el bloc d'un pobre bomber: estem tocats del bolet\nDoncs si, ha acabat la Campanya forestal i de cop i volta hem entrat en plena campanya de boletaires. Altres anys, la poca pluja de l'estiu feia que l'estiu i les bones temperatures s'allarguessin durant un bon grapat de setmanes i provocar que la temporada de bolets durés tant sols un parell de setmanes i ràpidament passéssim dels incendis forestals, passant pels boletaires als incendis de xemeneia (que ja arribaran). Però aquest any és excepcional.\nÉs excepcional perquè tant l'hivern com la primavera i fins i tot l'estiu han estat èpoques plujoses, mantenint certa humitat al bosc. Els mapes de risc d'incendi (i en anteriors posts us n'he posat molts) indicaven que el risc d'incendi era relativament baix, a excepció d'algunes petites zones que per vent o manca puntual de pluja havien mantingut la vegetació seca.\nSi, durant aquestes últimes setmanes us havia dit que el risc era baix, tot i això la casa ha mantingut intacte l'operatiu bomberil de la Campanya Forestal. Bé, si en un any plujós tens un incendi forestal quedaria molt malament mediàticament, però si ho mirem amb ulls científics i no mediàtics, la possibilitat d'un incendi era irrisòria.\nAvui però ja podem analitzar la Campanya Forestal 2018 (no ho faré, rellegint els posts d'agost i setembre sabeu perfectament què en penso). Per tant sabem el què hi ha. Això és així. Ni incendis ni hectàrees. Per tant toca passar full i anar al següent, i que no és res més que la campanya boletaire.\nEstem en un país excepcional, on gran part del nostre territori és boscós, amb gran varietat d'espècies arbòries i arbustives, amb boscos salvatges, boscos oberts, deveses, boscos d'alzines, de pins, de roures, i zones mixtes (no sóc estudiós del tema, per tant segur que no son els noms que toca). això fa que en un any com aquest els bolets surtin per tot arreu. A dia d'avui podem trobar bolets a boscos d'altura al Pirineu i poc a poc s'aniran estenent fins els boscos del prelitoral. En un any com aquest el que toca és preparar la Campanya dels boletaires.\nPerò estem en un país i som un Cos que no cuidem la Prevenció (deu ser perquè no hi creiem) i si no som capaços de fer campanyes per la prevenció d'incendis a la llar, ni tampoc per la prevenció d'incendis (lo de si veus foc truca al 112 és un DISBARAT) doncs molt menys farem campanyes per a que els boletaires tinguin en compte alguns detalls que evitarien que es perdessin, o que augmentarien la seva subsistència o recerca en cas d'un incident. Si no som capaços de "baixar la guàrdia" (d'adaptar-la a les millors condicions) quan no tenim gairebé risc d'incendi, què coi hem de fer davant els nous riscos?\nI no només això. Sinó que cal que el Cos de Bombers adapti els seus protocols a les prioritats reals i necessàries del segle XXI. A dia d'avui donem molta més importància a una columna de fum, que avisa un conductor per l'autopista o una veïna d'una masia, a la que responem amb 3 camions (entre 12 i 18 bombers) i un helicòpter (2 tripulants) que a un accident de trànsit on enviem 5 bombers en un o dos vehicles (camió mixt o camió + furgó de salvament). Poc a poc però s'ha enviat alguna dinàmica i si l'accident es preveu complicat s'activa d'inici un segon parc.\nDoncs ara imagineu què passa quan sou vosaltres que anant per la muntanya us feu mal en un turmell... segur que algú pensa en que s'hauria de cobrar aquest servei. O que per trobar un boletaire no cal activar cap helicòpter ni portar una desena de vehicles lleugers (2-3 bombers). Oi que no sembla coherent una vegada comprovat que per una columna de fum s'activa d'inici un bon nombre de vehicles, personal i mitjans aeris? Doncs si ho fem per una columna de fum perquè no ho podem fer per un accident, un rescat, un incendi d'habitatge o qualsevol altra servei?\nSabeu quant personal surt a Bombers de Barcelona per un incendi urbà? 18 bombers (que inclou un parell de bombers sanitaris), a la Generalitat n'activem 9 (més l'ambulància del SEM que son 2). La resposta és totalment diferent. Plantejar-se un servei que pot ser complicat vol dir que en realitat comences en precari, possiblement has d'esgotar els primers recursos i esperar poder muntar un segon atac amb el personal que arribi de l'ajuda complementària. Us ho tradueixo per a que ho entengueu. El primer equip que arriba (que és insuficient en un gran servei) fa tot el que pot per a intentar mantenir controlat, extingir o simplement fer alguna cosa per tal de sufocar l'incendi (o rescat, salvament, recerca, etc) però com el servei el supera, aquesta primera dotació s'esgota i cal esperar a reunir un nombre suficient de recursos per al segon atac (que hauria de ser el definitiu). Tal com ho fem no podem fer res més. És com quan anàvem a foc forestal als 90, arribaves, se t'acabava l'aigua, el foc s'ampliava i ja la teniem liada... en incendis confinats no s'estén, els accidents no solen anar a pitjor, ni en recerques es perd ningú més pel camí, però si que la resolució del servei queda en stand-by.\nPotser el Cos de Bombers de la Generalitat, si pretén ser modern, el que hauria de fer és donar la resposta no només ràpida sinó suficientment dimensionada per a que des del primer avís es pugui actuar de forma eficient en la pràctica totalitat de serveis. Que desactivar parcialment un operatiu és molt fàcil. Oi que ens desactiven tot sovint perquè un accident de transit no ha comportat ferits?, doncs als rescats, a les recerques, als incendis urbans hauriem d'actuar de la mateixa manera.\nbuil ha dit...