Un camp de margarides: Fulles productores d'hidrogen.\nAvui hem vist en classe que les plantes, les que coneixem normalment, són fotosintétiques o dit d'un altre mode (de 2º de batxillerat, com diria Rafa) fotoautótrofes.\nDoncs bé, gracies a açò, uns científics xinesos han dissenyat un sistema amb el qual podrán generar hidrogen (entreu al link i voreu informació molt interessant sobre aquest tipus d'energia) i així tindre una nova font d'energia. El que han fet es crear una fulla especial que, mitjançant la llum solar, divideix l'aigua i en genera hidrogen.\nEl que van fer va ser utilitzar diverses fulles tractades amb àcid clorhídric (per a substituïr àtoms de magnesi per els de titani). Posteriorment s'assequen les fulles i es calfen a 500 ºC, per a cremar la majoria del material vegetal que queda. Açò deixa deixa cristalls d'hidrogen en moltes fulles.\nHe trobat l'informació de:\nI un vídeo sobre que l'hidrogen com a fint d'energia. El la primera part d'un documental que té sis parts. He posat només la primera perquè m'ha paregut una bona introducció al tema:\nEtiquetes de comentaris: BIOLOGIA, curso_2009-10, energia, hidrogen, hoja, recurso


Compliment i resultats d’un examen de salut a immigrants\nMar Yuste Botey, Joaquim Enguix Cugat, María Atero Villén, Gemma Falcó Faydella, Nemesio Moreno Millan, Oksana Lushchenkova.\nOBJECTIUS: Descriure el compliment i resultats d’un examen de salut a immigrants i els seus determinants socioeconòmics.\nÀMBIT D’ESTUDI: Centre urbà d’atenció primària.\nMESURAMENTS I INTERVENCIONS: L´examen va consistir en anàlisi de sang i femtes, Mantoux en <35 anys o radiografia de>tòrax en >=35anys. Es va proposar als extracomunitaris atesos en cada consulta diària que residissin 5 anys com a màxim a la CEE durant un període de 8 mesos. Mitjançant anamnesi es van recollir els determinants socioeconòmics.\nRESULTATS: El 60,7% (del 219 estudiats) són homes. Edat mitjana: 32,5 anys. Estança mitjana a Espanya: 2,27 anys. Països d’origen: 53,1% Llatinoamèrica, 30,1% Pakistan-Índia, 9,6% Marroc. No estaven regularitzats el 54,4%. Mitjana de persones per habitatge: 5,01. El 53,7% tenien estudis secundaris o universitaris (major en població llatinoamericana p<0,001%). El 37,6% afirma no treballar (83,6% equatorians i 50,8% Pakistan-Índia p<0,001%). Tòxics: 21,7% fumadors, 9,2% bevedors de risc (15% llatins i 3% resta p=0,006) i 1,8% altres drogues. Només el 39,7% completà tot l´estudi: 25% no va acudir a serologies, 48,4% no aportà les tres mostres de femtes, 31,8% no acceptaren o no es presentaren al Mantoux, el 26,4% no aportaren radiografia. AgHBs positiu 1,2%, VHC 3,1%, VIH 1,9%, lues 0%, rubèola 96% immune. Paràsits patològics en 4 persones. Mantoux positiu en 39,6%. Una radiografia alterada.\nCONCLUSIONS: Observem un baix compliment en la realització de les exploracions complementaries. S’hauria de replantejar la factibilitat i la indicació d’un examen indiscriminat a immigrants asimptomàtics.\nPARAULES CLAU: immigrants, cribratge, malalties infeccioses, atenció primària.


Àlex Rigola i els macho men – Godot Barcelona Álvaro Vicente entrevista Àlex Rigola, que porta 'Un enemigo del pueblo' i 'Macho man' a Temporada Alta.\nQuan vaig trobar-me amb Àlex Rigola un matí d’agost a un bar de Malasaña, Lluís Pasqual encara no havia presentat la seva dimissió com a director del Teatre Lliure ni s’havia emès l’ordre de detenció de Willy Toledo per cagar-se en Déu, entre d’altres coses. Aquell tranquil matí, com qualsevol d’agost a Madrid, era un miratge de ciutat tranquil·la i endreçada, de món assossegat. Sobre la taula, el tercer volum de A la recerca del temps perdut de Marcel Proust a sobre d’una pila de folis atrotinats que contenien la versió que el director català ha fet d’Un enemic del poble d’Ibsen, aquella obra que, a finals del segle XIX va revolucionar l’escena europea llançant un dubte (raonable o no) sobre el sufragi universal que estava a punt d’arribar. Rigola, entestat a jubilar per sempre més la quarta paret, obre temporada al Pavón Kamikaze de Madrid amb aquesta aproximació libèrrima a la història de Stockman i del balneari de les aigües contaminades que també portarà a Temporada Alta, en la qual ha convertit el pati de butaques de una àgora on es juga a posar en solfa el sistema democràtic.\n¿A la recerca del temps perdut, eh? ¿Una empresa estiuenca?\nNo és pas tan dens com diuen. Estic decidit a acabar-me’l, encara que s’acabi l’estiu i arribi la tardor.\nA darrera hora heu afegit la paraula àgora, entre parèntesis, al títol de la funció. ¿Per què?\nJa fa un temps que busco nomes formes al meu teatre, que són més fàcils a una caixa, com passava a Vania, però més difícils d’adaptar a espais més grans. En el que estic treballant darrerament és en la destrucció completa de la quarta paret. Això, en una peça tan política com aquesta, em porta a convertir el conflicte polític en un debat directe amb el públic. Busco compartir el conflicte que tenen els personatges amb el públic.\nPerò la trama de l’obra hi és, oi?\nSí, la trama hi és, i també els personatges principals. Estan els banys i les seves aigües contaminades, i cal fer alguna cosa. Hi ha 5 intèrprets que expliquen la història, centrant-nos en la oposició a l’alcalde, en aquest cas, alcaldessa, Irene Escolar.\nUn canvi significatiu…\nNo ho hauria de ser. Ella és la Irene, la Irene que assumeix un cert rol d’alcaldessa. Tots els intèrprets són ells mateixos, una mena de narrador-joglar que defensa una posició. On acaben els personatges i comencen les persones, els intèrprets? Per mi, la peça és, sobretot, un debat intern que té cadascú amb si mateix: l’ètica enfront dels interessos personals.\nÉs aquest debat el que et fa triar aquesta obra o és del teu apropament a l’obra d’on neix el debat?\nPer mi, aquesta és la temàtica central de la peça d’Ibsen, perquè al final allò més interessant són els conflictes que tenim amb nosaltres mateixos, també com espectadors quan veiem que alguna cosa ens descol·loca. En aquest conflicte amb tu mateix ja està la part potent, ja t’has d’escoltar. L’ètica és justament això, no només tenir consciència d’allò que està bé i malament, sinó alguna cosa molt més complicada: aplicar-ho. Tots sabem teoritzar perfectament, però quan estem al mig, la cosa es complica i ens reconeixem tots no prenent posicions clares.\nAquestes decisions ètiques canvien segons el grau de poder que tinguis o el lloc que ocupis socialment?\nDepèn de moltes coses. L’obra acaba dient: “el hombre más poderoso del mundo es el que está más solo”. En trencar la quarta paret en una peça tan política i llançar el debat al pati de butaques, es reflexa també la crisi que tenim amb el sistema. Sabem que hi ha alguna cosa que no acaba de funcionar, que un sistema que semblava estar sota el control de la ciutadania no ho està realment i sembla que tots ho hem acceptat. Curiosament, Ibsen acaba llançant una pregunta molt bèstia: cal que voti tothom? És realment una pregunta difícil de respondre. És molt tramposa i et posa en situacions molt conflictives, però està bé que et posin en aquesta situació com espectador.\nQuè pot fer doncs el públic en aquesta funció?\nEl públic entrarà en el debat, si vol, i votarà. Hem de decidir si Stockman es l’enemic del poble o no. El públic no és el poble, esclar, el públic és públic, i el que es congregui cada nit serà el poblet allà reunit. El que passa amb les aigües contaminades no és tan diferent al que va passar al pont de Gènova. Hi ha coses que el nostre cervell no vol creure quan té segons quines necessitats. Veus un maltractament al teu lloc de feina, però et no pots permetre perdre-la: què fas? Ets còmplice de la situació perquè la permets? Aquestes tensions les vivim tots cada dia.\nQuan sents pel cel obert que un paio està maltractant la seva parella…\nD’això parla precisament el nostre proper espectacle, Macho Man, que estrenarem en el festival Temporada Alta i anirà després a Teatros del Canal. Tracta de respondre a això, què fas en una situació així? No és que li diguem a ningú a l’espectacle el que ha de fer, però és important donar contínuament a les persones material per a la reflexió.\nEscolta, què va passar amb Willy Toledo?\nVa caure del muntatge de manera natural. Vam tenir massa pressa per tancar el repartiment per qüestions pràctiques i jo encara no tenia acabada l’adaptació. Quan la vaig tenir, li quedava un personatge molt petitet. No va haver-hi cap problema, però ell va dir que no. Malgrat tot, per mi hauria estat molt interessant, perquè només la mirada del Willy dins del marc ja és molt potent. Ja tindrem una altra ocasió, segur.\nPodem dir que aquesta forma de fer un clàssic és “revolucionària”? Ha de ser “revolucionaria” per força la manera de fer un clàssic amb un contingut polític tan evident? Com a mínim el teu camí t’ha portat fins aquí després d’intents sempre trencadors com els de Santa Joana dels escorxadors, de Brecht, o Coriolà, de Shakespeare.\nNo crec que sigui una forma revolucionària. És més, jo no et puc dir ni com s’ha de fer un clàssic ni com es fa teatre, no en tinc ni idea. Jo sé el que em passa a mi quan vaig a veure segons quins espectacles. Amb la ficció al cinema no em passa el mateix que al teatre. Jo busco un territori on estar còmode en les arts escèniques i cada cop estic més còmode en la ficció-veritat. Això de fer cada nit com si fos la primera vegada i que l’actor faci com que es sorprèn és ridícul. Al final, la única cosa que fas és jutjar com fa un paio allò que sabem que repeteix cada nit. Jo prefereixo exposar la qüestió: a veure, tinc un problema amb aquesta senyoreta, em deu diners i no me’ls vol tornar, què fem? Això és nou cada dia, perquè l’actor es veu obligat a relacionar-se amb uns espectadors que són nous cada dia. Estem provant a veure com funciona, que no és que sigui la cosa més original del món, és simplement la meva manera de treballar en aquest moment, aquesta relació directa amb l’espectador. Hi ha gent que prefereix l’altra cosa. Cada vegada ens van menys les tensions ètiques.\nPerò no és menys teatre per abjurar d’aquesta repetició, d’aquesta convenció?\nNo, això són arts escèniques, són històries que passen sobre d’un escenari, hi ha una intenció, hi ha una acció.\nÈtica, poder… i llibertat d’expressió.\nCensura o autocensura. Al final, aquesta llibertat d’expressió dependrà d’allò que jo em vulgui o no jugar. Jo sé que hi ha elements externs que em jutjaran segons quines afirmacions faci públiques. Tots fem actes ètics de tant en tant, però no t’hi estàs tota la vida, però malgrat tot hi ha una idea de bé i de mal que t’obliga, i això és una tensió continua amb la que convivim. Què controlo i què no, si ara ataco per aquí, potser perdo la plaça d’aquest teatre perquè si dic allò que penso, s’enfadaran…\nTé a veure amb l’edat, amb l’experiència? Perquè imagino que hom es va traient de sobre prejudicis i prevencions, i rep millor tot allò que li pugui arribar per ser íntegre o conseqüent amb els seus pensaments i decisions.\nJo no em faig l’heroi, puc tenir actes ètics que penso que he de fer, però soc molt conscient de l’altra posició que també prenc, la de covard, i que tot això em crea conflictes, no deixaré de parlar-ne.\nPensem en els Teatros del Canal?\nEsclar, però per un Canal que fas, hi ha d’altres que no fas.\nEn quina mesura ha crescut l’autocensura enfront d’aquest permís que l’anonimat atorga als haters a les xarxes?\nNo, no, no és veritat, tu poses segons quin tuit i tindràs difícil segons quina situació, amb un teatre, amb una administració… l’anonimat, clar, és una altre cosa, és una forma de covardia.\nL’ètica, ho dèiem abans, també està molt present a Macho Man, la teva propera estrena, que tindrà el seu baptisme al festival Temporada Alta de Girona i que es veurà a Madrid l’any vinent.\nPer ser honest, això neix d’un procés molt egoista i és que jo tinc una filla i vaig prenent consciència de la violència de gènere i penso que he d’aportar el meu granet de sorra. Macho Man és una instal·lació/espectacle amb una intenció d’empatitzar amb totes les víctimes potencials de la violència masclista, és a dir, amb totes les dones. I com podem empatitzar? Mostrant el que hi ha, tot junt, que per separat no té la mateixa incidència: per exemple, una notícia d’un diari, que la veus, fas un gest de preocupació o de dolor, però passes la pàgina i llegeixes les darreres novetats sobre el Barça. I aquí hem volgut ser una mica conscients d’allò que passa, i durant mig any ens hem documentat molt, ens hem entestat a recollir material i mirar com presentar-lo. Et convidem a fer un viatge, un recorregut per 11 sales, tu vas amb uns auriculars, com una guia, amb la veu d’una dona que ha patit violència masclista i que et va dient una mica el que hi ha a Espanya, des de diverses formes de narració i amb una relació amb les sales diferent cada vegada, des d’una anàlisi d’unes pintures de Botticelli, que estan al Prado, fins a, evidentment, casos de persones que han patit violència masclista. La intenció és que quan surtis d’aquestes sales diguis: cal fer alguna cosa. Evidentment, jo no he violat a ningú, no he pegat a ningú, però a part d’això he de començar a vigilar més, cada cop que vagi a fer una broma, cada cop que vagi a dir alguna cosa, ser conscients que hem de canviar, hem de canviar educacionalment, i per sort jo crec que ho estem fent, de mica en mica. Per exemple, veig un control mol més gran en els grups de whatsapp que fa dos anys. És un primer pas. Jo tinc 49 anys, no en tinc 20, i veure que en persones de la meva edat està canviant la manera de relacionar-se és molt esperançador, però també les dades són brutals, però brutals. Tu saps que la principal causa de mort per a les dones embarassades és la violència masclista? Tu saps que la principal causa de mort en tot el món per a les dones entre els 16 i els 44 anys és la violència masclista? És a dir, la primera causa de mort, entre els 16 i els 44 anys, és perquè les mata un home, és una bestialitat. I no parlem de l’assetjament… perquè com tu d’entrada no el fas… tu pots fer una broma, però no el fas, tot es manté molt en secret, i el nivell d’assetjament que hi ha en espais de feina és al·lucinant.\nQuina opinió tens sobre el que ha passat amb Lluís Pasqual?\nJo penso que és un teatre públic cada 8 anys hauria de canviar la persona que està dirigint, sobretot en una ciutat d’un milió i mig d’habitants. Crec que ningú no es pot eternitzar en un càrrec públic, sigui el que sigui, sobretot aquí amb els recursos que tenim.\nJa, però parlaves del nivell d’assetjament en els espais de feina i la “denúncia” d’Andrea Ros anava per aquí amb Pasqual…\nSobre això prefereixo no expressar la meva opinió públicament de moment.\nTornem, doncs, a l’enemic del poble…\nJo és que fa temps que estic entestat a voler presentar més a persones que a personatges, m’interessa més que estiguin ells explicant aquesta història que ells vivint personatges dalt d’un escenari. Ells són ells, es diuen com es diuen ells, venen amb la roba de casa.\nL’ambició de fer que el públic sigui actiu és quelcom que s’ha intentat en les dramatúrgies contemporànies des de fa molt, però hi ha experiències com les de Roger Bernat o Rimini Protokoll on no és que el públic sigui actiu, és que sense el concurs del públic no hi ha espectacle. Estàs en aquesta línia?\nEstem en un terreny intermedi, perquè sí que se t’explica una història, hi ha una ficció que exemplifica les coses de les que se’t vol parlar.\nAixò és una tendència o una forma més de fer teatre? És sinònim de avantguarda o està plenament assumida?\nÉs una forma més. Però jo no t’ho puc dir amb rotunditat, això ho haureu d’analitzar vosaltres, amb els anys, els que ho analitzeu, els que estudieu el teatre. En el cas de Macho Man, per exemple, en el fons, no és una instal·lació, perquè el viatge dramatúrgic que es fa emocionalment s’assembla molt més a una obra de teatre que a una instal·lació d’arts plàstiques amb la que no té res a veure. En les instal·lacions d’arts plàstiques normalment tens una relació formal i conceptual, aquí no, aquí a Macho Man tu vius experiències, l’única cosa que no hi ha és intèrprets en viu, però hi ha persones amb les que parles i et relaciones també dins de l’espai i acabes fent un viatge emocional, documental, en grups de sis, i això és important, perquè això t’aïlla. Hi ha un grup de 6 persones que entra cada 8 minuts.\nA Un enemigo del pueblo, en canvi, hi ha unes persones, que estan defensant unes posicions i hi ha una part del públic que serà important, hi ha un debat que cal obrir al públic. I, per això hem posat la paraula àgora, perquè el públic té una participació, sense haver de fer res, no ha de pujar a l’escenari a fer res, està assegut i té l’oportunitat d’opinar, de debatre sobre allò que està passant, d’aquest cas en concret, i el nostre interès és pressionar perquè aquesta idea, que penso que no volem mirar a la cara, es pugui posar sobre la taula: hem de votar tots o no? Jo no vull mirar-la, i aquí m’he hagut d’enfrontar a ella, i el que he fet és que quan tots els intèrprets tenien tendència a prendre una posició, jo prenia la contrària i quan començaven a estar convençuts de la contrària, jo tornava a la primera i els deia: No! Com vas a deixar gent sense votar?\nDe la única cosa que estic segur a aquestes alçades és de que han de canviar algunes regles democràtiques, algunes regles del joc democràtic han de canviar, perquè, exceptuant alguns casos, està tot controladíssim, i és com si tot el sistema funcionés malgrat això… I el que passa per sota… escolta, que volen derogar la llei del matrimoni entre persones del mateix sexe. I mentre tots ens estem cagant en això, per sota et fiquen una altra llei neoliberal que et destrossa el tipus de relació amb el comerciant del barri en favor de les grans superfícies… i ni te n’adones. I de sobte, un dia vas passejant per un barri i dius, joder, abans aquí hi havia botigues i està totes tancades, només hi és el pakistanès que està disposat a treballar com un esclau 12-14 hores els 365 dies de l’any, i tots mirem cap a una altra banda. Si vas a les 8 del matí hi és, i si vas a les 10 de la nit, hi és, i això està prohibit, però no fem res, fins i tot ens va bé, perquè està obert el diumenge, tots els dies la mateixa senyora, el mateix paio… i així va tot.\nLa cultura catalana després del #MeQueer


