Begur se suma el 16 d’octubre al Dia Mundial de la Conscienciació de l’Aturada Cardíaca – Begur\nBegur se suma el 16 d’octubre al Dia Mundial de la Conscienciació de l’Aturada Cardíaca\n16 oct 2019 09:30h\nEntre els actes més destacats de la jornada hi haurà una exhibició de vehicles d’emergències i tallers de reanimació cardiopulmonar i d’ús de desfibril•ladors.\nAquest dimecres 16 d’octubre, la plaça Lluís Esteva i Cruañas de Begur acollirà, en el marc del Dia Mundial de Conscienciació de l’Aturada Cardíaca i sota el lema “Tots els ciutadans del món poden salvar una vida”, un seguit de propostes amb la voluntat de conscienciar a la població sobre l’aturada cardíaca i com les maniobres de reanimació cardiopulmonar poden salvar una vida.\nLa jornada tindrà lloc entre les 16 h i les 18 h i els organitzadors ensenyaran a tothom que ho desitgi, a través de tallers, com realitzar la reanimació cardiopulmonar (RCP) o com utilitzar els desfibril•ladors externs automàtics (DEA).\nA més, tothom qui s’acosti a la diada també podrà conèixer de primera mà com són els vehicles del SEM (Sistema d’Emergències Mèdiques), de la Creu Roja de Palafrugell, de la Policia Local de Begur, i de l’Associació de Voluntaris de Protecció Civil (AVPC) del municipi; a qui l’Ajuntament agraeix i posa en valor la seva col•laboració en aquesta iniciativa que també compta amb el suport del Sistema d’Emergències Mèdiques de la Generalitat de Catalunya.\nBegur, vila cardioprotegida\nEl municipi compta actualment amb una xarxa de vuit desfibril•ladors d’accés públic distribuïts pel nucli de Begur, espais esportius, Esclanyà i les diferents platges:\nConsultori Mèdic Municipal: plaça Pella i Forgas\nFarmàcia Es Mirador: plaça Forgas, 11\nEspai Polivalent Esclanyà: carrer Font Martina, 1\nClub Nàutic Aiguablava: port de Fornells\nCamp de Futbol: carretera de Begur a Regencós\nPavelló Municipal d’Esports: carrer Pavelló, s/n\nClub Nàutic Sa Tuna: platja de Sa Tuna\nVehicle de l’AVPC de Begur\nEl desfibril•lador extern automàtic (DEA) permet analitzar el ritme cardíac, identificar les arrítmies mortals que requereixen de desfibril•lació i administrar una descàrrega elèctrica amb la finalitat de restablir el ritme viable amb nivells alts de seguretat. Un cop connectat, el desfibril•lador proporciona instruccions sonores a qui el fa servir. L’aparell avalua les constants vitals i mai fa una descàrrega si no és necessària.\nLes aturades cardíaques constitueixen un important problema de salut pública i poden afectar qualsevol persona i de forma inesperada. Davant d’aquestes situacions, l’inici precoç de la reanimació cardiopulmonar i la ràpida desfibril•lació en un màxim de 10 minuts milloren l’índex de supervivència en més d’un 70%, i d’aquí la importància de disposar de desfibril•ladors accessibles a tothom.\nCategories: EsdevenimentsPolicia LocalProtecció CivilSanitat


El tancament de Canal 9 i els pressupostos de la Generalitat per al 2014, a les portades - Alcaldes\nInici NOTÍCIES El tancament de Canal 9 i els pressupostos de la Generalitat per...\n06.11.13 – TITULARS\nEl tancament de Canal 9 anunciat aquest dimarts al vespre pel govern valencià, els pressupostos de la Generalitat per al 2014 i la rectificació del ministre de Cultura, José Ignacio Wert, sobre les beques Erasmus centren les portades d’aquest dimecres. ‘L’Ara’ obre amb Canal 9 (1989-2013) i ‘El Mundo’ ho fa amb "Fabra primer líder autonómico que se atreve a cerrar su TV". Pel que fa ‘El Punt Avui’ titula "Comptes al límit" i ‘El Periodico’ ‘Venda a l’engròs’. ‘La Vanguardia’ opta per "El PP para els peus a Wert" i ‘El Pais’ afirma que "El PP abandona a Wert tras el fiasco de las becas Erasmus".\nArticle anteriorLa imputació dels vuit mossos que van detenir l’empresari mort al Raval, a les portades\nArticle següent7 de novembre del 2013


Nombre 10 - The Valencianer\nnov Nombre 10\nPosted at 23:52h in Números\tby\tcarlos 0 Comments\nNúria Tamarit, l’autora de la portada, va nàixer –com a dada anecdòtica– a Vila-real, però viu a València.\nÉs una força indomable de la naturalesa quant a dibuix i estil. És ràpida i bona. Hi ha qui l’ha vist dibuixar, enmig de diverses reunions de treball, unes tres o quatre pàgines completes absolutament meravelloses, mentre estava al corrent del que es tractava allí.\nMalgrat ser una influenciadora en Instagram o en Behance (amb més de 1000 m’agrada per cada dibuix que publica), és molt exigent amb el que fa, argumentant la seua autocrítica realment bé, mentre treballa en la seua casa escoltant música majorment instrumental.\nAçò sí, no sol dibuixar en pijama, aqueix costum de dubtós gust tan popular entre els dibuixants.\nEls que la coneixen gaudeixen molt del seu humor fi i intel·ligent que sempre juga amb la complicitat de l’interlocutor. És clar que aqueixa habilitat sap traslladar-la al seu art.\nI atenció, si escrius el seu nom, mai oblides la titlla. És un consell.\nSegell: ©Xulia Vicente\nLalo Kubala, l’autor de Tarzan, va nàixer i viu a València.\nDe riure franca i contagiosa, el seu aspecte és, segons el dia, una mescla entre dandi llatí i camioner. Entre cap de la màfia i tractant de taronges. Entre crupier i escriptor beatnik.\nAçò sens dubte ve donat pel dispar de les seues tres ocupacions principals: al matí és professor d’art, les vesprades les passa dibuixant vinyetes humorístiques (amb un estil autobiogràfic i mordaç) i la nit la dedica al rock&roll amb Los Mocetones, el mític grup del qual és cantant.\nÚltimament cal afegir a les seues atzaroses activitats la faceta d’actor, en la qual destaca la seua interpretació d’El ionqui dels diners (20”) i la d’eloqüent orador polític, sobretot des de la seua talaia de Facebook i el seu llibre Barbaritats Valencianes, del que és coautor al costat de Xavi Castillo.\nAh! I la de narrador costumista per a The Valencianer.\nEls seus biògrafs opinen que l’origen de la seua agudesa resideix a ser fill de família nombrosa, amb un munt de germans i germanes.\nExplica la llegenda que una vegada va ser convidat a unes noces d’alta societat i l’endemà, amb una ressaca del quinze, va llegir la ressenya de les noces en els “Ecos de Societat” del periòdic local, en la qual l’espavilat redactor escrivia: “Entre els convidats, a més d’eminents industrials i les forces vives de la ciutat, es trobava el famós futbolista i seleccionador nacional Ladislao Kubala”.\nSegell: ©Gerard Miquel\nRubén Gil, l’il·lustrador de Tarzan, va nàixer a Alacant, però viu en Dènia.\nCom és home de poques paraules, necessita dibuixar per a expressar-se tant com l’aire que respira. Si no em creuen, donen una ullada al seu autorretrato.\nRubén és un cas excepcional de dibuixant de còmics químicament pur que es mou com a peix en l’aigua en l’univers dels superherois, i que alhora és capaç d’eixir-se del món seqüencial i encarar il·lustracions de contingut polític en les quals, amb una sola imatge, colpeja directament en la línia de flotació del lector.\nProva de les seues dispars capacitats és que, havent-se especialitzat en dibuix i animació, s’haja estat guanyant la vida com a escultor durant molts anys.\nPotser per açò les seues il·lustracions són potents, dures, fortes. Contenen elements pesats, una mica de química, una mica de pedra, una mica d’història.\nAixí, Rubén dibuixa de la mateixa manera que cuina, agafant el que hi ha en el frigorífic siga el que siga, i amb un hàbil ús de les espècies aconsegueix un plat perfecte.\nPerò no m’agradaria donar d’ell una imatge equivocada: sabem que sempre que veu els 10 primers minuts de la pel·lícula Up, no pot retenir una llàgrima.\nLa seua paraula favorita és abisme. Si ho coneixes una mica, no t’estranyarà.\nSegell: ©Rubén Gil\nSóc valencià d’extramurs, de la marge del riu que quedava fora de la ciutat. Vaig nàixer al costat de l’Albereda, en La Cigueña, vaig créixer enfront del Mestalla, quan l’Avinguda d’Aragó encara estava ocupada per les vies de l’antiga Estació del mateix nom. Els abandonats tallers de Renfe estaven “protegits” per una tanca que abrigava les velles instal·lacions del ferrocarril. Un tancat, certament escarransit, que estava jalonat per múltiples forats que permetien l’accés a la xicalla del barri per a fer una mica el cafre sobre els desvalguts vagons en desús que encara romanien allí.\nMalgrat no complir la seua missió de salvaguarda del patrimoni ferroviari, reduït aleshores a una apocalíptica visió que poc recordava el seu esplendorós passat, el tancat i el desemparat complex sí que servia com a frontera natural cap al Barri de l´Amistat i els Poblats Marítims, tenint en compte la capacitat locomotriu d’un menor de 10 anys d’aquella època.\nCap al sud el riu Túria, que en aquells dies encara comptava amb un raquític i pudent cabal, ens “tancava” el pas en les nostres ocasionals expedicions bípedes cap al centre de la ciutat.\nPel nord, una poc poblat Blasco Ibáñez i l’amable zona universitària permetia un cert alleujament fins a arribar a les zones de solars sense urbanitzar i l’horta que separaven la capital de Benimaclet.\nEns quedava només, com a territori amb major horitzó per al nostre natural instint exploratori, els barris més a l’oest. El barri d’Exposició i la zona més fatxenda que estava creixent darrere dels Xalets dels periodistes al costat dels Jardins del Real, l’exclusiu Club de Tennis València i al voltant de Jaume Roig.\nQueda clar que no eren aquests, sectors especialment perillosos de la ciutat, romanent bastant allunyats del lumpen que de ben segur hauria assaonat la meua infància de records més escabrosos. Però no per la seua aparent “sosera” aquests barris quedaven exempts d’estar poblats d’éssers mítics. Molt al contrari…\nAl nord, en la gasolinera de Primado Reig amb Jaume Roig treballava un home africà, crec que de Guinea Equatorial, que convertia l’estació de servei en un lloc d’allò més exòtic. Convé no perdre la perspectiva i situar-se en allò anys 70 per a poder imaginar-se el que suposava per a un xiquet com jo, menor de 10 anys, que el més a prop que havia estat d’un negre eren aquells Baltasars de pega amb la pell pintada que decoraven els grans magatzems i tancaven la cavalcada de Reyes, veure a curta distància, encara que fóra “protegit” pel cristall del cotxe, a un autèntic paisà africà. Un vertader impacte per a un xiquet nascut en un país d’emigrants, a la cua de quasi tot a Europa.\nSona lletgíssim dir-ho ara, però jure que en mirar com currava aquell home de pell fosca a escassos centímetres de mi, em sentia com si tinguera un Safari Park prop de casa.\nUn altre ser llegendari que poblava aquella regió era “el gegant”. Un tipus que amb els seus 2,33 metres tenia l’honor de posseir el títol de l’home més alt d’Europa. Es deia Jaime Clemente i regentava un quiosc situat darrere del Club de Tennis, segons sembla, algun equip de bàsquet havia intentat aprofitar la seua portentosa altura, però altres complicacions que li provocaven la seua descomunal talla havien impedit que es transformara en el Sabonis ibèric.\nNo cal ni dir-ho que creuar-se amb semblant colós passejant pel carrer es convertia en una experiència al·lucinant. Calçava unes sabates de la grandària del tanc dels Geypermans que m’havien regalat en la meua comunió. La seua manera de caminar semblava maldestra però no deixava de ser elegant des de la seua parsimoniosa cadència. Si et posaves al seu costat ja podies forçar el pas perquè amb un solament dels seus cobria el que tu amb deu.\nEncara més flipant era veure-li com despatxava en el seu quiosc. Em resultava impossible imaginar com podia podia ficar les seues titàniques dimensions en un cubicle tan xicotet. Amb la seua esquena encorbada i el seu coll tort comprovava amb sorpresa com aconseguia tenir al seu abast tota la mercaderia. I encara més sorprenent era veure d’a prop les seues mans quan et retornava el canvi. Unes manasses en les quals em podia imaginar tirant-me còmodament una bona migdiada.\nMolt a prop estaven els Vivers i dins d’aquest xicotet pulmó valencià, el Zoo. Obert un any després de jo nasquera, el que durant els seus quasi 50 anys de vida, mai va abandonar la categoria de “provisional”, va ser la llar durant quasi tota la seua vida d’un dels personatges pels quals vaig sentir més fascinació durant la meua infantesa.\nEs tractava de Tarzan, un ximpanzé capturat en (de nou) Guinea i que va arribar a la ciutat en 1965, al costat d’un xicotet grapat d’animals, per a inaugurar aquella “casa de feres”. Tarzan va aterrar a València amb tres anys d’edat i va morir 35 anys després, convertint-se en un dels ciutadans més cèlebres de la capital del Túria malgrat transcórrer tota la seua existència entre reixes.\nEl meu pare, al que entre setmana vèiem entre poc i gens, semblava esforçar-se els diumenges a exercir com abnegat i afectuós “pater familias” i alliberava a la meua mare de la agotadora presencia de els seus 8 fills, traient-nos de passeig matutí per la ciutat. Els Jardins de Vivers eren lloc habitual de l’oci diumengeril familiar i el zoo la nostra destinació predilecta. La nostra falta de perspectiva enfront d’altres parcs zoològics ens convertia en aliens a les coses cutrongues de les seues instal·lacions i a la paupèrrima que era la seua col·lecció. Entre aquella Arca de Noè de pacotilla tots ho teníem claríssim, Tarzan era el puto amo.\nEl simi més famós del golf de València en veritat era tota una celebritat, l’estel indiscutible del recinte. Enfront de la seua cel·la s’apinyaven la majoria dels visitants, ansiosos per gaudir de les seues contínues moneries. Tarzan sabia llatí i havia après a guanyar-se xicotetes recompenses després de les seues simiesques actuacions. Passava de moments d’aparent apatia a uns altres totalment desgavellats en els quals semblava que fora fins al cul de dexedrines i que provocaven l’entusiasme generalitzat de la concurrència. En aqueixos moments de bogeria, el primat es penjava d’un pneumàtic que penjava en el centre de la seua gàbia, engrunsant-se a gran velocitat mentre cridava com posseït, per a a continuació abalançar-se contra els barrots des d’on continuava agitant-se de costat a costat posant ganyotes de total alienació i rematava la faena cercant en el sòl de la seua habitada alguna fruita passada, quan no un cagalló, que llançava amb fúria contra el respectable. Tancava el seu embogit happening amb un moment d’extrema placidesa en el qual el seu rostre adquiria tints dickensians mentre despenjava la seua mà entre els barrots, cercant el favor del seu públic en forma d’algun plàtan o una altra llaminadura.\nNo cal ni dir-ho que la majoria dels quals tornàvem a aquell parc zoològic de pega ho fèiem per gaudir de les evolucions del mico, especialment quan es cabrejava. El meu pare era un consumat especialista en aquella tasca d’enfellonir a Tarzan i gaudia com un macaco traient-ho de les seues caselles. I com aquell que llança la pedra, per a després amagar la mà, sabia molt bé posar-se en lloc segur quan la fúria deslligada del ximpanzé anunciava el moment en el qual l’animal anava a disparar un dels seus projectils.\nEl que no s’esperava era l’astúcia que anava atresorant Tarzan després d’anys de bregar amb tan entusiastes visitants.\nJo crec que entre la relativa assiduïtat de les nostres visites i la seua, de ben segur, gran intel·ligència, el mico tenia perfectament fitxat al meu vell i segur que no per a bé. Un d’aquells diumenges en els quals vam anar a presentar-li, com era precepte, els nostres respectes, el pare es va plantar enfront d’ell a fer les seus “gracietes” perquè el simi perdera una altra vegada els papers i tot acabara en la gresca generalitzada que provocaven els seus moments de bogeria. Aqueixa vegada no va anar així, en comptes de llançar-se contra la coberta suspesa del sostre i posar-se a bramar, Tarzan es va allunyar a un racó, mentre el meu pare seguia embardissat en el seu ritual emprenyador i romania aliè al que li tenia preparat el Rei del zoo. La penombra que cobria la cantonada on s’havia apartat, impedia veure amb claredat i preparar-se per al gir en el guió que li tenia preparat. L’astut ximpanzé va col·locar la seua mà dreta sota el seu cul i va cagar sobre ella, per a després acostar-se tranquil·lament cap als travessers de la seua cel·la, enxampant desprevingut a aquell agitador que cercava traure-ho de les seues caselles i llançar, amb determinació, potència i extraordinària punteria, els seus excrements sobre ell.\nLa munició va acabar condecorant-ho com cal, aterrant sobre la part esquerra del seu pit com si d’un clavell es tractara. Tots varem quedar petrificats sense atrevir-nos a burlar-nos del drama que estava vivint el nostre pare, tots si exceptuem al mico que va encaixar la seua cara entre les reixes i sense deixar de mirar-li fixament li va dedicar un maliciós somriure.\nPapà es va llevar la “medalla” amb el seu mocador amb la major dignitat que permetien les circumstàncies. Arribarem a casa quasi en silenci i mai més li vam tornar a veure turmentant a un animal.\nL’11 de setembre de 2000 va morir Tarzan. No és comparable l’impacte emocional que els valencians varem patir aquell 11 de setembre enfront del que sentirien els novaiorquesos un any després, però, encara que solament fora a nivell simbòlic, quasi quedem igual d’orfes. Tarzan s’havia convertit en un símbol per a la ciutat tan important com les Torres Bessones i una part important de tots nosaltres va desaparèixer amb ell.


