Francesc-Marc Álvaro: «Una part del centre sobiranista no estaria per la independència sense Mas» | NacióDigital\nFrancesc-Marc Álvaro: «Una part del centre sobiranista no estaria per la independència sense Mas»\nEl periodista i escriptor publica "Per què hem guanyat", un dietari en què repassa els mesos que van de les eleccions municipals fins al 27-S | Creu que ni tan sols la CUP s'esperava un resultat electoral "tan diabòlic" | Lamenta que, durant la campanya, no es fes una apel·lació al "vot útil del partit gran del sobiranisme" | Assenyala que Junts pel Sí hauria d'haver enfocat la negociació d'una manera "més adulta i menys paternal"\nper Pere Gendrau , Barcelona, 20 de novembre de 2015 a les 07:00 |\nEl periodista i escriptor Francesc-Marc Álvaro | Adrià Costa\nFrancesc-Marc Álvaro arriba a la redacció de NacióDigital a les cinc de la tarda. Al cap de dues hores, presentarà Per què hem guanyat a la Casa del Llibre, acompanyat del president, Artur Mas, de dos consellers més, de diversos dirigents de Convergència i de representants del món periodístic i literari català. Un auditori privilegiat que l'autor es mereix perquè s'estarà més d'acord o menys amb les seves anàlisis, però es nota que són fruit del rigor, del treball acadèmic i que van acompanyades d'una cosa molt necessària i, malauradament, poc habitual: l'autocrítica. En aquest llibre, Francesc-Marc Álvaro repassa el període que va de les eleccions municipals fins al 27-S. Ho fa revelant detalls desconeguts, com la reunió que Artur Mas va mantenir amb representants de l'elit econòmica a finals de juliol per defensar el procés independentista. I també aportant visions i vivències molt personals, en format de dietari. La primera pregunta, arran del títol, és obligada.\n- Hem guanyat?\n- El dia 27, havíem guanyat. De manera justa, o ajustada, però havíem guanyat. Era clar que teníem una victòria. Una victòria a la qual li faltava musculatura, i l'hi falta. Però la teníem. La teníem en vots i en percentatge al "no" explícit. Amb l'editor ens vam estar esperant fins al matí del dia 28 per decidir el títol del llibre. Teníem dues opcions: per què hem guanyat o per què hem perdut. I no tenia sentit posar per què hem perdut en aquell moment. Haguéssim pogut posar per què hem guanyat... menys del que esperàvem.\n- Potser van fallar coses, la mateixa nit electoral, perquè no es va transmetre la victòria sinó que es respirava una certa sensació agredolça, d'angoixa.\n- Crec que hi havia una expectativa més alta de resultat. Tothom pensava, i jo ho pensava, que Junts pel Sí faria tres o quatre diputats més. Que potser no arribaria al 68, però que ens quedaríem als 65 o 66. Més a prop del 68 que del 60. Això ho pensava jo, molta gent, i la direcció de la campanya. La nit del 27 transmet aquesta frustració i no se sap capgirar. Però això, diguem, no seria la crítica més important que jo faria perquè aquella nit era complicat. És veritat que potser calia haver reconegut que s'havia anat curt. S'havia anat curt pel que fa a Junts pel Sí. Com que es va fer la suma, mecànica, això va quedar una mica emmascarat.\n- Algú ja s'ho ensumava, que això podia passar. Mas, a Girona, a Fontajau, tres dies abans, ja va demanar el vot per a Junts pel Sí en detriment de la CUP.\n- No ho sé, jo m'ho ensumava, està registrat al dietari, arran de coses que vaig observar. No vaig sentir el míting de Fontajau però vaig trobar a faltar que ho haguessin fet abans i més. És a dir, que ho fes només a Fontajau, en Mas, malament. Vaig sentir altres mítings, i també el final de Junts pel Sí, i ho vaig trobar a faltar. Vaig trobar a faltar una apel·lació al vot útil del partit gran del sobiranisme. Sense fustigar la CUP, però reforçant la idea que hi havia un partit gran que calia que guanyés clarament. La idea del vot útil no es va dir gaire. I va ser un error.\nFrancesc-Marc Álvaro, i el seu últim llibre Foto: Adrià Costa\n- Durant la campanya, podia ser un error. Passades les eleccions, potser un dels problemes de la negociació és la concepció que Junts pel Sí és la candidatura important, el tronc principal, i obviar que la CUP ha tingut un pes que no era previsible...\n- No era previsible ni per a la CUP. Crec que la CUP no s'esperava que el resultat seria tan diabòlic. I també em consta que ells deien allò que van dir sobre Mas perquè pensaven que no tindria conseqüències. Que hi hauria una majoria prou àmplia, encara que no fos l'absoluta de Junts pel Sí, que els permetria no haver de ser tan determinants com són ara. Ho pensaven ells, ho pensava Junts pel Sí, ho pensava el sobiranisme general i el resultat ha estat diabòlic.\n- I segurament molts membres de la CUP s'haurien estimat més no estar en la situació actual. Però potser hauríem d'assumir que al país hi ha una part important que demana que el procés sigui de regeneració democràtica i no només de trencament amb Espanya.\n- M'imagino que em preguntes per què la CUP rep tants vots de cop.\n- No ben bé. Ho pregunto d'una altra manera. Convergència ha de ser el pal de paller del procés que s'està engegant?\n- Tu saps que la pregunta és molt tramposa. És una pregunta ucrònica perquè no toca, en l'època que estem vivint. Jo crec que Convergència no existeix. A partir d'aquí, torna-ho a preguntar.\n- Per què costa tant d'articular la majoria de diputats independentistes?\n- T'explico la meva tesi a partir d'una persona que, com el Quim Arrufat, s'ha llegit els manuals clàssics d'anticolonialisme. Em sorprèn que ell que els ha llegit i els recita, ara no els apliquin a la direcció de la CUP. I és que en el moment que cal fer el torcebraç amb l'Estat, tu necessites la unió de totes les classes i de tots els sectors. No l'exclusió. Això és com de manual. Es pot ser revolucionari més o menys real o de saló, però això se sap. I dins d'aquesta unitat de tots els sectors, el que és central és el que s'articula al voltant de Junts pel Sí, no el que s'articula al voltant de la CUP, que és respectable però no és central. Per tant, la meva tesi és que calia, a l'hora de votar i de fer els pactes, no alienar el sector central moderat del sobiranisme. Se li pot dir sobiranisme moderat, el centre sobiranista, o com n'hi vulguis dir.\n- S'està alienant aquest sector moderat en la negociació?\n- Jo crec que la insistència de determinats sectors en intentar activar mesures que no són socialdemòcrates, o no són de progrés, o no són de justícia social, sinó que són d'altres tipus, sumada a determinats gestos de tipus retòric fets a destemps, pot alienar el centre sobiranista. I, de fet, el que consta és que no quadren gaire amb el tarannà i les expectatives d'aquesta moderació sobiranista, que pensava que era important fer la independència, fer-la bé i fer-la assegurant per dir-ho com els escaladors, cada pas.\n- Algun exemple de gest retòric?\n- La declaració que es fa al Parlament. Està feta fora de temps, a destemps. No es pot fer una declaració d'aquesta mena, i mira que no entro en el contingut, abans de tenir govern. És demencial fer-la abans de tenir govern i president. Absolutament. No té cap lògica política. I, per tant, com que és incomprensible, és sobretot incomprensible per a la gent que té una idea de la política convencional, i que és la majoritària a Catalunya. És a dir, respecto que hi hagi una minoria que tingui una idea de la política distinta, però la majoritària la té el bloc central. És legítim canviar la política. Veig bastant incompatible fer la independència i alhora canviar les rutines de la política. Vull deixar clar que amb això no vull dir que no s'hagi de fer la regeneració. Però la regeneració democràtica no vol dir que de cop i volta fas coses extravagants.\n- No vol dir la llista sense polítics...\n- Exacte. No vol dir que fas extravagàncies. La regeneració democràtica vol dir una vigilància sobre els diners públics i els càrrecs públics que no hem tingut. I això ho firmo de dalt a baix. Però no que t'inventis la política. Que siguis l'únic país d'Europa que t'inventis coses que no ha fet ningú. Això no ho pots fer. Perquè llavors no et sortirà el que és prioritari, que és el torcebraç amb l'Estat.\n- Però la declaració també la portava Junts pel Sí al programa.\n- El programa de Junts pel Sí, que me l'he llegit bastant a fons, no temporitzava la declaració. Cert que no deia quan. Però tot el discurs que va fer Junts pel Sí, que era un discurs que volia sobretot atrapar molts sectors, deixava entendre que es farien les coses amb una certa seqüència. Si m'ho permets, de la cuina Carles Viver. En l'implícit del que escoltava la proposta de Junts pel Sí, hi havia aquell cartesianisme i aquella lògica clàssica de fer un procés d'emancipació però seguint la cordada i el pas a pas. que és el Carles Viver. No coses rares que costen d'explicar. És una declaració feta en un moment inadequat i això és un exemple claríssim del que molesta, destorba i inquieta el centre sobiranista, sense el qual no hi haurà la independència mai.\n- De gestos també n'hi ha hagut que no venien de la CUP. Com quan Carme Forcadell va dir allò de "visca la república catalana". Hi ha sectors de gent gran que els retorna a l'imaginari dels anys trenta.\n- Perquè se m'entengui. Jo sóc republicà per filosofia, perquè em sembla que la monarquia és un anacronisme. Ara bé, el terme república, com apuntaves, és un terme que desperta en molts sectors encara de certa edat, un rerefons. És obvi que el dia que siguem independents serem una república. No serem una monarquia...\n- No anirem a buscar l'hereu de Martí l'humà...\n- Això és evident. Però tu saps les vegades que sortia la paraula república al programa de Junts pel Sí? Dues o tres.\n- En canvi l'ANC, en els últims mesos, ho feia servir constantment...\n- Sí, però l'ANC no es va presentar. Anem al que va votar la gent. La llista sobiranista més votada el dia 27 porta la república com de casualitat, de manera marginal, en uns punts en què se'ls va colar. No era substancial. L'implícit és que serà una república, no cal subratllar-ho, per allò de no alienar els sectors moderats. Per què és tan central? Per què es diu tantes vegades a la declaració? Ja ho sabem perquè es diu. Error. Quan tu fas aquesta declaració, per molt que ho negui la direcció convergent, la fas en el temps que la fas perquè esperes que això estovi la CUP. Que també vol dir que desconeixen molt què és la CUP. Jo, com que sóc de Vilanova, sé bastant bé què és la CUP. Perquè en tinc una experiència local, i tots sabeu, i els lectors d'aquest mitjà també, que per saber què és la CUP cal haver-ho observat en el món local.\n- Potser part dels problemes que té la negociació és que s'ha enfocat en termes clàssics. A mi em recorda moltes vegades a l'Estatut. Quan sembla que ha de petar tot, pot ser una escenificació. I això, amb la CUP, no és massa encertat.\n- Seré rotund. Crec que s'ha negociat malament perquè s'ha tractat la CUP sense saber ben bé què era la CUP. Crec que hi ha una distorsió. L'etapa en què la CUP tenia tres diputats al Parlament, i hi tenia David Fernández, allò era una CUP. Que va tenir unes dinàmiques x, i un personatge determinat que va establir una relació determinada amb el president Mas. Ara hi ha una CUP amb més diputats, sense el David Fernández, i en què podem dir, si se'm permet, que ha arribat la CUP de debò. Ara ha arribat la CUP de debò. I jo crec que els negociadors de l'altra banda, especialment els convergents, no han llegit bé què tenien davant.\nFrancesc-Marc Álvaro, a la redacció de NacióDigital Foto: Adrià Costa\n- Haurien d'haver actuat d'una altra manera?\n- D'entrada, d'una manera més adulta i menys paternal. No cedint a tot, sinó plantejant molt clarament les coses i no tenint por en cap moment d'anar a les eleccions. A mi, no m'ha agradat l'espectacle de com ha negociat Junts pel Sí amb la CUP. No m'han agradat certes coses. Especialment que el president Mas fes aquella proposta també extravagant de dir: voteu-me i d'aquí un temps fem una qüestió de confiança. Em sembla tan estrany i tan estrambòtic com la llista sense polítics.\n- Al llibre, expliques la discussió que vas tenir amb l'Andreu Barnils arran de si s'ha de seduir o no els votants de Podem.\n- Estem reconciliats. (Rialles).\n- M'ho imaginava. Bromes a banda, discutíeu d'això, de si es pot seduir els votants de Podem des de l'independentisme. I un dels arguments de la CUP, per tenir les posicions que ha tingut, és aquesta idea d'eixamplar l'independentisme.\n- Eixamplar per l'esquerra. Ep. Ells sempre eixamplen pel cantó. I, per poc que se sàpiga geometria elemental, és una cosa difícil. Si tu et poses en un córner i hi ha paret, pel córner no eixamples res. Això és la CUP. On eixamples és al centre de l'habitació. No he entès mai això d'eixamplar per la punta. Et trobaràs la paret aviat. Ara bé, això s'ha comprat. I greu error de Junts pel Sí, de creure que només havies de créixer cap a l'esquerra. Per què renunciar a la gent de centre-dreta? Per què? S'han de regalar tots al Duran?\n- L'ideal seria...\n- Però és que a més, això, i ho vull subratllar, no és només un eix esquerra-dreta, que és un error de Junts pel Sí concebre-ho així. L'eix més important és l'eix governabilitat-no governabilitat. Convencionalitat-extravagància. Quines són, al meu parer, les persones que més s'han queixat de certes cessions de Junts pel Sí? Els que venen de la tradició socialista, que és una tradició de centre-esquerra, socialdemòcrata raonable, i que tenen molt clara la governabilitat. Les opinions més dures que he sentit per com s'havia negociat, en privat, és de gent que ve de la tradició socialista i que s'han fet sobiranistes. I estan a Junts pel Sí com a diputats o com a entorn. I jo la comparteixo, aquesta crítica, i lamento que els convergents hagin cedit tant. Faig meva crítiques que he sentit al Germà Bel.\n- Ho compro. Però tenim clar que s'ha de arribar a més del 50%, oi?\n- Algun dia. Quan es faci el referèndum per ratificar la constitució catalana, quan baixi la verge i es pacti una consulta amb l'Estat... algun dia.\n- Estem d'acord.\n- Eixamplant per tot arreu.\n- Sí, però per tot arreu vol dir que els extrems mai seran teus. I aquest ha estat l'error de certs plantejaments. Els extrems mai seran teus, perquè el carrer del mig que és el que et dóna la musculatura per saltar la paret i et dóna el 52 o el 53%, el fas des del mig cap a les bandes. Mai arribes a les parets, ni a l'una ni a l'altra. Sé que, amb això, trenco un dogma. La ultraesquerra que no està dins la CUP, ja no es farà mai independentista. Com la ultradreta que no està als sectors que puguin ser més fronterers amb l'antiga Unió, no es farà mai independentista. Però és que això és com de manual. Has de fugir de les parets.\nFrancesc-Marc Álvaro Foto: Adrià Costa\n- Hi ha un sector de la CUP que té la tesi del combat a CDC.\n- Sí, el comparteixen amb Ciutadans, amb el PP, amb l'Estat, amb el CNI. Sí. Els felicito.\n- I hi ha un altre sector que no té aquesta tesi però treballa per eixamplar.\n- Però cap a on?\n- Evidentment, cap a l'esquerra. Però el tema ja no és d'esquerra o d'extrema esquerra. Hi ha votants...\n- Tu creus que la CUP representa una esquerra europea homologable?\n- Ara mateix, no veig quin seria el seu partit homologable.\n- L'homologable a la CUP, a Europa, ara mateix és extraparlamentari. És l'escissió de Syriza. És així?\n- És així. Però és que no vaig al sector ideològic. Vaig a l'estètica. És una pena, però és el país que tenim. Hi ha molta gent, la que falta per superar el 50%, que li costa molt donar suport a alguna cosa que es relacioni amb CDC.\n- Crec que és més complicat que l'estètica. És cert que hi ha molta gent que no vol saber res del que representa Convergència però crec que no és per estètica, sinó per una barreja d'ideologia, d'impressions, de què són una força que han governat molts anys, que tenen casos de corrupció, que han retallat... tot això. Ara, jo vaig escriure fa anys, al 2012, que hi havia una contradicció insalvable del procés. Perquè tingués èxit, necessitava l'espai social que articulava Convergència però, alhora, aquest espai social tenia com a representant un partit molt tocat. Molt tocat i que formava part d'un vell ordre. Aquesta contradicció existia l'any 2012 i existeix ara. El que jo al·lucino és que uns hagin fet un camí assumint aquesta contradicció i quan anem a la batalla final diuen: no, ara aquesta contradicció em molesta. Coi, per què no et molestava l'any 2012 i ja ho haguéssim deixat?\n- Però s'ha après dels errors, perquè Esquerra està sent molt fidel i coherent amb el full de ruta de Junts pel Sí.\n- Ho comparteixo.\n- Ho dic per posar un punt d'optimisme. Comparat amb les bufetades que ens hem clavat en el passat...\n- Venim de grans hòsties però diguem que ara són amb altres actors. Crec que és prudent, el que fa Esquerra.\n- Ja anem acabant...\n- Em deixaràs dir alguna cosa del llibre? És allò de "he venido a hablar de mi libro".\n- Sí home, si constantment intento posar-hi falques del llibre, en aquesta conversa.\n- Però és que m'excites (rialles). Em toques la fibra.\n- De debò que no intento crear polèmica sinó entendre el que passa. Al llibre expliques una xerrada que vas anar a fer a un local de CDC, a l'Esquerra de l'Eixample de Barcelona, i comentes que els vas dir que el partit necessita "demolició i reinvenció". Com i amb qui?\n- A mi m'interessen els espais. Els partits, no. Els partits són eines. Els creients de les coses, hi creuen. A mi, me la bufen, les esglésies. M'interessa l'espai. Oi que la Lliga Regionalista va desaparèixer? Oi que va desaparèixer Acció Catalana? Oi que va desaparèixer el POUM? Això és història. Les sigles de CDC no m'interessen. M'interessa el solar. Hi ha aquestes reformes que fan i que salven la façana, i per darrera tot ho fan nou. Es pot fer però és molt car. A vegades, no sé si val la pena. Hi ha un moment en què no pots fer reformetes. Necessites aixecar sostres, terres. Canviar. El que lamento és que això no es vegi més així i es faci amb més celeritat.\nFrancesc-Marc Álvaro, en un moment de l'entrevista Foto: Adrià Costa\n- Amb qui? Ho dic perquè segurament no hi hauria tants problemes en la negociació si Convergència tingués un lideratge més clar, deixant de banda Artur Mas.\n- No hi estic d'acord. Mas, amb totes les càrregues d'haver governat, avui dia, és el millor actiu d'aquest món que ja no existeix, que està transformant-se, i que és Convergència. Deixa'm que et digui, amb tot el respecte, que quan es parla de l'accent social de la consellera Munté... per què és més social Munté que Rull? O que Meritxell Borràs? És un mite, amb tot el respecte per ella. Perquè va estar a la UGT? Jo demanaria més seriositat a la gent que relata històries. Però és que el primer que alimenta el fals mite és el president Mas, que quan la col·loca –això ho critico al llibre- diu que ara bé el gir social. No, home, no. El gir social depèn d'una persona?\n- El gir social, ja l'havies de tenir.\n- O el tenies i no l'havies explicat bé o, si no el tenies, una persona no te'l donarà. Siguem seriosos. No demano seriositat només a la CUP. La demano a tothom.\n- El que volia fer no era treure-li mèrit a Mas. Ho deia perquè ha fet el plantejament que, després de 18 mesos, ell s'apartarà...\n- Això dels 18 mesos, deixa'm-ho dir, també és un altre mite. Ja va ser un error posar un calendari de mesos. Tu creus que és normal dir que el procés durarà 18 mesos com qui posa un pastís al forn i diu que durarà vint minuts? Això és normal? Imaginem-nos que anem a veure un ambaixador d'un país homologable com el Regne Unit o Holanda. I li diem: miri, farem la independència en 18 mesos. I dirà: on venen les instruccions de tot això? És ridícul. I no sé de qui és la idea dels 18 mesos. No em sembla seriós. Jo sóc independentista però no vull ser imbècil.\n- Doncs el va plantejar Artur Mas a la seva conferència, aquest termini.\n- Doncs malament, m'és igual d'on vingui. Hi ha coses que no m'agraden vinguin de qui vinguin. T'he tallat però tenia ganes de dir-ho.\n- Jo ho deia perquè és ell s'ha fixat aquests tempos i perquè no me l'imagino, després, tornant al partit i reconstruint-lo.\n- Tampoc no sé si ho ha de fer ell.\n- No ho crec. Llavors, aquest solar, aquest espai, qui l'ha de reedificar?\n- No ho sé. La virtut és també la feblesa. Mas té un hiperlideratge en aquest espai central i això va molt bé perquè, siguem clars, una part del centre sobiranista no estaria per la independència si no veu Mas aquí. Això és el que ha menyspreat la CUP, d'una manera suïcida. Per tant, aquest hiperlideratge que ha articulat i arrossegat tanta gent cap al sobiranisme ha estat tan fort que ha tapat tots els altres. Tu em preguntes: quins noms? En aquest moment, mentre hi hagi Mas, és molt difícil dir si serà A, B o C. També hem de ser clars. A vegades, no es veu qui és. Pot no ser cap dels que ara veiem. No seria el primer cop.\n- Quan et preguntava si CDC ha de ser el pal de paller de l'independentisme no t'ho preguntava en clau de trampa sinó perquè, crec, l'estat en què es troba el partit condiciona el procés. I complica la negociació perquè tothom negocia el futur govern pensant també en l'horitzó del seu partit.\n- Sí, però tots els jugadors ho tenen en ment.\n- Sí, tots.\n- Convergència té la refundació, i ERC té el creixement com a gran partit socialdemòcrata català, i la CUP pensa en constituir-se com la seva somiada Batasuna catalana. Tothom té el seu somni humit i no hi ha àngels, aquí. Uns miren per la seva refundació, uns per la seva expansió i uns per la seva consolidació. Legítim? Sí. Tots miren pel procés i per l'altre component. És criticable? Sí. És humà? També. Es pot fer d'una altra manera? No ho sé.\n- Ja acabo, ara sí. Hi ha moltes coses que surten o se suggereixen al llibre com ara quin judici farà la història de Jordi Pujol o quants dossiers sobre Duran i Lleida hi ha als calaixos de Madrid.\n- Deixa'm dir una cosa del llibre que no és de contingut. Jo estic molt content d'haver fet un dietari. Perquè és un gènere, tu ho saps.\n- El llibre que vaig fer sobre la tramitació de l'Estatut a Madrid va ser possible perquè em vas aconsellar de fer un dietari des del primer dia en què vaig arribar a la capital d'Espanya.\n- Ah sí? Doncs mira, una alegria. Jo tenia ganes de fer un gènere que em permetés ensenyar, per dir-ho així, el backstage d'un periodista. Però, a la vegada, és un gènere molt acreditat literàriament. He volgut que el llibre fos periodístic, literari, públic i privat. He intentat lligar el que en podríem dir perles noticioses que ja pescareu. Crec que explico algunes cosetes que els companys del dia a dia no han explicat. Després he volgut explicar, també, la peripècia de l'interior del procés. És a dir, aquell món amb grandeses i misèries però que no hem explicat gaire perquè, quan passava, dèiem: millor que no ho expliquem, perquè surti bé. Ara podem ser adults i fer autocrítica. És un llibre que no amaga que és pro-independència, i no és el llibre de l'entrenador. Aquest llibre no el faig per donar ànims a la gent. No vull ser l'entrenador de ningú. A la vegada, ho he barrejat amb la societat que tinc més a prop, que són els meus amics, família, coneguts. Que intervenen no perquè siguin especials, sinó perquè són els que tinc més a prop.\n- Per aproximar, així, la figura del periodista, que som persones de carn i ossos.\n- He intentat no mentir sobre mi. Ensenyar més coses. He explicat, d'entrada, el problema de relació que tinc amb l'actual direcció republicana. Com que és una cosa que hi ha a l'ambient, volia explicar la meva visió. Segurament, ells en tenen una altra, de complementària. Però jo volia fer esment al fet que una part de la direcció republicana pensa que sóc el seu enemic quan jo no em sento pas l'enemic d'Esquerra, i volia explicar-ho. Volia fer un auto examen en el que no aspiro a tenir la raó, però sí a donar les meves raons.\n- Una altra cosa que hauria volgut preguntar. La relació amb Esquerra, que anessis al casament del director adjunt d'El Periódico, Albert Sáez, de qui fa uns anys, amb el tripartit, et vas allunyar.\n- Ho explico al llibre, cert.\n- Deixem que el lector hi entri.\n- Molt bé, deixem-ho aquí.\nFrancesc-Marc Álvaro ambel cap de política de NacióDigital, Pere Gendrau. Foto: Adrià Costa\nMas va explicar en un sopar amb l'elit econòmica que no hi ha altra opció que la independència\nImperdibles, Política, Francesc-Marc Álvaro, Artur Mas, Per què hem guanyat, destacat Nació Digital\na "Sepharad" del 20-11 a les 9.17\nPer Anònim el 23 de novembre de 2015 a les 00:43\nImplica que uns decideixen sobre la vida d'altri? No estic d'acord amb l'argument. Si una vida no val res, les altres tampoc. Però ni que fos així, no serveix pel cas. Aquí no es tracta de treure una persona. Negar el president proposat per JXS és un tema básic de dignitat de TOTS els que van donar confiança a la plataforma i és un menypreu inacceptable al president que ha fet tant com ha pogut per l'independentisme (alguns li atribueixen motivacions extres però francament benvigudes siguin si han servit per incentivar).\nCompanys de la CUP FEM COM EL BARÇA\nPer anticapitalista (internc) NEOUINDEPENDENTISTA el 22 de novembre de 2015 a les 14:05\nDERROTEM L'IBEX 35 del Florentino,Vosaltres voleu derrotar amb el proces els capitalistes de CDC i CECOT.TOTS units per l'Independencia , vencem elCAPITALISME OLIGARQUIC DE L'IBEX 35\nUn psiquiatra, sis plau\nPer ensabatat el 22 de novembre de 2015 a les 12:44\nLa desconnexió d'espanya només la podrà i sabrà fer un polític de força provada com Mas. L'unionisme sap que retirar Mas es devaluar totalment el procés: d'aquí ve que no vulguin ni parlar-hi. No li volen donar cap paper, només el volen fora perquè saben que és l'autènticament perillós. I la Cup fa veure que no se n'adona. i amb interessos equívocs ha creat una situació freudiana insistint en organitzar la república directament i sense etapa de desconnexió i sense Mas. Hi ha algún psiquiatra d'urgéncia entre els independentistes? Per favor que surti, tot i que la CUP no vol ser analitzada. Estan per sobre de tot: com els adolescents, es creixen i s'afermen en la controvèrsia. Ara ja manen que callem - com els de la llei mordassa-. Aconsegueixen el que el PP no ha aconseguit, i sense crítica. Patètic. No podem iniciar una travessia per la selva amb gent que va amb patinet. Hem trepitjar la merda que ja teníem a dins sense saber-ho. Haurem d'esperar i crear altres situacions més endavant. Ara i així, no. Sense Mas no hi ha garantía. Essent així i per salud mental, molts desconnectarem i retirarem l'estelada d'aquí 4 dies. Perquè, contràriament al que suposàvem no hem guanyat el plebiscit a favor de la independència. Hi ha 10 parlamentaris que tenen altres prioritats confessades i inconfesables, i per pena de tots, només necessitem 2 vots per investir el president que hem escollit 1milió sis cents mil votants. El món s'ho creu que hem guanyat i la CUP no. Enhorabona unionistes!\ndoncs jo no me'n refio de cap\nPer Carles V el 22 de novembre de 2015 a les 10:32\nNo estaríem encara parlant de si Mas sí o Mas no si quedés clara que l'aposta per la independència és irreversible. És l'únic que veig que pot forjar una aliança provisional però sòlida entre JxSí i les CUP: que anem de debò per la independència. Si tant uns com els altres van dient que no som prous, que no hi ha pressa, que cal teixir complicitats abans, que cal construir no sé què per anar sobre segur, que primer cal fer justícia social amb no sé quins recursos, que cal negociar no sé què altre amb l'estat...aleshores és que no s'ho acaben de creure i el recurs fàcil és excusar-se en altres qüestions. Amb una majoria absoluta al Parlament es pot i s'ha de proclamar la independència i prendre el control efectiu del país. Això és bàsicament control policial i control financer. Punt. El Parlament la proclama i el Govern en funcions o provisional la implementa. La resta són punyetes i excuses de mal pagador. O estem disposats a fer el salt o no ho estem.\nMisèria intelectual convergent.\nPer Anònim el 22 de novembre de 2015 a les 10:29\nPer tant el senyor Álvaro ens está dient que una bona part de votants de JxSi, són una colla de mesells que no tenen cap mena de criteri i que es deixen portar pel que digui o pugui arribar a dir o fer o ser un determinat personatge polític. Malament anem si el que es pretén construir es sota la visió del que diu el senyor Marc Álvaro, que desprecia la capacitat i la inteligencia política del votants.\nLa part de JpS que sense Mas no serien independentistes\nPer Anònim el 21 de novembre de 2015 a les 18:28\nNo son, no han estat, ni seran mai independentistes!!!! Ni fu ni fa\nPer què "hem guanyat"?\nPer Front d'Alliberament Nacional de Judea el 21 de novembre de 2015 a les 13:06\nPer què "hem guanyat"? ...O sigui, que llavors en Marc-Álvaro és dels que NO van votar ni a Junts Pel Si ni a la CUP...\nPer Pancracio el 21 de novembre de 2015 a les 09:57\n"Imagineu com quedarien a Madrid si dilluns al matí trobéssim aquest titular a diaris de paper i digitals del nostre país: Una reunió secreta acaba amb l'acord d'una bona part de la CUP i Junts pel Sí. !!!" Uy, si, se morirían de miedo en Madrid. Pacto JxS / Cup. ¡Horror, esto es el fin de España!. Dejad ya de escribir tonterías. Un pacto JxS-Cup solo iría en perjuicio de Mas y sus secuaces. Actualmente, ningún país del mundo apoya vuestro independentismo. Así que fíjense si lo apoyarían con un partido anti-sistema, ultra-comunista, etc. El comunismo está muerto. Ellos mismos lo mataron.\nCorreccions i aclaracions.\nPer Anònim el 21 de novembre de 2015 a les 09:14\n"Una part del centre sobiranista no estaria per la independència sense Mas" Correcció: "Una part MOLT IMPORTANT del centre CATALANISTA no estaria per la independència sense Mas" "Creu que ni tan sols la CUP s'esperava un resultat electoral tan diabòlic" Aclaració: Això li passa perquè no coneix la "creativitat" dels votants catalanistes d'esquerres, guanyarien un concurs de rucs sense entrenar-se. "Assenyala que Junts pel Sí hauria d'haver enfocat la negociació d'una manera més adulta i menys paternal" Aclaració: Es que quan els rucs et posen en un carrerò sense sortida la mala llet només serveix per que s'enroquin mes. Ja em vaig fotre un fart de dir per ND que NO es tenia que votar a la CUP, i per dos motius: divideixen el SI, i son un partit d'utopistas incontrolats que si fas pactes amb ells només que vagin a pixar es contradiràn. AIXÓ ES TENIA QUE HAVER VIST PERQUE ESTAVA MOLT CLAR, però amb un electorat tan "peculiar" com el catalanista dons d'on no ni ha no en raixa. L'unica solucio: anar a noves eleccions, però tenin en compte l'extraordinaria intel.ligencia del catalanisme igual guanya C's o la CUP treu mes vots que JxS. I es que amb gent sense les idees clares no es pot fer res.\nNo podem ser més pragmàtics ?\nPer Anònim el 21 de novembre de 2015 a les 08:25\nImagineu com quedarien a Madrid si dilluns al matí trobéssim aquest titular a diaris de paper i digitals del nostre país: Una reunió secreta acaba amb l'acord d'una bona part de la CUP i Junts pel Sí. !!! Tot continua endavant, comencem a caminar cap a la formació d'estructures d'estat imprescindibles, com la Hisenda catalana !!! Investidura de Mas com a President de la Generalitat, amb les condiciones signades i acordades en aquest pacte !!! Però seria massa bo i sembla que això als catalans no ens ha està donat, per contra estem rebent la informació de la RE-CENTRALITZACIÓ DE MADRID, DELS NOSTRES DINERS AMB AMENACES I COM SI FÓSSIM UNA MERDA I UNS DELINQÜENTS ... i què fem, queixar-nos, només queixar-nos. Davant un micròfon i què ? de que serveix això ?? DESPERTEU !!! SÓN ELS NOSTRES DINERS !!!\nDoncs que preguntin a les bases\nPer Albert de Castres el 20 de novembre de 2015 a les 22:24\nNo ens enganyem més Frances Marc , ni ens fem mes trampes al solitari. Una important part de CDC, ( Unió ja s'ha posicionat obertament a favor d'Espanya) no és que estigui per la independència si Mas hi és, es que no volen la independència ni amb Mas ni sense Mas. Jo crec que a CDC hauríen de fer una consulta interna i preguntar a les seves bases si recolzen el procés independentista o no. I assumpte resolt.\nPRIMER REVOLUCIO. despres INDEPENDENCIA OI?\nPer Internacionalista neo-independentista el 20 de novembre de 2015 a les 19:13\nCOMENTARISTES, MAS I CDC SON REPRESENTANTS DEL CAPITALISME NO-OLIGARQUIC, ENFRENATS A L'IBEX 35 . SRS de la CUP , mostreu-me el vostre programari on s'exposa la viabilitat de l'Independencia i la bastida de la Republica. Que el jovent sigui il.lus ho entenc pero el Baños , la Serra .. Les classes populars i els capiatlistes no-oligarquics tenim objectius comuns. Sres de la CUP entrareu a un Govern provisional de concentracio amb els capitalistes de CDC. ¿¿U S M U L L A R E U ?? Sereu lleials al pacte ?? O ja heu pres mida per anar fent acampades a la Pl de S JAUME, al Parlament shows i manifestacions anti-capitalistes contra la interpretacio dretana del pacte feta pels capitalistes, oi ?\nTens raó Francesc-Marc,\nPer PILÓS el 20 de novembre de 2015 a les 18:30\n«Una part del centre sobiranista no estaria per la independència sense Mas», el que demostra que CDC no està al procés perquè hi cregui, hi es per mantenir el poder. Si el procés l'hagués dirigit Junqueras , CDC ja se l'hagués carregat fa temps......\nLes esquerres catalans volen dividir-nos\nPer Anònim el 20 de novembre de 2015 a les 17:50\nDir que l'independentisme només pot ser d'esquerres, és dividir l'independentisme. Així de clar. En això l'ANC hauria de donar un cop sobre la taula i ficar-li uns quants crits a aquests sectaris que tant s'han esforçat en voler dividir-nos. Però és clar, tots ja sabem qui és (i d'on ve) l'actual president de l'ANC.\nMolta gent voldria la independencia si los podrits non i fossen.\nPer Anònim el 20 de novembre de 2015 a les 14:45\nVictimas et victimisme politicians\nPer Anònim el 20 de novembre de 2015 a les 13:29\nPues nosaltres els votans de la CUP no cedirem, MAS, NOOO!!! mes clar no ho podem dir.\nPer L'altre d'enlloc el 20 de novembre de 2015 a les 12:44\nDoncs això no és patriotisme.\nPer Anònim el 20 de novembre de 2015 a les 10:25\nVaja! Un altre estómac agraït!\nEL problema no és Mas.\nPer Anònim el 20 de novembre de 2015 a les 10:24\nEl problema és la incompetència. Qui està a favor de la independència ho està tant se val qui sigui president del país. Però si creu que qui serà president és un incompetent, agafa por de fer el pas. Per a alguns Mas és competent, per a d'altres és un incompetent.\nMes unitat i seny catalanista\nPer Brauli Tost el 20 de novembre de 2015 a les 10:18\nMes unitat i seny catalanista , si volem aconseguir una Catalunya independent . Ara no estem per veure qui té la raó absoluta i pura, discutint matisos politics a priori . Volem per majoria l´independencia i tenim que fer-ho com més aviat millor, per no perdre força i il.lusió pública. Temps hi haurá després per definir-ho entre nosaltres amb democracia i sentit nacionalista.\nJusta la fusta, Sr. Francesc Marc Alvaro\nPer Isabel C. el 20 de novembre de 2015 a les 09:44\nDe tot el que diu Francesc Marc Alvaro, em quedo amb aquest paràgraf que reprodueixo: " no és només un eix esquerra-dreta, que és un error de Junts pel Sí concebre-ho així. L'eix més important és l'eix governabilitat-no governabilitat. Convencionalitat-extravagància. Quines són, al meu parer, les persones que més s'han queixat de certes cessions de Junts pel Sí? Els que venen de la tradició socialista, que és una tradició de centre-esquerra, socialdemòcrata raonable, i que tenen molt clara la governabilitat." JUSTA LA FUSTA!!!! Jo sóc ex PSC. No pas convergent. I tinc dues coses claríssimes com que ara és de dia: una, no hi haurà independència si això no ho governa, no ho lidera en Mas. No pas perquè Mas sigui "la dreta", sinó precisament perquè Mas és la GOVERNABILITAT, que és la conditio sine qua non per fer alguna més útil que limitar-se a "declarar" desconnexions i independències... Per fer la independència de debò, real, efectiva i plenament viable. Molts dels independentistes ex PSC no és que ens hàgim tornat bojos ni convergents de la nit al dia. És que la gent com Mas i Mas Colell són els qui més activament representen els ingredients que cal tenir i cal posar per a fer possible una desconnexió real, amb plena seguretat jurídica en el canvi d'un marc legal a l'altre i garanties suficients de viabilitat econòmica i social del nou país. I per què ho sabem nosaltres i no els independentistes que venen de l'esquerra independentista de tota la vida? Molt senzill. Perquè l'independentisme d'esquerres mai, fins ara, s'havia contemplat a si mateix exercint les responsabilitats de construir tot un Estat i de fer-lo viable. Han estat apartats del poder, del poder en majúscules, aquest poder de decisió que, de moment, només es tasta i s'aprèn governant o participant del Govern a Madrid. A diferència dels socialistes, especialment dels socialistes que ja tenim uns anys i que vàrem aprendre el joc de la política durant els anys dels Governs de Felipe González. Molt diferents dels socialistes de les darreres fornades, com ara Comín, que en prou feines si es diferencien en res de l'esquerra independentista que està acostumada a anar de pura i virginal precisament perquè sempre ha hagut d'anar a la contra, sempre ha exercit el paper de criticar, mai veritablement el de construir des d'un centre amb prou poder. El sobiranisme només se'n sortirà si completa la feina d'arrossegar el centre que encara no està prou convençut, no pas si atrapa 80.000 votants més de Podemos. Amb els votants de Podemos no farem real la desconnexió. Amb els qui encara voten Unió, amb molts dels que encara voten PSC i àdhuc C's no tant per anticatalanisme confès, sinó per pànic a la inseguretat jurídica i la manca de GOVERNABILITAT, sí farem no només la independència, sinó un Estat plenament viable.\nno han entès el miratge\nPer Jep dels Estanys el 20 de novembre de 2015 a les 09:42\nés cert, una part de l'electorat era perquè hi havia Mas. Mas no és Catalunya però Mas no ho sap, o no ho vol saber. Per diferents motius s'ha volgut vendre la moto de la unitat de les forces sobiranistes però els sectarismes de tots, els personalismes de TOTS els grups està minant la moral i fins i tot, el mateix miratge de la pretesa unitat. Ja es veu quanta unitat hi ha, quina vergonya i se suposa que els catalans tenim seny, intel·ligència i no sé quantes coses bones més. Doncs, fa temps que brillen per la seva absència. Prou de discursos que només porten a la divisió interna i externa. Però suposo que una de les claus està en què Mas no vol ser imputat ni investigat i, si és president, és "aforat" i per tant molt més difícil que el toquin (i que els altres ERC i CUP volen fama, poder i glòria i per això volen la Generalitat). Mentrestant, empreses afines a Convergència marxen de Catalunya (i mentrestant professors catalans avisen que molts nens d'origen estranger marxen injustificadament llargues temporades a l'any per rebre "classes" del Coran).\nRecordeu De Gaulle....\nÉs força evident\nPer Anònim el 20 de novembre de 2015 a les 09:35\nCosa que als sectaris de la CUP els és ben bé igual, perquè no tenen ni sentit de país ni de la història....\nPer Corberan d'Alet el 20 de novembre de 2015 a les 09:17\nA vegades és necessari i forçós que un home mori per un poble, però mai no ha de morir tot un poble per un home sol: recorda sempre això, Sepharad.\nPer Isabel C. el 20 de novembre de 2015 a les 08:58\nPuc donar fe de que és completament cert això que afirma Francesc-Marc Álvaro. I puc donar fe amb la modèstia i el benentès de que jo només parlo per mi. Jo sóc una, només una més, de tots aquests que en cap cas hauríem fer el pas de gegant que hi ha entre ser sentimentalment independentista i passar a creure's i voler fer real la independència si no fos que confiem plenament en l'Artur Mas. Primer, perquè sabem que és l'únic actiu de prou vàlua i autoritat moral com per evitar que la immensa majoria dels qui són decisius per determinar que la desconnexió sigui real i el nou Estat sigui viable, se'n girin d'esquenes i acabin actuant deslleialment a favor d'Espanya. Segon, perquè és l'únic polític amb la talla d'estadista que ens cal per fer aquest camí de manera rigorosament ben feta, garantint en tot moment la seguretat jurídica de la transició entre marcs legals (de l'espanyol al català). Tercer, perquè és l'actiu més valuós per garantir que tard o d'hora se'ns reconegui com un Estat homologable al què les democràcies occidentals consideren que ha de ser un Estat de Dret i democràtic. Quart, perquè és l'únic polític que he conegut mai que no tracta els electors, els ciutadans, com a nens, com a nans mentals, no diu mai el que volen sentir, sinó allò que és, per dur que ens resulti escoltar-ho. També ho fa Mas Collell això de dir les coses com són i no com les voldríem sentir, però dissortadament Mas Colell no crec que s'hi vulgui posar, al capdavant. Per tirar endavant una empresa tan gegantina com la independència d'un país, la part de la societat i de l'economia que té la clau de la desconnexió ha de tenir fe, ha de confiar, en qui ho dirigeix. Si no, el projecte esdevé inviable. Neix mort. Compti-m'hi, Sr. Francesc Marc Alvaro. No pas com a "convergent". Entre altres coses perquè només he militat a un partit fins que el vaig deixar fa anys, i va ser el PSC. I no m'han quedat ganes de tornar a militar enlloc que no sigui la independència del país ben feta, amb seguretat jurídica plena i buscant crear un Estat que compleixi les condicions essencials que reuneixen els Estats democràtics i de Dret del nostre entorn cultural al nord dels Pirineus.\nEstic d'acord amb el plantejament d'en Francesc. En Mas té el mèrit d'impulsar un independentisme trasnversal.\nPer Manel Roure el 20 de novembre de 2015 a les 08:56\nUn independentisme que aculli tots els sectors socials. Per mi, el que fan les esquerres és molt dubtós. Veig massa escalador, massa apropiació de accions socials que després no cumpleixen en res, massa recanvis de persones que em sonen a oportunismes. L'estat independent crec que és necessari, però tinc clar que no arribarà mai per les esquerres, ho hem vist massa vegades. El que sí que he vist és que tendeixen a apropiar-se del concepte. Les esquerres portaran accions socials, l'estat independent, la igualtat, etc... tot el que sembla bó diuen que ho fan les esquerres i després, quan manen, no en surt res. Tornan a l'estat independent, si la gent d'ordre, gent de dretes, de centre, liberals, si impliquen i ho entenen, anirem bé. En aquest sentit, en Mas ha estat fent una labor encomiable. Per això rep tant, perquè és dels pocs que tenen un sol objectiu, l'estat independent. Per això no té complexes, s'implica igual de bé en ambients d'esquerres com de dretes, ara, això li fa rebre moltes bofetades. L'actitut negativa de la CUP n'és un exemple malaltis, jo diría egoísta, d'oposició a Mas. No sé si s'aconseguirà, però la determinació d'en Mas és, per mi, encomiable. A més, si s'en surt, ens en benficiarem tots, no només un sector. Això també és important a l'hora de formar un nou estat, no hi ha d'haver guanyadors ni vençuts, com preten la CUP. Ells pretenen que uns paguin i altres, ells, surtin clarament beneficiats. Es basen en que es consideren dipositaris de la veritat i la rectitut, ignorant que representin el partit amb menys escons del Parlament. Això no és correcte, son molt millors les maneres d'en Mas, que tothom en surti beneficiat.\nPer Anònim el 20 de novembre de 2015 a les 08:55\nTeniendo en cuenta que Pujol llegó a obtener mayorías absolutas y que Mas, partiendo de 62 diputados ha pasado a 50 y ahora a 30, LO QUE REALMENTE IMPORTA SABER es qué parte del centro soberanista ha abandonado (está abandonando, más bien) el independentismo, incluso el soberanismo, por culpa de Mas.\nPer Anònim el 20 de novembre de 2015 a les 07:24\n¡Mas es Catalunya! Como el Faraón de Egipto. No era solamente el Faraón, era Egipto mismo. Ahora resulta que la independencia no depende de la parte del pueblo que la quiere, sino de Mas. Pues como tenga el mismo éxito que tiene con su electorado, que no deja de decrecer.