\nEata be la reflexió, pero cal començar per si activem primer un parc de voluntaris o un de profesionals, els dos em sembla perfecte ,pero em vull la sang quan em pasa per davant una sortida i activen desde control nomes un parc de voluntaris i a sobre he de sentir per l'emisora el: "ens ho fem sols"\nNo vull entrar en cap discusio de si voluntaris si/no. Nomes plantejo el fet, que pasa sovint, ja que jo estic alli per això i cobrant, fent servei public, mentre que el voluntari potser ha de sortir de la feina i anar al parc etc... Crec alfons, que hauriem de començar per aqui i despres dimensionar la sortida. Gracies per el teu espai on he pogut expresar la meva humil opinió, i repeteixo que no vull començar cap debat de voluntaris si/no.\n24 de setembre de 2018 a les 15:27\nI si s'activa primer al parc de BOMBERS més proper? Amb independència de la vinculació que tinguin els seus components amb l'administració.\nTampoc vull entrar en cap discussió, tan sols plantejar el tema.\n26 de setembre de 2018 a les 13:38\nActualment (i parlo per la RELL) s'activa primer el parc de bombers més proper, independentment de la vinculació bbpp/bbvv.\nÉs per això que no entenc aquest primer comentari, més venint d'aquesta Regió.\nDesprés ve quan no hi ha personal del parc de bbvv per sortir, o que el de bbpp és a un altre servei, però parlem d'altres casos. De normal primer surt el parc més proper.\n26 de setembre de 2018 a les 15:56\nHi han parcs de bbvv que estan dins de la isocrona de parcs profesionals, es a dir que la 1a sortida es de profesionals i si cal mes parcs doncs que hi acudeixin, daki el meu comentari. Gracies.\n27 de setembre de 2018 a les 22:45


El Grup Municipal de CiU anuncia canvi de nom i passa a dir-se Grup Municipal Demòcrata | betevé Web\nCarmen Cortés VidalRoger Torres i Liñán@RTLbcn divendres 24 de febrer, 2017 , 10.03\nEl Grup Municipal de CiU ha canviat la denominació i passa a dir-se per Grup Municipal Demòcrata. La decisió no ha satisfet el regidor del grup Gerard Ardanuy, que ha interromput l'inici de la sessió plenària. Segons Ardanuy, el nom del grup, que entre parèntesi incorpora també les sigles PDECat, Unió i Demòcrates, "pot generar confusió" perquè no es tracta d'una fusió de partits sinó d'una coalició.\nEl regidor de Demòcrates de Catalunya ha recordat que amb data 20 de desembre la Secretaria General de l'Ajuntament va emetre un informe sol·licitat per CiU que avalava que no hi havia inconvenient al canvi de nom però si aquest canvi "era subscrit per la totalitat del grup". Una condició que, amb el vot contrari d'Ardanuy, no s'ha complert. Per això ha anunciat que presentarà un recurs de reposició contra la decisió.\nEl Grup Municipal de CiU va comunicar aquest dijous a l’Ajuntament de Barcelona, en una carta adreçada a l’alcaldessa, Ada Colau, que ha acordat canviar la seva denominació a Grup Municipal Demòcrata (PDECat-Unió-Demòcrates). En el text es pot llegir que la nova nomenclatura neix "amb voluntat inclusiva i no implica cap canvi en la representació atribuïda als seus president, portaveu i portaveu adjunta."\nL'acord s’ha adoptat amb nou vots a favor i un en contra, dels 10 integrants del grup, en una reunió ordinària de la formació que es va celebrar aquest dimecres, 22 de febrer del 2017.\nCiUGerard ArdanuyXavier Trias


La cultura, realitat silenciada (o amenaçada?) | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans\nEscrit per Aleix Cardona, Ulldemolins Publicat el 18/09/2020\nPer fer-nos una idea de com està vivint o patint el món de la cultura l’extraordinària situació on estem immersos, hem demanat a diferents persones del sector que ens fessin una reflexió sobre les conseqüències i les perspectives davant del COVID-19. Cinc d’aquestes persones ens han plantejat els seus dubtes i les seves propostes: Lluís Marmi, responsable de la llibreria itinerant Tradillibreria, amb seu a Tona (Osona); Lídia de Mena, mestra de dansa i membre del grup La Clavellinera, de Falset (el Priorat); Pau Benavent, periodista, de Quatretonda (la Vall d’Albaida); Salvador Palomar, dinamitzador cultural i membre fundador del Centre de Documentació del Patrimoni i la Memòria, Carrutxa, de Reus (el Baix Camp), que actualment celebra 40 anys de fèrtil trajectòria; i Josep Vicent Frechina, membre de la colla de Dimonis de Massalfassar (l’Horta Nord) i coordinador de la revista Caramella.\nQuines conseqüències preveieu, de manera immediata, per al sector cultural (indústria cultural, món del llibre, revistes, companyies i grups, colles de cultura popular, etc.)?\nLluís Marmi (LM): de moment l’anul·lació d’un 45 % de les fires i esdeveniments de cultura tradicional, fet que comportarà una reducció similar de vendes.\nLídia de Mena (LdeM.): les conseqüències ja les estem vivint. Poca activitat, excés d’autocontrol i d’autocensura, dubtes sobre què, quan i on realitzar qualsevol acció o projecte, manca de compromís i claredat institucional, també desànim social. Tal com ho veig jo, la cultura no comercialitzada o orquestrada des de grans inversions o en grans circuits en general ha passat a un pla de resistència.\nPau Benavent (PB): entenc que seran variades i que es fa difícil generalitzar. Ara bé, a hores d’ara, la pandèmia del coronavirus està afectant tot l’entramat sociocultural i econòmic dels moros i cristians, per exemple. Les conseqüències són bastant desastroses perquè la festa belluga una economia que ajuda moltíssimes famílies d’arreu de les comarques centrals del País Valencià. Si bé el teixit associatiu dels festers sembla que pot aguantar, hi ha centenars de músics, cuiners, cambrers, periodistes, impremtes, empreses de confecció de vestuari, transports i més, que no tenen aquesta feina, des de març. Malgrat tot això, cal dir que els pobles amb molta tradició tenen un lligam amb la festa tan gran que serà molt difícil que es perda, ja que no ha passat ni amb les crisis més bèsties de les últimes dècades. Així que estic segur que el coronavirus tan sols és un parèntesi i que tot tornarà a la normalitat, la festa de moros i cristians, i tot el que l’envolta, tornarà a omplir els carrers.