Avui fa ja quatre anys que vas anar-te’n,\ni és la mateixa llum, com un fil d’or,\nla que broda el dibuix de la partença\namb l’enfilall tenaç dels nostres dies.\nNo és del passat que enfila aquesta llum\nsinó del nou futur que vas deixar-nos,\nembastant els contorns i els plecs del temps\namb l’agulla que cus dolor i memòria.\nEt sobreviu la vida que vas viure,\ncosida a la claror d’una altra aurora,\nal naixement d’un sol que t’eternitza,\nal plor vivent que surt de l’arrel teva.\nA l’estança que espera el teu retorn\nse sent ja el so de les primeres passes\nque s’apropen amb tu quan trenca l’alba,\ni et fa present l’esclat que l’acompanya.\n4art aniversari de la mort de la Rosa


Apartaments en venda, per inversors al centre de Girona, Agència immobiliària a Platja d’Aro - Gestoria\nEn venda 6 apartaments al mateix edifici al centre de Girona, carrer molt transitat. Tenen una superfície de 38 m² i consten d'1 habitació tancada, 1 sala de bany i cuina-menjador. Edifici dotat d'ascensor. Calefacció central. Es venen amb tot el mobiliari i electrodomèstics. Excel·lent inversió per destinar a lloguer anual o lloguer turístic.


Empresa creada en 2003 , que opera a nivell nacional i internacional amb preus competitius .\nDistribució de primeres marques\nVols obrir la teva botiga?\nQui som Brands Illusion\nBrands Illusion és una companyia fundada al 2003 i creada per un jove home de negocis interessat en introduir-se al món de la moda subministrant les millors marques als seus clients.\nBrands Illusion opera tant a nivell nacional com internacionalment i conta amb més de 2500 clients a tot el món, tant majoristes com petits comerços. Som la Companyia líder al negoci Outlet.\nBrands Illusion és una empresa compromesa en subministrar aquelles marques europees líder en un preu competitiu. La nostra valuosa experiència i coneixement de les marques ens Permet que aconsellar als clients sobre les marques correctes, estocs i productes idonis per a super model de negoci en concret.\nBrands Illusion t'ajudarà a estalviar temps, treball i diners en trobar i poder comprar estocs de les millors marques europees i a un preu molt competitiu. Brands Illusion és la solució als teus problemes d'existències i excedents.\nExperiència i coneixement del sector outlet\n28 anys d'experiència en aquest mercat i el nostre coneixement especialitzat del negoci, ens permeten operar amb màxima eficiència assegurant que els nostres clients no tan sols estalvien temps i diners, sinó també tenen els següents beneficis:\nEns adaptem a les necessitats individuals dels clients\nAccés a marques de prestigi.\nExperiència i coneixement de marques.\nCredibilitat i confiança.\nUn equip de personal multilingüe especialitzat.\nFés una ullada a les nostres principals marques\n¿Vols obrir una tenda i no saps com fer'ho?\nInici Qui som Productes Perquè nosaltres Presència internacional Vols obrir la teva botiga? Actualitat Contacte Avís legal


Ely, escort Barcelona amb telèfon 669446715 (669-446-715)\nEly és una veneçolana amb molt morbo i moltes ganes de divertir-se entre els llençols. És una noia molt tendra amb una mirada d'allò més dolç i un somriure que et erizará el pèl. Si vols viure una cita perfecta amb una espectacular escort llatina, només has de demanar una cita amb Ely i tots els teus desitjos es faran realitat. El seu cos és un autèntic espectacle amb unes corbes irresistibles i uns preciosos i grans pits en què perdràs la noció del temps. Tant si vols venir a Perla Negra com si vols tenir una cita amb Ely a domicili o al teu habitació d'hotel, aquest és el teu moment!\nGirlsBarcelona presenta a Ely, una escort d'agència a Barcelona amb telèfon 669446715 (669-446-715) i que realitza els següents serveis: Atenció a senyores, Lèsbic, Disfresses i fetitxisme, Fantasies, Joguines eròtiques, Pluja daurada, Massatges... Ely és una escort llatina d'ulls marrons, cabell vermellós, bonics pits, mesures 95-65-90, pell blanca, alçada normal i una edat de 22 anys. La seva nacionalitat és Veneçolana i ens facilita el següent correu electrònic de contacte: info@perlanegrabcn.es. Atén a: apartament d'agència, apartament per hores, hotel, domicili client, vetllades... També està disponible per a viatges.


NEXE — Escola Tècnica Superior d'Enginyeries Industrial i Aeronàutica de Terrassa Aquesta escola queda integrada a l'Escola Superior d’Enginyeries Industrial, Aeroespacial i Audiovisual de Terrassa des de novembre de 2015. — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya BarcelonaTech. Cerca\nComparteix NEXE - Punt de trobada entre les empreses i l'estudiantat\nEls estudiants d'enginyeria podeu gaudir gratuïtament dels serveis professionals dels Enginyers de Catalunya mitjançant la figura del soci escolar. Per ser soci cal que tinguis aprovats el 50% dels crèdits de la titulació o estiguis cursant un màster. Cal que omplis la sol·licitud i ens la facis arribar juntament amb l'expedient acadèmic a etseiat@nexe.eic.catPersona de Contacte: Núria Español\nEntre els avantatges de fer-te soci tens els serveis:\n* Orientació per a la carrera professional.\n* Accés al servei de normativa (INFO CENTRE)\n* Descomptes en formació (50% per als alumnes de 5è curs) i jornades tècniques\n* Entrades per assistir a fires i events relacionats amb l'enginyeria\n* Beques per a tesis doctorals\n* Premis creativitat Jove\n* Premis PFC en universitat estrangera\n* Descomptes en la compra de productes /serveis personals i professionals\n* Grups professionals al LinkedIn\nAtenció als estudiants: ens trobaras a SIAE (Servei d'Informació i Atenció a l'Estudiant) Edifici TR5 planta 1Em pots trobar cada dimecres de 10 a 13 hores al SIAE, i sempre a etseiat@nexe.eic.catOficina NEXE:Localització: Edifici TR5, Planta 2 Despatx 220 Telèfon: 93 739 87 66. Fax: 93 739 81 91 Correu electrònic: etseiat@nexe.eic.cat