La Urbana de Lleida aixeca 89 actes per no respectar la normativa Covid durant el cap de setmana\nLa policia ha fet un total de 571 controls a vehicles arran del confinament perimetral municipal\nper Marta Romera / ACN 03/11/2020 10:00h\nLa Guàrdia Urbana de Lleida aixeca 89 actes per no respectar la normativa covid-19 durant el cap de setmana | LleidaDiari.cat\nLa Guàrdia Urbana de Lleida ha aixecat 89 actes per no respectar les restriccions per frenar la covid-19 durant el cap de setmana. Després de l'entrada en vigor del confinament perimetral per municipis, la policia local ha fet diversos controls preventius a diferents carrers de la ciutat amb un total de 571 vehicles controlats.\nLes actes aixecades per incompliment de la normativa covid han estat per no portar la mascareta, fer reunions de més de 6 persones, o no respectar el confinament nocturn. Destaquen 10 actes a la partida de Rufea per un grup de joves que estaven reunits més de 6 persones i 7 actes pel mateix motiu al Pla de la Cerdera. També es van fer 7 actes a les persones que es trobaven a dins d'un bar al carrer Corregidor Escofet.\nEls experts avisen: adeu als sopars i les cavalcades de Nadal\nLes mesures imposades pel govern de Sánchez per frenar la segona onada de coronavirus estan generant divisió d'opinions entre els experts i els epidemiòlegs. No obstant això, la majoria coincideix que no seran suficients per generar una situació de normalitat durant la campanya de Nadal. Fernando Rodríguez Artalejo, catedràtic de Medicina Preventiva i Salut Pública, explica en declaracions que recull '20 Minutos' que la duració de l'estat d'alarma (uns 15 dies prorrogables) respon més «a raons polítiques que científiques». Rodríguez Artalejo creu que la situació continuarà fins a l'estiu del pròxim any. «Encara que tinguem la vacuna al desembre o gener, s'haurà de veure si és eficaç, com administrar-la...», adverteix.\nEn aquest sentit, els experts en salut asseguren que situar l'horitzó de l'estat d'alarma a Nadal (alguns ja s'han manifestat en contra de les mesures de prevenció del govern) suposa un error. «Pensar que això estarà controlat per Nadal és un somni: no acompanya la climatologia ni la incertesa sobre com es traduiran les mesures del consell interterritorial», afirma l'epidemiòloga Pilar Serrano Gallardo. Serrano assegura que la població ja va cometre el mateix error després de l'estiu, quan la situació es va normalitzar «com si el virus no estigués circulant». La desescalada després de l'estiu va venir acompanyada d'un descens del nombre de contagis i morts, encara que en aquella ocasió els experts ja van advertir que les circumstàncies de la tardor i l'hivern serien molt diferents.


Trangoworld Coves Negre comprar i ofertes a Trekkinn\nCompra aquest producte i guanya 131 CoINNs / $ 1.42\nDescripció Trangoworld Coves\nJaqueta per a activitats d’alpinisme d’hivern. Elevada capacitat tèrmica gràcies al farciment de dues fibres Primaloft® diferents.\nMàniga de Raglan\nButxaca interior de velcro\nPes: 552 g\nPertex® Quantum és lleuger i fort i ofereix una reducció de pes significativa sense sacrificar resistència i resistència a l’abrasió.\nComposició: 100% poliamida (niló).\nPes: <35g / m2.\nPermeabilitat a l’aire: 1,0cc (màxim).\nPes de ploma\nRelació força / pes òptima.\nTermoplume® aïllant de plata Primaloft amb tecnologia cross core ™:\nEl futur de les instal·lacions de clima fred ha arribat amb el Primaloft® Silver Insulation ThermoPlume® amb la tecnologia Cross Core ™. Els petits plomots sedosos de fibra sintètica treballen en simfonia per imitar la lleugera calidesa, suavitat i comressibilitat de l'oca natural.\nPertex quantum eco:\nPertex® Quantum Eco és lleuger i resistent i ofereix una reducció de pes significativa sense sacrificar resistència i resistència a l’abrasió.\nEnhorabona, has trobat la millor oferta per Trangoworld Coves. A trekkinn trobaràs el millor equipament esportiu de muntanya. I també podràs rebre els millors consells i recomanacions del nostre equip d’experts en muntanya. Posem al teu abast tota la informació dels productes, característiques tècniques, opinions d’altres clients, etc. perquè puguis escollir exactament el producte que necessites. I et facilitem varis filtres perquè comparis les ofertes en milers de productes de Jaquetes.\nCaracterístiques Trangoworld Coves\nTecnologias Trangoworld Coves\nSostenibilitat Trangoworld Coves\n$ 151.5 $87.99\n$ 206.55 $135.99\n$ 403.48 $225.99\n$ 270.05 $144.99\nTrangoworld Tempest TW86\n$ 350.18 $285.99


Tast (avingudes) - Gastronòmicament\nAv. Comte Sallent, 13\nBen ubicat, amb un aparcament públic a prop. El local és molt espaiós, amb una sala per a fumadors i una altra per a no fumadors. En destaquen el remenat de gules i gambes, el paté a la planxa amb salsa de maduixes i les barquetes calentes com la broqueta de pop i panxeta, o les bombes.\n20 setembre 2008 a les 14:00\nPel que menges surt car. La qualitat no és dolenta, però jo pas un poc de gana.\nBartomeu SM says:\n24 juny 2008 a les 12:27\nEl cuixot ibèric és car i no gaire bo\nmagdalena s. s. says:\n11 abril 2008 a les 7:30\nQuan hi vaig anar em cridaren molt l´atenció les postres. Tu ets a la taula i de cop ve un cambrer que passeja dins una safata pastissos molt variats i agafes el que vols. Si us agraden les llepolies és agradable veure com van passejant el que hi ha i pots agafar…La resta…bonet.\n10 abril 2008 a les 3:31\nJo hi vaig anar fa poc… està bé, però trob que els pebrots de padron són carets, i les croquetes, una misèria.


