironòmids, especialment a la zona de l’estany Pudent. Donat que el Bacillus thuringiensis Israeliensis és efectiu contra els quironòmids i els moscards es varen incrementar els volum de tractament i les superfícies a tractar, substituint les motxilles de 20 litres d’aplicació per un vehicle autobomba amb una cubell de 400 litres de producte fitosanitari.\nEl pressupost total del tractament pels moscards i quironòmids l’any 2012 va ser de 18.214,68 € IVA inclòs, lleugerament superior al previst per l’any 2013, que és de 16.241,97 €, tot i que en cas de detectar-se problemes amb moscards es podrien ampliar els tractaments.


Xina Customized Utensilis de cuina d'acer inoxidable Fabricants i proveïdors i fàbrica - Venda a l'engròs a granel Utensilis de cuina d'acer inoxidable Made in China - HOSIN\nCasa » Producte > Estris de cuina » Utensilis de cuina d'acer inoxidable\nUtillatge de cuina de cullera 1. Utilitzeu acer inoxidable 18/0. Grau mèdic. És més segur per a vostè. Diferents dels productes de silicona. 2. Abocador de salsa, salsa de tomàquets....\nCom a un dels principals fabricants i proveïdors d'estris de cuina d'acer inoxidable a la Xina, també recolzem un servei personalitzat. La nostra fàbrica es dedica principalment al servei a l'engròs, benvingut a comprar estris de cuina d'acer inoxidable a granel de descompte fabricats a la Xina des de la nostra fàbrica.