El club se suma a la campanya "Mou-te per la salut" de Govern, | PRINCIESPORT\nEl club se suma a la campanya "Mou-te per la teva salut" de Govern\nDel 27 de setembre a l'1 d'octubre, Princiesport proposa un programa d'activitats esportives obertes al públic, per a adults i infants.\nL'activitat física i l'alimentació són dos factors fonamentals per millorar la salut i prevenir possibles malalties físiques i mentals. A més, pel que fa a l'esport, aquest també afavoreix que les persones estiguin més contentes i positives en el seu dia a dia, ajudant-les, en definitiva, a ser més felices.\nDes de Princiesport, es té present que l'activitat física és essencial per aconseguir aquest objectiu i per conscienciar a la població de dur un estil de vida saludable. Per això, del 27 de setembre a l'1 d'octubre, el club se suma a la iniciativa de Govern "Mou-te per la teva salut", amb una proposta d'activitats obertes per a adults i infants, que inclou classes de tennis i pàdel, una masterclass de Bodycombat, una classe de salsa i activitats infantils tota la setmana.\nSocis: Reserva la teva classe de Bodycombat i salsa a través de l'app de Princiesport, a excepció de les activitats de raqueta i Princikids. En aquest cas, contacta al 833871 o a club@princiesport.net, indicant el teu nom i cognom, les activitats que t'agradaria fer i l'hora (si escau).\nNo socis: Contacta al 833871 o escriu-nos a club@princiesport.net indicant el teu nom i cognom, les activitats que t'agradaria fer i l'hora (si escau).\nMasterclass de Bodycombat. Dia 27/9 a les 18:45 h\nUna de les activitats més populars de la franquícia Les Mills arriba a Princiesport el dia 28 de setembre, en forma de masterclass oberta ubicada en la terrassa de la 2a planta. El programa, inspirat en les arts marcials, proposa una sèrie d'exercicis on es combinen cops de puny i puntades variades, amb l'objectiu de millorar la resistència cardiovascular. La bona música, per descomptat, està assegurada.\nL'activitat va dirigida a persones majors de 16 anys amb una bona condició física.\nClasses d'iniciació de tennis. Dia 28/9 a partir de les 17:30 h\nPer a totes aquelles persones que es volen iniciar al món del tennis, el club proposa diferents classes per a adults i infants, on s'aprendrà la tècnica i els moviments bàsics d'aquest esport.\nHorari infantil (de 5 a 15 anys): de 17:30 h a 19:30 h\nHorari d'adults (majors de 16 anys): de 19:30 h a 20:30 h\nClasses d'iniciació de pàdel. Dia 28/9 a partir de les 17:30 h\nDe la mateixa manera que en tennis, el dia 28 també s'oferiran classes per a adults i infants que tinguin ganes de conèixer i començar a practicar aquest esport.\nHorari infantil (de 5 a 15 anys): de 17:30 h a 19:30 h.\nHorari d'adults (majors de 16 anys): de 19:30 h a 20:30 h.\nMaterclass de salsa. Dia 30/9 a les 19:45 h\nSi el que es prefereix és ballar al ritme de la millor salsa i fer-ho amb estil i elegància, el dijous a la tarda s'impartirà una classe especial per a majors de 16 anys a la terrassa de la planta 0 de Princiesport (davant de l'àrea de restauració).\nActivitats infantils a Princikids del 27/9 a l'1/10\nDe dilluns a divendres, de 17:30 h a 20:30 h, tots els infants de 5 a 15 anys poden venir al club per assistir a activitats com tallers creatius, jocs populars, creació d'un hort urbà, entre altres. A més, pares i fills podran assistir a les classes obertes de les escoles de teatre, Princidance, anglès i natura.


La setena edició del postgrau d’innovació en salut d·HEALTH Barcelona finalitza amb un ‘Graduation Day’ virtual | Biocat\nHome > Actualitat > Notícies > La setena edició del postgrau d’innovació en salut d·HEALTH Barcelona finalitza amb un ‘Graduation Day’ virtual\nLa setena edició del postgrau d’innovació en salut d·HEALTH Barcelona finalitza amb un ‘Graduation Day’ virtual\nEls tres equips de participants van presentar el projectes d’innovació desenvolupats durant el programa, que pretenen resoldre necessitats clíniques accentuades per la Covid-19\nLa nova fornada d’emprenedors en innovació sanitària ja és al carrer. La setena edició del programa de postgrau d·HEALTH Barcelona va finalitzar ahir amb una graduació virtual, on els 9 fellows van presentar els projectes que han desenvolupat al llarg de 9 mesos, i que pretenen resoldre necessitats clíniques directament relacionades o accentuades per la Covid-19. El jurat va estar format per Marcel Prunera, de Crea Inversión, Laura Rodríguez, d’Invivo Capital, i Oriol Estrada, Director d’Innovació de la Gerència Territorial Metropolitana Nord de l’Institut Català de la Salut.\nL’acte va incloure una taula rodona per plantejar temes relacionats amb la gestió de l’impacte de la Covid-19 des del sistema de salut. El diàleg, moderat per Daniel Moreno, responsable del Programa d’Innovació de l’Hospital Germans Trias i Pujol, va comptar amb la participació del Dr. Antonio Roman, Director Assistencial de l’Hospital de la Vall d’Hebron; el Dr. Antoni Rosell, director clínic de l'àrea del Tòrax de l’Hospital Germans Trias i Pujol, i el Dr. Rafael Máñez, cap del servei de Medicina Intensiva de l’Hospital Universitari de Bellvitge.\nDesign Health Barcelona (d·HEALTH Barcelona) és un programa de postgrau destinat a formar emprenedors i futurs líders en innovació sanitària. S’inspira en la metodologia del biodisseny de la Universitat d’Stanford, que guia els estudiants a través d’un cicle complet d’innovació, des de la identificació d’una idea de negoci mitjançant una immersió clínica en un hospital punter de Barcelona, fins al disseny i prototipat d’una solució viable i el desenvolupament d’un model de negoci per implementar en el mercat. El programa forma equips que combinen graduats en ciències de la vida i la salut, disseny, enginyeria i negocis. Les inscripcions per a la nova edició, que començarà a l’abril del 2021, ja estan obertes.\nImmersió clínica presencial i virtual\nL’experiència d’aquest any ha estat sens dubte marcada per la Covid-19. La primera fase del postgrau consistia en una immersió clínica de 8 setmanes en 3 hospitals de l’àrea de Barcelona –Hospital de Bellvitge, Hospital Germans Trias i Pujol i Hospital de la Vall d’Hebron–, que es va veure interrompuda per la pandèmia. “D’un dia per l’altre, ja no se’ns va permetre entrar més a l’hospital –explica Yvonne Gillis, enginyera de disseny industrial procedent d’Holanda–. Va ser frustrant, però vam decidir continuar-lo online i va ser el millor que podíem fer. Al final, es tracta de reaccionar, de saber adaptar-se de manera ràpida”, afegeix.\nA partir de llavors, els tres equips van realitzar una cinquantena d’entrevistes virtuals amb professionals dels hospitals i altres del sector salut, com ara enginyers, experts TIC o consultors. “Vam fer l’exercici d’intentar situar-nos en la rutina de la persona, imaginar com s’havia vist afectada la seva tasca per la Covid-19 i fer les preguntes necessàries per visualitzar i sentir el que ells visualitzaven i sentien a l’hospital”, relata Sofia Ferreria, enginyera industrial de Barcelona.\nFruit d’aquesta immersió virtual, els equips van detectar més de 1.000 necessitats clíniques no resoltes, d’entre les quals cadascun va seleccionar-ne una sobre la qual han dissenyat un prototip de solució i han desenvolupat un model de negoci. “Moltes de les necessitats no estaven directament relacionades amb la Covid-19, però la pandèmia sí que ha contribuït a treure-les a la superfície”, explica Guilherme Meneses, enginyer biomèdic de Portugal. El seu equip ha treballat en una solució per prevenir els problemes de salut mental en les dones durant el puerperi. “Ja era un problema existent, però ara les mares estan més soles, se’n van a casa abans un cop passat el part, tenen menys visites al pediatre... Tot això pot accentuar el risc”, raona.\nL’equip de la Yvonne, per la seva banda, desenvolupa una solució per millorar la detecció precoç de l’ictus, que afecta 15 milions de persones a l’any, de les quals 5 milions moren i altres 5 milions queden amb seqüeles de per vida. I l’equip de la Sofia ha escollit una solució per reduir la disfunció del diafragma ocasionada en els pacients que requereixen de ventilació mecànica a les UCI.\n‘Skills’ per triomfar\nEls tres coincideixen en què un dels avantatges que els ha atorgat el programa és la xarxa de contactes que han obert, tant amb la resta de fellows com amb els mentors del programa. “Que vegin com treballes, quines capacitats tens… Et dona molta visibilitat en el mercat”, afirma Sofia, que també subratlla les skills adquirides en comunicació per saber presentar idees i projectes amb seguretat. La Yvonne afegeix la formació en lideratge creatiu, i en Guilherme el training en lideratge d’equips.\nQuin missatge destacarien, de tots els apresos durant el programa? “Sigues obert i parla amb quanta més gent millor”, destaca na Yvonne. “Testeja el teu projecte el més aviat possible. No cal esperar a que sigui perfecte; treu-lo al mercat i fes l’experiment de prova-error, prova-error, fins que trobis la solució definitiva”, afegeix Guilherme.\nLes opcions de futur per a ells ara s’amplien. Es plantegen continuar amb el projecte desenvolupat durant el postgrau, buscar fons econòmics o repensar el futur amb el convenciment que la innovació en salut és el camp al qual es volen dedicar. De moment les xifres estan del seu costat: el 95% dels alumnes de totes les edicions de d·HEALTH han trobat feina en el sector salut i un 30% dels graduats lideren el seu propi negoci.


Cameron Diaz i Benji Madden: surten detalls de la nova família - Parelles Famoses\nCameron Diaz i Benji Madden: surten detalls de la nova família\nEl divendres 3 de gener. Cameron Diaz i marit Benji Madden va anunciar això havien acollit una filla, compartint que ara són pares d'una nena que es diu Raddix Madden. Diaz i Madden es van casar el 2015 i, segons una font, la parella sempre ha volgut començar una família.\n(Foto: Getty / Noel Vasquez)\nUna font va dir GENT que Diaz i Madden s’han centrat en tenir una família des de les seves noces i “estan saludables, baixen els nivells d’estrès i fan que tot sigui positiu”.\nLa parella va poder mantenir les seves notícies del nadó extremadament privades, segons explicava una altra font GENT, 'Els seus íntims amics són extremadament lleials, per la qual cosa no és estrany que haguessin pogut callar', va dir un altre privilegiat. La font va afegir que Díaz no té previst contractar ajuda per cuidar el seu nounat.\n'Cameron vol passar cada segon amb el nadó', van compartir.\nUna font va dir Nosaltres setmanalment que Madden 'ha estat esperant a la mà i al peu de Cam, cosa que és molt dolça de veure'.\n'Ells simplement no poden creure que el seu petit miracle és finalment', van afegir. 'Han passat els últims cinc anys esperant això, i ha superat totes les seves expectatives'.\nUn altre privilegiat va dir que el viver de Raddix té motius rosats i té 'altres tocs de colors'.\nEs va informar que els nous pares es trobaven al maig del 2014 i es va informar que estaven compromesos el mes de desembre, atant el nus a la casa de Diaz a Beverly Hills, el gener del 2015. Han mantingut la seva relació molt privada, tot i que tots dos han compartit publicacions d'Instagram en suport de la seva parella. i Madden es va tatuar el nom de la seva dona al pit poc després del casament.\nTori Kelly interpretarà l'himne nacional al Pro Bowl 2020\nGrammys 2020: Tots els guanyadors de la música country\nConcurs de menjars de gossos calents de Nathan 2020: Com mirar, quina hora i quin canal\nDaytona 500: Trump ajuda la cursa de la NASCAR Eclipse 2019 Race malgrat l'ajornament


Viver de projectes - Fundació Marianao\nSuport tècnic i acompanyament a col·lectius juvenils\nParticipants: joves d’entre 15 i 35 anys.\nEl Viver de Projectes Juvenils ofereix seguiment, suport i assessorament en tot el seu procés a col·lectius juvenils que vulguin desenvolupar un projecte de grup orientat a transformar i millorar el seu entorn més proper, la seva comunitat.\nPoden vincular-se al Viver grups de joves que han passat pel Curs de Dinamitzadors juvenils de la mateixa entitat, o bé altres col·lectius juvenils que no tinguin vinculació prèvia amb el projecte.\nEl procés de seguiment preveu el suport en tots aquells aspectes vinculats al desenvolupament del projecte, tot i que cal destacar que el tècnic o la tècnica se situen com a facilitadors de recursos i en cap cas com a elements resolutius de les incidències que apareixen.\nEls col·lectius poden estar vinculats al projecte un màxim de 3 anys, temps durant el qual han hagut d'haver adquirit l'autonomia suficient per poder desvincular-se del Viver de Projectes i continuar desenvolupant la seva acció social.\nL'objectiu del projecte és l'apoderament dels col·lectius juvenils, associats o no, per tal d'afavorir la consecució dels objectius dels seus projectes de transformació i dinamització comunitària.\n39 joves atesos a l'any\n9,4/10 grau satisfacció participants\n75% grau consecució objectius