\nSalvador Palomar (SP): dolentes, tot i que la cultura abasta sectors molts diversos. El món del llibre ha pogut desenvolupar algunes iniciatives interessants, tot i restant prou afectat. Alguns espectacles i concerts s’han fet amb restriccions, però altres sectors ni això. En l’àmbit de la cultura popular festiva, els grups han quedat molt tocats, sense gaires possibilitats de fer actuacions o amb intervencions simbòliques a la festa.\nJosep Vicent Frechina (JVF): les conseqüències seran especialment greus perquè la cultura mai ha ocupat un lloc central en l’agenda del país i, per tant, tampoc en la dels governants. Hi ha una tendència generalitzada a percebre la cultura com un fet ornamental, prescindible en casos d’emergència com el que ens trobem. S’intentarà rescatar la part industrial de la cultura amb mesures majoritàriament cosmètiques, tot posant l’accent en la importància econòmica (que òbviament la té, i molta) però obviant l’enorme transcendència com a instrument d’articulació, integració i cohesió social i com a ingredient bàsic i intrínsec de la qualitat de vida de les persones.\nQuina perspectiva veieu per poder remuntar la situació?\nLM: tot depèn de si acceptem que la realitat és aquesta, i les entitats i institucions comencen a reprogramar i a organitzar, tot tenint en compte les noves mesures, la recuperació la notarem a partir del carnestoltes del 2021; si s’aposta per la prohibició, segurament no aixecarem el cap fins al 2022.\nLdeM: la promoció del consum de la cultura de proximitat, retornar a activitats de petit format en barris i pobles amb agents culturals km 0. Reeducar-nos en la consciència de que la cultura la fem entre totes. Els espais per a grans produccions només poden recuperar el sentit d’aquesta manera, si no és així acabaran per desaparèixer per falta de públic. És imprescindible un compromís ferm per part de les institucions públiques respecte a plans d’acció i ajudes al sector.\nPB: de moment, paciència, empatia i ganes de trobar solucions, sobretot, per a la gent que treballa en el món de la cultura. Aquest és un bon moment, per exemple, perquè les institucions d’arreu del país facen una aposta ferma per la cultura: no estaria gens malament que, definitivament, fora un servei essencial per al ciutadà i que hom ho esbombés als quatre vents. Tot milloraria molt ràpidament.\nSP: d’una banda, poder tornar al carrer i fer festa. Això sembla difícil. Cultura i oci no és el mateix, i sovint es confon des de l’Administració. La cultura no es recuperarà a cop de percentatge d’aforament, com les terrasses dels bars. No es tracta només de regular quantes persones poden entrar en una sala o visitar un equipament. Cal repensar, per exemple, la funció dels museus, sobretot en l’àmbit educatiu que també ha restat molt afectat, com a centres de difusió del coneixement que possibiliten activitats participatives adaptades a grups petits i a edats diverses. Però evidentment, això comporta personal i recursos. Les perspectives, de moment, no semblen gaire bones.\nJVF: a aquestes alçades ja hauríem de tindre la lliçó ben apresa i saber que les úniques eines amb què comptem són la unitat d’acció, l’autogestió i la pressió coordinada sobre l’Administració. Tanmateix, veig una mena de bloqueig emocional que va escampant-se en el sector i que podria acabar en l’autocompassió més contraproduent. Tot i això, ja s’han produït diverses iniciatives en el sentit que comentava i que, malgrat el caràcter encara resistencialista i precari, mostren quin hauria de ser el camí.\nCreieu que l’espai públic –àmbit natural de la cultura popular– quedarà tocat de cara al futur amb la situació que vivim?\nLM: l’espai públic no, sí la forma d’entendre’l, tot cercant nous espais que fins al moment no s’havien vist com a espais festius, i repensant aquells carrers estrets per donar-los altres funcions.\nLdeM: l’àmbit natural de la cultura popular ja està força tocat, l’anul·lació de la majoria d’actes al carrer de les festes majors, la poca imaginació de les entitats organitzadores, un zel exagerat per part dels ajuntaments i altres institucions públiques han buidat places i carrers. L’absència d’aquestes manifestacions pot generar en poc temps el seu oblit i decadència o, en el pitjor dels casos, una sacralització.\nPB: l’espai públic ha costat tant de recuperar que la gent no deixarà que passe això que dieu. A més, al país necessitem el carrer tant com el pa, ens agrada ajuntar-nos, sopar al ras i fer la xerradeta amb els amics, a la fresca, i bambar pel poble i omplir els carrers de vida, de celebracions i, si és precís, de reivindicacions. Així que, per molt que ara hi haja restriccions, l’espai públic tornarà a ser dels ciutadans.\nSP: sens dubte. La cultura popular i, sobretot, la festa és contacte, interrelació i, no ho oblidem, transgressió de l’ordre quotidià. Més enllà de la superació de la estricta pandèmia, la societat quedarà tocada pel discurs de la por i la recança vers tot allò que no estigui planificat, regulat i, en definitiva, controlat.\nD’altra banda, hi ha un menyspreu en determinats sectors de la societat cap a la cultura popular i la festa: els que aplaudeixen la suspensió dels actes i ho justifiquen afirmant que s’han de destinar els diners a les necessitats derivades de la COVID-19. I, quan des de l’Administració es parla de la cultura com a necessitat, no es pensa gaire en la cultura de base.\nEn l’àmbit més intern, cal consolidar l’associacionisme, sobretot festiu. La suspensió de moltes festes majors ha deixat sense recursos molts petits professionals, però també sense funció social molts grups festius, amb un component notable de voluntarisme. I cal no oblidar que aquest voluntarisme es nodreix del contacte amb la gent, la convivència de grup i el gaudi col·lectiu de la festa. En aquest cas, no hi ha només un problema econòmic, també ho pot ser de motivació\nUna bona solució seria un augment considerable de persones associades. Cal ser conscient, però, que en el context actual i encara més amb la precarietat que afecta el treball, costa força que la gent assumeixi quotes fixes per a mantenir una entitat.