El Nàstic perd en la seva visita a l’estadi del CF La Nucía | Notícies TGN - Notícies de Tarragona Diari Digital\nEl Nàstic perd en la seva visita a l’estadi del CF La Nucía\nBona primera meitat dels granes sense encert cara a gol\nEls primers instants del partit s’ha vista a un Nàstic atrevit i dominant, mostrant-se superior a l’equip alacantí. Els homes de Toni Seligrat plens de confiança s’associaven amb facilitat fins a tres quarts de camp per buscar les desmarcades per banda, provocant que el CF La Nucía es situés a prop de la seva àrea. Fran Carbia ha estat el primer en buscar porteria al minut 7, però el seu remat ha sortit fregant el pal. Minuts després, Javi Márquez feia intervenir al meta Fornés sobre la mateixa línia de gol. I en el 21′ ha arribat una triple ocasió pels grana. El xut de Carbia l’ha refusat el porter local; en segona instància, Pedro ha creuat l’esfèric i un defensor ha evitat el gol sobre la mateixa línia de gol; i posteriorment, un altre defensa ha acabat refusant davant de Gerard Oliva. El mateix porter també ha aconseguit treure dues bones mans en accions posteriors en els respectius remats de Pol Ballesteros, en jugada assajada, i Gerard Oliva, en una finalització creuada. I en els últims segons del temps reglamentari de la primera meitat, l’àrbitre ha decretat penal favorable a l’equip local. Bernabé ha aturat el llançament d’Agüero, però el mateix davanter ha aprofitat el refús per inaugurar el marcador.\nEn la repressa, el duel ha estat més igualat. L’equip alacantí ha fet un pas endavant en intensitat i lluitant pilotes dividides. Per la seva part, el Nàstic es precipitava en els últims metres i no aconseguia trobar posicions de remat. Les continues interrupcions del joc en forma de falta, moltes d’elles amonestant als infractors, no han permès que l’esfèric es mogués amb regularitat. En el minut 68, una jugada de contraatac per banda esquerra de l’atac ha acabat amb gol d’Agüero. Els tarragonins han buscat retallar distàncies al marcador amb xuts des de fora l’àrea. Fins a tres llançaments dels jugadors R. Brugué, que avui reapareixia de la lesió, Albarrán i Jesús Rueda. Finalment, tot i els intents per trobar el gol, el marcador de dos gols a zero ha tancat el partit a La Nucía.\n1-0, Agüero (45+2′); 2-0, Agüero (68′)