ATLES DE LES EXPLORACIONS I ELS IMPERIS de ADAMS, SIMON 978-84-9801-241-5\nATLES DE LES EXPLORACIONS I ELS IMPERIS\nUna eloqüent visió de com era el món durant la gran era dels descobriments. Els magnífics mapes i la riquesa de dades sobre els països i els imperis de l'època ho converteixen en u... Más información\n310 x 245 mm.\nDónde encontrar "ATLES DE LES EXPLORACIONS I ELS IMPERIS"\nSinopsis de: "ATLES DE LES EXPLORACIONS I ELS IMPERIS"\nUna eloqüent visió de com era el món durant la gran era dels descobriments. Els magnífics mapes i la riquesa de dades sobre els països i els imperis de l'època ho converteixen en una guia il·lustrada del món entre 1450 i 1800. Amb icones per a localitzar llocs emblemàtics, les batalles, els viatges i altres dades sorprenents sobre la vida quotidiana. Descobreix els grans imperis dels mongols, els otomans, els inques o els espanyols; visita les fortaleses colonials a Àfrica, els temples centroamericans, els enclavaments comercials en l'Índia, els palaus europeus, els castells japonesos o els assentaments colonials per tot el Nou Món; coneix com es va produir l'expansió d'algunes nacions, com van créixer els imperis, es van descobrir terres o es va experimentar amb noves idees. Inclou, així mateix, temes d'importància com el Renaixement, els esclaus o la Il·lustració.\nMás títulos de ADAMS, SIMON


Estratega: Dues imatges del cap de setmana\nPublicat per pau a 10:15\nsobre el tema Nebrera... és una barreja de patetisme i intel·ligència: la foto d'una perdedora derrotada no hagués sortit als mitjans perquè és normal. Ara bé la foto de la celebració a tot arreu!\n7 de juliol de 2008 a les 12:54\nRespecte el Barça, fixar-nos-hi tant fa del Barça quelcom més gran que un club o converteix Catalunya en quelcom més petit que un país?\n8 de juliol de 2008 a les 3:53\nI mira que sóc culé, eh! però quan veig que tots els periodistes, polítics, acadèmics,empresaris,etc. el que els hi fa realment il·lusió és participar en tertúlies del Barça, penso que el nostre país és molt més petit del que ens pensem. No m'imagino una situació similar en un altre país.\n8 de juliol de 2008 a les 7:10\nDiga'm-ho tú que ets l'estratega, però no creus que això de plantejar-s'ho com un mer tràmit no era també part de l'estratègia. Feia que ningú s'ho prengués en sèrio i m'imagino que esperaven que participés poca gent (tot i que va crear l'efecte contrari).\n9 de juliol de 2008 a les 10:38\nNo ho crec Guillem. El seu problema i ara es veu clarament és un anàlisi erroni i un pitjor diagnòstic de la situació- pensament de la massa social.\nI a ells, els interessava que anés molta gent a votar. Si hi anàven pocs, els més anti segur que hi anàven. Necessitàven una alta participació, però mai es van creure que la moció guanyés. I així els va.\n10 de juliol de 2008 a les 5:19


L’hoteleria deixa passar la Setmana Santa i s’enfoca a l’estiu\n“La perspectiva de Setmana Santa és molt baixa”, confirma el president del Gremi d’Hostaleria del Maresme, Jordi Noguera. Era la crònica d’un fet anunciat. Ben pocs establiments turístics s’atreveixen a aixecar la persiana per Setmana Santa. A Calella, només obriran dos hotels (el Sant Jordi i el Calella Palace, l’Amaika en funció de l’ocupació), els tres càmpings (Bona Vista, Roca Grossa i El Far) i alguns apartaments i pensions (Casablanca, Casa Àustria, El Pekinaire, Comfort). No es preveuen sorpreses.\nA altres destinacions turístiques de l’Alt Maresme les previsions són molt similars. A Santa Susanna tenen comptabilitzats tres hotels oberts, a Pineda no obrirà cap.\nLa Setmana Santa dura molt pocs dies i la majoria dels hotels no s’atreveixen a posar en marxa la maquinària per tornar-la a apagar un cop acabi. “Mantenir un hotel obert amb una ocupació molt baixa ningú ho contempla”, explica Noguera, tot i que hi ha algun hoteler més “agosarat” que vol provar d’estirar més enllà de Dilluns de Pasqua.\nEl turisme internacional, del que depèn el sector de l’Alt Maresme, és pràcticament nul. Només les Illes Balears han aconseguit visitants alemanys en aquesta Setmana Santa. Catalunya, en canvi, es manté tancada. Per tant, els hostalers només poden atendre el turisme de proximitat. A aquest handicap s’hi sumen les limitacions d’horaris i aforament. El president del Gremi creu que totes aquestes restriccions fan tirar enrere als turistes a l’hora de viatjar.\nEn general, el sector turístic apunta cap a finals de maig o mitjans de juny per començar la temporada. Esperen que el ritme de vacunació hagi avançat prou, que el passaport sanitari estigui consolidat i que les dades epidemiològiques estiguin estabilitzades.\nDes del Gremi d’Hostaleria del Maresme consideren que un criteri unificat en el passaport de vacunació, que sigui homologat i que acrediti les garanties necessàries per viatjar pot ser una bona mesura de cara a fomentar el turisme.\nL’any 2020 es van fer moltes promocions per atraure el turisme autonòmic. Tot indica que, enguany, també es faran. “Quan la demanda baixa, l’oferta ha d’anar en consonància. S’han de plantejar possibles ofertes, possibles promocions per recuperar el client, el mercat, per ser competitiu i tenir aquest target comercial que fa que puguis tirar endavant l’activitat. És la llei del mercat”, exposa Noguera.\nTot i així, el president del Gremi considera que l’Alt Maresme és una destinació consolidada com a turisme de sol i platja. A més, “s’han anat desenvolupant altres imatges durant els últims anys: turisme esportiu, turisme cultural, amb una sèrie d’esdeveniments que hi ha a la comarca que és un reforç del posicionament turístic”. Apunta a actes esportius com l’Ironman o la Volta i culturals com l’Screaming Festival com a reclams turístics.


Polèmica veïnal als accessos a la plaça\n– 10 Setembre 2015Publicat a: Societat\nLa restricció de trànsit a la plaça de Sant Joan i la futura conversió en zona de vianants, d’un tram del carrer Pere Antoni Servera, ha aixecat queixes veïnals a favor i en contra de les mesures previstes pel Consistori. Referent al tancament de la plaça, unes certes hores al dia, que l’equip de govern té previst realitzar de dilluns a divendres de 19.30 a 23 hores; dissabtes de 16 a 23 i diumenges i festius de 10.30 a 23 hores, de l’1 de juny a 15 de setembre, la resta de l’any solament es tancava els dissabtes i diumenges amb el mateix horari, ha aixecat multitud de queixes des dels sectors comercials fins a ciutadans, arribant el consistori a rebre més d’un centenar de signatures en contra. Des de l’Ajuntament s’ha detectat una falta d’informació, ja que a algunes de les queixes rebudes per escrit es deixa entreveure que el tancament de la plaça serà per sempre, per aquest motiu el Consistori ha convocat a tots els afectats a una reunió informativa per dimarts que ve, en la qual s’expliqués detingudament la proposta del tancament parcial de trànsit a la plaça Sant Joan, des dels horaris de tancament, fins a les rutes alternatives dels veïns afectats, per garantir-los l’accés als seus domicilis.\nEls comerciants afectats pel tancament de la plaça han fet arribar una alternativa a l’ajuntament, ells proposen que només es tanqui la plaça els cap de setmana, o laborables en què per motius excepcionals s’hagués de fer.\nD’un altre costat, el Consistori va rebre el passat 17 d’Agost una sol·licitud signada per vint-i-tres veïns del Carrer Pere Antoni Servera, per instar a l’Ajuntament perquè actuï sobre els problemes de: Accessos els divendres dies de mercat, estacionament permanent de furgonetes, voreres insuficients per garantir la seguretat dels vianants, excesos de velocitat, Incivisme al Centre d’Informació Juvenil i problemes de fems al carrer. Els veïnats demanen a la Batlessa que prengui les mesures oportunes per evitar aquests problemes i que converteixi un carrer amb una zona de vianants, des de les confluències amb el carrer Doctor Esteva i Sant Antoni. El fet que aquest grup de veïns es reunís en petit comitè, ha aixecat un altre moviment veïnal que el passat set de setembre va presentar un escrit instant a la Batlessa i regidora d’Urbanisme, a que no realitzi cap projecte de conversió en zona de vianants, sense abans consultar-los amb tots els afectats, la sol·licitud va avalada per la signatura de 29 veïnats. D’aquest escrit es desprèn que aquest grup de veïnats no estan en contra d’un projecte de millora o embelliment del cèntric carrer, però si de la conversió en zona de vianants, ja que comportaria no poder aparcar en aquest tram de carrer, eliminant un nombre considerable de places d’aparcament en una zona cèntrica i escassa de lloc per estacionar.


Impressionants, per hilarants, les escenes que ens està deixant el simposi científic Espanya contra Catalunya: una mirada històrica (1714-2014) abans fins i tot de començar avui. Del costat espanyol, histèria desfermada. La denuncia als tribunals per part dels partits del nacionalisme espanyol radical, exigint fins i tot al fiscal que demani els textos de les ponències. Senzillament espectacular. Abans, les declaracions del ministre García-Margallo, prodigioses, qualificant la vintena d'acreditats acadèmics que hi participen de pseudo historiadors nacionalistes excloents. Ell és llicenciat en dret i economia, però es veu que sap molt i molt d'història, fet que el faculta per insultar els professionals, entre ells l'historiador català més reconegut arreu en aquests moments (i, per cert, contrari a la independència). Del cantó català, també, Déu n'hi do. La reacció d'Enric Millo, per exemple, m'ha semblat estel·lar: ha demanat al Govern de la Generalitat la cancel·lació de les jornades, com si fóssim a una república bananera on es poden clausurar per la força les reunions científiques que a un no li agraden. Mort a la cultura!\nÉs ben bé, per dir-ho amb la dita castellana que "cree el ladrón que todos son de su condición". I és que, de pop a pop, de les bateries del duc de Pòpuli, les que van bombardejar indiscriminadament la ciutat de Barcelona el maig de 1714, hem passat a les mentides del Partit Popular. Ara resulta que recordar les víctimes és fomentar l'odi. Es ofendre els hereus polítics dels vencedors. Que dir que Espanya s'ha construït contra Catalunya és un insult, una ignomínia. És ben curiós que aquells que volen perpetuar la seva existència no siguin conscients que només des del reconeixement dels errors del passat es pot construir un futur diferent, reparador. No serà el cas, està clar. Perquè ells, no, ells opten per negar-ho tot. Espanya no ens ha fet res. Tot són imaginacions nostres. Una formulació que explica perfectament perquè som ara en el punt on som. Perquè ens ho hem inventat tot. Els convidaria a fer un exercici pràctic: organitzar unes jornades, en justa resposta, per estudiar totes les vegades que els catalans hem actuat igual que ells però contra Espanya; com els hem ocupat, bombardejat, passat a ganivet, assassinat i exiliat al llarg de la història. Serà curiós.\n1714 Cultura Dependentisme Espanyolisme Guerra de Successió Historiadors Memòria històrica\nOliva 12 de desembre de 2013 a les 13:07\nFRISO PER VEURE LES JORNADES QUE D.ALICIA EN EL PAIS DELS GURTEL,ORGANITZARA........P.J.,MAYAYO,MURUENDAS AZNAR,,ANA BOTELLA,IGNACIO WERT......LA "FLOR DE LA INTECTUALIDAD"\nRamon Llull 12 de desembre de 2013 a les 13:34\nVeuràs, el xoc emocional d'aquesta gent ha de ser fortíssim. Han menjat la mentida permanentment des dels seus pares, tiets, sogres, germans, etc. sense que mai ningú no els ho hagi desmentit. Ara, no poden tirar enrere després d'haver-se fet forts amb tot aquest paquet d'escombraries. És el xoc!! La democràcia comporta, entre moltes responsabilitats, haver-se d'acceptar la realitat tal com és. La justícia hauria de ser igual, però no actua.