El Govern llança la campanya 'Incívics anònims' per fomentar la convivència\nQuè passaria si la manca de civisme fos tractada com una addicció? Aquesta pregunta és el punt de partida del vídeo de la campanya 'Incívics anònims', que ha posat en marxa el Govern de les Illes Balears per conscienciar sobre la necessitat d'adoptar actituds positives i comportaments adequats en els espais públics i fomentar així una bona convivència.\nEn el vídeo, que ja s'ha començat a difondre per xarxes socials i es pot veure AQUÍ, es reprodueix una reunió en la qual diversos ciutadans admeten les males pràctiques que duen a terme i comparteixen amb la resta els esforços per deixar-les enrere. "De l'incivisme també se'n surt. Respecta els altres" és el missatge de tancament.\nLa publicació ha anat precedida d'una acció a Instagram Stories, en tres fases, en què es convidava els usuaris a compartir les pràctiques incíviques en què incorren, es feia un diagnòstic de la situació i se'ls proposava veure el vídeo. La retenció del públic ha estat superior al 73% en cadascuna d'aquestes fases i s'ha assolit una ràtio d'una interacció per cada dos espectadors inicials.\nLa campanya s'emmarca en l'esforç del Govern per generar continguts que connectin amb la ciutadania i es comparteixin amb facilitat, de manera que s'ampliï l'abast dels missatges que li correspon transmetre de conformitat amb les previsions de la Llei 13/2010, de 9 de desembre, de publicitat institucional de les Illes Balears.


Judo Renshinkan Manacor i Llevant: Sergi Cruz Rovira. Cinto negre 2º DAN. Per descomptat, assolir un nou grau és sempre molt satisfactori i resulta la recompensa al temps invertit\nJUDO RENSHINKAN 10 PREGUNTES A: Sergi Cruz Rovira.\nHi ha feina a preparar un examen d'aquestes característiques?. Molta!. Són quasi 3 mesos de preparació molt intensiva. El nostre mestre, en Pep, ens ensenya a cercar la perfecció; mai no hi ha prou amb un “més o menys”\nJUDO RENSHINKAN 10 PREGUNTES A: Sergi Cruz Rovira. Cinto negre 2º DAN. Amb tots els esport que hi ha per què et va atreure el judo?. La meva declinació pel Judo va ésser essencialment pel fet de conèixer el meu mestre, en Pep Mascaró. El seu esperit entusiasta, dinamitzador i integrador lligat al Judo em varen seduir de bon principi. Si no hagués estat per això, difícilment m’hi hagués iniciat.\nEs dur practicar un esport de lIuita com és el judo?. El Judo és una disciplina exigent. Demana una bona condició física en resistència aeròbica i resposta explosiva en els atacs i les defenses. Però “dur o no dur”, depèn de com hom ho etiqueti (són trampes de la ment): per a mi és simplement exigent i de tu depèn que vulguis posar tota la carn a la graella.\nSi, voldria dir que em sento molt agraït i afortunat de pertànyer a aquesta gran família que és el nostre Club RENSHINKAN, i de poder seguir progressant als meus 51 anys de la ma del meu mestre i amic en Pep Mascaró.\nDe quin dan t'has examinat?. Recentment del 2º DAN, aquest darrer mes de juliol. Que significa per a tu haver tret aquesta nova titulació com és un nou dan?. Per a mi significa seguir estant en el meu camí i en el meu compromís vers el Judo. Per descomptat, assolir un nou grau és sempre molt satisfactori i resulta la recompensa al temps invertit en la seva preparació.\nHi ha feina a preparar un examen d'aquestes característiques?. Molta!. Són quasi 3 mesos de preparació molt intensiva. El nostre mestre, en Pep, ens ensenya a cercar la perfecció; mai no hi ha prou amb un “més o menys” o “tant mateix ja basta”; ell sempre ens porta a trobar la impecabilitat en les tècniques i els kates. La perfecció ha de ser la intenció i l‘objectiu; després, és clar, cadascú assoleix el que pot.\nI quin és ara el teu objectiu mes immediat?. Doncs treure’m el títol de Jutge Autonòmic de Kates, en l’especialitat Nage No Kata; una proposta que m’ha fet recentment el nostre mestre en Pep Mascaró, i que he acceptat amb molta il·lusió. En el mig termini, m’agradaria assolir també alguna titulació de monitor o professor de Judo (m’encantaria poder fer feina amb els al·lots del Club ajudant al meu mestre). I per descomptat seguir aprenent cada dia i assolir DANS superiors quan arribi el moment.\nAmb aquests anys de practica que es el que t'ha aportat aquest esport?. En aquests darrers 11 anys que fa que practico Judo, un dels aports remarcables ha estat el compromís a mantenir una bona condició física. Cada dia sense falta hi dedico 1.5 hores al manteniment físic, amb independència de que a més acudeixi al dojo a practicar judo amb els companys. Però això no ho és tot, valoro per damunt de tot l’enriquidora amistat i la relació amb els companys, així com el fet de que el Judo és per a mi un compromís que em manté viu i constant en la disciplina, i ha esdevingut en escènica una via per a créixer com a persona.\nVaig llegir una vegada que el judo és una forma de vida. Que vol dir això?. Vol dir literalment el suggereix l’enunciat: que poc a poc comences a viure acord als principis i fonaments de Judo, extrapolant-los fora del tatami: el camí de la fluïdesa, l’honor i el respecte reconegut vers als teus companys i adversaris, la constància, la perseverança...són atributs que desenvolupes en la pràctica del Judo, però que t’emportes a la resta de la vida; després acabes entenent que tota allò que esdevé en el Dojo és un reflex de la teva vida fora del tatami i a la inversa.\nEI judo art marcial o esport ?. Aquesta és una bona pregunta, i la resposta adequada dependrà d’aquell a qui li facis, i de com ell/ella etiqueti la seva experiència en el Judo. Per a mi és molt més que un esport: és el refinament i perfeccionament d’arts marcials japoneses molt antigues per a temps moderns més civilitzats. Gairebé tots els judoques son també gent molt esportista que practiquen altres esports per poder disposar d’una bona forma física que els permeti alhora viure una millor experiència del judo.\nPerò quan entres en el Dojo, per a mi es tracta d’una dimensió diferent a la merament esportiva, i em remeto aquí a un dels meus grans referents de les arts marcials: Bruce Lee, qui definia l’art marcial com a “ l’art d’expressar-se a un mateix amb el mínim d’energia i moviment ”, i això és diu molt ràpid però no és gents trivial...cal viure’n l’experiència.\nVols afegir alguna cosa més?. Si, voldria dir que em sento molt agraït i afortunat de pertànyer a aquesta gran família que és el nostre Club RENSHINKAN, i de poder seguir progressant als meus 51 anys de la ma del meu mestre i amic en Pep Mascaró. Gràcies Pep, per haver fet possible que el Judo entrés en la meva vida.


La regidora vallenca de CDC Assumpció Casañas renuncia al seu càrrec\nAssumpció Casañas ocupava una regidoria al consistori de Valls des de fa 6 anys.\nCasañas assegura que dóna per finalitzada aquesta etapa per motius personals\nActualitzada 25/10/2016 a les 15:28\nLa regidora d'Hisenda i Governació de CDC de l’Ajuntament de Valls, Assumpció Casañas, ha renunciat aquest dimarts, després de 6 anys de servei a l’acta de regidora del consistori vallenc. El motiu, segons comunica el mateix consistori, és «una decisió acordada personalment, meditada i valorada, per motius personals de deixar la política».\nCasañas ha assenyalat que «ha estat un orgull poder dedicar uns anys de la meva vida a la ciutat de Valls i fer-ho amb el millor afany d’exigència, rigor i responsabilitat vers la gestió de les regidories que m’han estat confiades». «Me’n vaig amb la satisfacció del deure complert per la tasca realitzada», i ha afegit: «el meu reconeixement molt especial a tots els tècnics i a totes les persones dels meus equips que amb il·lusió hem treballat dia a dia, persones preparades que amb voluntat de servei a la ciutat estan duent a terme la seva tasca».\nL’Alcalde de Valls, Albert Batet, respecta la decisió que ha pres Assumpció Casañas i agraeix la «voluntat de servei i la capacitat de treball que sempre ha demostrat a favor de la ciutat i tota la tasca que ha desenvolupat, especialment en uns anys que no han estat fàcils per la crisi i les restriccions contínues fruit de la situació econòmica».