“El Carxe, territori de frontera” – laveujovetv.cat\n8 gener 2012 Leave a Comment Written by Artur\nDivendres, 13 de gener, a les set de la tarda, es presentarà al Museu de la Vida Rural de l’Espluga de Francolí l’exposició “El Carxe, territori de frontera”, que pretén explicar la història d’aquest enclavament catalanoparlant en terres de Múrcia. Presentarà l’acte el Premi d’Honor de les Lletres Catalanes Josep Vallverdú i també hi intervindran el comissari de la mostra, Fran Ruvira, i el director de la Fundació Lluís Carulla, Carles Duarte. L’exposició romandrà al Museu fins el dia 19 de febrer.\nEl Carxe no és només una serra murciana sinó que té el valor simbòlic de lligar el seu nom a l’última expansió territorial de la llengua catalana. Situada al nord-est de la província de Múrcia, entre Iecla, Jumella i Favanella, es tracta d’una zona que estigué pràcticament deshabitada fins al segle XIX. En la mitjania d’aquesta centúria s’hi produí una colonització de llauradors valencians que hi dugueren i hi fixaren, a més de les seves costums, la seva llengua. Hi fundaren una vintena de viles i llogarets, molt dispersos, que assoliren la seva fita de poblament a mitjan segle XX amb més de 2.000 habitants. La població actual de la zona, degut a la crisi del sector agrari, no supera les 600 persones ja que la majoria dels seus habitants han emigrat a nuclis més actius de població com Jumella o han tornat cap a les comarques del Vinalopó.\nLes primeres notícies que tenim de la descoberta lingüística de la regió com a comunitat catalanòfona les devem als filòlegs Pere Barnils (1919) i Manuel Sanchís i Guarner (1950). La Comunitat Autònoma de la Regió de Múrcia, però, no reconeix la llengua catalana com a pròpia del seu territori, ni tan sols en la zona concreta del Carxe, cosa que ha fet que la transmissió de costums, tradicions, refranys, etc. propis del català s’hagi esdevingut majoritàriament per via oral. Bona mostra en són els estudis El Carxe. Recull de literatura popular i valenciana a Múrcia, d’Ester Limorti i Artur Quintana, i El parlar de les Valls de Vinalopó i del Carxe, de Vicent Beltran.\nL’exposició “El Carxe, territori de frontera”, es divideix en dos àmbits. D’una banda es fa un repàs a la història de l’enclavament i de la seva evolució econòmica, social i cultural; al seu “descobriment” lingüístic, les característiques del seu parlar i l’estat actual de la situació. De l’altra, i aprofitant que l’any 2011 es va celebrar el centenari de la Secció Filològica de l’Institut d’Estudis Catalans, encarregat de l’exposició, s’introdueix un breu apunt històric sobre la secció i la relació d’aquesta amb les valls del Vinalopó, d’on provenien els habitants que s’establiren al Carxe, i amb el Carxe mateix.\nOrson Wells al Carxe\nEl projecte de l’exposició sorgeix en convivència amb un altre projecte també dedicat al Carxe, el llargmetratge Orson West. Fran Ruvira, director novell oriünd de la zona, recull en aquest film records de la visita que el cèlebre director nord-americà Orson Welles va fer al Carxe per gravar localitzacions per a un futur western. La pel·lícula de Welles no es va arribar a fer mai, però Ruvira aprofita el record d’aquella visita per presentar-nos el paisatge, el parlar, les tradicions, els trets… dels habitants d’aquesta terra, convertint així el film en un documental etnogràfic de primer ordre sobre el Carxe.\nLa Veu Jove de la Conca, Museu de la Vida Rural\nExposició d’Enric Adserà\nEntrevista el Ramon Maria Huguet