La CUP participarà en el contenciós contra la MAT | Candidatura d'Unitat Popular\nLa formació també dóna suport als activistes que avui han exercit resistència pacífica a Fellines\nLa CUP, d'altra banda, dóna suport als activistes que aquest matí han intentat aturar les obres de la MAT a Fellines. La formació ha expressat el 'més profund rebuig a la forma de procedir del cos dels ARRO dels Mossos d'Esquadra', que han actuat amb contundència contra els manifestants. La CUP ha exigit que el Departamemt d'Interior doni explicacions sobre el fet que agents del cos hagin entrat a Can Planelles, una casa particular, sense ordre judicial.\nLa CUP considera que la MAT és una infraestructura que 'no permetrà plantejar un model energètic renovable, que ens fa dependents de l’exterior i respon només als interessos privats”. Per aquestes raons, valoren “que és especialment important que la ciutadania continuïi mobilitzant-se”.


com ser feliç solitari, fins i tot si realment voleu parella portobelloartgallery.com\n5 consells que es recolza en ciències per ser solter i feliç, fins i tot si * realment * desitges parella\nMirar el telèfon preguntant-se si estàs fantasma (una altra vegada) pot ser drenant, fins i tot per a les dones més segures. Per descomptat, ser solter té el seu poder desenvolupar tot el llit, però no sempre és fàcil. I això dobla quan realment, de veritat voler estar en una relació.\nLa psicòloga clínica certificada Jennifer Taitz hi ha estat. (Sí, fins i tot els terapeutes tenen problemes de cites.) Després d’un compromís trencat, va començar a preguntar-se si s’hauria de conformar amb, bé, establir-se. Alerta de spoiler: No ho va fer i va acabar casant-se amb un tipus que encara està boja.\nAl seu llibre apte, Com ser solter i feliçEl doctor Taitz descarta els hacks de la ciència per viure la seva vida sense insistir en el seu estat de relació. Dit més fàcil que fer, no? Però, sens dubte, és més agradable que l’alternativa: ja sabeu, obsessionar-vos per quantes primeres dates més incòmodes heu de continuar abans de conèixer algú que reconegui el sorprenent que és.\nSegueix llegint cinc consells sobre com ser solter i feliç, obtingut de la ciència.\n1. Submergeix-te en activitats significatives i gaudeix del moment\n'Els investigadors que estudien la felicitat tenen molt clar que la felicitat és més sobre com dediqueu el vostre temps i (la vostra mentalitat) que si estiguéssiu en una relació o no', afirma el doctor Taitz. Al cap i a la fi, pots estar sol o deprimit i seguir acumulat. “Viure una vida feliç és una combinació de fer activitats significatives, tenir suport social i practicar el mindfulness”, diu.\nPer prudència, el doctor Taitz significa estar present en aquest moment, gaudir del que estàs fent mentre està passant. 'Podríeu estar al concert més fantàstic de sempre, com els seients de primera fila de Jay-Z i Beyoncé, però si us preocupa sentir que tots els altres són més bonics que vosaltres o alguna altra cosa, no gaudireu del moment', diu . “Sovint la gent pensa que primer arriba l’amor després que arriba la felicitat, però en primer lloc és la felicitat, i després, més probabilitats tingueu de parella.\n2. Reconeix que no tots els teus pensaments són fets\nTrencant un cicle de pensament negatiu, també conegut Mai vaig a trobar amor o Ja tenen tota la gent que val la pena sortirpot ser complicat. Una cosa que ajuda, diu el doctor Taitz, és recordar que no tot el que et passa pel cap està basat en la realitat.\n“Quan comenceu a tenir pensaments així, recordeu-vos que no tots els pensaments mentals són certs. En lloc d'optar per creure alguna cosa dolorosa, prengui nota dels seus patrons de pensament negatius i cregui el contrari d'aquests pensaments, diu. 'Això és el que et donarà més impuls per avançar. Repeteix-me després, encara que pensis que les afirmacions són curses: Estic envoltat de persones soles i divertides, i avui podria ser el dia que trobo a algú sorprenent.\n3. No esperis a estar en una relació per assolir els teus objectius de vida\nEl doctor Taitz diu als seus infelices clients singulars que es facin una pregunta: com podria estar la seva vida en una relació feliç? Potser et portaries amb menys vergonya. Potser et donaries permís per relaxar-te. Potser deixaríeu d’extensions de pestanyes. Segons quina sigui la conducta, comenceu a fer-ho ara, diu.\nAixò s'aplica a objectius de vida més grans, com tenir fills. 'També vull validar el increïble desafiament de ser solter quan voleu tenir una família', afirma el doctor Taitz. Tot i que no pretén que ser mare soltera sigui fàcil, diu que si un dels teus grans objectius de la vida és ser pare, val la pena explorar les opcions per fer-ho en solitari, sobretot si arribes als 30 anys o al principi. Anys 40 “Es tracta de la congelació dels ous, l'adopció i el foment amb els meus clients”, afirma.\n4. Utilitzeu el vostre passat per informar-no de saboteig- del vostre futur\n'Ni tan sols us puc dir quants dels meus clients tenen tanta por de les relacions o ruptures anteriors que no poden pensar positivament sobre trobar amor de nou', afirma el doctor Taitz. Què heu de fer si les vostres experiències doloroses impedeixen tornar a intentar-ho? Primer, el doctor Taitz diu que cal fer tot el possible per deixar de pensar en el seu ex. Això vol dir deixar-les presents a les xarxes socials (sense orbitar permès) i acabar amb parlar amb els teus amics.\nA continuació, eviteu comparar el vostre ex amb la següent persona amb qui sortiu. 'Potser sí, la seva ex va ser més atractiva que la persona que has començat a veure, però la nova persona és més amable i realment t'agrada estar més al seu voltant', afirma el doctor Taitz. 'No t'ajuda a pensar en quina calor era el teu ex. Què ho fa l’ajuda està pensant en les qualitats que tenien d’ex que són importants per a vosaltres. (Com si fos super intel·ligent, adonar-se que és un valor que desitgeu en un futur soci.)\nEl doctor Taitz també adverteix de veure el passat mitjançant ulleres de color rosa. “La nostra memòria ens enganya, diu. 'Sovint recordem les parts bones i oblidem les dolentes. Sens dubte, això no us farà cap favor.\n5. No poseu la data en un pedestal (però aneu endavant i espereu allà mateix)\nÉs fantàstic emocionar-se amb una cita hauria de animeu-vos, de fet! Però el doctor Taitz diu que hi ha una bona línia entre esperar conèixer algú nou i esperar massa que la seva data sigui The One. 'És fantasiós sobre una data pot ser tan nociva com pensar en experiències doloroses, perquè pot provocar falses suposicions sobre la persona', diu. Si voleu desesperadament que la vostra data fos el vostre proper xicot o nòvia, podríeu quedar cegat amb algunes banderes vermelles serioses. En el seu lloc, diu centrar-se en aquest moment. D'aquesta manera, podreu avaluar si la persona amb la qual us convé o no és adequada.\nTambé hi ha un altre consell que comparteix el doctor Taitz, i aquest, segons ella, és un gran: No crec que hagis de canviar-te només per ser visibles. “Hi ha tants llibres de cites per aquí que et diuen que heu de reflectir la vostra aparença o personalitat. Això, segons ella, no és el camí cap a la felicitat. “Quant més amable siguis, més feliç serà. I quin soci potencial podria resistir-ho?\nSi us trobeu en l’aula, aquí teniu sis trets que heu de buscar en parella, segons els companys de partit. A més, aprengueu la fascinant veritat sobre com la relació dels vostres pares pot afectar als vostres.\nGenial ViatgeGrans ConsellsGran SuorCasa FantàsticaBon MenjarSense CategoriaGrans Aparences\nCom mantenir les dents sanes si les mòltes durant el son\nLes millors barra de xocolata helathy que podeu (i hauríeu de menjar) cada dia\nAquesta concepció errònia comuna sobre el rentat de la cara us podria evitar evitar el netejador dels vostres somnis\nEls 10 llibres de cuina veganes més populars a Amazon ara mateix\nLa benvolguda classe de barreja pura de ioga Figura 4 s'expandeix d'una manera important\n35 receptes saludables per al sopar d’hivern que afectaran totes les vostres ganes de menjar


ERC recorda que el PP recollia signatures el 2006 en contra d'incloure l'ordinalitat al finançament\nNOU FINANÇAMENT DEL PP\nAnna Simó rebutja canviar el rumb cap a la consulta per la proposta de Sánchez-Camacho i crida CiU i ICV a votar dimarts la proposició no de llei al Congrés per reconèixer el dret a decidir\nBarcelonaLa portaveu d'ERC, Anna Simó, ha rebutjat aquest dilluns al matí que el procés sobiranista pugui quedar interromput per un nou sistema de finançament com el que ha proposat la presidenta del PP a Catalunya, Alícia Sánchez-Camacho, a la cúpula del seu partit i que ja ha rebut el suport del ministre de l'Interior, Jorge Fernández Díaz. "Sánchez-Camacho i Jorge Fernández Díaz van tard, el 2006 recollien signatures contra l'Estatut, que incloïa el principi d'ordinalitat, i ara resulta que és clau", ha explicat la dirigent republicana, que ha defensat que "del que cal parlar ara és que el poble de Catalunya pugui votar".\nAixí, Simó ha afirmat que no creu, encara que Mariano Rajoy es faci seva la proposta de Sánchez-Camacho, que "hi hagi cap canvi d'objectiu del Govern o de la ciutadania de Catalunya". "Som en un altre estadi, les etapes s'han anat cremant", ha afegit i, arran d'això, "quan [els populars] ho veuen, van recuperant carpetes que havien tancat". "Fa uns anys deien al País Basc que es podia parlar de tot en absència de violència", ha recordat irònicament la dirigent republicana.\nDe fet, dimarts es votarà de nou una proposta per reconèixer el dret a l'autodeterminació al Congrés. Aquesta vegada, en forma de proposició no de llei impulsada per ERC, Amaiur i BNG. És una iniciativa que, segons ha detallat Simó, fa dos anys que s'està treballant, temps durant el qual s'ha demanat a altres partits favorables a la consulta que subscrivissin la proposició, com CiU i ICV, tot i que sense èxit. ERC espera, però, que almenys ara hi votin a favor. Fonts republicanes han explicat a l'Ara.cat que la federació nacionalista ja li ha anunciat el seu suport, tot i que no volia constar com a proposant. Aquest serà el 14è cop que es demanarà el reconeixement del dret a decidir a Madrid, segons una campanya que va impulsar ERC la setmana passada.\nAnna Simó ERC CiU ICV PP Alícia Sácnhez-Camacho finançament solidaritat Jorge Fernández Díaz


Origen i evolució de la lengua catalana timeline | Timetoast timelines\nExpansió dels romans\nEls romans desembarquen a Empúries i s'estenen per la costa mediterrània de la península Ibèrica.\nPeriod: 206 BCE to 19\nL'expansió de l'Imperi de Roma donà lloc a aquest procés pel qual es va implantar l'organització i la cultura romanes als territoris conquerits.\nLa dominació dels visigots de la Peninsula no va comportar grans influències sobre la població d'Hispània. Durant el temps, s'anaren integrant i acabaren adoptant el llatí.\nLa conquesta musulmana de la península ibèrica va durar 15 anys. Aquest procés va coincidir amb la formació de les llengües romàniques (derivades del llatí).\nReunió de les autoritats eclesiàstiques que ordenaren el romanç com llengua que s'havia d'emprar per a les predicacions. La raó va ser perquè la gent ja no entenia el llatí i, per tant, el català es convertí en una llengua diferent.\nLa unió de Ramon Berenguer i Peronella d'Aragó donà lloc al naixement de la Corona d'Aragó.\nRegnat Jaume I d'Aragó\nDesprés de la derrota a la batalla de Muret, Jaume I va dirigir la seva política expansionista cap a les terres ocupades pels regnes musulmans del sud de la península i cap a la Mediterrània. Va conquerir nombrosos territoris els quals foren repoblats per gent de la Catalunya Vella.\nJaume I conquereix Mallorca.\nJaume I conquereix Menorca.\nRamon Llull va ser el primer autor que va emprar el català per tractar temes de tots els camps (ciència, filosofia, teleologia, etc). És considerat el creador del català literari.\nConquesta d'Eivissa i Formentera\nJaume I conquereix Eivissa i Formentera.\nJaume I conquereix la ciutat de València.\nL'expansió de la Corona va ser tan ampli que Jaume I es va veure obligat a crear un organisme que s'encarregués de tots els documents administratius. Posteriorment, al segle XIV, el català es va constituir en varietat estàndard.\nUna de les quatre grans cròniques que Jaume I va redactar. Aquesta obra es caracteritza per ser escrita mentre el rei redactava.\nDurant aquest segle, la llengua catalana no estava normativitzada. No obstant, se seguien les pautes adquirides a través dels escriptors i de la Cancelleria Reial. En l'àmbit literari, va ser un segle d'or i es podria dir que havia assolit la normalització.\nMartí l'Humà fou rei de la Corona catalanoaragonesa. La seva mort suposà un canvi de dinastia i el començament de la regència dels Trastàmara.\nObra d'autor anònim. S'estima que va ser escrita entre el 1442 i el 1453.\nEl matrimoni de Ferran d'Aragó i Isabel de Castella va suposar la unió dinàstica de les Corones de Castella i d'Aragó.\nObra de l'autor Joanot Martorell.\nPeriod: 1500 to 1833\nDecadència de la llengua catalana\nÈpoca de la literatura catalana que es contrasta amb el Segle d'Or. Durant aquest moviment, el català va perdent posicions degut a la castellanització de tot el territori fins arribar a una situació de diglòssia: ús del castellà en els àmbits formals que deixava l'àmbit familiar per al català.\nDurant aquest segles es va interrompre la normalitat lingüística del català degut a la presència del castellà i una manca d'organització política interna sòlida. Les publicacions en castellà augmentaren, però les obres en català disminuiren degut a una producció literària de baixa qualitat.\nDecrets de Nova Planta (1707-1716)\nFelip V va promulgar els Decrets de Nova Planta els quals abolien l'organització institucional del territori de la Corona catalanoaragonesa i establien l'organització política pròpia de Castella. Lingüísticament, el català va perdre la seva oficialitat i el seu ús es va prohibir en els àmbits formals.\nPeriod: 1833 to 1890\nMoviment de recuperació de l'ús literari del català iniciat per Bonaventura Carles Aribau amb la publicació de la seva obra. Aquest moviment és influenciat per la Il·lustració (gramàtiques i diccionaris) i el Romanticisme, amb l'exaltació del passat i l'interés de l'Edat Mitjana.\nRestauració Jocs Florals\nLes celebracions varen promoure la creació literària per posar l'escriptor en contacte amb la societat i per donar a conéixer la cultura catalana.\nPeriod: 1868 to 1948\nPompeu Fabra va tenir un gran paper dins la codificació de la llengua catalana. Es va encarregar de la seva normativització des de la Secció Filològica de l'IEC.\nRevista que va dur a terme una important campanya lingüística per a la codificació i modernització de la llengua.\nPrimer Congrés Internacional de la Llengua Catalana\nVa ser iniciat per Antoni Maria Alcover i va impulsar la creació de l'IEC per a, posteriorment, la seva normativització. A més, gràcies a aquest congrés, el català guanyà prestigi.\nEnric Prat de la Riba crea el 1907 l'Institut d'Estudis Catalans i impulsa la normativització del català.\nPrimera etapa de la codificació que dugué a terme Pompeu Fabra on es centra en la fixació ortogràfica.\nSegona etapa de la codificació de Pompeu Fabra on es centra en la gramàtica.\nDarrera etapa de la codificació de Pompeu Fabra que es centra en la depuració i fixació del lèxic.\nDurant la dictadura del general Franco, es va prohibir l'ús del català en tots els àmbits. La societat en general es va castellanitzar.\nDurant aquest període es va inciar la publicació de revistes culturals, així com la convocatòria de premis literaris.\nDurant aquest període es va permetre l'edició de llibres i revistes en català i va sorgir la Nova Cançó, un moviment que va agrupar autors i cantants.\nObra més important d'Antoni Maria Alcover que reunia totes les modalitats del català. Va morir sense acabar-la, però Francesc de Borja Moll va continuar la tasca.\nMort general Franco\nDesprés de la mort del dictador, l'Estat espanyol va entrar en un procés de retorn de la democràcia, en el qual el poble demanà el dret a l'autogovern.\nLa Constitució Espanyola va ser aprovada el 1978. En ella s'estableix el castellà com a llengua oficial de tot el territori, així com el català a les seves respectives comunitats autònomes d'acord amb els seus estatuts.\nLlei que qualifica el català com a pròpia de les Illes Balears i que remarca que tots els ciutadans tenen el dret de conèixer-lo i usar-lo.\nEstatut de les Illes Balears on es diu que es garantiran l'ús normal i oficial del castellà i el català i la igualtat entre les dues.