\nLes aportacions de feina i les donacions puntuals –molts cops derivades d’activitats lúdiques, com els dinars o les barres de bar– han estat sempre un bon recurs per a finançar altres activitats, però ara mateix es veuen condicionades per la situació sanitària.\nJVF: de moment, un dels danys col·laterals de la pandèmia ha sigut l’espoli administratiu de l’espai públic i, fins i tot, la seua anatemització. El risc és evident: algunes restriccions poden haver vingut per a quedar-se, tot aprofitant la inèrcia de la por. L’espai públic és el lloc on es dirimeix l’hegemonia i la temptació de la seua progressiva privatització, encoberta o flagrant, augmenta sensiblement en situacions com aquesta.\nCaldria començar a practicar algun tipus d’iniciatives que plantegessin la necessitat de conviure quotidianament amb «el virus», també en aquest sector, tal com comencen a plantejar investigadors, epidemiòlegs, etc., i així recuperar l’espai i el dinamisme socials?\nLM: sí, de fet ja s’està fent. Festivals com el Cornamusam, el Fesllecat, han apostat per realitzar una programació en espais públics i controlats o Festes Majors com la de Tona o d’altres d’Osona també han reprogramat i organitzat la cultura tradicional, tot adaptant-la a les noves realitats en què ens trobem.\nEl que sí que cal és tenir clar que la generació que està prenent aquestes mesures no són la generació de «ho vam fer perquè no sabíem que no es podia fer», sinó més aviat la generació de «sabem que es podria fer i ho farem, diferent, però ho farem».\nLdeM: sí, completament d’acord. Cal una reflexió en comú entre l’àmbit sociocultural i la sanitat amb urgència, on puguin sorgir línies clares i viables en tot sentit per la recuperació del sector cultural.\nPB: Vull pensar que no, perquè res és per sempre, així que no conviurem amb el virus massa temps i segur que recuperarem el dinamisme social. De moment, caldria acoblar-se a la situació amb activitats segures, i que ningú es quede enrere.\nSP: El que anomenem genèricament «activitats de petit format» són generalment compatibles amb la precaució davant l’epidèmia. Les normatives municipals i la manca d’infraestructures d’ús públic, sobretot en els nuclis urbans grans, han dificultat, però, ara i abans, l’organització d’actes culturals que no impliquen aglomeracions i s’autogestionen. Políticament, no interessa que es construeixi cultura que potser permeti superar els condicionants del moment, però que esdevingui un factor de generació d’alternatives independents.\nPerò l’únic camí és continuar generant associacionisme i iniciatives, plantant cara a la por i mobilitzant-nos per a evitar que aquesta s’aprofiti per a generar mesures que arramblen en tot. Aquí té una gran importància el context local. Hi ha moltes realitats i cal evitar que allò que s’argumenta per als grans nuclis urbans s’apliqui arreu indiscriminadament.\nJVF: Determinats grups de pressió ja han forçat sense cap mena de pudor aquesta convivència. Ho deia Joan Miquel Oliver: «haurem de tocar dins dels avions per a poder actuar amb l’aforament complet». Resulta absolutament imprescindible començar a donar forma a aquesta convivència mitjançant fórmules que garantisquen la seguretat sanitària i, al mateix temps, permeten la cultura, recuperar la presència pública que ha de tenir en tota societat sana: la salut social també està fortament amenaçada per la pandèmia.\nArticle publicat a l’Accent especial COVID-19, de setembre de 2020.\nEtiquetes: COVID-19, Cultura popular, Països Catalans, Política cultural Categoria: Activitats culturals, Cultura, Política cultural Visualitzacions: 2099


Dos detinguts per intentar robar amb força en una casa de Campdorà - El Gerió Digital\nL'alerta dels veïns va impedir que els lladres entressin a dins de l'habitatge\nDimecres, 27 de febrer de 2013 18:59h\nACN / Gironès / Campdorà\nLa Policia Municipal de Girona va detenir aquest dimarts a la tarda dos homes de 53 i 27 anys d'edat que van saltar el mur d'una casa de Campdorà i van entrar-hi a dins. Joaquin R. A. i Francisco Daniel R. G., ambdós amb domicili a Girona, van ser detinguts com a presumptes autors d'un delicte de robatori amb força quan els policies els van trobar als voltants de l'habitatge amb dues bosses de plàstic negre. Mentre els agents identificaven els dos homes, una altra unitat va escorcollar el contingut les bosses de plàstic i van trobar un seguit d'objectes dels quals els sospitosos no van saber explicar-ne la procedència.\nGràcies a la col·laboració ciutadana, els guàrdies de barri de la zona de Pont Major i Taialà, que estaven realitzant tasques de vigilància i seguretat al barri de Pont Major, van saber que dos homes havien accedit a l'interior d'una casa. Immediatament van donar avís a la Central de Coordinació Policial, que en tractar-se d'una alerta per un suposat robatori a l'interior d'un domicili, va comissionar també efectius de la secció de motoristes.\nUn cop al lloc, els agents van observar una aparent tranquil·litat a l'interior del recinte i de l'habitatge, per la qual cosa van iniciar una recerca pels voltants. Minuts més tard la recerca va donar resultats positius ja que els policies van trobar dos homes, que coincidien plenament amb la descripció facilitada per els testimonis, que portaven dues bosses de plàstic negre.\nEls agents van detenir Joaquin R. A., de qui consten altres antecedents, i Francisco Daniel R. G., de qui no consten antecedents, com a presumptes autors d'un delicte de robatori amb força.\nLa detenció ha arribat després de que fa gairebé dues setmanes cinc encaputxats van assaltar una dona de 76 anys a la seva masia del mateix municipi, colpejant-la amb una barra de ferro, lligant-la al llit i fent-li tocaments.