Espai, personatges i temps - Ejercicios de Filología Catalana - Docsity\nEjercicios Filología Catalana\njoan_molina_galiana 30 de junio de 2018\nEspai, personatges i temps, Ejercicios de Filología Catalana. Universitat de València (UV)\nProf. Vicent Simbor\nAsignatura: Anàlisi de la Narrativa Catalana, Profesor: Vicent Simbor, Carrera: Filologia Catalana, Universidad: UV\n4. L’anàlisi de la història 4.2. L’espai\nAntonio Garrido Domínguez és qui millor explica l’anàlisi de l’espai. L’espai apareix en forma de descripció – bé feta pel narrador, bé feta pel personatge. Seguirem dos autors: Y. Reuter amb Introduccióal’anàlisidelanovel·la i Philippe Hamon amb Introduccióal’anàlisidel descriptiu. La novel·la inclou, a banda del relat, una sèrie de discursos, entre ells la descripció.\nL’espai narratiu és, sobretot, una realitat textual, les virtualitats del qual depenen en primer lloc del poder del llenguatge i també de les restant convencions artístiques. Es tracta d’un espai fictici però que tendeix a crear la il·lusió de realitat, encara que en alguns gèneres com el fantàstic o el meravellós renuncien freqüentment a l’espai realista i, fins i tot, versemblant.\nLes funcions principals de l’espai, d’acord a les propostes de Garrido Domínguez: - L’espai és el lloc on ocorren els fets de la història. Conté els personatges i és el lloc on succeeixen els esdeveniments. Aquests llocs, si cal, poden, fins i tot, deduir-se pel lector quan no estan indicats. El lector ha de situar els personatges i les accions i li caldrà imaginar un lloc imaginari. L’espai manté relacions privilegiades amb l’acció i amb els personatges. - L’acció: segons el major o menor protagonisme de l’espai, ens podem trobar els espais marc (que tenen com a objectiu fer de suport de l’acció) i els espais estereotipats(que poden exercir una influència determinada sobre la configuració de l’estructura del relat). - Els personatges: l’espai funciona com a metàfora del personatge, en uns moviments literaris més que uns altres. Per exemple: amb el romanticisme, el realisme, el naturalisme, l’espai és fonamental. L’espai reflecteix o justifica l’estat anímic del personatge. [fotocòpia 62: l’espai funciona com una representació de la Mila i transforma el seu estat d’ànim].\nHi ha també l’espai sentit de contingut autobiogràfic, com la novel·la lírica o la confessió. [fotocòpia 63: La novel·la lírica és una novel·la poemàtica, on domina, per tant, la subjectivitat emocional.\nHi ha una gradació en l’objectivació del món. En primer lloc hi ha un espai construït d’acord amb l’espai referencial del món real, amb tots els detalls i la màxima fidelitat (és el model de la novel·la històrica, el realisme i el naturalisme i el realisme compromès, destacant ElJarama). En segon lloc, tenim l’espai versemblant, el cas de la majoria de les novel·les. Tan sols utilitzen l’efecte de referencialitat (no és un espai identificable amb la realitat), que ens presenta els atributs concrets de la realitat que es volen destacar. Finalment trobem els espais de la fantasia o el meravellós. La seua concepció s’aparta de les lleis del món objectiu i responen a lleis pròpies que estableix el narrador.\nL’espai en l’acte narratiu, és a dir, relacionat amb el narrador i el narratari. El contrast entre el narrador i el lector és especialment cridaner i significatiu en alguns casos: un narrador tancat a una presó que narra esdeveniments d’un lloc obert. Pel que fa al narratari, caldria distingir si el narrador situa espacialment el narratari o si no el situa i aquest es confon amb l’espai del lector real. A Bearn o la sala de les nines, don Miquel és el narratari explicitat.\nEn algunes novel·les és important també l’espai del lector (i el temps), des del qual el lector realitza la lectura d’un text de ficció perquè així varia la seua interpretació. La lectura repercuteix decisivament – per analogia o contrast – no sols en el mode de recepció del text sinó en l’èxit o fracàs del procés de lectura.\nGarrido proposa unes funcions de l’espai: - Si ens trobem en llocs diversos i nombrosos: com és el cas de la novel·la d’aventures, la picaresca, en els diaris de viatge. O bé, espais reduïts: un únic microespai o molt pocs. - Si són llocsreservats a uns personatges i a altres, llocs comuns i llocs de pas, llocs de seguretat (Calders) enfront dels llocs de perill. És el cas de la novel·la dels camps de concentració: que separa els presoners i els lliures.\nL’espai necessàriament ha de ser descrit en la novel·la mitjançant les paraules, el text. La descripció és la denominació convencional que se li dóna al discurs de l’espai: una seqüència organitzada al voltant d’un referent espacial (i no temporal, com en el relat d’esdeveniments) que produeix l’estat d’un objecte, d’un lloc o d’un personatge (en aquest cas s’anomena retrat). Per tant,\nla descripció utilitza sobretot enunciat amb ser (en contraposició a l’acció amb fer). Són paràgrafs d’una certa extensió, no ens aturarem en les anotacions descriptives (ja que aquestes es troben en tots els sintagmes), és a dir, a nivell macroestructural.\nHi ha una diferència prou notable entre el relat i la descripció. El relat insisteix en la dimensió temporal i dramàtica, el seu contingut són accions o esdeveniments viscuts com a processos. En canvi, la descripció significa l’estancament del temps a través del realçament de l’espai. De fet, els narrador a mesura que ens acostem a l’època actual, s’esforcen a evitar la paràlisi del relat mentre s’introdueix la descripció. La velocitat minva però no es deté: s’han desenvolupat noves fórmules descriptives més lleugeres i, sobretot, una descripció més íntima dels personatges.\nEl discurs de la descripció es fonamenta en un joc d’equivalències jerarquitzades entre una denominació i una expansió. Segons Ph. Hamon, el sistema descriptiu consta d’una denominació, l’element descrit o pantònim (que no sempre apareix formulat explícitament) i una expansió o llista de termes coordinats o subordinats. Tota descripció és l’expansió de l’objecte descrit, que pot ser designat per un tema-títol, que remet a referents coneguts o no. Aquest tema-títol pot ser indicat a l’inici del passatge descriptiu, cosa que facilita la comprensió immediata mitjançant el procediment de l’ancoratge de la descripció. També es pot retardar el moment de la designació, cosa que produeix l’efecte d’espera i d’enigma en què el tema-títol en serà la resolució. En aquest cas parlem del procediment de l’afectació de la descripció.\nPer exemple: si tenim el tema-títol cuina, la seua expansió serà una taula, cadires, electrodomèstics, etc. i un conjunt de predicats (blanc, lluminós, tallant...). [fotocòpia 66: hi ha una minva de la velocitat del relat però no arriba a aturar-lo perquè no deixa de descriure la màquina i els actes que hi tenen relació].\nLes operacions de la descripció Tota descripció realitza diferents operacions que s’agrupen en:\n- Operacionsd’aspectualització: s’esmenten les diferents característiques de la realitat que es descriu. Consisteixen en donar les parts o components i indicar les seues grans propietats (forma, colors...). - Operacionsde posada en relació i comparació: es compara la realitat descrita amb una altres objectes o llocs. Es precisa la situació de l’objecte en l’espai, el temps, etc. Mitjançant la comparació es procedeix, per assimilació a uns altres objectes, a fer una descripció.\nL’organització El problema de la ralentització del relat: cal tindre en compte que el narrador intenta donar\nimpressió de moviment en la descripció per tal d’evitar que aparega com una realitat estàtica. Com que els escriptors estan obligats a escriure successivament allò que ha sigut percebut en la simultaneïtat, intenten compensar aquest fet, donant la il·lusió de mobilitat. Aquest objectiu l’aconsegueixen amb la disposició per plans: - El plaespacial: el narrador pot multiplicar les indicacions d’espai, siga verticalment (alt/baix) siga horitzontalment (esquerra/dreta), siga en profunditat (davant/darrere). Així tindrem la impressió de moviment, siga de la mirada de l’observador, anomenada ambulatòria (pot ser reforçada per un trajecte), siga el moviment des de l’objecte mateix que es mou, és a dir, la descripció cinètica). [fotocòpia 64].\n18/05/2015 - El pla temporal: el narrador accentua la impressió de moviment per la multiplicació d’adverbis i d’indicadors de temps. Per exemple: primer, després, de seguida, en aquest moment... En resum, es tracta de narrativitzar, és a dir, injectar temps en la descripció.\nEn segon lloc tenim la gradació en els verbs de percepció. Dóna la impressió que el subjecte es precisa i es fixa (ell va distingir, remarcar, percebre, veure nítidament...).\nFinalment, cal analitzar l’animació dels objectes estàtics gràcies a l’ús de verbs reservats a éssers animats. Amb aquests procediments el narrador injecta vida en allò que és inanimat: la màquina reviscolà, llença un crit d’alerta i decidí córrer a tota la velocitat.\nUn altre element important és la motivació i la inserció de la descripció. El narrador cada vegada es preocupa més per evitar que el lector haja d’interrompre el relat en els moments\ndescriptius. Un dels recursos més efectius és traslladar la descripció a un personatge en lloc de fer-la el narrador. Així, l’acció no s’atura. Els personatges són els que veuen, actuen i ens presenten l’espai i els objectes. El realisme i el naturalisme recorren als personatges qualificats o un personatge expert per fer-nos arribar la descripció des del seu punt de vista. Ph. Hamon ha reduït en cinc passes el model arquetípic del model realista i naturalista.\nLa descripció no sempre l’autor decideix donar-la d’una vegada sinó presentar-la fragmentada: una reconstrucció de l’espai a través de diversos testimonis (Estremida memòria).\nLes funcions Hem vist la funció narrativa de l’espai amb Garrido Domínguez: la relació entre l’espai i\nl’acció del relat o els seus personatges (Solitud). - La funció mimèsica: la descripció pot produir la il·lusió de realitat, això és, presentar\nl’espai però també el temps i els personatges com a reals. Aquesta funció és exacerbada en el cas del realisme i el naturalisme. Però aquesta mimesi varia segons les convencions del gènere.\n- La funció mathesica: informació i instrucció. Es desenvolupa en el segle XIX. Les descripcions esdevenen el lloc textual on es difon el saber dels novel·listes, gràcies a les seues investigacions acumulades en els famosos carnets (dossiers).\n- La funció estètica: tota descripció significa una presa de posició de l’escriptor en l’ordre estètic. S’inscriu en un determinat moviment literari. La temptativa d’eliminar la descripció o el seu reemplaçament per dibuixos i fotografies, ens porta al surrealisme. En Nadja d’André Breton, s’eliminen les descripcions i se substitueixen per fotografies i dibuixos. [Bearn o la sala de les nines: descripció de l’espai mínima]. En altres corrents se li dóna tanta importància a la descripció que entra en conflicte amb el relat, és el que trobem en el nouveau roman. Redueix extremadament el paper dels personatges i de l’acció. L’elecció mateixa dels objectes descrits pot designar tota una època i un model novel·lístic.\n- Una funcióunidaallector: la descripció li dóna ulls al lector i li fa “veure” l’espai on es desenvolupa l’univers del relat, és a dir, el món diegètic. Li facilita el procés de recepció i interpretació del text. Els lectors tenim tendència de localitzar espacialment l’escenari.\n4.1. El temps de la història El marc o coordenades temporals on s’encabeix la història narrada. Aquest temps ha variat\namb els gèneres. El temps de la història era llarg i incloïa diverses generacions. Aquest temps tan dilatat de la història que arriba fins al segle XIX, es perd al segle XX amb un canvi triple. Seguirem el llibre de Dario Villanueva Estructura y tiempo reducido en la novela.\n- La ucronia o absència de temps: s’obté gràcies a la suspensió del sentit duratiu del temps en la consciència dels personatges. En un lloc molt especial (un sanatori, un camp de concentració) aquests espais van estretament lligats a un temps singular. Ha desaparegut el sentit de duració del temps en la consciència dels personatges. El temps que viuen els personatges és etern i imperceptible. És un temps congelat, sense evolució, circular. [Fotocòpia 60 i 61, K.L Reicht].\n- La ruptura de la linealitat cronològica: Marcel Proust inicia aquesta revolució del temps i W. Faulkner va ser qui aportà el canvi més important: es pretén fondre el present i el passat en la consciència del personatge. Els esdeveniments narratius no existeixen com a tals des d’una perspectiva exterior al seus protagonistes o testimonis fins que són assumits posteriorment en un present de consciència, sobretot gràcies al recurs del monòleg interior. És el domini absolut del temps psicològic o subjectiu, diferent de l’objectiu cronològic o extern.\n- El temps reduït o reducció temporal: a diferència de la novel·la tradicional, la novel·la contemporània sol centrar la seua història en un període breu, d’alguns pocs dies o fins i tot algunes hores. Dario Villanueva proposa distingir tres classes:\n- Temps lineal: breu període de temps que no presenta ruptures en l’ordre temporal (amb analepsis o prolepsis).\n- Temps rememoratiu o retrospectiu: el temps primari breu rep una major extensió temporal gràcies al temps segon conformat per les analepsis o retrospeccions. A Bearn o la sala de les nines el temps primari és el temps que tarda don Joan en escriure la carta però el temps segon (la novel·la) és una enorme analepsi.\n- Temps simultaneïsta: consisteix en la localització d’un mateix temps en diversos punts de l’espai. (Estremida memòria).\n4.3. Els personatges Els personatges són molt més dependents de la història que no des de l’àmbit del relat, per\naixò Genette no els ha tractat. No existeix una metodologia d’estudi dels personatges. Analitzarem els personatges segons la ideologia, els actes, etc. segons el seu gènere narratiu o novel·lístic. Per exemple: a don Toni el coneixem a partir de la visió de don Joan.\nCaracterització dels personatges en el relat. R. Bourneuf i R. Güellet en L’univers de la novel·la (1972) proposen dues formes de caracterització:\n- Caracterització directa: - presentar-se ell mateix (el personatge, un narrador autodiegètic, un diari íntim, una novel·la epistolar d’una sola veu, memòries, diàlegs, monòleg interior...) - presentar-se mitjançant un altre personatge (narrador testimoni o homodiegètic, en diàlegs, cartes...). - amb un narrador heterodiegètic - presentació mixta (la més freqüent), és a dir, la presentació per ell mateix, a través dels altres personatges i a través narrador. És el cas de Mme. Bovary.\n- Caracteritzacióindirecta: el lector arriba a conèixer un personatge independentment de la presentació directa que se n’haja fet. De vegades, fins i tot a pesar d’aquesta presentació. És el coneixem d’alguns personatges a través de les seues actuacions i parlaments (pensaments, accions...) que ens donen a conèixer la ideologia del personatge però també l’aspecte extern, físic, el medi ambient on viu (camp o ciutat, la casa, el carrer...). Tot això condiciona el personatge. També la família, la classe social, la formació cultural...\nUna característica molt generalitzada d’una presentació mitjançant un personatge testimoni (narrador homodiegètic) és que la novel·la sol esdevenir la història d’una fascinació que exerceix el protagonista sobre el testimoni: Sherlock Holmes, Bearn o la sala de les nines.\nQuin sistema opera en les novel·les per fer-nos acceptar o rebutjar el que se’ns presenta en el seu món diegètic? Segons V. Jouve a “L’efecte personatge en la novel·la”, el sistema de simpatia s’ajusta a aquests tres elements:\n- El codi narratiu: qui té el saber i qui ens el comunica. El lector s’identifica espontàniament amb el narrador, la perspectiva del qual és un lloc de pas obligat. També pot ser una identificació del lector amb el personatge que té sobre el relat el mateix saber sobre la intriga que el lector (focalització interna).\n- El codi afectiu: El que importa no és el saber sobre la intriga sinó sobre el personatge. Es basa en: com més coneixem un personatge més afectats ens sentim pel que li ocorre. Per això moltes vegades és suficient fent-nos penetrar en la interioritat d’un personatge per tornar-nos-el simpàtic. Aquest procediment adquireix una eficàcia suplementària quan el personatge pateix un desig de contrarietat.\n- El codi cultural: fonamentat en els valors que té el lector com a propis i intervé, de manera eficaç, en dos casos particular:\n- quan una obra es troba pròxima a ell. - quan la novel·la depèn d’una categoria poc codificada.\nPensar la historia, Tema 2: El temps i lespai en la història\nPERSONATGES BLOC I\nEl guió: personatges i sinopsi\nPersonatges de EGCDMA. CIC. 2017-18\nEspai, personatges i temps\nPreguntes examen sociolingüística GENER 2018\nJosep Carner i Els fruits saborosos. Article\nEl tractament de la llengua en l'Estatut d'Autonomia valencià. Per Llu...\nArticle sobre Evast e Blanquerna