Espiritualitats contra religions? | Cristianisme XXI\nEspiritualitats contra religions?\nInici »Editorials » Espiritualitats contra religions?\nPublicat : 28/Oct/2014 | 1 comentari\nEn el terrabastall que viu la “qüestió espiritual i religiosa” en la cultura occidental, especialment l’europea, s’ha acabat configurant una oposició entre espiritualitat i religió que enfronta una amb l’altra i suggereix que cal fer una opció. Una mostra característica és el text de Claude Weinsberg, que sota el pseudònim de Pâvana ( l’autor s’ha canviat el nom en el trànsit als temes orientals com feien abans els religiosos en entrar al monestir) va publicar un llibre que titulà “”Espiritualitat o religió : l’hora de l’elecció”.( Spiritualité ou religion : l’heure du choix. Rocher. 2005). Al meu entendre es tracta d’una típica reacció occidental al domini sociocultural de les religions, que provoca una reacció descompensada i ressentida que s’aboca a l’Orient de forma poc ponderada per a plantejar la necessitat d’abandonar les religions i adherir-se a les espiritualitats per a satisfer la necessitat humana de la transcendència. Als Estats Units aquesta tendència també ha pres forma de la mà d’un moviment que es titula Spiritual but not Religious . Molts dels participants del moviment però creuen en Déu, cosa que obliga a una anàlisi fina de motivacions i situacions al voltant del fenomen i de com entenen els seus seguidors el tema. Efectivament molts fets suggereixen que més que Spirituals but not religious són Religious but not ecclesiastics.\nLes religions i les espiritualitats sempre han anat ben agermanades. Les espiritualitats han cobert les necessitats d’atenció més sistematitzada al món psicològic intern que es deduïen dels grans sistemes simbòlics amb que tradicions religioses i de saviesa simbolitzaven l’astorament humà a propòsit del Misteri o Enigma que ens envolta. Espiritualitat i religió formaven part d’una mateixa realitat inseparable: la religió o la proposta de saviesa simbolitzava el Misteri i l’Enigma a través dels seus relats, i l’espiritualitat sistematitzava el conreu interior. Històricament les religions i savieses ( més exactament els dirigents) s’han deixat seduir pel poder o el barroquisme ( p. ex. el cristianisme a la història europea o el confucianisme en la historia xinesa) i l’espiritualitat ha hagut de ser proposada en noves formulacions com a “heretgia” de les tradicions d’origen per grans personatges religiosos (p. ex. Buda en relació a l’hinduisme, Jesús de Natzaret respecte del Judaisme o Lao Tse respecte del Confucianisme), en els tres casos generant precioses heretgies de purificació de la faramalla barroca i social. Aquest procés però no justifica que espiritualitat i religió necessitin estar enfrontades. Una espiritualitat antireligiosa pot caure en la insuficiència de transcendència i una religió sense espiritualitat queda reduïda a una sistematització funcional buida. A més el fet freqüent a Occident de cercar la salvació espiritual no religiosa en tradicions orientals, correspon freqüentment a un desconeixement de la realitat que suposa que la vida i les tradicions orientals no han estat afectats per la deriva de les grans tradicions que tendeixen a evolucionar cap a institucions de domini social. L`Orient religiós ha estat exactament igual que l’Occident sotmès a la temptació d’assumir el poder. Si no, analitzeu els imperis xinesos en relació al confucianisme, o el mon tibetà en relació al budisme.\nEn començar he parlat de terrabastall. En el camp religiós i espiritual és exactament el que ens passa a Occident, concretament en relació al cristianisme i les nombroses iniciatives de recerca que els occidentals dirigeixen a Orient amb passió messiànica. Encara que resulta difícil, és bo recomanar que la necessària revisió del paper i l’interès de religions, espiritualitats, tradicions de saviesa, tècniques de recerca del benestar i teràpies d’ajuda, es pugui fer lluny de revenges inconscients, ingenuïtats simplistes, modes culturals de consum i altres derives poc serioses que no ajuden a aprofundir l’interessant i urgent problema d’una recerca espiritual seriosa i lliure.\nJaume Comelllas Colldeforns\nReconforta llegir, o escoltar, una veu tan ponderada i tan autoritzada com la de Ramon Maria Nogués, posant ordre a un embull mental com el que afecta a moltes persones, probablement moltes d’elles benintencionades, en la disquisició, en molts casos segons ells contraposició o anatinòmia, entre religió i espiritualitat.


Mollà: “Amb la gestió pública de les ressonàncies es podrien haver construït els centres de salut de Benalua, Francisco Álvarez i Rabaloche” – Compromís Corts Valencianes\nMollà: “Amb la gestió pública de les ressonàncies es podrien haver construït els centres de salut de Benalua, Francisco Álvarez i Rabaloche”\nPublicat el 4 Agost 2013 en Blog\nLa diputada de Compromís Mireia Mollà ha explicat hui que“amb els diners que la Conselleria de Sanitat s’hauria estalviat si no haguera privatitzat el servei de ressonàncies magnètiques, es podrien haver construït almenys tres dels centres de salut pendents de les comarques d’Alacant, com són els de Benalua i Francisco Álvarez a Alacant i Rabaloche a Orihuela”.\nMollà ha indicat que “les dades de la sindicatura de Comptes en aquest sentit són ben clares i assenyalen que amb la gestió pública directa de les ressonàncies magnètiques ens hauríem estalviat de les arques públiques 16,7 milions d’euros cada any i cal tenir en compte que aquest servei començà a privatitzar-se l’any 2000”.\n“És vergonyós que centres de salut com aquests, als que s’afegeixen el Garbinet i la Condomina, també a Alacant, i els de poblacions com Sant Joan, Castalla, Petrer, etc. porten anys pendents de construir-se i mentrestant els diners s’hagen destinat a afavorir els interessos de determinades amistats”, ha ressaltat.\nLa diputada de Compromís ha explicat que “davant aquests fets, el nostre grup parlamentari a Les Corts ha exigit una comissió d’investigació que determine els responsables d’aquest saqueig de les arques i la sanitat públiques”.\nArxivat en: Blog alacant, benalua, centres de salut, mireia mollà, rabaloche, ressonàncies, sanitat\n← Pañella: “Quin sentit té suprimir el mòdul d’administració a Vilafranca?”\nCompromís enceta una campanya informativa sobre el ‘saqueig’ de la sanitat pública →\n2019 - Corts Valencianes - Oficina Parlamentària


Música, Fitness per la ment\nL’Héctor inicia els seus estudis musicals als 14 anys i als 23 anys finalitza la diplomatura de magisteri musical a la Universitat Jaume I, i decideix dedicar-se a l’escena musical realitzant diverses gires per tota Espanya. Amb 26 decideix venir a Andorra per treballar a l’Escola Andorrana com a mestre de música.\nDes d’aleshores, ha ampliat els seus estudis com a guitarrista i ha realitzat un màster en investigació musical a la Valentian International University; també ha format part activa en l’organització de diversos festivals del país i ha engegat projectes com el trio “Love it”.\nActualment continua com a mestre de música de l’Escola Andorrana i està arrancant un nou projecte amb composicions pròpies.\nL’Héctor ens convencerà de la importància de la música en la societat i en l’educació.


Aprendre a conviure amb el tedi (Xavier Fina)\nXAVIER FINA 11/04/2014 00:00\nEl dia de la marmota. La pel·lícula protagonitzada per Bill Murray ha servit sovint de metàfora per explicar la realitat de l’Espanyol. Sembla que fa uns anys que anem repetint la mateixa història: després d’una temporada amb trajectòria a ratxes -com l’any passat- o més regular -com aquest- arribem a l’últim tram de Lliga sense cap repte il·lusionant. Diumenge ve el Rayo i ja preveig que l’únic interès serà veure els diferents estils de futbol que representen Aguirre i Jémez. Confiem que la intensitat i el joc directe ens tornin a donar una alegria guanyant al futbol de toc.\nPotser caldria definir “repte il·lusionant”. Al marge de la Copa -per cert, demà fa vuit anys del nostre últim i quart títol de la història-, les emocions que pot tenir l’Espanyol a final de temporada són una classificació europea o evitar el descens.\nSobre Europa caldria desfer un malentès: tot i la il·lusió que hem viscut unes generacions de pericos amb dues Copes de la UEFA tràgicament glorioses, la nostra presència en competicions europees es pot comptar gairebé amb els dits d’una mà. Per classificació en Lliga -i comptant la Copa de Fires- hi hem accedit set cops: una mitjana d’un cop cada deu anys (d’aquí poc, ja ens toca).\nNo hi ha res que desperti tanta passió com evitar un descens, i d’això en tenim experiències recents. Fa poc m’ho recordava un periodista -no perico- que era a Montjuïc el dia del gol de Coro: “He estat en camps on s’han guanyat Lligues i Champions: mai he vist una alegria i una emoció com la d’aquell dia”. Jo hi era i encara m’emociono quan ho recordo: la passada de Jarque, el toc de cap de Pandiani i el gol de l’heroi de Banyoles. Vaig ser molt feliç. Com ho vaig ser en aquell partit contra el Múrcia o amb la remuntada contra el Mallorca el dia que De la Peña es va tornar boig. Mai oblidaré aquells moments. Però prefereixo l’avorriment d’aquestes últimes temporades. Per això no em queixo dels pocs al·licients que tindrem les properes setmanes.\nNo en diguem avorriment, diguem-ne tedi. Tedi en el sentit orsià de la paraula: suspensió de pensament, suspensió d’acció. Veure com passa el temps, deixar anar algun somriure irònic, extemporani i críptic. Si tenim en compte què ens podria passar, que no ens passi res no és cap mala notícia. Això sí, sense que això s’entengui que sóc conformista. Tinc fe en el futur i tinc l’esperança que la caritat d’algun gran inversor ens tregui de la misèria.