Nou acord d'Iberdrola i Nike per al subministrament d'energia neta - Diari de Girona\nLes dues empreses estenen el pacte a Europa després de la bona experiència viscuda als Estats Units\nNou acord d'Iberdrola i Nike per al subministrament d'energia neta Diari de Girona\nIberdrola i Nike han signat el seu tercer contracte de compravenda d'energia neta a llarg termini en tres anys, amb la mirada posada, per primera vegada, a Europa. Aquest nou contracte es basa en la bona experiència de les dues companyies als Estats Units. En total, la marca esportiva rebrà, a banda i banda de l'Atlàntic, la producció de 209 megawatts (MW) d'energia eòlica renovable propietat d'Iberdrola.\nSegons el nou contracte, Iberdrola subministrarà energia neta a les instal·lacions de Nike a Europa amb la producció de 40 MW del complex eòlic de Cavar. Situat a Navarra, aquest enclavament renovable està format per quatre parcs que tenen una capacitat conjunta de 111 MW i la posada en marxa dels quals està prevista per a finals de 2020.\n«Els esportistes necessiten aire pur i aigua neta per progressar. L'ús d'energia 100% renovable a totes les instal·lacions que operem a nivell internacional ens permet complir amb els nostres compromisos de sostenibilitat i protegir el futur de l'esport», va assenyalar Noel Kinder, responsable de Sostenibilitat de Nike.


Els castellers | FETS\nDate: 30/04/2013 Author: fetssantfeliu\n← Diables Rojos\nEls Castellers de Sant Feliu van néixer al gener de 1996, amb l’apadrinament dels Castellers d’Esplugues. Van començar a fer assajos el mes de febrer a l’escola Gaudí.\nLa primera actuació dels castellers de Sant Feliu va ser a la prediada dels Castellers d’Esplugues el 13 de setembre de 1996, en què es va descarregar el pilar de 4, torre de 5 i 3d6. I per la Festa de Tardor del mateix any, es va actuar a la plaça de la Vila de Sant Feliu de Llobregat, tancant l’actuació amb 2 pilars de 4 i torre de 5 descarregats i intent de 3d6 i 4d6.\nEl 10 de novembre de 1996, els Castellers de Sant Feliu van posar-se per primer cop la camisa color magenta, ja que Sant Feliu és la ciutat de les roses, a Sant Andreu de la Barca, descarregant el 4d6, 3d6, torre de 5 i pilar de 4.\nEs varen marcar uns reptes l’any 1997: el 3 i 4 de 6, el 5d6 i el 2d6 que es van assolir i descarregar al primer intent.\nEl primer castell de 7 que va assolir la colla va ser el 29 de novembre de 1998, amb un 4d7.\nL’any 1999 la colla va fer la seva primera sortida internacional i la més llunyana fins al moment.\nVa a ser a Villeneuve le Roi , prop de París ( França).\nL’any 2000 a la trobada de colles, va arribar el primer 3d7.\nLes grans temporades van ser al 2001 i 2002 quan varen poder consolidar els castells de 7. Sobretot a l’any 2002 en la diada de l’Avi Porta, a Santa Coloma, on l’ actuació va culminar amb un 3d7, 4d7, torre de 6 i pilar de 5.\nEl 10 de novembre a Sant Andreu de la Barca, la colla va fer la seva millor actuació amb el 3d7, 4d7 i 4d7a i vano de 5.\nDesprés d’un temps de reflexió , al 2011 la colla va reempendre els assajos amb moltes ganes de tornar a ser una gran colla.\nNo es varen posar data per una possible tornada a les places.\nVan ser un mesos de treball intensos, assajos i molts més assajos, fins que el 12 d’octubre de 2011 va demostrar-li al poble, que tot el treball havia donat els seus fruits, 3 i 4d6 eren els principals reptes. Només varen assolir el 4d6 però celebrat amb molta il•lusió.\nLa temporada 2012 va ser on es consolidaren com a colla de sis, però això no ho era tot.\nPer les festes de la Tardor volien recuperar, des de feia anys, un castell de la gamma alta de 6, el 5d6.\nPrimer intent i 5/6 descarregat!\nVa ser un any amb poques actuacions, però amb tot els castells descarregats sense cap dificultat.


Montse Lozano - El Portal de Sabadell\nExperta en serveis hipotecaris i finançament i avalada per una de les millors empreses financeres.\nEl més important en aquesta experiència és la teva satisfacció, gràcies a la comoditat, agilitat i transparència de les nostres gestions t’ajudem a aconseguir la teva hipoteca al millor preu.\nMillorem la teva hipoteca al 100%.\nEstudi de viabilitat hipotecària gratuït.\nSignatura del contracte per encàrrec de gestió en el qual es detallen els termes de l’acord i que sota l’empara de la L.O. 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal, ens permet operar amb la documentació personal i econòmica que aporta el client.\nEls honoraris establerts en l’acord només són efectius en els caso d’ÈXIT.\nDefinim de perfil econòmic\nComuniquem la viabilitat en un termini màxim de 48h\nPRESENTACIÓ ENTITAT BANCÀRIA\nValorem les alternatives i seleccionem la millor oferta segons el teu perfil\nLa negociació amb l’entitat bancària la fem per a tu\nEls nostres analistes gestionen cadascuna de les operacions des del seu inici fins al dia de la signatura.\nEls clients tenen, accés directe amb el seu analista en qualsevol moment del procés\nL’analista informa en tot moment de l’estat de l’operació.\nVols contactar amb Montse Lozano ?