El exconcursante de Supervivientes Nyno Vargas | GTRES\nEl raper, suposadament, va propinar un cop de puny a un noi que va insultar i es va ficar amb la seva mare, causant-li un traumatisme cranial\nper Victoria Mateos-Aparicio 01/06/2021 08:12h\nDe 'Superviventes' i de conscienciar contra el coronavirus a ser detingut per agressió. Dels escenaris, el conegut cantant va fer el salt definitiu a la fama amb el seu pas per Supervivents 2020. El televisiu raper Nyno Vargas, de 28 anys, ha estat detingut i posat a disposició judicial per la Policia Nacional sent acusat d'un delicte de lesions per agredir un jove que va increpar en un restaurant situat a la Canyada, a Paterna.\nLa víctima, de tot just 26 anys i natural d'Espanya, va presentar una denúncia contra el cantant, moments després de romandre més de 24 hores ingressat en observació en un hospital de València en patir un traumatisme cranial desencadenat per la baralla.\nVargas és conegut en el món de la música com un dels rapers valencians, i també per les seves nombroses participacions en formats televisius com 'Los Reyes del Barrio' o 'Supervivientes'. El cantant va presentar-se a primera hora del dia a la comissaria de la localitat valenciana de Paterna, després de ser citat pels agents amb motiu de la denúncia interposada contra ell a causa d'una agressió succeïda el passat diumenge 23 de maig.\nPer la seva banda, un cop finalitzat el judici a què s'ha personat en companyia del seu advocat i després de prestar declaració com a detingut, el cantant ha quedat en llibertat a l'espera de ser citat de nou pel jutge.\nLa polèmica detenció de Nyno Vargas\nEls fets van esdevenir la nit del diumenge 23 de maig al voltant de les 20.30 hores. El raper valencià, nascut al barri de 'Las 613 viviendas' de Burjassot, presumptament li va propinar un cop de puny a la cara al denunciant, moments posteriors al fet que aquest últim l'insultés i li digués «fill puta» sense un motiu clar, quan l'artista es disposava a abandonar el local, situat a la Plaça Puerta del Sol de la Canyada.\nUna baralla que ha generat molt debat. I és que no era per a menys, ja que les lesions han estat de gravetat, ja que, després del greu cop i a causa del fort impacte, el jove de 26 anys va caure estès a terra perdent de manera fugaç el coneixement.\nA partir d'aquí i amb la intervenció de sanitaris, una ambulància el va traslladar d'urgència a l'Hospital La Fe de València i allí va romandre ingressat fins dimarts passat. Ara el jove ja ha sortit de l'hospital i està en procés de recuperació. Així mateix, el comunicat de lesions de l'agredit mostra que aquell dia la presumpta víctima presentava una fractura dels ossos nasals i una hemorràgia subaracnoidal.\nFonts pròximes que van estar presents en el lloc dels fets expliquen que, durant els moments previs a què s'iniciés l'agressió, l'ara popular raper havia estat fent fotografies amb diversos dels presents en el restaurant de la zona. Tot semblava transcórrer amb normalitat i, segons sembla, no s'hauria produït cap discussió prèvia o incident de cap mena amb el denunciant i el seu grup d'amics, el qual també es trobaven a l'establiment.\nNo obstant això, alguns testimonis han relatat que, quan Nyno anava a marxar del local, l'agredit, que es trobava malament -ja que havia begut-, es va dirigir cap a ell de manera agressiva i despectiva. Apunten que van ploure alguns insults dirigits cap a la mare de Vargas. Un fet que va provocar l'enuig de l'artista, que va acabar propinant-li un cop de puny a la cara. Tot i la gravetat dels fets, el raper va marxar del lloc sense atendre la víctima estirada a terra, sense coneixement i brollant sang per les fosses nasals i l'oïda.\nÚltima hora Última hora Televisió Última hora Supervivientes


Rubí celebra per primera vegada la Setmana de les Diversitats\nDijous, 08 Novembre 2018 08:16\nCartell de la primera Setmana de les Diversitats\nRubí celebra per primera vegada la Setmana de les Diversitats. De fet, la primera activitat ja ha tingut lloc aquest dimecres a la tarda a l’Espai Jove de la Torre Bassas amb l’inici de l’enregistrament d’un videoclip del raper Jeebli que continuarà aquest dissabte a la plaça Josep Tarradellas de les 10h a les 13h.\nL’objectiu d’aquesta setmana que finalitzarà el proper 17 de novembre és fer front i combatre estereotips i prejudics i, lògicament, reivindicar la diversitat que existeix a la nostra societat.\nA banda del videoclip esmentat, aquest dissabte s’ha preparat una altra activitat. A partir de les 21h es representarà El metge de Lampedusa al Teatre Municipal La Sala que parla sobre els exiliats que arriben a aquesta illa des d’Àfrica.\nI des del proper dilluns i fins divendres, la plaça Pearson, la de Catalunya i la Salvador Allende acolliran uns tallers de creació de mems sobre la diversitat i una exposició de fotografies de SOS Racisme. Serà entre les 17.30h i les 19.30h. Dimecres, a l’Ateneu Municipal es farà el taller d’expressió corporal Diàleg Intercultural. I el divendres, en aquest cas, a l’estació dels Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) hi haurà la Biblioteca Vivent, dinamitzada per ACATHI Migració, Refugi i Diversitat LGTBI+ amb la idea que els llibres seran substituïts per persones que expliquen les seves respectives històries.\nTot plegat finalitzarà dissabte 17 amb dues activitats més: la primera a la Biblioteca de les 10h a les 13h, amb un teatre fòrum Etiquetes cap a la gent gran, dirigit pel grup de la Xarxa Antirumors, Teatre Social Primer de Maig. I de les 11h a les 13 h, l’Institut Diversitats dirigirà un espectacle de clown titulat El planter antirumors al Mercat Municipal.


Marques personals al 26-M - somGranollers\nMarques personals al 26-M\nDijous, 30 de maig de 2019 | 09:15h\nEl diumenge electoral ha palesat com són d’importants les marques –que no tenen perquè respondre a sigles–. La tendència a l’alça d’ERC al conjunt de Catalunya i del PSC a la conurbació de Barcelona han estat factors que, sense dubte, han influït en els resultats electorals d’aquestes municipals.\nAmb tot, tant a Granollers com a les Franqueses els noms propis han estat més decisius. Tot i la caiguda generalitzada de Junts per Catalunya arreu, Colomé ha estat capaç de mantenir el tipus i saber fer valer la seva acció de govern i tarannà més enllà de les sigles de partit. A les eleccions Europees, al municipi les tornes es giraven i el PSC era la força més votada seguit de la candidatura d’una marca personal indiscutible, la de Carles Puigdemont.\nDe fet, el president a l’exili va ser també el candidat més votat a Granollers, seguit del socialista Josep Borrell. Les forces independentistes aconseguien més de 13.000 vots a les europees, mentre que a nivell local en van ser poc més de 10.000 i molt fragmentats. En canvi, Mayoral concentrava 12.000 vots, tornava a demostrar la seva hegemonia indiscutible i, no només revalidava la majoria absoluta per quarta vegada, sinó que l’augmentava amb un regidor més.


Hotel G Square Vijayawada Índia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNear Benz Circle and NTR University, Ramavarappadu Ring Mahanadu Road, Nagarjuna Nagar, Vijayawada, Índia, 500008 - Veure al mapa\nBarri Nagarjuna Nagar Governorpet Governorpet Gunadala Benz Circle Christurajupuram Governorpet Islampet Governorpet Christurajupuram\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Hotel G Square és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Vijayawada. L'hotel no està massa enfora del centre de la ciutat: només a 04.00 Km, i normalment només es triga 25 minuts per arribar a l'aeroport. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHotel G Square també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Vijayawada. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com servei d'habitacions 24 hores, Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, seguretat 24 hores, servei de neteja diari, servei postal.\nL'hotel compta amb 42 precioses habitacions, i totes inclouen vestidor, tovalloles, sofà, mirall, llençols. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Hotel G Square.\nTots els tipus de viatgers (20) Parelles (1) Viatgers en solitari (13) Famílies amb infants petits (2) Grups (4)


Home / Productes / Productes / Edward W. Soja. La perspectiva postmoderna de un geógrafo radical\nSKU: 9788498882438 Categories: Llibreria, Llibres, Metròpoli/Urbanisme\nEdward Soja és un geògraf aclamat per les seues aportacions als aspectes espacials de la teoria social, la globalització i l’economia política urbana i regional. Professor de planificació urbana i regional en la UCLA, Soja ha dedicat les seues recerques als processos de reestructuració urbana de Los Angeles i a construir una perspectiva crítica sobre el desenvolupament de les ciutats i les regions. A més, Soja ha teoritzada brillantment sobre el paper de l’espai i de la geografia, especialment en la seua relació amb el temps i la història, utilitzant les teories i propostes de Lefebvre per a proposar una perspectiva geogràfica postmoderna. En les seues últimes publicacions ha suggerit una mirada geohistòrica a les ciutats, des dels seus inicis fins al seu més recent desenvolupament que ell flama “postmetròpolis”. Les seues recerques més recents estan relacionades amb l’acció de les comunitats locals en relació a la justícia espacial.\nAquest llibre és un assaig crític sobre l’autor i la seua obra que inclou a més una selecció de textos fonamentals i un article inèdit.


gpp2020 :: Membres\nGPP 2020 >>Membres\nEl consorci GPP 2020 estava format per 19 membres, representant els principals òrgans de contractació i de suport d’Alemanya, Àustria, Croàcia, Eslovènia, Espanya (Catalunya), Itàlia, Països Baixos i Portugal. El projecte ha estat coordinat per l’ICLEI (Governs Locals per a la Sostenibilitat).\nCoordinador de projecte ICLEI – Governs Locals per a la Sostenibilitat és l’associació líder mundial de governs locals i municipals que es dedica al desenvolupament sostenible.\nÀustria El Centre de Recerca Interuniversitari de Tecnologia, Treball i Cultura (IFZ) és la unitat de Graz del Departament d’Estudis de Ciència i Tecnologia de la Universitat Alpen-Adria de Klagenfurt.\nL’Agència Federal de Contractació Pública (BBG) proporciona serveis centrals de contractació pública a agències federals a Àustria.\nCroàcia El Programa de les Nacions Unides per al Desenvolupament a Croàcia treballa amb ministeris, comarques i municipis, organitzacions de la societat civil i representants del sector privat en solucions per als reptes de desenvolupament que es plantegen.\nEn el GPP 2020, el PNUD Croàcia ha fet equip amb els següents òrgans de suport i contractació nacionals:\nOficina de Contractació Pública Nacional (CPO)\nZagreb Holding, Ltd\nFons per a la Protecció del Medi Ambient i d’Eficiència Energètica\nFacultat Universitària d’Estudis Professionals de la Universitat de Split\nAlemanya L’Oficina Nacional de Contractació Pública (BeschA) és l’òrgan de contractació central del Govern alemany.\nEl Centre de Competències per a la Contractació Sostenible és un portal central per a contractació pública sostenible a Alemanya.\nItàlia Ecosistemi s.r.l. és una societat de consultoria ambiental especialitzada en estratègies, programes i eines per al desenvolupament sostenible. També és el líder italià en la implementació de polítiques i plans per a contractació pública verda i membre nacional de la Campanya Procura+.\nLa Província de Roma representa 121 consells i governs locals; una de les àrees metropolitanes més grans i més poblades d’Itàlia.\nConsip S.P.A és una sociatat anònima pública que pertany al Ministeri italià d’Economia i Finances i que opera en nom de l’Estat dintre del marc de les pautes estratègiques i de les tasques atorgades pel seu únic accionista.\nPaïsos Baixos El Rijkswaterstaat forma part del Ministeri d’Infraestructures i Medi Ambient dels Països Baixos i és responsable del disseny, la construcció, la gestió i el manteniment de les principals infraestructures de l'estat.\nL’Agència NL és l’organització governamental holandesa que implementa polítiques en matèria de sostenibilitat, innovació i negocis internacionals.\nPortugal OesteCIM és una comunitat intermunicipal de 12 municipis de la part occidental de Portugal que té com a objectiu promoure el desenvolupament sostenible.\nEl Laboratori Nacional d’Energia i Geologia (LNEG) dóna suport al disseny i la implementació de polítiques per al desenvolupament econòmic i social del Govern portuguès.\nEslovènia El Ministeri de Finances eslovè, mitjançant la Direcció de Contractació Pública, du a terme contractacions conjuntes per a altres autoritats públiques.\nUmanotera posa en pràctica els principis de desenvolupament sostenible mitjançant tasques de política estratègica, formació, i el desenvolupament de solucions pràctiques.\nEspanya/ Catalunya Ecoinstitut, SCCL, és una societat consultora cooperativa independent dedicada al medi ambient i la sostenibilitat, i compta amb la major trajectòria i experiència en assessorament en contractació pública sostenible a Espanya.\nEl Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya, entre d'altres, és responsable tècnic designat pel govern català per promoure l'ambientalització de la contractació pública.\nL’Institut Català d’Energia (ICAEN) és l’agència d’energia de Catalunya.\nExpert El Consell de Gestió Ambiental Suec (SEMCo) és l’òrgan expert del Govern suec en contractació pública ecològica i altres contractacions sostenibles.