Beisbol i softbol a Viladecans, amb el I Torneig Internacional Núria Escrichs i el Torneig Bateja per la Marató | Federació Catalana de Beisbol i Softbol\nBeisbol i softbol a Viladecans, amb el I Torneig Internacional Núria Escrichs i el Torneig Bateja per la Marató\nBy STRIKE.CAT - Tot sobre el Beisbol i el Softbol 21/11/2017\nViladecans, que actualment té l’honor de ser la ciutat del beisbol i softbol català del 2017, acollirà el cap de setmana del 25 i 26 de Novembre una jornada plena d’activitats i tornejos. Entre totes elles destaca la inauguració del camp de softbol, que, després de totes les millores que ha patit, entre les quals hi ha la col·locació de gespa artificial i la il·luminació, acollirà la primera edició del Torneig Internacional Núria Escrichs.\nEl torneig internacional enguany enfrontarà 4 equips, dos d’ells catalans. A més de l’amfitrió, el CB Viladecans, també lluitaran pel títol l’All Star Catalunya, el Fènix de València i el Collecchio d’Itàlia, l’únic representant internacional. Un total de 8 partits repartits entre dissabte i diumenge seran els que donaran ús, per primera vegada després de les millores, al camp de softbol, que s’inaugurarà oficialment el dissabte entre les 6 i les 7 de la tarda, just abans del duel entre les locals i les italianes.\nJuntament amb el 1r Torneig Internacional Núria Escrichs, també tindrà lloc el ja tradicional torneig Bateja per la Marató, que col·labora amb la Marató de TV3 d’enguany. Aquest campionat, que es regirà amb unes normes de la categoria Sub-12 acollirà a un total de 8 equips: tres representants del CBS Sant Boi, dos del CB Barcelona i un del CB Viladecans, BC Manresa i CBS Gavà. Al llarg del dissabte es disputaran un total de 15 partits en els 3 camps organitzats dins de l’estadi de beisbol.\nFinalment, i sumat als dos tornejos, el diumenge, a l’estadi de beisbol de Viladecans, tindrà lloc el partit d’All Stars de la 1a Divisió Catalana. Aquest enfrontament, com ja ve sent una tradició, ajunta en dos equips als millors jugadors de tots els que van disputar la Lliga Catalana i els enfronta entre ells.\nL’últim cap de setmana de Novembre la ciutat del beisbol i el softbol català viurà una jornada lúdica i familiar, on es veurà molt bon nivell de joc i anirà acompanyat d’activitats per a tothom. No només gaudirem de partits del més alt nivell, sinó que, a més, es podrà gaudir de les activitats benèfiques que es duran a terme i viurem la inauguració del camp de softbol de Viladecans de la millor manera possible: amb un torneig internacional.\nPrograma activitats i reglaments torneigs