Les persones sordes que hi senten - Empordà\nLes persones sordes que hi senten\n"Hem d’insistir en el fet que, encara que gràcies als audiòfons i als implants, ara els sords hi senten, no per això han perdut la seva condició de sordesa"\nFigueres | 25·02·22 | 09:00\nLa sordesa pregona és el sinònim de sordesa profunda i aquesta pot aparèixer tant a la infantesa com a qualsevulla altra etapa de la vida.\nAls infants, per descartar-la, se’ls fa una prova al cap de poc de néixer. S’anomena potencials evocats auditius i consisteix a posar uns auriculars, per on arriben uns estímuls sonors i uns elèctrodes que permeten enregistrar la seva resposta auditiva. No es tracta d’una prova que sigui perillosa ni molesta. Des de fa uns anys, a Catalunya, s’ha posat en marxa el programa del diagnòstic precoç de la sordesa infantil, que ens permet diagnosticar-la i pal·liar-la precoçment. És al poc de néixer l’infant, quan encara està a la maternitat, que es fa la prova. Si el nadó passa aquest test exitosament, vol dir que té molt poques possibilitats de tenir una deficiència auditiva. Tot i això es continua observant, per descartar que no la presenti durant els primers anys de vida. Si l’infant no supera la primera prova, es repeteix durant el primer mes de vida. De vegades es detecta una sordesa que posteriorment desapareix. A aquesta situació se la coneix com a sordesa transitòria i sempre s’ha de comprovar.\nSi cal una segona prova i l’infant no la supera amb èxit, l’equip que l’atén el derivarà a una unitat especialitzada -al voltant del tercer mes de vida- per fer més proves i assegurar el diagnòstic.\nAmb el resultat de les proves, si són positives, es deriva a l’equip especialitzat per al seu maneig. Aquest programa de cribatge de la sordesa infantil ha ajudat a normalitzar la vida de molts infants sords pregons.\nL’any 1957 i concretament el dia 25 de febrer, els Doctors André Djourno i el Dr. Charles Eryriès col·locaven el primer implant coclear per al tractament de la sordesa pregona. Va ser l’inici de la revolució del món dels sords. Aquests primers aparells, com tots aquells tenen a veure amb la tecnologia i la biomedicina, han evolucionat d’una manera espectacular a mesura que han anat passant els anys, millorant tant l’audició com la qualitat de vida de la persona que el porta. Els implants coclears han estat molt importants per a les persones sordes, perquè els hi ha permès que hi puguin sentir i escoltar. Els hi ha canviat la vida, ha permès la inclusió social malgrat que només és una mesura pal·liativa de la sordesa.\nPerò que és un implant coclear? Doncs és un dispositiu que mitjançant l’estimulació elèctrica de les cèl·lules de dins l’oïda interna permet que una persona sorda hi senti. Si col·loquem l’implant en un nen sord, tan aviat com sigui possible, en sentir-hi, li permetrà un bon desenvolupament en l’adquisició del llenguatge correcte com també pel que fa al creixement emocional, escolar, motriu i social.\nAbans que apareguessin els implants per sentir-hi s’utilitzaven els audiòfons, que avui són dispositius electrònics molt sofisticats que no tenen res a veure amb els primers que varen aparèixer. Continuen essent molt útils.\nHem d’insistir en el fet que, encara que gràcies als audiòfons i als implants, ara els sords hi senten, no per això han perdut la seva condició de sordesa. Per això mai els donarem l’esquena. La lectura dels nostres llavis i el llenguatge no verbal els ajuda a entendre’ns millor.


Pàgines de meteo: Àrtic i Antàrtida. Antagonisme climàtic.\nQuan parlem dels Pols geogràfics de la Terra ràpidament ens posaríem d'acord amb una cosa: hi fa un fred que pela tant a l'Àrtic com a l'Antàrtida. Però les similituts acaben aquí, malgrat els ecologistes tremendistes ens diríen que tampoc fa tant de fred darrerament.\nSi comencem a esbrinar, el Pol Nord i el Pol Sud no s'assemblen en res. El Pol Nord és un oceà vorejat de terres continentals, per contra, el Pol Sud és un continent totalment aïllat per els oceans. Per lògica geogràfica, quan a un és l'estiu i tenen 24 hores de llum solar a l'altre és l'hivern i tenen 24 hores de penombra nocturna. Inclús la fauna és complement diferent, osos i guineus polars al Nord i pingüins al sud son els seus habitants. Però no totes les diferencies acaben aquí, també son antagònics fins i tot en el seu comportament climàtic.\nTot seguit teniu unes gràfiques que representen el comportament de les temperatures de la regió àrtica (60-82,5 N) en primer lloc i després la regió antàrtica (60-70 S) respecte a la temperatura de tota la Terra.\nSi us fixeu, no parlem de temperatures absolutes perque volem una comparació i, per tant, utilitzem anomalíes de temperatura. Aixó vol dir que la dada que correspon a 0 no és altre que la mitjana del periode 1979-2008 a nivell global.\nPer entendre ràpidament les gràfiques, hi ha una linia de color fucsia que és la anomalía de la temperatura global amb dades mensuals mesurades amb el sensor RSS-AMSU, amb mitjana mensual superior a la normal quan és positiva i inferior quan és negativa, i en color blau fosc les anomalíes de la temperatura a l'Àrtic (primer gràfic) i de l'Antàrtic (segón gràfic). Per poder veure alguna tendència enmascarada, es mostra a les dues gràfiques amb linia negra la mitjana mòbil de 60 mesos tant per l'Àrtic com per l'Antàrtic, la qual cosa ens permet una comparació a cop d'ull amb l'evolució de la temperatura de la Terra (global).\nDesprés de veure els gràfics, la conclusió ràpida que podem treure és l'Àrtic s'ha escalfat i l'Antàrtic s'ha refredat. Si maticem una mica més, fins a mitjans de la dècada dels 90 tant l'Àrtic com l'Antàrtic no mostren una tendència. És llavors quan comença la divergència abans esmentada.\nQuins seríen els motius??\nSi som realment sincers tindríem que dir que no se sap quina o quines son les causes. Hi han moltes hipotesi però no pas un motiu principal, una evidència.\nPodríem parlar de l'ennegriment del gel a l'Àrtic degut a les emissions de carbó des de la Revolució Industrial a les grans àrees de l'hemisferi Nord (Veure noticia), però aixó no explicaría el refredament de l'Antàrtida.