IX Ral·li La Pineda Platja\nIX Ral·li La Pineda Platja\tNil Solans fa el ple a La Pineda i s’apunta la victòria en el primer ral·li de la temporada Amb Miquel Ibáñez de copilot van ser els més ràpids en totes les especials Sergi Pañella va guanyar el Trofeu de Catalunya de Ral·lisprints d’asfalt Inici de la temporada del certamen català de ral·lis d’asfalt, amb la celebració de la novena edició del Ral·li La Pineda Platja. Sota l’organització de l’escuderia Costa Daurada, la prova era puntuable per a la Copa de Catalunya de Ral·lis d’Asfalt, el Trofeu de Catalunya de Ral·lisprints d’asfalt i la Copa de Catalunya de Regularitat Esport i Súper Esport. Més d’una cinquantena de vehicles van participar en la cursa que constava de quatre trams a doble passada: La Mussara, Castillejos, Escornalbou i La Teixeta. El Ral·li va aplegar un bon nombre de públic en una jornada calorosa.\nLa victòria va ser per a Nil Solans i Miquel Ibáñez, amb un Peugeot 208 R2. La parella va marcar un ritme molt alt des de l’inici, anotant-se els millors temps ja en les primeres especials del matí. El domini continuaria als trams d’Escornalbou i la Teixeta, i acabarien, ja de nit, apuntant-se l’escratx en tots els trams. Solans i Ibáñez s’endurien també la Challenge Michelin.\nLa segona posició a La Pineda va ser per a Joan Segú i Òscar González, amb un Citroën DS3 Sport R3. Després de rodar en tercer lloc durant la primera part de la cursa, superat l’equador de la prova es van llançar a per la segona posició. Un segon lloc que van aconseguir en la penúltima especial i que van conservar fins al final.\nEl podi el van completar Jordi Medina i Joaquim Nogué. Al volant d’un Renault Clio R3T, van rodar en segona posició durant bona part de la cursa però van caure un lloc en la classificació després de la segona passada per Escornalbou. Al final serien tercers a deu segons dels segons classificats.\nLa Pineda va suposar el primer test en cursa del Peugeot 208 1.2 Pure Tech que utilitzaran els participants en el Volant RACC aquesta temporada.\nEls participants en el Trofeu de Catalunya de Ral·lisprints d’asfalt havien de disputar set dels vuit de la cursa, tots exceptuant la segona passada per La Teixeta. El triomf seria per a Sergi Pañella i César Crespo, amb un Mitsubishi EVO X R4, que van ser els més ràpids en totes les especials de la jornada, acabant la prova primers, amb un avantatge de 4,43 segons sobre els segons classificats.\nLa segona posició va correspondre a Joan Riera i Jaume Estruch, que participaven amb un Peugeot 206 GTI. La parella va resistir els atacs del Renault Clio de Nil Chillon i Xavier Serentill, que completarien a La Pineda el podi dels participants en el Ral·lisprint.\nEl ral·li La Pineda Platja era puntuable també per als participants de Regularitat. En la categoria de Regularitat Súper-Esport el primer lloc va ser per a José Herranz i Alberto Amate, amb un Peugeot 205 GT. La segona posició va correspondre a Joan i Jordi Galtes, amb un BMW E30 325, mentre que el tercer lloc se’l va adjudicar Xavier i Ariadna Pons, amb un Toyota Celica.\nPel que fa a la Regularitat Esport el triomf va ser per a Antonio Verdaguer i Maria Jesús Mora, amb un Porsche 944 Turbo. La segona posició va ser per a Carlos Fernández i Isabel García, amb un Volkswagen Golf GTI. El podi el completarien Narcís i Clàudia Marcó amb un Lancia Delta Integrale.\nPer classes, Àngel Bonavida i Ramon Segarra, amb un Citroën Saxo, van ser els millors en la classe 2. Sandro Girón i Oriol Espínola, amb un Renault Clio Sport, van endur-se la classe 3, mentre que la 6 va ser per a Nil Solans i Miquel Ibáñez, amb un Peugeot 208 R2. La classe 7 va ser per a Joan Segú i Óscar González, amb un Citroën DS3 Sport R3. German Sáiz i Patrícia Baldó, es van anotar la 8, amb un BMW M3 E36, i Marc i David Cendra es van imposar en la classe 12, amb un Volkswagen Golf GTI. Finalment, Jaime Abad i Álex Valle es van adjudicar la classe 13, amb un Ford Sierra Cosworth.\nEl proper ral·li a disputar-se serà el Ral·li Pla d’Urgell del 8 d’abril, que es disputarà sobre terra.


L'escola: qui som?\nEns trobem ubicats al centre de Sant Feliu de Llobregat, al passatge Sant Joan nº87. El curs 2009-2010 vam inaugurar l'escola nova. Podeu consultar més informació sobre la inauguració a l'enllaç.\nRecull d'imatges inauguració\nSom un centre concertat per la Generalitat de Catalunya que atenem infants de 3 a 20 anys amb necessitat de suports i mesures intensives per poder seguir l'aprenentatge.\nLa titularitat de l'escola és de l'Associació Especial Tramuntana. El centre va iniciar la seva activitat educativa l'any 1973, a partir de la creació a Sant Feliu d'un Patronat Municipal, al maig de 1977 es va constituir l'Associació, actual titular del centre, aprovant-se els seus Estatuts.\nEstem federats a l'APPS (Federació Catalana pro persones amb retard mental).\nEl nostre equip psicopedagògic està format per 16 professionals qualificats: mestres d'educació especial, pedagogs terapeutes, psicòlegs, logopedes i fisioterapeuta. L'equip compta també amb la intervenció educativa de monitors de menjador i transport.\nA l'escola fomenten el desenvolupament integral de la persona en una dimensió no sols instructiva i educativa sinó també terapèutica i rehabilitadora. Aquesta perspectiva global es concreta en els següents aspectes:\nConeixement i acceptació de la seva identitat personal i social\nHàbits personals i habilitats socials\nPreparació per a la seva posterior inserció laboral i/o ocupacional\nAtenció a l'afectivitat, en relació a la capacitat de comunicació i de relació interpersonal i social, a la superació dels conflictes, pors, inhibicions i fòbies, i a la tolerància de les frustracions\nEducació de la sexualitat\nEducació del joc i del temps lliure\nPassatge de Sant Joan, 87\nTelf. i fax: 93 666 14 85\nTornar a l'inici de pàgina


Cal Llangardaix | Mapes de Patrimoni Cultural\nCal Llangardaix Oristà\nL'edifici es troba en runes. Conserva els murs de càrrega fins a una alçada màxima de planta baixa i primer pis, en alguns punts just fins on començava la teulada, actualment inexistent. Una part de l'interior està coberta de vegetació.\nCal Llangardaix és una antiga masia, actualment en runes, situada al sud de l'església de Sant Nazari de la Garriga, a l'extrem sud d'un serrat situat sobre la riera de Sagalés, ocupat actualment per un bosc de pins.\nEs tracta d'un habitatge de mitjanes dimensions parcialment enrunat, format originalment per un volum principal de planta baixa i primer pis, i diverses estructures adossades al voltant. Els murs de càrrega són de maçoneria de pedra petita lligada amb morter i s'hi observen diverses ampliacions, tant laterals com en alçada. Presenta cantonades diferenciades amb carreus treballats, tot i que algunes d'aquestes ja no es conserven. La teulada, actualment inexistent, era de doble vessant amb aigües a les façanes laterals.\nLa façana principal era probablement la sud-oest, tot i que actualment és la que es troba més enrunada, amb el mur de càrrega pràcticament aterrat, deixant veure la distribució interior, amb murs mitgers d'entre un i dos metres d'alçada.\nLa façana nord-oest, presenta un important esvoranc a la part dreta. A l'esquerra hi ha dues obertures, una de petita emmarcada amb pedra treballada a la planta baixa i una emmarcada amb monòlits de pedra treballada al primer pis. A la part dreta hi ha unes escales de pedra que conduïen a un accés directe al primer pis.\nLa façana nord-est conserva una única obertura, emmarcada amb pedra treballada, que donava accés a una tina de vi, al primer pis, que conserva amb els elements ceràmics de les parets laterals. Just a la dreta d'aquesta obertura sobresurt una estructura de planta quadrada dins la qual hi ha una altra tina de vi, que també conserva l'enrajolat lateral que en aquest cas, a diferència de la tina que hi ha a l'interior del volum principal, té la ceràmica vidriada.\nLa façana sud-est conserva tres finestres, dues emmarcades amb pedra treballada, una a la planta baixa i l'altra al primer pis, i una altra emmarcada amb monòlits de pedra treballada, al primer pis.\nCal Llangardaix apareix documentada a mitjans del segle XIX, en un llistat de cases de la parròquia de Sant Nazari de la Garriga. Tot i així, per tipologia constructiva, es pot datar la construcció al segle XVIII.


Imatge dels guardonats durant l'entrega de premis.\nL'escola Pau Delclòs i l'Institut Campclar han rebut el guardó\nActualitzada 10/05/2016 a les 19:05\nLa Fundació Carulla ha atorgat dos Premis Baldiri i Reixac al centre escolar Pau Delclòs i a l'Institut Campclar de Tarragona. Segons la fundació, l'Institut Campclar «és un centre amb iniciatives integradores i activitats pròpies, format per un equip de professorat cohesionat i pedagògicament compromès. Orienta’t, el gran projecte de centre que s’està portant a terme, engloba la llengua catalana i els valors, i, tenint en compte la diversitat de l’alumnat, es proposa com a objectiu ajudar l’alumne a arribar a ser allò que vol ser. Es treballa d’una manera activa amb l’entorn, i destaca, en aquest sentit, el projecte interdisciplinari dedicat a l’obra de Josep Vallverdú, en el qual va participar tot l’alumnat de l’institut, des de totes les àrees, i l’alumnat dels centres de primària i entitats del barri».\nPer altra banda, i referent a l'escola Pau Delclòs, es considera que és «un centre de llarga tradició catalana que viu la integració dels nouvinguts com un fet natural. La llengua catalana és l’eix vertebrador i de comunicació de totes les activitats i les tradicions que s’hi celebren. Partícip en nombrosos projectes, en destaquem Les arrels del present, de caràcter interdisciplinari, sobre el patrimoni de Tarragona, que engloba tot els cicles del centre. Cal assenyalar, a més, l’aula de descoberta, el laboratori, la promoció de la lectura amb el racó d’autors selectes, l’hàbit de llegir trenta minuts diaris i l’apadrinament dels petits lectors».\nPremiats a Reus\nEl projecte de Còdol Educació 'Dibuixa’m Reus! Un joc de mirades: art, pedagogia i patrimoni', de Maria Adzerias i Albert Morelló, ha rebut el guardó adreçat a mestres i professors. El jurat ha destacat en el seu veredicte que la distinció es dóna «a una proposta realitzada a les escoles de Reus amb l’objectiu que els infants coneguin i es facin seva la ciutat i el seu patrimoni, a través d’un treball artístic. El projecte, adreçat als alumnes de 2n, 3r i 4t de primària, va comptar amb la participació de quinze escoles de la ciutat i de més de set-cents alumnes. Aquest diàleg entre art, pedagogia i patrimoni va culminar en l’organització d’una exposició i la publicació d’un llibre, titulat Reus de la mà dels infants, que recull les obres dels nens i nenes i la reflexió sobre el procés».\nEl projecte ‘Dibuixa’m Reus!' de Còdol Educació rep el premi Baldiri Reixac


10 DE JULIOL / 22:00 - CALAFELL (Plaça de Catalunya) - PRESENTACIÓ "BOLERANY AL COR" - Veles i Vents - Grup d'Havaneres de Calafell\n10 DE JULIOL / 22:00 – CALAFELL (Plaça de Catalunya) – PRESENTACIÓ “BOLERANY AL COR”\nEl grup Veles i Vents presentarà el seu nou treball discogràfic “Bolerany al Cor” al concert del 10 de juliol a Calafell\nEl grup d’havaneres Veles i Vents de Calafell actuarà el proper 10 de juliol a Calafell (22:00 – Plaça de Catalunya), on el grup té els seus orígens. En concret, participarà als actes programats per l’ajuntament i que uneixen la Festa Major de Sant Pere i la de la Mare de Déu del Carme. Per a Veles i Vents sempre és un goig cantar a casa seva i, enguany, amb doble motivació doncs faran la presentació del seu nou treball discogràfic: “Bolerany al Cor”.\n“Bolerany al Cor”, en format CD, recull 12 temes que van des de la rumba a la ranxera, passant per la zamba, la marxa, la sardana i el valset; tot amanit amb un bon reguitzell d’havaneres. Veles i Vents interpreta noves havaneres i cançons introduïdes al repertori els darrers anys i basa la temàtica del romanticisme expressat en la varietat de ritmes musicals.\nEl treball ha estat gravat i mesclat per Jesús Rovira als estudis “La Casamurada” i compta amb la col·laboració a la percussió de Raimon Iniesta. El disseny gràfic ha estat a càrrec d’Adrià Voltà. Aquest, és el 4rt enregistrament de Veles i Vents després dels ja coneguts: “Veles i Vents en directe” (2003), “Deu” (2009) i “El Segon Sec” (2012).\nEl nom del CD fa referència al remolí marí que al nord de la Costa Daurada i al sud del Garraf s’anomena, popularment, “bolerany”.