Miquel Casellas - Dos vots per 50.0000 euros | NacióTarragona\nDos vots per 50.0000 euros\n«Hi ha coses que no entendre mai i que de tant en tant es va repetint en el nostre entorn»\nMiquel Casellas | 02/03/2016 a les 10:10h\nEl govern de l’Ajuntament del Vendrell no arriba a la majoria absoluta per tirar endavant en solitari els seus projectes i els seus plans de present i futur, llavors toca negociar amb la resta dels cinc grups que formen el consistori. Evidentment la part divertida és quan el grup més gran de tot el consistori és de 4 regidors i el més petit és de 2, per tant hi ha un poti-poti amb unes diferències força minses. En la història recent del Vendrell sempre hi ha hagut uns pactes que han mantingut un equip de govern sòlid tret de la legislatura entre el 2007 i el 2011 amb un Benet Jané de CiU que aprovava els comptes amb el suport o l’abstenció dels 2 regidors del PP i dels 4 de PXC encara que aquests darrers no formessin part del govern, però els altres ja feien la feina.\nHi ha coses que no entendre mai i que de tant en tant es va repetint en el nostre entorn. No comprenc les persones no afiliades que van dins la llista d’un partit polític i després presumeixen públicament que són independents. Si tu vas en una llista concreta és que assumeixes les consignes de la formació si no no hi series. Com si pugessis a un cotxe i no estiguessis d’acord amb la voluntat del conductor. Doncs en aquest cas toca anar a peu i ja està, però no cal que diguis coses que no tenen sentit.\nUn altre tema que discrepo són aquests partits que aproven el pressupost d’una entitat pública i es consideren oposició. Si tu dones el teu suport als eixos d’un exercici polític com és un pressupost en realitat estàs conforme amb el que faran els regidors de l’equip de govern. Deixa l’oposició i agafa una cartera i treballa amb les persones a qui has donat ales per tirar endavant un pressupost. Després està la versió més dissimulada que és votar en blanc, però en el fons permets a l’equip de govern fer realitat la seva planificació pressupostària per aquell any.\nLa segona fase del projecte seria fer un referèndum d’aquests sense transcendència mediàtica per decidir on es poden destinar aquesta quantitat de diners entre els tres nuclis que formen els barris marítims del Vendrell. Una distància de 8 quilòmetres que va des del terme de Calafell fins al de Roda de Berà. Hi ha tres nuclis ben definits com és el Francàs, Coma-ruga i Sant Salvador i finalment el Sanatori. Cadascun d’aquests amb la seva problemàtica, però amb uns trets comuns. Potser el problema, tal com hem vist aquest cap de setmana més greu, són les inundacions de la zona del Brisamar i Palfuriana amb pluja o aigua de mar portada pels temporals de llevant però evidentment amb aquesta quantitat no tenim per gaire gran cosa.\nLa cosa més divertida són els 400.000 euros destinats a la zona del Botafoc que temporalment ha de ser un pàrquing asfaltat que aculli els concerts de Festa Major. Més endavant ja farem una zona verda i bufona amb un pàrquing de pagament inclòs al costat del mític CAP del Botafoc que ja ningú en parla i que vés per on ja hi varem posar una primera pedra i que es va quedar allí en un llunyà 2011 força proper d’una gran obra mítica com és el casal d’avis del Tancat que es podria aprofitar per rodar pel·lícules de por. A veure si els veïns de la resta del municipi també podem votar alguna inversió encara que sigui per comprar bosses d’escombraries per fer recollida selectiva.\nAntonio Garcia Leal , 19/03/2016 a les 09:06\nUn article molt interessat Miquel, m'agradat molt trobar-me amb algú que como jo recordi el "mític i invisible cap del Botafoc" obra que va anunciar Benet Jane bombo i platet a les eleccions de 2011 i de la que mai s'ha tornat a parla ni reclamar per part del nostre consistori.\nD'altra banda dir-te que veig difícil que facin una consulta per decidir que faran amb els 50.000 € de les platges, i crec que es un greuge comparatiu amb la resta de barris, que crec que també necessitem cales per millorar-los, a la vegada, un xifra ridícula si tens en compte que com dius la dotació econòmica que reben els partits polítics es superior al que destinaran a platges.\nPel que fa al aparcament del Botafoc , suposo que ja m' hauràs llegit en el meu article on deixo clar que allà ha d'haver un gran pulmó verd i al solar del carrer Santa Anna que facin el aparcament i un altre parc.\nAnònim, 18/06/2016 a les 00:34\na) Jo tampoc els "Independents" que van en una llista de partit\nb) Ni els que sona l'"oposició" i aproven els pressupostos del govern\nAi! si les CUP haguessin sabut si eren govern o oposició!!!\nDos vots per 50.0000 euros (02/03/2016)\nAprofitem els espais públics (23/02/2016)\nPaís de capelletes (17/02/2016)\nSancions i realitats (10/02/2016)\nEl Vendrell, vila d’emigrants (03/02/2016)\nJo no penso estudiar més (27/01/2016)\nQui és el dolent? (20/01/2016)\nEls Pastorets, un punt de trobada cultural (13/01/2016)\nUn 2016, any musical (04/01/2016)\nNadal de futur (23/12/2015)


Hostes 2021: 10 anys d’hivern musical de LaCasaCalba | lacasacalba.org\n2021 / festivals / general / hostes\nHostes 2021: 10 anys d’hivern musical de LaCasaCalba\nEl Teatre del Raval de Gandia acull la 10a edició del Festival Hostes del 9 de gener al 26 de febrer de 2021. Venda d’entrades i abonament per a tot el festival (30 €) a la web www.teatreravalgandia.org\nAmb la compra d’un abonament, un disc de LaCasaCalba de regal. Consulta en la taquilla del Teatre del Raval.\nDissabte 9 de gener, 20h00\nEntrada anticipada: 10 €; Taquilla: 12 €\nAmor & Psicodèlia en temps de virus recull nou cançons composades o completades durant l’etapa de confinament en la primavera de 2020. És un àlbum de cançons que podria catalogar-se d’obra conceptual al voltant dels temes que inicien el seu títol. En gran mesura, les lletres canten experiències d’exploració psicodèlica i diferents aspectes del que entenem per amor. Van ser treballades en un context de confinament solitari al paratge que envolta Òscar Briz i un peculiar, però no per això menys dolorós, trencament vital.\nAlbert Sanz & Javier Colina presenten Sampa\nDissabte 16 de gener, 20h00\nAndreu Valor presenta Insurrecte\nDissabte 23 de gener, 20h00\nInsurrecte és el resultat d’una novetat tangible en el nou projecte d’Andreu Valor.\nA través de 10 cançons, inicialment, amb una sonoritat renovada, textures ambientals i arranjaments propis d’un pop-folk nord-europeu capaç de mantindre l’essència del missatge, el cantautor de Cocentaina ens transporta a experimentar noves sensacions sonores i una contundència rítmica en els temes. Les lletres pretenen mantenir l’ànima rebel que planta cara a les injustícies i canta a la pau amb un disc obert que s’atreveix a seguir amb els formats clàssics, cd i vinil, però amb l’estratègia de no donar-ho tot de colp.\nLa paella sònica, projecte multidisciplinar d’Adolf Murillo\nDissabte 30 de gener, 20h00\nAntón Reixa presenta Melancoholemia (vida de Mamarracho)\nDissabte 6 de febrer, 20h00\nL’artista Antón Reixa presenta Melancoholemia (vida de un Mamarracho), una vídeo performance amb una pantalla que reprodueix imatges editades on el peroformer va teixint un relat sobre el presumpte personatge, Mamarracho, també conegut per Persona. Al personatge li manca una manera de ser i l’autor denomina aqueix estat com melancoholemia.\nEl text és del mateix Antón Reixa, el vídeo és una creació del vídeoartista Antonio Segade, i s’utilitzen músiques del grup Cahopou, un loop de ritme de jevi i efectes de sound track.\nLa Panda de Yolanda presenta Circ obsolet\nEntrada anticipada: 5 €; Taquilla: 6 €\nEfrén López & Eléonore Fourniau\nDissabte 20 de febrer, 20h00\nAquest concert és una trobada de dos amics compositors, vinguts dels extrems oriental i occidental de la Mediterrània. Tots dos han dedicat les seues respectives carreres a la creació a partir d’elements presents en les músiques d’arrel de diferents tradicions. Junts ens presenten composicions pròpies i improvisacions tot utilitzant ritmes i modes provinents de diferents tradicions modals: cretenca, balcànica, turca, azerí, persa, afganesa, medieval… totes elles passades pel sedàs del seu propi Mare Internum personal.\nDissabte 27 de febrer, 18h00\nOhiá, una xicoteta dent de lleó, a la recerca de les seues bufones espores, emprén un viatge oníric ple d’aventures, emocions i canvis sorprenents que l’ajudaran a comprendre la bellesa de la zaranda de la vida. Brollar, florir, marcir i… tornar a brollar.\nentrada anteriorGandia acull la 5a edició de l’RRRR! Festival d’Art i Reciclatge entrada següentLaCasaCalba arranca el 2021 amb un nou cicle ‘’Electrodomèstica” en streaming dedicat a la guitarra