\nTambé es parla sovint de les corrent oceàniques, el que anomenem Corrent termohalina i la seva influència termoreguladora, especialment a l'Àrtic on la corrent del Golf arriva fins l'arxipèlag de les Svalbard deixant lliure de gel durant tot l'any un lloc a la mateixa latitut que el nord de Groenlandia. El problema radica en que no es coneixen prou be els moviments de les aigues àrtiques des de l'Atlàtic o per l'estret de Bering. Tampoc sabem exactament com es produeixen els afloraments o enfonsaments d'aigua relacionats amb aquestes corrents.\nEls vents i la seva influència en la deriva del gel marí a l'Àrtic també son un punt debat important.\nEl que és ben cert és que no sabem que passa, per aquest motiu sobta una mica llegir noticies com aquesta (cliqueu), que fa la clàssica i fàcil relació entre escalfament global i l'antagònic comportament del gel als Pols.\nPotser l'Antàrtida no es trova dins del globus terraqui??\nDiuen que els oceans s'escalfen però la banquisa antàrtica creix la qual cosa vol dir que hi ha més superficie marina amb temperatura més baixa. Quina és la causa?? No se sap.\nA la noticia enllaçada ens parlen del que habíen dit els models de predicció:\nAixó no és cert. Si be s'havía suposat un comportament diferent a cada Pol respecte a qualsevol influència, en cap moment els models reflexaven un augment del gel marí a l'Antàrtida, només parlaven de que amb un augment de la temperatura hi hauría més precipitació de neu als dos Pols que enmascararía el desgel. Com podem veure al gràfic, a l'Antàrtida la temperatura ha baixat i hi ha hagut augment de gel. Alguna cosa no quadra.\nHi ha qui está ben desconcertat i no ho vol admetre. A qui li agrada admetre un error publicament??\nJa veurem com evoluciona tot plegat, però tornant a les dades reals, aquest estiu no s'ha batut el rècord d'extensió mínima de 2.007 de la banquisa àrtica malgrat haver un gel més prim i menys compactat. Cal fer esment que la congelació marina ha començat abans del que és habitual a l'Àrtic. Per contra, l'Antàrtida no ha batut tampoc el rècord d'extensió màxima de l'any passat. Fins i tot en aquests detalls hi ha antagonisme??\nNota: Els gràfics están fet pel forer VilMeteo del fòrum de Meteored.\nEtiquetes de comentaris: Antàrtida, Àrtic, Canvi climàtic\nposted by Quim at 01:39


El Ministeri de Sanitat recomana utilitzar la vacuna d'AstraZeneca a partir dels 60 anys | UA1 Lleida 104.5 FM\nEl Ministeri de Sanitat recomana utilitzar la vacuna d'AstraZeneca a partir dels 60 anys\n08/04/2021 - 06:52:58 ACN\nEl Ministeri de Sanitat ha recomanat utilitzar la vacuna d'AstraZeneca a partir dels 60 anys després que aquesta tarda l'Agència Europea del Medicament (EMA per les sigles en anglès) hagi conclòs que les trombosis estranyes detectades en alguns vacunats poden ser "un efecte secundari infreqüent" del vaccí. De la seva banda, fonts del Departament de Salut puntualitzen que la recomanació ministerial acota l'ús de la vacuna a la franja d'edat d'entre 60 i 65 anys. L'executiu estatal ho ha indicat a les Comunitats Autònomes durant la reunió del Consell Interterritorial de Salut, que s'ha celebrat després de la reunió urgent dels ministres de Sanitat de la Unió Europea per analitzar la situació.\nL'EMA ha trobat un "possible vincle" entre un reduït nombre de casos de trombosis amb nivells baixos de plaquetes i el vaccí britànic. Tanmateix, el regulador de la Unió Europea continua aconsellant el seu ús perquè els "beneficis superen els riscos".\nEn la roda de premsa posterior al Consell Interterritorial, la ministra de Sanitat, Carolina Darias, ha indicat que el nou criteri, aprovat per "àmplia majoria", s'adopta "per principi de precaució", i que en virtut de la logística ja determinada per als propers dies, es continuarà vacunant el col·lectiu d'edat entre 60 i 65 anys. Sobre si s'aplicarà la vacuna a gent superior a aquesta franja, Darias s'ha remès a la Comissió de Salut Pública, que es reuneix demà per debatre aquesta i altres qüestions, com ara què passa amb les persones de menys de 60 anys que ja han rebut la primera dosi d'AstraZeneca.\nDarias ha assenyalat, en aquest sentit, que hi ha, almenys dues opcions en estudi, completar la pauta amb un vaccí d'una altra companyia -ha condicionat aquesta opció a la informació que es desprengui d'assajos que hi ha en marxa en alguns països- o limitar-la a la primera dosi ja rebuda atesa la protecció del 70% que la farmacèutica assegura que aconsegueix el seu producte.\nTot i el nou panorama la ministra ha mantingut el compromís de l'executiu estatal de tenir el 70% de la població espanyola vacunada a finals d'agost i, de fet, ha indicat un altre objectiu, que és que entre l'abril i el maig s'hagi vacunat tots els majors de 60 anys de l'Estat.\nEls 27 acorden que calen més estudis de farmacovigilància en grups específics.\nDe la seva banda, la Comissió Europea ha emès un comunicat després de la cimera extraordinària a Portugal dels ministres de Sanitat de la Unió Europea. Al text es recullen les conclusions de l'EMA a l'entorn de la vacuna d'AstraZeneca i s'acorda que calen més estudis de farmacovigilància en grups específics.\nTambé subratllen que, atès que els plans de vacunació dels 27 estan en un estat "crucial" d'implementació, es mantindrà una "discussió continuada" dels assumptes relacionats amb tot el procés europeu i la planificació futura.\n"Aquesta és una decisió tècnica, no política. Hem de seguir atenent la millor informació científica proporcionada per l'EMA. No hem d'oblidar que les decisions individuals afecten tothom", ha indicat a la sortida de la cimera la ministra de Sanitat portuguesa, Marta Temido.\nLa DO Costers del Segre se situa com la tercera DO més venuda a Catalunya durant el 2020\n21/04/2021 - 11:23:00 Belén Carrillo Rojo\nEl 43% de les persones ateses per ASPID va deixar de treballar al 2020 a causa de la Covid-19\n20/04/2021 - 13:50:00 Belén Carrillo Rojo\nNomés dues residències de la demarcació de Lleida tenen algun cas de Covid-19 entre els seus residents\n20/04/2021 - 12:28:06 Redacció/ACN