Ajuntament d'Arenys de Mar - Participa en l'audiència pública d'ordenances 2006\nParticipa en l'audiència pública d'ordenances 2006\nEs farà el 18 d'octubre, a les 20 hores, a la sala d'actes de l'Ajuntament d'Arenys de Mar\nEl govern municipal d'Arenys de Mar convoca tots els vilatans a assistir el pròxim 18 d'octubre a l'audiència pública d'ordenances fiscals 2006. La trobada es farà a les 20 hores a la sala d'actes del consistori.\nEl regidor d'Hisenda, Manel Calvo, explicarà als assistents la proposta de taxes, tributs i preus públics per a l'any que ve que, en aquest moment, hi ha sobre la taula. De fet, aquests dies govern i oposició estan mantenint contactes per tractar d'arribar a acords. També es tindran en compte les propostes que alguns vilatans han lliurat a l'Ajuntament des d'aquest estiu, quan el govern municipal va fer pública una primera proposta d'ordenances. Us ho recordem aquí.\nL'objectiu de la reunió es compartir amb la població aquest procés de decisió dels criteris que regiran els ingressos municipals per al 2006 i recollir noves propostes i suggeriments, abans de la seva aprovació, prevista per a principis de novembre.\nPublicat l'11 d'octubre de 2005


El màster d'Innovació en Disseny per al Sector Turístic, amb una formació clarament multidisciplinària, s'orienta a la recerca, de manera que permet accedir als estudis de doctorat. En aquest sentit, es dedica a la recerca en disseny i l'adreça al sector turístic, una activitat social i econòmica que esdevé el camp d'aplicació específic, amb l'objectiu d'inspirar i endegar polítiques, estratègies i activitats d'innovació basades en el disseny per al sector.\nS'entén la recerca com una pràctica d'experimentació, exploració i presentació de propostes basada en el procés de dissenyar i els mètodes que li són propis. Per aplicar professionalment els resultats de la recerca i fer transferència, s'ha acceptat el repte de professionalitzar la recerca i crear un perfil d'investigador que la indústria turística considera necessari pels beneficis que li pot reportar.\nEl màster fomenta el perfil d'un especialista en la gestió del disseny capaç d'idear, proposar i desenvolupar productes, sistemes i serveis innovadors. La seva missió és analitzar el turisme per detectar problemes, oferir solucions i plantejar escenaris possibles per a la millora estratègica.\nEls titulats en aquest màster (dissenyadors, investigadors i alhora assessors), podran aprofitar el bagatge professional i la capacitat d'anàlisi crítica i de pensament creatiu per resoldre situacions mitjançant l'experimentació i la síntesi creativa.\nEls atractius principals del màster són:\nLa possibilitat de treballar amb problemes reals, proposats per empreses i oficines turístiques.\nEl tractament integral dels temes actuals del disseny aplicats al sector turístic.\nEl desenvolupament d'habilitats per a la recerca.\nUn sol any d'estudi enfocat a l'elaboració de la tesi final de màster, orientada a la innovació en el sector turístic per mitjà del disseny.\nL'oportunitat de conèixer almenys dues ciutats: Santa Cruz de Tenerife o Las Palmas de Gran Canaria, d'una banda, i Barcelona o Bilbao, de l'altra.\nUniversitat Coordinadora Universitat La Laguna\nIdioma de docència castellà 70 %, anglès 30%\nCoordinació MIGUEL MALLOL ESQUEFA\nAdreça electrònica master.idisit@ub.edu


Nom del fons: Entitat Municipal Descentralitzada de Santa Maria de MeiÃ\nEntitat Municipal Descentralitzada de Santa Maria de Meià\nConsell Municipal, Ple de l'Ajuntament (1)\nFONS ACN200-57 / Entitat Municipal Descentralitzada de Santa Maria de Meià\nEntitat Municipal Descentralitzada de Santa Maria de Meià.\nL'antic municipi de Santa Maria de Meià va ser independent fins l'any 1926 en què va ser agregat al de Vilanova de Meià, juntament amb el poble de Peralba. Actualment és una entitat local menor amb junta administrativa pròpia. El lloc fou de la jurisdicció de l'antic priorat de Santa Maria de Meià.\nRespecte a l'organització municipal, les entitats municipals descentralitzades (EMD) són entitats territorials de segon ordre amb personalitat i capacitat jurídica en el seu propi terme. Responen a la voluntat de millorar el funcionament de l'aparell administratiu en aquells indrets que, per unes característiques determinades, requereixen més autonomia per fer més efectiva la seva gestió.\nEls seus antecedents es troben l'any 1924, durant la dictadura de Primo de Rivera, quan es decretà l'Estatut municipal i en el qual es reconeixien àmpliament les entitats locals menors. Deu anys després, durant la II República, el Parlament de Catalunya promulgà la Llei municipal de Catalunya, de 5 de gener de 1934, plenament democràtica i en la qual es regulaven els "submunicipis".\nActualment les entitats municipals descentralitzades estan regulades per la Llei 7/1985, de 2 d'abril, reguladora de les bases del règim local i la Llei 8/1987, de 15 d'abril, municipal i de règim local de Catalunya.\nAquest fons es conservava juntament amb la documentació municipal a les dependències de l'Ajuntament de Vilanova de Meià.\nAquesta documentació va ingressar l'any 2008 barrejada amb la de l'Ajuntament de Vilanova de Meià. Quan es va organitzar el fons municipal l'any 2011, es va identificar, separar i formalitzar el seu ingrés.\nConté documentació administrativa relativa a les competències de l'EMD en la gestió de Santa Maria de Meià.\nPel que fa a les sèries que contenen dades personals que poden afectar a la seguretat, l'honor, la intimitat o la imatge de les persones, com a norma general i si la legislació específica no disposa altra cosa, es podran consultar els documents amb el consentiment dels afectats, quan hagin passat vint-i-cinc anys d'ençà de la mort dels afectats o, si no se'n coneix la data de la mort, cinquanta anys de la producció del document (art. 36).\nMaite Pedrol, febrer 2009.


Catalunya M'agrada | El Vallès Oriental | Llocs\nperRedacció 21/05/2018 07:58 | Actualitzat a 21/05/2018 08:04\nVallès Oriental | Enciclopèdia.cat\nEl Vallès Oriental és una comarca de Catalunya, amb capital a Granollers, que limita al nord amb l'Osona i el Moianès, la Selva al nord-est, el Maresme al sud-est, el Barcelonès al sud i el Vallès Occidental al sud-oest.\nLa comarca es troba a la Depressió Prelitoral. Al nord hi ha el Massís del Montseny (1712 m.), la serra més elevada de la Serralada Prelitoral, i al sud hi ha el Massís del Montnegre (760 m.), la serra amb més altitud de la Serralada Litoral.\nAl Vallès Oriental no hi ha rius importants pel seu cabal. Però hi ha rius que han tingut i tenen molta importància, a causa de ser un sector molt poblat i industrialitzat. S'agrupen en dues conques principals, la del Congost-Besòs i la de la Tordera.\nGranollers és la capital de la comarca | Cedida\nEl clima del Vallès Oriental és mediterrani amb influència marítima de muntanya mitjana. Però el relleu i l'orientació dels vessants respecte als vents humits provinents de la Mediterrània determinen diferències importants dins del conjunt comarcal. La presència de les muntanyes de la Serralada Litoral fa que la influència marítima quedi una mica atenuada.\nLes precipitacions mitjanes anuals són entre 600 i 900 mm. menys cap al sector oest i sud-oest, i més cap al nord-est. Les temperatures mitjanes anuals oscil·len entre 12º i 15º, excepte als vessants superiors del Montseny (6.5º al Turó de l'Home). Els estius són calorosos al fons de la depressió i vessants inferiors, i les temperatures disminueixen amb l'altitud.\nLes diferències en el relleu i la diversitat climàtica fan que al Vallès Oriental hi hagi una gran riquesa de paisatges vegetals. El perfil de la vegetació del Montseny mostra com són els canvis en la vegetació en relació amb l'altitud i exposició.\nPel que fa a la població, el Vallès Oriental és una comarca força poblada. Al fons de la depressió viu molta gent, però als sectors de muntanya hi ha una població ben escassa. És, doncs, una comarca molt desigualment poblada.\nLa vida econòmica actual gira al voltant de la indústria, que ocupa més del 60% de la població activa. Les activitats agràries foren importants, però al llarg del segle XX van ocupar un lloc secundari, malgrat que ara al segle XXI moltes masies s'han remodelat per acollir hostes com a turisme rural. El sector dels serveis ocupa més d'una quarta part de la població activa.\n#Vallès Oriental #comarca


La Nau Ivanow reobre després d'un any de reformes | betevé\nLa Nau Ivanow, a la Sagrera, reobre les portes després d’un any de reformes\nLa fàbrica de creació de la Sagrera aposta pel projecte de residències de creació i per la internacionalització\nEster Magdaleno | Laura Siles | Dimarts, 12 de Mar del 2019, a les 20.42\nLa Nau Ivanow torna a obrir les portes després d’un any tancada per obres. Els gestors de la fàbrica de creació sagrerenca inicien aquesta etapa nova amb el projecte de residències de creació com a eix vertebrador. La voluntat és apostar per les companyies joves i donar suport als creadors a partir d’altres experiències europees similars. Per fer-ho, la Nau Ivanow incrementa el pressupost destinat als cinc programes de residències escèniques que ofereixen i que duren entre cinc setmanes i dos anys.\nLa Nau Ivanow s’adequa a la normativa\nDurant un any la Nau Ivanow ha estat tancada al públic per reformes i els treballadors han estat ubicats en un local llogat a la Sagrera. Amb la primera fase d’obres finalitzada la fàbrica de creació torna a obrir les portes amb els problemes de seguretat resolts i amb les instal·lacions adequades totalment a la normativa. L’actuació central ha estat la reforma de l’escala d’accés a les plantes superiors de l’edifici. L’escala s’ha eixamplat i això ha servit per redistribuir algunes de les sales de la fàbrica de creació. S’ha suprimit la cuina de la planta baixa i l’espai ha permès encabir-hi uns camerinos amb accés directe a escena i recol·locar les butaques del teatre. També s’ha ampliat i condicionat la caseta annexa, que serveix per allotjar les companyies residents que passen algunes setmanes per la Ivanow. Aquestes actuacions les ha fet l’ICUB i han tingut un cost de 430.000 euros. Tot i això, la propera legislatura encara farà falta executar el gruix de la reforma. Queden pendents la rehabilitació de la façana, la millora de la climatització i la insonorització del teatre i de les sales d’assaig.\nLa casa de les residències\nLa Nau Ivanow comença la 21a temporada, centrada a convertir-se en la casa de les residències. L’equipament cultural aposta per les companyies i pel talent dels creadors i ofereix fins a cinc modalitats de residències. Algunes duren unes poques setmanes, com la beca DespertaLab, que té una durada de cinc setmanes. D’altres però són projectes més llargs i la durada de la residència és de fins a dos anys. En tos els casos, l’objectiu de la fàbrica de creació és acompanyar, facilitar i dotar dels recursos necessaris les companyies, perquè puguin créixer i desenvolupar les seves produccions amb les màximes eines disponibles. En total passen per la Nau Ivanow una trentena de companyies cada any.\nUn salt internacional\nEl projecte de la Nau Ivanow ja fa anys que aposta per la internacionalització. Fins ara han fet col·laboracions i projectes amb companyies de Mèxic, Xile, Itàlia i Cuba i partir d’aquest any enceten relació amb creadors de Costa Rica. Actualment la Nau Ivanow té un pressupost de 320.000 euros anuals. El 60 % del finançament és municipal, uns 180.000 euros, i la resta prové de subvencions de la Generalitat de Catalunya, el Ministeri de Cultura i Esports i de la gestió pròpia de la fàbrica. Per exemple, a través del lloguer de sales d’assaig.\nAdeu a Projecte Ingenu\nProjecte Ingenu ha estat companyia resident a la Nau Ivanow durant quatre anys, el doble del que és habitual. El 13 i 14 de març però diran adeu amb una doble funció en la qual es podran veure dues de les set produccions que han creat durant aquests anys a l’espai de creació de la Sagrera. Però la companyia continuarà vinculada a la Ivanow a través del projecte conjunt d’Escena Germinal, un certamen que vol potenciar la troabada entre artistes i públics i reivindicar el procés de creació escènica des del concepte “slow theater”. Per això, la Nau Ivanow ha obert una convocatòria de residències fins al 22 de març. Entre totes les sol·licituds presentades s’escolliran un o més projectes que es beneficiaran de dos anys de residència a la fàbrica de creació.\n— artista — equipaments\nÈxit d’assistència en la reobertura de la Filmoteca\nEl Grec tanca amb el 95 % d’entrades venudes