HERETAREU LA TERRA | Ramon Camats\n« VIDES PRIVADES\nMALALTS D’ESTUPIDESA »\n07/08/2017 per Ramon Camats\nSi gastes més que no pas ingresses, per molt que tinguis estalviat, un dia et quedes sense fons i has de viure a crèdit. Però el crèdit ‒si te’n donen‒ s’ha de tornar amb interessos. Per tot plegat a mi no m’agrada deure diners. Fill de pagesos com sóc, a casa sempre he sentit que si en gastes deu n’has de tenir vint a la guardiola, i mentrestant, cal estar-se’n, llevat d’imprevist o despesa per malaltia. De resultes d’aquesta educació sempre he pensat que la gent que estira més el braç que la màniga o té la mà foradada fan malament perquè un dia o un altre es troben en un destret. Però ara acabo d’assabentar-me que jo mateix formo part d’aquest col·lectiu immens d’eixelebrats i malgastadors. De fet, és la humanitat sencera, encara que més uns que altres. Dimarts passat va ser el «Dia de la sobrecapacitat de la Terra», que cada any escau abans. La raó és evident: cada any gastem abans els recursos que el planeta és capaç de generar o reciclar durant el mateix període. Cada any talem més boscos dels que plantem o dels que creixen naturalment; cada any contaminem les aigües per damunt del punt de reciclatge espontani; cada any emetem més gasos verinosos dels que l’atmosfera pot dissipar.\nSom els hereus simbòlics d’aquells a qui Déu va dir: «Engendreu i multipliqueu-vos i ompliu la Terra i senyoregeu-la i domineu els peixos de la mar, els ocells del cel i tots els rèptils que s’arrosseguen per la terra. Us dono totes les plantes que granen arreu de la terra, tots els arbres que lleven fruit amb llavor, perquè us serveixin de nodriment…» del Gènesi 1,28-29. A fe de Déu que ens ho hem pres seriosament, això de multiplicar-nos i de considerar nostres totes les coses que hi ha a la Terra. Tant és així que ara els humans som la pitjor plaga del planeta i que actuem com si tot allò que hi creix i tota cuca vivent es pot aprofitar fins la seva desaparició. Convé recordar que això no és pas d’ara. Civilitzacions com la Maia o l’arxiconeguda de Rapa-Nui van cuidar a desaparèixer per esgotament dels seus recursos.\nEls americans, que són els que han inventat el concepte ‒no la realitat‒ del «Dia de la sobrecapacitat…», li han posat el nom de «Earth Overshoot Day», que en traducció ve a dir “el dia del sobrepàs de la Terra” (de sobrepassar, excedir en mides, disparar més enllà de, literalment parlant). No és estrany que hagi estat ells, els primers a posar nom a la cosa. No debades un americà autèntic (si n’hi ha hagut mai), el cap indi Seattle, fou el primer a parlar del malbaratament dels recursos de la Terra i de les seves conseqüències futures. Seattle (el nom del qual és ara el de la coneguda ciutat americana de l’estat de Washington) feu un discurs històric quan els blancs van obligar els indis a “vendre” les seves terres. Hi deia que la Terra no es podia vendre ni comprar. “Com es pot comprar o vendre el cel, l’escalfor de la terra o la velocitat de l’antílop? Són coses que no ens pertanyen”… Això deia. Els indis sabien que ells mateixos eren part de la terra on vivien, i que aquesta no era una possessió que es pugui comprar o vendre, i molt menys malmetre o esgotar. Per això Seattle concloïa el seu discurs amb les profètiques paraules que segueixen: «Què és allò que vol comprar, l’home blanc?, em pregunta el meu poble. Aquesta és una idea ben estranya per a nosaltres (…) I com pot comprar-les, ell? Només perquè signem un paper pot pensar que la terra ja li pertany i que pot fer-ne allò que li vingui de gust? Podrà comprar de nou el bisó quan tots hagin desaparegut?». Nota: la cursiva és meva.\nSeattle ens adverteix dels perills de la sobreexplotació i de la voluntat depredadora dels blancs, tan ben anticipada i descrita al text bíblic. Li farem cas? Ja fa segles que tenim qui ens pinta els averanys més negres, com Malthus (recordeu el seu Assaig sobre el principi de la població), termo molt que, com sempre, no pensarem en Santa Bàrbara fins que troni de debò, per bé que aleshores ja no tinguem aixopluc.\nNOTA BENE: Sembla ser que el discurs del cap Seattle, de gener de 1854, no és autèntic. Es tracta d’una reproducció ‒probablement imaginativa‒ amb força interpolacions, del que va dir, a més a més, confegida 32 anys després de l’esdeveniment. A més, està provat que s’han fet noves versions, contemporànies, que incorporen, retrospectivament, moderns punt de vista ecologistes.\nArxivat a ENERGIA NUCLEAR, POBRESA ENERGÈTICA, Política general, SOCIOLOGIA, Sostenibilitat | Feu un comentari


El ple del Consell aprova que l’aeroport es digui Ramon Llull - MÉS per Mallorca\nEl ple del Consell aprova que l’aeroport es digui Ramon Llull\nLa institució insular ha aprovat una declaració institucional en què insta l’Ajuntament de Palma, el Parlament i el Govern de les Illes Balears a assumir i defensar la proposta de batejar l’aeroport amb el nom del savi mallorquí.\nEl plenari del Consell de Mallorca d’avui ha aprovat una declaració institucional per impulsar el canvi de nom de l’aeroport de Palma per Aeroport Internacional Ramon Llull Palma-Mallorca. «El transport aeri és la porta d’entrada del turisme i de la comunicació amb la nostra illa. Crec que això li dóna una importància capital a l’aeroport», ha explicat la portaveu de MÉS al Consell, Mercè Bujosa, que també ha assenyalat que «la importància del seu llegat, de la internacionalitat de la seva obra i vida ens obliguen a complementar la feina feta amb una major projecció exterior després de l’Any de Llull, celebrat el 2015.»\nLa declaració aprovada avui espera que amb aquest canvi es dugui a terme una transformació de la imatge que es projecta de la nostra illa assegurant que «ajudaria a la feina que es fa per rompre amb la imatge turística d’una Mallorca només de sol i platja, mostrant i demostrant als qui ens volen visitar i als qui ens visiten que tenim una cultura riquíssima.»\nAl ple també s’han tractat altres temes com l’ampliació, amb recursos humans, de l’Agència de Protecció Urbanística, que creixerà amb més personal per dotar-la de més agilitat i solvència en la feina de defensar el territori. «L’Agència és un instrument bàsic per fer complir la legalitat urbanística a Mallorca, una assignatura pendent. Des dels ajuntaments és més difícil d’aplicar la disciplina necessària, tant per la manca de mitjans com per la proximitat amb els afectats, la qual cosa no afecta al Consell », ha explicat Mercè Bujosa.\nUn altre projecte de potenciació de la imatge de l’illa i la cultura és el que representa el Museu d’Art Contemporani del Consell. Es tracta d’una proposta per millorar la projecció dels espais i de la col•lecció d’art de la institució insular. Entre aquests espais destaquen el Krecòvic i La Misericòrdia.\nA l’apartat de mocions, destaquen les presentades per l’oposició sobre l’Impost de Turisme Sostenible. La portaveu de MÉS, Mercè Bujosa, ha estat l’encarregada de defensar la feina que s’ha fet el vicepresident del Govern, Biel Barceló, inisitint que «enguany tenim 30 milions, però el que ve en tendrem 60. L’Impost del Turisme Sostenible, aquesta vegada, ha vengut per quedar-se i millorar la vida dels ciutadans.» Bujosa també ha explicat que les propostes sobre l’impost per part del Partit Popular «demostren que per el PP no és tan mala idea la de generar doblers per a la nostra illa a partir d’una taxa turística.»


Capítols - Karakia - TV3\nFacebook del programa, obre en finestra nova Spotify del programa, obre en finestra nova\nQuè hi diu la premsa?\nCapítols Desplegar menú\nNathalie (Bretanya, França)\nDesprés de viure a mig món, l'espai vital de la Nathalie es reparteix ara entre Barcelona i Ceret, al Vallespir. Part de la seva herència cultural es fonamenta en les antigues tradicions celtes que, un dia, van unir els pobles de l'Europa Atlàntica. Els bretons en conserven la llengua, la música... i receptes, com la del 'kouign amann', un pastís de sucre i mantega, o la del 'kig ha farz'.\nNathalie (Bretanya, França) i Elmira (Almaty, Kazakhstan)\nDesprés de viure a mig món, l'espai vital de la Nathalie es reparteix ara entre Barcelona i Ceret, al Vallespir. La seva terra, però, és la Bretanya, hereva d'antigues tradicions celtes. No fa tant de temps, la ruta de la seda passava encara per Almaty, la regió del Kazakhstan on va néixer l'Elmira. Les seves tradicions, hereves de la cultura nòmada, conserven moltes creences d'arrel xamànica.\nElisvan i Cristiane (Minas Gerais, Brasil) i Yorgos (Salònica, Grècia)\nL'Elis i la Cris són originàries de Caraí, un petit poble al nord-est de Minas Gerais, el segon estat més poblat del Brasil. Des que es van conèixer aquí, a Catalunya, comparteixen els records d'aquell territori ramader i productor de cafè. En Yorgos viu a Cercs, al Berguedà. A l'hort de casa recull moltes de les herbes i hortalisses que acompanyen les receptes amb les quals va créixer a Salònica, l'antiga ciutat portuària de l'Egeu.\nIngredients com l'ema són difícils de trobar a Barcelona. La Txung, propietària d'un restaurant de cuina sikkimesa, porta aquest i d'altres ingredients quan torna de vacances al seu país. Molts productes, amb poc mercat local, els han acabat introduint els mateixos restauradors. També és aquest el cas d'en Ly, que ha aconseguit que un pagès del Maresme cultivi flors comestibles pel seu restaurant cambotjà.\nRestaurare - 2\nProp de 150 anys abans que arribés la moda de la restauració francesa, van començar a instal·lar-se a Barcelona un nombre cada cop més gran de fondistes italians. En el segon capítol d'aquesta trilogia, veiem com van obrir i regentar els hotels més importants de la ciutat. Després arribaria la "revolució italiana de la farina", primer amb la pasta fresca i més tard amb la pizza, autèntic fenomen internacional.\nRestaurare - 1\nBarcelona no és només la ciutat amb més riquesa multicultural de tota la Mediterrània; és també la que té l'oferta culinària més variada d'Europa. Al llarg de tres capítols, ens acostem a la història d'aquesta restauració, en algun cas poc coneguda, que ha donat aroma i sabor a la Barcelona més cosmopolita. La història del pare Peter Yang centra el primer capítol. Aquest capellà d'origen xinès va obrir, a finals dels anys 50, el Gran Dragón, el primer contacte "exòtic" amb la Barcelona de postguerra...\nNo hi ha cap cultura que ens pugui arribar de tan lluny com la neozelandesa, la més pròxima als nostres antípodes. L'arxipèlag austral, habitat pels maoris des de fa un mil·lenni, és l'últim tros de terra que han descobert, en l'era moderna, les cultures europees.\nGeografia criolla 2\nL'expressió crioll, a Veneçuela i a diferència d'altres països, és un signe identitari de tot el que és propi, ja siguin habitants locals, espècies animals o productes alimentaris. De fet, diuen que el plat que millor representa Veneçuela és el "pabellón criollo".\nGeografia criolla - 1\nEl geògraf català Pau Vila va ser autor de la primera cartografia de Veneçuela. Molts veneçolans van estudiar amb els seus llibres, i també els seus néts i besnéts, com la Marlene, que unes quantes dècades després ha fet el viatge a la inversa del besavi.\nDel cor d'Europa\nLa gastronomia eslovaca és plena d'ingredients i de productes compartits amb els països veïns, eslaus o hongaresos, però farcida de gustos propis i originals, com ara el del "bryndza", un formatge d'ovella que acompanya plats com el "halusky" que va preparar en Rasto.\nUn niu al continent - 2\nSón dues, les festes imprescindibles en el calendari escocès, el dia de Saint Andrew -que és també la ciutat on va néixer el golf-, i el sopar que es dedica al poeta Robert Burns, el més venerat dels escriptors escocesos.\nUn niu al continent - 1\nMolts anglesos que s'instal·len a Catalunya hi arriben buscant un clima amable, sol i paisatges nous. En Martin, que és periodista, i la seva família, tenien a més un motiu afegit: criar els seus fills amb més temps per gaudir-ne. Des de Marçà, al Priorat, mentre preparen un "Shepherd's pie", de carn i patata, ens expliquen com s'han adaptat lluny de Norfolk.\nLa terra oberta\nTot i la distància geogràfica i cultural amb el poble ucraïnès, sembla que aquí s'han trobat costums coincidents, almenys gastronòmics, com la "kovbassà", la botifarra, que també mengen amb mongetes. D'altres no ho són tant, com l'ús de la remolatxa.\n400 milles nàutiques\nMalauradament, a Catalunya no hi ha gaires tunisians. Acostumen a emigrar a països francòfons, encara que també ens uneixi un mar i un passat marcat per la romanització del territori. Fins i tot, alguns plats del seu receptari ens poden ser familiars, com l'"slata mechouia", d'hortalisses escalivades, que es prepara a casa d'en Salah a Corbera de Llobregat.\nEn aquest segon capítol sobre la comunitat suïssa tornarem a parlar sobre formatges, però també de pastissos i xocolata, un bon exemple de la diversitat de contrastos que es poden originar en un petit territori com aquest.