Decisions polítiques o tècnico legals (Resposta a l’escrit de GfP del Montpeità 1550) – Montpeita\nDecisions polítiques o tècnico legals (Resposta a l’escrit de GfP del Montpeità 1550)\nPer: Ajuntament de Sant Fruitós de Bages\nTal com indica el títol d’aquest escrit, els governants siguin del color que siguin ,tinguin les sigles que tinguin ,governin en solitari o en coalició, i fins i tot en tripartit , es deuen a l’acompliment de les normatives, lleis , i als informes emesos pels diferents tècnics i juristes .\nPer aquest motiu i en resposta a l’escrit publicat la passada setmana on s´acusava el govern municipal d’incomplir de forma” inadmissible i de tenir una actitud obstruccionista” enl’accés a la informació per part de grup GFP. Es fa necessari explicar les coses com són.\nLa denegació d’accés a l’expedient, s’argumenta de forma clara a partir de l´informe emès per l’instructor de l’expedient , en el que s’ indica de forma contundent que és condició sine quanum el no accés a l’expedient per trobar-se aquest en una fase d’investigació, essent aquest el motiu de la denegació. Per tant cal ser rigorosos i sincers amb els procediments i els processos del nostre ajuntament , i explicar la veritat què és només una, i és que la denegació o aprovació es fa sota un criteri tècnic i legal, NO polític.\nL’accés i la resolució de la GAIP, és dona en el moment que l’expedient es conclou, és a dir quan finalitza.\nCal ser honestos amb els veïns i veïnes i explicar les coses tal com són.\n“Sempre és millor perdre amb la veritat que guanyar amb una mentida . Mahatma Gandhi”\n[…] Enllaç a l’escrit de GfP […]


El pacte de ciutat de Sant Vicenç dels Horts creix amb la complicitat de tots els partits sindicats i patronals - Llobregat Digital\nEl pacte de ciutat de Sant Vicenç dels Horts creix amb la complicitat de tots els partits sindicats i patronals\nDilluns, 20 de juliol de 2020 a les 13:00h\nEl document recull més de 100 mesures per a la reconstrucció social i la reactivació econòmica.\nEl document s'ha debatut en diverses reunions telemàtiques i en el si del Consell Econòmic i per l'Ocupació, ha aconseguit un ampli consens i finalment s’ha signat a l’edifici municipal del Molí dels Frares.\nEs tracta d’un full de ruta amb més de 100 actuacions i un doble objectiu: d'una banda, acompanyar les persones que poden quedar en situació de major vulnerabilitat i, de l'altra, afavorir la reactivació i la transformació de l'economia com més aviat millor.\nEl document es revisarà quan sigui necessari i s'adaptarà a la realitat de cada moment. L’alcalde de la ciutat, Miguel Comino, ha agraït l’esforç de totes les persones, institucions i entitats que han treballat per pactar el document i ha assegurat que “Sant Vicenç dels Horts signa avui, oficialment, un pacte vital, d’un ampli consens, per lluitar contra els efectes de la COVID-19”.\nEl pla compta amb el suport de PIMEC, Unió de Botiguers, Sant Vicenç Suma, Unió d'Empreses, AEBALL, CCOO, UGT, els Salesians, Fundació Maria Auxiliadora, Fundació Bayt al-Thaqafa, Casal Infantil i Juvenil El Quijote i Centre Diari Sant Josep, a més de Govern Municipal i diversos grups polítics.\nEl document es va aprovar en el ple municipal extraordinari de juliol, amb els vots a favor de PSC – Sant Vicenç en Positiu, Ciutadans i Sant Vicenç en Comú Podem, mentre que Junts x Sant Vicenç es va abstenir. En aquest sentit, Comino ha manifestat: “El nostre compromís és el de continuar treballant perquè hi sigui tothom. És el moment de la unitat, el moment en què tothom s’impliqui en el present i en el futur de Sant Vicenç dels Horts”.\nL’alcalde ha recordat que “es tracta d’un document flexible, que s’adaptarà a la realitat de cada moment i que romandrà obert a noves aportacions, a sumar com més visions, millor. Perquè d’aquesta crisi sortirem amb l’esforç de totes i de tots” i ha fet referència a les previsions del Banc d’Espanya, segons les quals fins el 2022 no es tornaran a registrar els nivells de treball i economia previs a la pandèmia.\nPer altra banda, també recull un seguit d’accions en matèria econòmica, com per exemple mesures per a la recuperació de l’ocupació i l’atenció a les persones desocupades, per a la recuperació del comerç presencial i altres serveis i establiments, i per a les persones autònomes, entre d’altres. Podeu consultar el document sencer en aquest enllaç.\nEn els primers mesos de crisi, l'Ajuntament ja va posar en marxa un pla de xoc per lluitar contra els efectes de la pandèmia, valorat pel Govern Municipal en 1,5 milions d'euros. En aquell moment, per exemple, es van reformular contractes municipals, fet que va evitar un important nombre d'Expedients de Regulació Temporal d'Ocupació.\nTambé es van contractar, entre altres actuacions, les desinfeccions de les residències de gent gran i del centre Can Pujador. El consistori també va garantir el pagament a proveïdors i va posar en marxa un servei d’assessorament per facilitar finançament i ajudes a les empreses i personal autònom.


Diferència entre metalls, metaloides i no metalls Diferència entre Diferència entre metalls, metaloides i no metalls Diferència entre\n• Classificats a Química , Ciència | Diferència entre metalls, metaloides i no metalls\nUn metall és una substància amb alta calor i alta conductivitat elèctrica. Un metaloide té algunes característiques similars als metalls i algunes característiques similars als no metalls. Els no metàl·lics tenen una baixa conductivitat de la calor i l’electricitat.\nQuè és Metals?\nUn metall és un grup de substàncies que tenen una alta conductivitat elèctrica i de calor i són mal·leables. Els metalls constitueixen ¾ dels elements de la taula periòdica d’elements.\nEls metalls són excel·lents conductors de l’electricitat i són mal·leables, cosa que significa que es poden manipular en diferents formes i formes. Els metalls també són capaços de perdre electrons fàcilment, però no els guanyen molt fàcilment, cosa que significa que tenen una energia d’ionització baixa. Els enllaços produïts quan els metalls es combinen amb altres metalls se sol anomenar enllaços metàl·lics. Hi ha una gran variació en la forma en què són els metalls reactius i molts també tenen un aspecte brillant. Molts metalls també reaccionen fàcilment amb no metalls. Els elements que són metalls es troben principalment al costat esquerre de la taula periòdica.\nAlguns exemples de metalls familiars per a la majoria de la gent són el coure, el zinc i l’estany; l'alumini és un metall comú que es troba a l'escorça terrestre.\nMolts aliatges metàl·lics s’utilitzen en la fabricació i construcció d’estructures. Per exemple, el llautó és un aliatge de zinc i coure mentre que l’acer és un aliatge del ferro metàl·lic amb quantitats variables de carboni no metàl·lic, juntament amb quantitats variables d’altres substàncies. Els aliatges sempre inclouen almenys un metall i són components importants de l’enginyeria estructural; solen ser més resistents i resistents que un sol metall.\nQuè són els metaloides?\nEls metaloides són substàncies que presenten propietats que es troben entre les dels metalls i els no metàl·lics, amb moltes que també se sap que són semiconductors; això significa que molts metaloides també poden conduir electricitat en determinats moments. També s’anomenen semimetals, ja que poden tenir algunes característiques dels metalls, però no es classifiquen com a metalls, ja que no tenen totes les propietats, que utilitzem per designar els elements com a metalls.\nEls metaloides tenen nivells intermedis d’electronegativitat i ionització, i molts poden actuar com a conductors de l’electricitat en determinades condicions. És perquè els metaloides tenen propietats entre metalls i no metalls que es posicionen a la taula periòdica entre els altres dos grups d'elements.\nEl boro, l'arsènic i el silici són exemples dels sis elements de la taula periòdica que normalment es consideren classificats com a metaloides.\nAlguns metaloides com el silici són importants en electrònica perquè tenen propietats intermèdies de conductivitat elèctrica. El xip de silici constitueix la base de tots els sistemes informàtics. El bor és una part important de moltes substàncies que s’utilitzen en la fabricació i, quan es combina amb silicats, forma borosilicat que s’utilitza al vidre, on protegeix contra danys derivats de canvis tèrmics extrems.\nQuè són els no metalls?\nUn no metall és una substància que se sap que té una baixa conductivitat elèctrica i de calor, i que no és molt mal·leable, sinó més aviat fràgil. Constitueixen molts menys elements de la taula periòdica en comparació amb els metalls, però hi ha més no metalls que metaloides.\nA diferència dels metalls, els no metàl·lics tenen una elevada energia d’ionització, de manera que, tot i que poden guanyar fàcilment electrons, no poden perdre electrons fàcilment. Tampoc condueixen l’electricitat fàcilment i solen compartir electrons quan s’uneixen amb altres no metalls (és a dir, formen enllaços covalents).\nAlguns exemples coneguts de no metalls són el carboni, l’hidrogen i l’oxigen.\nEls no metàl·lics comprenen moltes de les molècules biològiques, que formen la columna vertebral dels compostos orgànics. De fet, l’hidrogen, el carboni i l’oxigen són els àtoms més abundants que formen compostos orgànics que formen molècules en els organismes vius. Els metalls no metàl·lics com el nitrogen també són importants com a components dels fertilitzants.\nDiferència entre metalls, metaloides i no metalls?\nEls metalls solen tenir una alta conductivitat i una baixa energia d’ionització. Els metaloides són intermedis entre metalls i no metalls. Els no metàl·lics tenen una baixa conductivitat de l’electricitat i la calor i una alta energia d’ionització.\nEls metalls tenen una alta conductivitat tèrmica. Els metaloides tenen una capacitat intermèdia per conduir la calor, mentre que els no metals són conductors de calor pobres.\nEls metalls tenen una energia d’ionització baixa. Els metaloides tenen nivells intermedis d’ionització i els no metalls tenen energies d’ionització elevades.\nL’alta conductivitat elèctrica és una característica dels metalls, mentre que els metaloides només poden conduir electricitat en determinades condicions. Els no metalls són conductors deficients de l’electricitat.\nAlguns exemples de metalls són el coure, l’estany i el zinc. El silici, el bor i l’arsènic són exemples de metaloides i l’oxigen, el carboni i l’hidrogen són exemples de no metalls.\nTaula que compara metalls, metaloides i no metalls\nResum de metalls, metaloides i no metalls\nEls metalls són bons conductors de l’electricitat i de la calor i tenen poca energia d’ionització.\nEls no metalls són pobres en conduir electricitat i calor i es caracteritzen per una alta energia de ionització.\nEls metaloides tenen propietats intermèdies tant entre els metalls com els metalls.\nQuines són les principals diferències entre metalls, no metalls, metaloides i gasos nobles?\nEls metalls tenen propietats com l’alta conductivitat i la baixa electronegativitat, mentre que els no metàl·lics tenen el contrari. Els metaloides tenen propietats intermèdies tant entre els metalls com els no metalls, mentre que els gasos nobles són elements que només es produeixen en forma de gas; mentre que les altres substàncies poden adoptar més d’una forma.\nQuina diferència hi ha entre les propietats dels metalls i les no metàl·liques?\nEls metalls són molt mal·leables, poden conduir electricitat i calor i tenen poca energia d’ionització, mentre que els no metàl·lics són fràgils, no condueixen bé l’electricitat ni la calor i tenen una alta energia d’ionització.\nEn què són diferents els metalls i els metaloides?\nEls metaloides no tenen totes les característiques que tenen els metalls, tot i que alguns metaloides condueixen electricitat de vegades. Els metalls sempre poden conduir electricitat, són molt mal·leables i tenen una alta conductivitat per calor.\nEl iode és un metall o no metàl·lic?\nEl iode es classifica com a no metàl·lic.\nCiteu APA 7 Osborn, D. (2021, 20 d’agost). Diferència entre metalls, metaloides i no metalls. Diferència entre termes i objectes similars. http://www.fdfds.org/science/difference-between-metals-metalloids-and-nonmetals/. MLA 8 Osborn, Dr. Rae. "Diferència entre metalls, metaloides i no metalls". Diferència entre termes i objectes similars, 20 d'agost de 2021, http://www.fdfds.org/science/difference-between-metals-metalloids-and-nonmetals/.\nEscrit per: Dra. Rae Osborn. i actualitzat el 20 d'agost de 2021\nVeure més sobre: metalls , no metalls