La Policia Local de Gandia continua amb el seu programa de formació en la platja | infoniu\nLa Policia Local de Gandia continua amb el seu programa de formació en la platja\nEste tipus d’iniciatives es realitzen de forma periòdica i permeten que els efectius de la policia coneguen les últimes tècniques en la matèria gràcies a la realització d’exercicis de simulació.\nLa Policia Local de Gandia va realitzar recentment a la platja Nord una jornada de salvament i socorrisme dirigida als seus agents. Aquest tipus d’iniciatives es realitzen de forma periòdica i permeten que els efectius de la policia coneguen les últimes tècniques en la matèria gràcies a la realització d’exercicis de simulació.\nD’aquesta manera, els agents poden complementar i ajudar quan siga necessari a les socorristes de la Creu Roja que es despleguen a la platja durant tota la temporada estival.\nEl regidor de Seguretat, Nacho Arnau, va acudir a presenciar la jornada per conéixer de primera mà com complementen la seua formació els policies. «Aquest tipus d’iniciatives són molt importants, ja que la formació contínua, el reciclatge i la incorporació de les últimes tècniques conegudes en aquest i altres àmbits, ens permeten tenir una Policia Local perfectament preparada per a afrontar qualsevol situació».\nTags:ajuntament de gandiagandiaplatjapolicía local\nOntinyent crea 7 llocs de treball amb una subvenció de 90.000 euros del programa EMCORP\nEntren en vigor les bonificacions de fins al 95% en l'impost de transmissions per "mortis causa" a Oliva


“És el Senyor!” - FÒRUM.ad\nOn: 01/06/14 7:00\nEl proper dissabte dia 7 de juny, vigília de la Pentecosta, tindrà lloc l’Aplec de l’Esperit 2014, a Banyoles, diòcesi de Girona. Un Aplec de Joves de llarga tradició, que celebra la Pasqua de l’Esperit unint-se en comunió de pregària i acció compromesa, després d’haver-s’hi preparat durant tot el curs. És una trobada festiva d’expressió juvenil, en la festa de la Pentecosta, que va néixer l’any 1978 amb l’objectiu d’obrir espais de llibertat a l’Església perquè els joves rebessin la Bona Notícia de l’Evangeli en llenguatge i expressions seves. Des d’aleshores, l’Aplec de l’Esperit ha estat el fil conductor de la pastoral de joves de Catalunya i s’ha celebrat en diferents indrets com Siurana (1982), Poblet (1985), Lleida (1988), Manresa (1991), Vilafranca del Penedès (1998), La Seu d’Urgell (2002), Tarragona (2007) i Terrassa (2010), on es va celebrar el darrer.\nActualment, l’Aplec de l’Esperit és convocat pels Bisbes de la Conferència Episcopal Tarraconense (CET), mitjançant les Delegacions Diocesanes de Pastoral de Joventut que formen el Secretariat Interdiocesà de Joventut (SIJ). En cada ocasió és organitzada per una diòcesi diferent. Aquesta gran trobada juvenil aplega joves vinculats a diferents realitats d’Església d’arreu de Catalunya, Balears i Andorra.\nEnguany se celebra sota el lema “És el Senyor!” pres de l’Evangeli de Joan (21,7), quan “el deixeble que Jesús estimava”, tan unit a Jesucrist per l’amor més alt, el reconeix a la riba del llac de Galilea. El creien mort i sepultat, creien que tot havia fracassat i que calia retirar-se, i havien retornat al seu ofici de pescadors.. És llavors que el Senyor, enmig de la nit, se’ls apareix Ressuscitat, els treu de la tristesa i de la por, i els envia a anunciar el seu Evangeli a tot el món, inspirats, conduïts i defensats pel seu Esperit Sant. L’Esperit tot ho venç i a tot arreu arriba, és el “Pare dels pobres”, font de tota gràcia, llum dels cors, vent de llibertat, aigua viva de remor interior, foc de caritat ardent, comunió de vida i esperança plenes, tendresa i intimitat de Déu mateix, que se’ns dóna perquè siguem valents testimonis de Jesucrist. Ell és l’ànima de l’Església. A Ell li hem de pregar tots perquè s’esdevingui una nova Pentecosta a l’Església.\nAcompanyem aquesta trobada de l’XIè. Aplec de l’Esperit a Banyoles amb la nostra oració perseverant i obrim-nos cadascú a l’acció misteriosa de l’Esperit Sant. Ens hi pot ajudar la lletra de l’Himne de l’aplec d’aquest any, que ha realitzat Mn. Joan Àguila, prevere de Tarragona: “A la vora del llac, repassant aquelles xarxes, vaig sentir com em cridaves pel meu nom. S’hi aplegà tanta gent, que volien escoltar-te, que vaig fer-te un lloc, per sempre, en el meu cor. I malgrat el temporal que amenaça d’enfonsar-me, jo confio que Tu ets sempre al meu costat. I, com sempre, estens la mà i em treus d’un mar de dubtes, i puc dir ben fort que Tu ets el Senyor! És el Senyor qui m’ha donat la vida. És el Senyor qui em crida pel meu nom. És el Senyor qui mai no m’abandona. L’alegria del meu cor és el Senyor! Contemplant les multituds vas pujar a la muntanya i em vas mostrar el camí per a ser feliç. I si no puc caminar, em convides a aixecar-me carregant amb tot el pes dels meus pecats. I malgrat el temporal… És el Senyor!”. Si el voleu escoltar i aprendre: http://www.youtube.com/watch?v=JNmKkFDWRx0\nPrevious Post: Resolta l’avaria que ha afectat els telèfons fixes\nNext Post: Joan Vinyes-Jordi Mercader (Suzuki Swift S1600) en el podi absolut del Rías Baixas


INICI > CONSELLS DE CUINA > Envinagrats: què són i per què n'hi ha un, el kimchi, que està de moda\nEnvinagrats: què són i per què n'hi ha un, el kimchi, que està de moda\nL'envinagrat és un mètode de conservació d'aliments per efecte de la sal, un mitjà àcid o una fermentació, és ideal per donar gust, estovar i conservar aliments\nEnvinagrats Becky Lawton\nTots els envinagrats estan fermentats? No, però els fermentats són un tipus d'adob o envinagrat. En general, s'envinagren vegetals, xilis, fruites verdes, olives... En els ingredients dels confitats trobem la sal, el vinagre, les herbes aromàtiques i les espècies. Però en altres cultures hi trobem altres elements per enriquir el sabor i el valor nutricional i medicinal dels adobs, com la mostassa, picants, arrels i salses de peix.\nQuè és el kimchi, tan de moda ara? És un envinagrat que pertany als fermentats, és de procedència coreana i és una conserva molt interessant. És una barreja de vegetals prèviament saltats i amanits que es fermentaran i aniran desenvolupant diferents sabors en el procés. És una font natural excel·lent de probiòtics i umami. A més, hi ha múltiples maneres de fer-ne. L'elaboració del kimchi requereix un procés de fermentació mínim de 15 dies, i allò ideal és fer-lo servir com a màxim fins a un mes després, perquè no tingui un gust tan fort.\nQuins plats es poden fer? Amb els envinagrats en podem fer, sobretot, plats vegetals. Hi ha una cultura pagesa d'envinagrar coliflor o pebrots verds d'estructura fina, com també la cultura xarcutera d'envinagrar menuts de porc o de tonyina o bonítol. Els confitats són una manera fàcil i divertida d'amanir els plats. Podem acompanyar-los amb vegetals adobats, per exemple, un guisat de mongetes, un peix o una carn, una amanida, salses, sopes o fins i tot un simple entrepà. Cal tenir en compte, en el cas dels adobs per fermentació, que les temperatures de cocció eliminen les propietats probiòtiques.


La Caseta de Jose València Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAltres, València, Espanya - Veure al mapa\nMés informació sobre La Caseta de Jose\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de València, La Caseta de Jose és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA La Caseta de Jose, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Instal.lacions de barbacoa són només algunes de les comoditats que fan que La Caseta de Jose sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, despertador, ventilador per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a València, faci de La Caseta de Jose la vostra llar.


Ramon Espadaler apel·la al seny i a no fer cas a les enquestes\n11.09.2015 - 07:13\nActualització: 11.09.2015 - 09:13\nEl cap de llista d’Unió, Ramon Espadaler, s’ha mostrat convençut que el seu partit farà “més feina a les urnes que no pas soroll a les enquestes”. En l’acte d’inici de campanya, el candidat ha apel·lat al seny i al diàleg i ha assegurat que “ni la prudència ens farà traïdors ni el patriotisme ens farà imprudents”. Espadaler també ha alertat de la complicitat entre Junts pel Sí i la CUP i de la possibilitat de tenir “l’esquerra més tronada d’Europa a la Generalitat”. Unió ha donat el tret de sortida al MACBA, davant d’unes 350 persones. Josep Antoni Duran i Lleida ha assegurat que “nosaltres diem sí a tot un poble i diem no a una Catalunya dividida i trencada”.\nRamon Espadaler ha assegurat en dues ocasions que “Unió no fallarà a Catalunya”. En aquest sentit, ha assenyalat que el seu partit representa la “Catalunya governada des del seny, des de la fermesa i sense ruptures” i ha afegit que “no fallarà als emprenedors, autònoms, industrials o pagesos”. De fet, l’eslògan de la seva campanya és “la força del seny”.\n“No ens mourem ni en l’independentisme ni en l’immobilisme. Ni una cosa ni l’altra són les solucions que vol aquest país. Ni la prudència ens farà traïdors ni el patriotisme ens farà imprudents”, ha advertit Espadaler davant els aplaudiments de la gent que omplia el recinte i que feia onejar banderes d’Unió i senyeres. “Perquè sabem que un país es fa amb el cor però la política es fa amb el cap, i la veritable política es fa des del diàleg”, ha sentenciat. “Aquest diàleg que uns no l’han volgut practicar mai i els altres ja no el contemplen”, ha reblat.\nMés feina a les urnes\nEl també secretari general del partit s’ha referit a les enquestes del CIS, que situen Unió fora del Parlament el pròxim 27-S. En aquesta línia, ha assegurat que “Unió farà més feina a les urnes que nopas soroll a les enquestes” i ha avisat que un terç de la població encara no sap a qui votar a causa de “l’embolic tan gran” que s’ha generat. “Ens trobem moltes persones que ens diuen que si no existíssiu us haurien d’inventar”, ha etzibat.\nL’esquerra més tronada\nEspadaler ha posat de manifest la bona sintonia que hi ha entre Junts pel Sí i la CUP. “Si posem el país en mans de la CUP tenim un problema molt gran des de moltes perspectives”, ha advertit. “Estem abocats a tenir l’esquerra mes tronada d’Europa instal·lada a la Generalitat. I ja la tenim instal.lada a l’altre costat de la Plaça Sant Jaume”; “Catalunya no s’ho pot permetre”, ha sentenciat.\nEl candidat també ha subratllat que “la nostra senyera no porta un estel: porta els dotze estels de la Unió Europea. Alcem la veu i la bandera del seny”. I ha afegit que “des del nacionalisme integrador es pot fer molt de bé al país”.