Publicado 11/12/2019 18:54:34CET\nDemanarà una Conferència de Presidents el primer semestre del 2020 per a abordar l'emergència climàtica i el finançament\nEl president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig, ha anunciat que l'energia consumida per l'administració valenciana serà "cent per cent renovable" al final de la present legislatura.\nAixí ho ha avançat Puig, que aquest dimecres ha participat com a president de la delegació espanyola en el Comité Europeu de les Regions (CdR) en la reunió que membres d'aquest organisme comunitari han mantingut en el marc la Cimera del Clima de Nacions Unides COP25.\nEl dirigent valencià ha assenyalat que el procés està en marxa en part però se'n va a accelerar "de manera decisiva" el primer trimestre de l'any que vé. D'aquesta manera, "la factura de quasi 50 milions d'euros anuals que gasta la Generalitat en el funcionament de la pròpia administració, dels col·legis, dels hospitals i del conjunt dels servicis que presta la Generalitat seran oferits a través d'una energia verda i renovable", ha assegurat.\nAl mateix temps, ha informat que la Generalitat preveu reduir la seua factura energètica augmentant l'eficiència dels seus edificis, mitjançant la instal·lació de panells fotovoltaics "en tots els centres depenents de la Generalitat".\nEn la reunió del Comité Europeu de les Regions en la COP25 que s'està celebrant a Madrid --que ha dirigit el vicepresident primer de l'organització, Markku Markkula-- s'ha fet un resum de les posicions de l'organisme en la consecució de la neutralitat climàtica de la Unió Europea i la gobernança global pel clima i s'ha tractat l'estat de les negociacions per a la posada en pràctica de l'Acord de París, informa el Govern valencià.\nDurant la seua intervenció, el president ha defès la participació de les regions en l'estratègia contra el canvi climàtic i ha advocat per formalitzar el "paper clau" que els governs locals i regionals van a jugar sobre aquest tema, per a traslladar així els objectius de l'acord de París a accions concretes.\nPer açò, el titular del Consell ha avançat que demanarà la convocatòria de la Conferència de presidents autonòmics en el primer semestre de l'any que vé, per a abordar qüestions com l'emergència climàtica o "la participació de les comunitats autònomes contra el canvi climàtic", així com "temes ja tradicionals com el finançament autonòmic".


El Món | El món per Montoro\nEl món per Montoro\n"Potser és que el càrrec li pesa. Potser és que li va gran i això el crispa. Però el seu estil és del tot insultant i esperpèntic"\nHi ha una expressió molt cañí que escau de perles al ministre més cañí de tots els que es fan i es desfan en l'Executiu de Mariano Rajoy. Els estic parlar de "ponerse el mundo por montera" i de Cristóbal Montoro, un polític de qui definitivament no entenc la deriva esperpèntica que està experimentant.\nA l'oposició, l'estil de polític buscabregues del PP l'assumien, sobretot, l'avui caigut en desgràcia Esteban González Pons i l'avui dama de ferro de Gènova 13, María Dolores de Cospedal. Aquest perfil el necessita tot partit per repartir llenya, molt especialment quan és a l'oposició. Ja al Govern, en general els partits tendeixen a relaxar-se. Però no ha estat el cas de Montoro.\nPotser és que el càrrec li pesa. Potser és que li va gran i això el crispa. Potser, per una estratègia que se m'escapa, li han assignat aquest paper. O potser és que simplement ja s'ha deixat anar, de nou ministre i de nou en govern amb majoria majoria absoluta. Però el cas és que el seu estil és del tot insultant i esperpèntic. Ho va ser en el debat de pressupostos al Congrés. Ho va ser fa dos dies a Catalunya, parlant de "pitos i flautes", renyant grollerament, macarrònicament i absurdament a autonomies com Catalunya. I ahir hi va tornar. Però ja perdent del tot el món de vista.\nDiu ara Montoro que no accepta que des d'Europa (ja em diran on és ell) es malparli d'Espanya. I què vol? Que l'aplaudeixin? I fent un paral.lelisme, ell ja predica amb l'exemple a l'Estat? Deixarà de parlar malament d'autonomies com Catalunya? Es reprimirà i no llançarà ombres d'intervenció com les que va projectar sobre Astúries? I la seva consideració? I la discreció que ara diu reclamar? Definitivament s'ha posat el món per Montoro i ja no el recuperarem? De vegades això de les majories absolutes fa un mal...


patinatge artístic - 19/09/2016\nJúlia Llimes Campiona de Catalunya Benjamí 2016\nBones actuacions de la resta de patinadores Benjamines i Alevines de la província de Lleida\nAquest cap de setmana s'ha celebrat a Santa Cristina d'Aro el Campionat de Catalunya Benjamí i Aleví amb la participació de 4 benjamines i 7 alevines de la província de Lleida.\nDissabte es van fer els entrenaments oficials al matí i per la tarda els discos curts dels Alevins i la competició de la categoria Benjamí en la que la patinadora del CP Bordeta, Júlia Llimes, va pujar dalt del podi en la 1ª posició. 6a, 13a i 14a posició per les seves companyes Carla Palau, Ares Castro i Nona Gomez.\nDiumenge va ser el torn dels discs llargs de les Alevines en els que Aina Izquierdo, del CH Cadí, va aconseguir situar-se dins de les places de reserva per a participar al Campionat d'Espanya Aleví que es celebrarà els dies 28 i 29 de novembre a Lloret de Mar (Girona). La resta de companyes de la territorial, Brenda Luque, Jana Galabert, Irati Altuna, Nerea Canes, Berta Ortiz i Carla Sanchez han fet un bon campionat .


Cada vegada tinc més dubtes sobre la bondat de les ofertes culturals externes dedicades a la infància i la joventut. Un bon professor a classe i poca cosa més, és el que fa falta.\nSobre aquelles que es dediquen a adults i jubilats, encara tinc més dubtes, he vist i sentit cada cosa darrerament...\nSalvat Papasseit em va començar a interessar a partir dels disset o divuit anys i va ésser a partir de la música,dels cantautors. És així com entra moltes vegades la poesia. Llavors em van cridar l´atenció els cal·ligrames i sobretot la frescor i la senzillesa. S´apartava molt dels que jo considerava plastes, per això em va enganxar.\nAra ni això els sorprèn, només el que pugui sortir d´una pantalla. És trist, són els signes del temps.\nA qui haurien de donar un premi i gran és a l´agosarat que aconseguís fer-los obrir els ulls una mica més lluny de les pantalles.\nM´ho he tornat a llegir Pere, i saps què et dic, que els teus alumnes encara van fer prou atenció. I el mèrit més que segur és de l´home barbut que volia escopir a les closques dels cretins. Sense el pòsit que ell ha deixat a les closques dels estudiants de poca cosa els serviria l´exposició.\nHi ha de tot, Júlia. En alguns casos els complements van força bé, sobretot en aquesta nova vida en que els estímuls externs són tan variats.\nQueda clar que ell que fa un professor, bé o malament, no es pot comparar a allò que ofereix qui no coneix les persones a les quals cal ensenyar... Ara la qüestió és ensenyar què, i el com també importa.\nÉs veritat, A., alguns poetes ens han arribat a través de tercers, com el mateix Martí i Pol, per no citar només Salvat.\nEls alumnes d'ara tampoc no són tan diferents dels d'abans, el que ha canviat força és el món en què es mouen i la pluralitat d'ofertes que tenen, i alguna altra cosa que callo per no ofendre els més grans.\nNo creguis, l'home de la barba només va passar-se una hora el dia abans llegint poemes i intentant resoldre peguntes.Si no els haguessin demanat de resoldre uns quants enigmes... La veritat és que l'exposició no és gaire atractiva.


ᐅ Activitats Teambuilding per Empreses a Penelles - Esportec\nACTIVITATS TEAMBUILDING A PENELLES PER EMPRESES\nOferim un gran ventall d'activitats de teambuilding a prop de Penelles adaptables tant per a petites, mitjanes i grans empreses.\nExperts en serveis outdoor per a empreses a Penelles\nComptem amb molts anys d'experiència en la realització d’activitats de team building a prop de Penelles per a qualsevol tipus d’empresa. Som especialistes en activitats Físico Esportives en el Medi Natural, i, des d’Esportec, volem donar a conèixer les possibilitats que ofereix el nostre entorn, ja sigui al mar o a la muntanya.\nÉs de coneixement general que la pràctica habitual d’esports o les visites culturals tenen una sèrie de beneficis que aprofiten les empreses per organitzar activitats de teambuilding a Penelles per empreses que fomentin el treball en equip i la cohesió amb l’objecte de millorar la relació entre els treballadors i l’empresa.\nL’estratègia consisteix a realitzar activitats de treball en equip a Penelles fora dels horaris laborals per així generar en els treballadors la sensació que es tracta de jornades d’oci on poden socialitzar amb els seus companys. Per aquest motiu, des d’Esportec, per a qualsevol estació de l’any plantegem una sèrie d'experiències de teambuilding a la zona de Penelles ideals per aconseguir aconseguir el treball conjunt i efectiu dels treballadors arran d’aquestes pràctiques.\nActivitats predefinides a prop de Penelles de Teambuilding\nActivitats esportives i d'aventura a prop de Penelles per a PIMES.\nVolem que les nostres aventures siguin úniques i originals, respectant sempre el medi que ens envolta. Per aquest motiu, treballem contínuament en dissenyar noves activitats esportives per a empreses a Penelles, per tal que pugueu descobrir els indrets més idíl·lics de les nostres contrades.\nSom creadors d'experiències a prop de Penelles. Molts anys d'experiència en teambuilding.\nLes activitats esportives a l’aire lliure, originals i amb certa adrenalina pel mig, estan entre les preferides per les empreses per practicar activitats a Penelles i apropar-se als empleats d’una forma diferent.\nLa idea del teambuilding prové de l’esperit esportiu i la filosofia de treball en grup tradicional d’esports d’equip. Els esportistes han d’aprendre a confiar en els seus companys i assumir el seu rol dins de l’equip per aportar tot el que puguin i aconseguir entre tots guanyar, i això traduït al món empresarial se centra en la millora de la gestió i la productivitat per incrementar els beneficis i aconseguir l’èxit. I aquest és el motiu principal de totes les activitats de treball en equip a prop de Penelles que us proposem.\nOferim tot tipus d'activitats a prop de Penelles, esportives i culturals\nPer oferir el màxim professionalisme i qualitat en els nostres serveis, la nostra plantilla consta de tècnics esportius especialitzats en cadascuna de les les activitats a Penelles que oferim.\nActivitats per a totes les edats a Penelles, 100% sostenibles\nLes activitats esportives a l’aire lliure, originals i amb certa adrenalina pel mig, estan entre les preferides per les empreses per practicar activitats a la zona de Penelles i apropar-se als treballadors d’una forma diferent.\nÉs ben sabut que un grup cohesionat, des de l’amistat i el respecte, és molt més capaç d’afrontar els reptes de la feina, tant a curt com a llarg termini. Per això, des d’Esportec Outdoor Sport proposem diferents jornades d’activitats de team building a prop de Penelles amb l’objectiu de viure experiències que reforcin els vincles personals dins de la plantilla i, així, millorar-ne el rendiment. Pretenem incentivar valors com el treball en equip, la il·lusió, la solidaritat, l’esforç, l’empatia i la cooperació.\nOferim activitats de tota mena a prop de Penelles, des d'excursions i rutes turístiques amb segway o bicicleta elèctrica, visita de cellers amb tastos inclosos, a cursos d'esquí per adults i nens, rutes en kayak i paddle surf, activitats acrobàtiques i parcs d'aventura...\nA Esportec som experts en teambuilding a la zona de Penelles per a petites, mitjanes i grans empreses.


Uns encaputxats agredeixen un Mosso d'Esquadra\nEls fets van ocórrer al Passeig de Gràcia de Barcelona durant la nit d'ahir, 15 d'octubre\ndimecres, 16 d’octubre 2019 - 10:46h\nLa nit de dimarts va ser molt tensa a Catalunya, la violència va arribar als carrers, creant una situació de perill i por. Els cops van arribar per tots els costats, un grup d'encaputxats va agredir a un agent dels Mossos d'Esquadra, després de colpejar el furgó policial.\nEl Passeig de Gràcia va ser l'epicentre de les baralles\nEl Mosso va caure a terra durant una càrrega policial en passeig de Gràcia. Els encaputxats en veure el mosso a terra van cridar «Mateu-lo, mateu-lo!». A partir d'aquí el policia va començar a rebre puntades de peu, fins que es va poder aixecar i dispersar la zona. Els manifestants van aprofitar la feblesa de l'agent que es troba en el sòl.\nMosso d'Esquadra abatut és agredit per uns encaputxats | Twitter\nDurant la matinada s'han concentrat en aquest punt diversos altercats. L'agressió que mostra les imatges es va produir després que un grup de manifestants intentés frenar el furgó dels Mossos a cops. Uns 400 manifestants violents van mantenir durant la nit del dimarts un pols amb la policia als carrers de Barcelona, sent el Passeig de Gràcia una de les més conflictives.\nAda Colau es va pronunciar a Twitter\nAda Colau ha condemnat aquests fets a través de les xarxes socials, després de tot el que va succeir en la nit d'ahir, una nit negra i trista que quedarà tacada per sempre.«Som ciutat de pau i diàleg. No volem presons injustes ni càrregues contra gent pacífica. Tampoc volem incendis com els d'aquesta nit a BCN: són inacceptables i posen en risc la seguretat de veïns. Mereixen un rebuig unànime i cal que totes les institucions facin una crida a la calma», ha declarat l'alcaldessa de Barcelona.\nMINUT A MINUT: Arrenca la 'Marxa per la Llibertat'\nBarcelona Mossos d'Esquadra Procés Català Barcelonès


Un joc de nens (Joan Maria Pou)\n260x366 Vilanova va acabar dominant l'escenari de la sala París. / PERE VIRGILI Vilanova va acabar dominant l'escenari de la sala París. / PERE VIRGILI\nTito Vilanova arriba a la sala París amb els ulls somrients però amb la mirada seriosa. S'asseu a la dreta del president i beu aigua un parell de vegades. Set de nervis. Escolta amb actitud impertorbable les paraules de Sandro Rosell, que ens confirma que el Tito està com un roure, i d'Andoni Zubizarreta, que destaca sobretot el valor d'atrevir-se a acceptar ara el càrrec d'entrenador del Barça, i quan agafa la paraula llegeix amb inseguretat un text breu, de menys d'un minut, que fa servir per agrair al seu germà Guardiola tot el que ha fet per ell.\nSe'l nota encara una mica incòmode entre tantes mirades escrutadores, però quan s'obre el torn de preguntes apareix un Tito Vilanova sòlid, coherent i amb les idees clares. Aixeca la mirada, abandona el paper escrit i contesta amb contundència tots els dubtes dels periodistes. Rosell i Zubizarreta l'escolten amb la serenitat de qui sap que el micròfon està en bones mans.\nTito Vilanova no utilitza ni una paraula de més per explicar-se, retalla les frases tant com pot, serà molt difícil que s'equivoqui per culpa d'un excés de retòrica. Vilanova sap què vol dir i ho diu sense circumloquis. És conscient que perdrà totes les comparacions amb Guardiola i que només els resultats li permetran treballar amb tranquil·litat, deixa clar que se sent molt partícip dels èxits del millor Barça de la història i que no pensa canviar res pel simple fet de diferenciar-se del seu amic. La majoria de decisions que va prendre l'anterior entrenador eren compartides i, per tant, el més normal és que al vestidor hi hagi continuïtat.\nControl de l'escenari\nA mesura que passen els minuts la figura del Tito creix i creix i creix, domina la situació, controla l'escenari fins a l'extrem que fa l'ullet a un periodista quan li pregunta pels saraus amb Mourinho ("Sóc una persona molt tranquil·la", diu) i fa broma quan li demanen que expliqui quina relació té amb el president del Barça (bona, esclar). No defuig cap tema. Parla amb naturalitat fins i tot de la sotragada que va viure fa uns mesos. El càncer plana sobre la roda de premsa. Apareix regularment en les preguntes i en les respostes. Vilanova explica que li fa la sensació que, al costat de la lluita contra la malaltia i les conseqüències que té en l'estat d'ànim de qui la pateix, entrenar el Barça serà un joc de nens. Tito Vilanova transmet normalitat i sentit comú, dues virtuts especialment importants per assumir la màxima responsabilitat del joc de nens més seguit del món.


Arxius de 2019 - FISC\nPer admin, Fa 3 anys desembre 16, 2019 ,\nPer admin, Fa 3 anys desembre 15, 2019 ,\nPer admin, Fa 3 anys desembre 2, 2019 ,\nTornem a dur l’scrabble en català a la Fira del joc i el Nadal de Berga! Com sempre, serà el 6 de desembre, de 10 a 14 h i de 16 a 20 h. Aquesta serà la seva setena edició, ja! Portarem el nostre tauler gegant de terra, per gaudir en Saber més…\nActe conjunt de «No em canviïs la Llengua» i la Federació Internacional de Scrabble en Català a Gràcia (BCN). Per primera vegada, aquestes dues associacions uneixen els seus esforços en defensa de la llengua per complementar uns actes que es desenvoluparan al llarg dels pròxims mesos.Iniciem la marxa a Barcelona Saber més…\nPer admin, Fa 3 anys octubre 27, 2019 ,


Eugeni Pibernat: "Ens sumem al no és no i al moviment lila" • Ràdio Capital de l'Empordà\nAmb motiu de la quinzena Fira d’Indians de Begur, Ràdio Capital ha pogut entrevistar Eugeni Pibernat, regidor de Promoció Econòmica i Turisme del municipi. Durant l’entrevista, ha parlat dels diversos temes que han relacionat la fira d’enguany, com principalment el tema de la dona indiana i del paper que el gènere femení ha tingut durant aquest 2018.\nEnguany, la Fira d’Indians té menys densitat que els últims anys, però, Pibernat, assegura que no és a causa de la manca de gent. Si no a causa de la gran quantitat d’activitats que hi ha previstes per la quinzena edició de la fira. De fet, durant el 7, 8 i 9 de setembre hi haurà organitzades fins a una norantena d’activitats.\nPerò per poder gestionar aquest augment de gent, aquesta és la primera vegada que compten la quantitat de persones que visitaran Begur durant els tres dies de fira. Per poder-ho fer, s’està fent servir les càmeres de seguretat que s’han instal·lat al municipi durant el transcurs del 2018. Segons les estimacions compartides en aquesta emissora, l’equip de govern ha comptabilitzat uns 18.000 visitants durant la tarda del divendres. Cal recordar però, que la fira s’allarga durant els dos del cap de setmana. Per tant, aquesta xifra, augmentarà sense cap mena de dubte.\nDeixant de banda el nombre de visitants, una de les preguntes ha estat sobre la temàtica d’aquesta edició de la fira. Per commemorar la celebració de la quinzena Fira d’Indians, s’ha escollit la dona indiana per caracteritzar el cartell d’enguany. Eugeni Pibernat, a Ràdio Capital.\nAquesta edició però arriba mesos després de l’esclat del #MeToo que ha reivindicat el paper de la dona i del gènere femení al món. Preguntat per si la Fira d’Indians s’ha sumat a la causa, ha assegurat que mai és tard per reivindicar el paper de la dona. Però que també cal tenir present que per poder preparar una edició de la fira, s’ha de tenir una gran quantitat d’informació, el regidor de Promoció Econòmica en declaracions a l’emissora de l’Empordà.\nPer poder reivindicar la dona indiana, però no només s’ha de parlar de la dona que viatjava a les Amèriques, que des de Begur només van ser una o dues o en total un 8% com explica Pibernat; sinó també d’aquelles que es quedaven a casa perquè un dels seus parents havia marxat. I calia quedar-se a casa per mantenir l’habitatge fins que arribés el parent, o notícies d’ell.\nUna de les novetats d’enguany de la XV Fira d’Indians, és el punt lila que s’ha instal·lat en diversos espais del poble. Pibernat, també ha comentat defensant que des de l’equip de govern estan a favor del punt lila. Entre una de les accions que s’ha fet per sumar-se a la campanya de suport a la dona, s’han pintat els logotips dels gots de la XV Fira d’Indians de color lila.\nPodeu escoltar l’entrevista completa a Eugeni Pibernat, regidor de Promoció Econòmica i Turisme a Ràdio Capital amb motiu de la XV Fira d’Indians des d’aquesta mateixa entrada.\nArticle anteriorLa Llista – 8 al 14 setembre\nArticle següentEurodiputades irlandeses que van visitar Dolors Bassa reclamen que la UE s’impliqui a Catalunya\nBegur Redacció - 8 de març de 2021 0


Actuació municipal contra la plaga d'escarabat comú dels brots del pi al barri de La Pineda - La Prensa Magazine\nJarfels, l’empresa municipal responsable de jardineria de Castelldefels, ha detectat que nombrosos pins del barri de la Pineda s’han vist atacats per l’insecte Tomicus destruens, escarabat comú dels brots del pi.\nEs tracta d’una plaga molt invasora que s’instal·la en aquells arbres més debilitats, l’insecte s’alimenta de la sàvia fins al punt que l’arbre s’asseca i mor.\nA causa de la dificultat d’eliminar aquesta plaga amb productes fitosanitaris, cal portar a terme una bona gestió forestal per impedir-ne la proliferació.\nPer evitar que els arbres es debilitin, els tècnics aconsellen realitzar podes de manteniment en lloc de portar a terme podes dràstiques. Tanmateix, cal evitar la compactació del terreny (provocada per possibles obres o per la circulació de maquinària i vehicles pesants) i que els arbres tinguin estrès hídric per culpa de la manca d’aigua o per períodes de sequera.\nEn els pròxims dies, es talaran els pins públics que s’hagin infectat per evitar-ne la proliferació de la plaga.\nEs pot detectar si hi ha Tomicus, si es veuen volcans de resina en el tronc i en les branques principals, tal com s’il·lustra a les fotografies. Habitualment aquest símptoma també es detecta després que la copa prengui de sobte un color groguenc.\nEn cas de dubte, s’aconsella demanar assessorament tècnic a professionals.\nQuè ha de fer-se a les propietats privades?\nS‘ha de demanar el corresponent permís de tala a l’Ajuntament de Castelldefels.\nTràmit a la web municipal\nArtículo anteriorCampanya per denunciar el mal estat del cablejat telefònic que degrada les façanes i edificis històrics.\nArtículo siguienteEl truc per refrescar i netejar el matalàs: et quedarà perfecte i sense males olors