Manuel Albarran, el dissenyador de Madonna, Lady Gaga i Nicki Minaj\nLa seva indumentària metàl·lica apareix als videoclips de 'Bad romance' i 'MotorSport', i també va treballar a 'Malèfica'. Presenta un xou sobre el Bosch a l'Ocaña, on també exposarà les seves escultures\nBarcelonaMadonna, Lady Gaga i Nicki Minaj tenen almenys un tret en comú: han col·laborat amb el dissenyador Manuel Albarran, l'autor d'unes peces metàl·liques en què els límits de la roba i l'escultura es difuminen. "Els encàrrecs m'han arribat a través dels seus estilistes –diu Albarran–, que tenen peces tant meves com d'altres creadors". En el cas de Madonna va dissenyar el vestuari dels ballarins que l'acompanyen al començament del xou de la Superbowl, i en el de Lady Gaga, un dels personatges del videoclip 'Bad romance' porta una peça seva a la cara. "Vaig anar a portar les peces per al xou de la Superbowl i vaig assistir als assajos, però no vaig coincidir amb Madonna. I no t'explicaré res més, perquè no puc", diu el dissenyador.\n'Look' de Manuel Albarran amb peces metàl·liques Manuel Albarran\nEl cas d'Angelina Jolie a 'Malèfica' és diferent: "Va ser una còmplice fabulosa [...] Vaig anar als estudis de Disney només per fer una cosa, però quan vaig ser allà, com que vaig connectar molt bé amb ella, i era ella qui decidia tot el seu vestuari, vam treballar molt més. Soc molt ràpid i treballo molt bé sota pressió". La sintonia amb l'actriu va ser tan bona que fins i tot va acceptar posar-se peces que l'engavanyaven molt però que li donaven un aspecte impactant. "Ella volia estar increïble i li era igual tot, fins i tot es va posar peces incòmodes, vaig al·lucinar", explica Albarran. "He treballat directament amb poques estrelles, prefereixo estar a l'ombra".\nTambé és especial el cas de Nicki Minaj, amb qui ha col·laborat diverses vegades. Precisament en el vídeo del tema 'MotorSport' la cantant porta un 'total look' seu. "En aquests treballs t'envien el concepte, i puc adaptar peces que ja tinc o fer-ne de noves, depèn del temps que tingui. Normalment no es queden les peces, les tinc desades amb una etiqueta amb el nom de qui la va portar".\nA més, Albarran ha treballat amb Black Eyed Peas i amb fotògrafs prestigiosos com el británico Nick Knight i els espanyols Álvaro Villarrubia y Eugenio Recuenco. Els seus treballs es poden veure en publicacions com 'i-D', 'Dazed & Confused' i 'Vogue'.\nAlbarran és aquests dies a Barcelona per presentar aquest vespre a l'Ocaña la seva versió d''El Jardí de les delícies' del Bosch (entrada amb invitació), i a partir de demà el mateix local acollirà del 3 de gener fins el 20 de febrer una exposició amb 15 de les seves escultures, titulada Hyper Realista', un nou terreny en el qual aprofundeix en les constants dels seus treballs. La mostra romandrà oberta fins el 20 de febrer. "Farem una sessió de fotos en què el públic podrà veure el procés. També farem un 'fashion film' a la sala de baix de l'Ocaña, i els espectadors també podran veure el camerino", explica Albarran. "Quan fem una sessió de fotos o un 'fashion film' –afegeix– realment és un xou, i hem volgut mostrar el que faig quan la gent no em veu. Hi participaran 14 models. El Bosch sempre m'ha fascinat, és un dels meus referents".\nCom fan els vicis i les virtuts representats al tríptic del Bosch, Albarran no vol deixar el públic indiferent amb les seves peces: "Sempre hi ha moltes emocions quan penso en el que vull projectar. M'agrada que les peces et remoguin, però no em deixo portar per les passions, són un valor afegit".\nEl repte de la duresa del metall\nManuel Albarran aconsegueix convertir en indumentària un material tan dur com el metall: "El procés de realització és més complex que el de la roba, però ja coneixem les tècniques. Treballo per reptes, m'agrada evolucionar constantment i sempre intento arribar al límit del que puc donar", explica el dissenyador, que té un altre referent en l'ús del metall: Thierry Mugler. "Vaig estudiar moda i vaig aprendre l'ús del metall per mi mateix", subratlla. A més de Mugler, l'inspiren creadors com l'artista japonès Hajime Sorayama i el dissenyador suís H.R. Giger. "Tinc molts referents, també el 'fetish', sobretot als anys 90. I Irina Ionesco. Sempre treballo amb uns llocs comuns: l'erotisme, tot i que abans era més eròtic; la duresa del metall i del 'fetish', i el que és salvatge. Hi ha una barreja de molts elements".\nAl començament de la seva carrera Albarran va col·laborar amb La Fura dels Baus, tot i que arran dels seus viatges a Londres i els Estats Units els seus clients són principalment internacionals des de fa molts anys. Entre els treballs internacionals que li van permetre fer un salt en la seva trajectòria hi ha un calendari de la marca de cafè Lavazza i un anunci del perfum de Givenchy Ange ou Demon. "Van ser els dos primers treballs forts que vaig fer. Ara no m'impacten, però al començament quedava astorat davant la televisió quan veia la meva feina. Sempre somies arribar-hi, però no ho saps mai".\n'Look' de Manuel Albarran amb peces daurades Manuel Albarran\nDe fet, la carrera d'Albarran és tan internacional que les entrevistes que ha donat amb motiu del xou i l'exposició a l'Ocaña són les primeres a Barcelona: "Sempre m'he mogut per Anglaterra i els Estats Units, per mi són els llocs més potents. Després que em coneguessin he treballat en el camp dels videoclips i el cinema i soc conegut en la part de la moda d'aquests mons. Encara que no ho sembli, és un cercle reduït on ens coneixem tots. Ja tinc el meu lloc, fa 30 anys que treballo".\n"Jo també soc culpable que no se'm conegui a Espanya i a Catalunya: no he volgut. Com que sé que el meu producte té acceptació a l'estranger, no m'he donat a conèixer aquí", continua Albarran. El dissenyador recorda que al començament de la seva carrera el qualificaven de boig. "Aquí em deien que estava boig i a l'estranger quedaven impressionats. Aquí no són tan agosarats com a Londres i Nova York. Aquí no he trobat el meu lloc com a artista perquè el que feia era massa nou. Els anys 2000 van ser un boom per a la meva feina perquè van començar a voler treballs com el meu en el camp de la moda", subratlla.\nAmb el cap posat a l'Àsia\nL'estudi d'Albarran continua sent a Barcelona, però les peces les realitzen artesans d'arreu del món: "Em fan peces en llocs com l'Índia, Bali, Mèxic i Tailàndia. Com que viatjo molt, estic acostumat a veure artesans d'arreu i adapto els meus dissenys a la seva manera de treballar, és un dels meus forts".\nEscultura de Manuel Albarran Manuel Albarran\nManuel Albarran no revela els seus pròxims projectes, però sí que té ganes d'aprofundir en la seva relació amb l'Àsia. "Dic 'no' a molts projectes perquè ja he fet moltes coses i no em vull repetir".


Rafah Hajjar, l'estudiant valencià que destrossa l'argumentació nacionalista espanyola ! directe!cat\nPolítica Última actualització Dissabte, 15 de juliol de 2017 19:00 h\nÉs la segona millor nota de tot el País Valencià\n"Allá donde triunfa la política de inmersión lingüística, estamos volviendo a la aldea". Amb aquestes paraules feia referència Carlona Punset, a les Corts Valenciances, a l'escolarització en valencià. Toni Cantó va arribar a comparar-la amb la pederàstia. Unes argumentacions que tant Ciudadanos, com el PP i fins i tot alguns sectors del PSOE han abraçat per destruir la unió lingüística dels Països Catalans i per aprofundir en l'espanyolització del País Valencià.\nimmersi, nota, pais valencia, politia linguistica, Rafah Hajjar, slectivitat, valencia\nPerò Rafah Hajjar tira per terra totes les argumentacions ultres nacionalistes espanyoles i blaveres del País Valencià. El jove estudiant és un noi d'origen magrebí, de família monoparental, que ha estudiat sempre a l'escola pública, l'IES de Llíria, i en la línia en valencià.\nEl jove que va néixer a Casinos l'any 1999 ha obtingut un 9,8, la segona millor nota del País Valencià i la primera de la província de València en la fase general de la Selectivitat.\nMadrid o Barcelona? El jove ho té clar\nLa nota li permet estudiar el que ha desitjat, el doble grau de Físiques i Matemàtiques però només hi ha dues universitats on s'imparteix, i estan a Madrid i Barcelona. Rafah opta per la capital catalana perquè la catalana és l'única que concedeix 5 beques completes, amb residència i matrícula incloses.\nTant ell com el seu germà, que també va treure una nota brillant a la selectivitat, han estudiat al col·legi públic La Pau de Casinos i, després, a l'IES de Llíria. Sempre en la línia en valencià.\n"No vaig sortir de l’armari fins que vaig marxar a Barcelona" 28.06.2017.\nCiudadanos s'esberla al País Valencià 23.06.2017.\nCatalunya, País Valencià i les Illes perden 60.613 milions per les ajudes a la banca 17.06.2017.\n17 de juliol de 2017, 12.22 h\nCAL FELICITAR AL RAFAH, LA CLARIVIDÈNCIA, SOCIAL DEMOSTRADA, L'AGRAÏM, I HEM DE PROCURAR ENTRE TOTS ESTENDRE-LA DEMOCRÀTICAMENT.\n16 de juliol de 2017, 11.19 h\nEns diu el titular :\nAmb una sola llengua es va molt justet pel món actualment.\nMireu en Rajoy quan surt a l'exterior de la capsa, sembla que hagi de parlar amb la boca sempre tancada.\nEl castellà ja fa anys que no és l'idioma del progrés, ara és l'anglès.\nQuantes més llengües sapiguem més àgil el cervell tindrem.\n15 de juliol de 2017, 22.22 h\nAMB DESTRUCCIÓ NO ÉS POSIBLE I PER DEMÉS INVIABLE QUE CAP ESTAT FUNCIONI\n15 de juliol de 2017, 19.59 h\nFELICITATS NANS......ESTEU PER EL BON CAMÍ.............\n15 de juliol de 2017, 19.45 h\nLa Independencia de Catalunya es questio de supervivencia, si no l'assolim,\nserem assimilats i desapareixerem com a poble.\nII*II. VISCA LA TERRA LLIURE\nValora aquest comentari: 64 0


Pego acull, este cap de setmana, les Jornades T.E.M.T – Ràdio Pego\nPego acull, este cap de setmana, les Jornades T.E.M.T\nÉs a dir, jornades de Tècniques en Emergències Mèdiques de Trauma. Estan dirigides a primers intervinents en accidents com policies, bombers, protecció civil o equips d’emergència. Les jornades comptaran amb la instrucció de Pedro Barranco, tècnic en emergències sanitàries, campió del món d’escarceració i de David Montserrat, també tècnic en emergències sanitàries.\nEste cap de setmana, 23 i 24 de març, Pego acollirà les Jornades sobre Tècniques en Emergències Mèdiques de Trauma dirigides a aquells professionals que intervenen en accidents traumàtics com són policies, bombers, protecció civil o equips d’emergència. Els seus instructors seran, David Montserrat, tècnic en emergències sanitàries i Pedro Barranco, també tècnic en emergències sanitàries. Sanitari d’Acció Urgent i de l’equip de bombers de rescat de víctimes en accidents de trànsit de Gandia. Barranco, recordem, també és Campió del món amb l’Equip de Bombers de Gandia en la modalitat de ‘Rescat de víctimes en accident de trànsit en la maniobra immediata’ que es va celebrar a Nova Zelanda en 2011.\nEls objectius d’estes jornades per a especialistes són diversos, però sobretot, el que intenten és dotar de major destressa el personal que s’enfronta a situació de molta pressió i que necessiten de molta resolució en eixe moment. Així, el curs perseguix:\n– Mostrar la necessitat d’atendre i avaluar la cinemàtica que ha intervingut en l’esdeveniment, com a mètode pronòstic de lesions potencials.\n– Ressaltar la necessitat de realitzar una avaluació inicial sistemàtica i orientada a determinar el nivell de gravetat d’un pacient a fi d’establir quines són les actuacions imprescindibles, depenent de les necessitats prioritàries del pacient, perquè milloren les seues possibilitats de supervivència.\n– Mostrar la importància d’establir la impressió general d’un pacient pediàtric aplicant el TAP (Triangle d’Avaluació Pediàtrica) abans de prendre contacte amb el xiquet.\n– Exposar una correcta avaluació secundària, diferenciant el procés entre adults i xiquets, en aquells casos que no presenten lesions crítiques.\n– Dotar l’alumnat de la destresa necessària per al maneig de la fèrula cervical X-COLLAR en qualsevol situació habitual en què podem trobar un pacient víctima d’un accident de trànsit.\n– Dotar l’alumnat de la destresa en l’ús de la faixa pelviana i de la fèrula de tracció tàctica.\n– Dotar l’alumnat de destresa a l’hora de l’extracció o rescat, mobilització i/o immobilització d’un pacient traumàtic.\n– Dotar l’alumnat de les destreses necessàries per a realitzar una correcta avaluació dels riscos de l’entorn, de la cinemàtica del trauma, de l’avaluació i de l’evacuació de víctimes d’accidents de trànsit.\n← Resultats i properes partides de pilota\nRestes de fàrmacs a la marjal de Pego-Oliva posen en perill la fauna del Parc Natural →