La llanterna vermella o la violència de les institucions | CAFÈ PEDAGÒGIC\n← “Bocata calamares” pedagògico. Parte II\nLes nits de Namibia →\nLa llanterna vermella o la violència de les institucions\nPosted on 23 Març, 2013 by electrotipia\n“És lleig ser digne de càstig, però poc gloriós castigar”\nMichel Foucalt, historiador, filòsof i teòric social.\nLes institucions i la seva organització són capaces de treure el millor de l’individu, però també el pitjor. I és en la recerca entre l’equilibri entre el grup i la persona on la violència institucional es pot colar fent autèntics desastres.\nImatge de la pel·lícula “Raise de the red lantern” via “Filmsight”\nL’escola com a institució ha de ser conscient de com pot exercir aquesta violència en l’individu, com pot ofegar la diversitat particular de cadascuna de les persones que la conformen i com, qualsevol idea, duta a l’extrem, pot transformar-se en un monstre que ofegui el caràcter individual. I ha de ser molt conscient de tot plegat perquè, precisament si ho és, pot oferir el contrari: un espai on trobar-se amb un mateix, escoltar-se i ser autèntic dins d’un context social, dinàmic i de relacions.\nLes classes massificades d’infants on tots fan el mateix a la vegada tenint en compte un resultat únic com a possibilitat correcte per tots i totes són d’una violència extrema. En aquest context no és d’estranyar que els infants acumulin tensions i la seva agressivitat s’hagi de canalitzar per unes altres vies no gaire naturals. De la mateixa manera, la mestra que ha de mantenir l’ordre i el control absolut d’aquest grup d’infants també acumula una tensió que canalitza a través de la seducció menys carismàtica o exercint més violència als seus alumnes i a ella mateixa. Al mateix temps, els equips que dirigeixen i coordinen a aquestes mestres també senten una pressió de l’administració i de la societat que es trasllada a la seva forma de fer o cuidar el seu equip docent. En paral·lel, les famílies divorciades de les escoles jutgen i se senten jutjades generant conflictes i mals entesos que, a vegades, parteixen del bàndol escolar i, d’altres, del bàndol familiar.\nI és d’aquesta forma com la institució escolar que no estudia amb deteniment l’equilibri entre la individualitat i el grup es fa permeable a aquesta onada de violència subtil i, gairebé, invisible però que dóna com a resultats conseqüències devastadores i molt visibles.\nD’una forma bellíssima, amb una història captivadora i una narració exuberant, el director Zhang Yimou ens parla d’aquesta violència institucional i com fa que les persones que s’inscriuen es van transformant en individus foscos per tal de sobreviure i sortir airosos. Prenent la dona com a individu protagonista i el matrimoni xinés dels anys 20 del segle passat com a institució asfixiant, el reconegut director ens parla de la història d’una noia estudiant molt jove que es casa amb un home de molts recursos renunciant als seus estudis i acceptant ser la quarta dona de la casa.\nImatge de la pel·lícula via Archivo Zabriskie\nLes altres tres dones es mantenen a l’expectativa de la nova incorporació i competeixen per obtenir els favors del marit que comparteixen. Ser la favorita de les quatre suposa obtenir un cert poder dins de la casa i dels servidors i, en certa manera, un cert marge per gaudir d’una certa llibertat virtual. La llanterna vermella i les llums que l’acompanyen només s’encenen, cada nit, per una de les quatre i marquen la casa que ha estat privilegiada amb la visita de l’amo.\nAquesta llum i el massatge previ a la nit d’ “amor” simbolitzen el triomf d’una de les dones per sobre de les altres. La llum, per tant, és el símbol d’un respir, d’un cert plaer que, representat per un massatge als peus, fa que les dones empresonades puguin gaudir dins d’aquesta presó de vidre. Són captives i s’aferren a aquests símbols com única esperança per arrelar-se a la vida i això fa que la lluita entre elles sigui dura i plena de traïcions.\nLa pèrdua de la innocència i la tensió generada per aquest menyspreu diari al qual es veuen sotmeses tres de les quatre dones, fa que la bellesa interior de les mateixes es vegi enfosquida per les múltiples trampes que es posen a elles mateixes. Mentrestant el marit que no s’implica en aquest subterrani d’emocions, es limita a gaudir dels seus privilegis de mascle, ric i poderós. La tradició i el poder el resguarden de sentir-se responsable de les ferides que tot plegat provoca en unes dones que, cada dia que passa, són més fràgils i, al mateix temps, agressives sent la bogeria l’únic mecanisme que permet mantenir intacta la dignitat.\nAquest mecanisme funciona d’igual forma a algunes escoles ja que la tradició i el poder són els escuts que les institucions i les administracions fan servir per tal de sotmetre als individus i, més tard, oblidar-se de les conseqüències que aquesta submissió ha provocat a les persones. En aquests contextos, les persones que són capaços de mirar la situació des d’un altre punt de vista i qüestionar la tradició són titllades de boges. No en va la bogeria s’ha casat moltes vegades amb la genialitat i, en molts casos, els individus més curts de mires les confonen amb facilitat.\nImatge de la pel·lícula via “Cinemaseries”\nPosted in Cinema, Reflexions\t| Tagged Cinema, Reflexions, Vídeos, Zhang Yimou\n7 thoughts on “La llanterna vermella o la violència de les institucions”\n23 Març, 2013 a les 20:38\n30 Març, 2013 a les 21:42\n24 Març, 2013 a les 20:22\nMolt bona la reflexió i interessant la comparaciò amb la pel.lícula!!!!\n30 Març, 2013 a les 21:41\nGràcies!!! La veritat és que el cinema de Zhang Yimou dóna peu a aquest tipus de reflexions. Té una profunditat que no deixa de meravellar-me.\n28 Març, 2013 a les 14:04\nLa cultura xinesa és tant diferent a la nostra que a vegades les seves pel·lícules em resulten un pèl difícil de païr, i crec que aquesta en seria un cas.\n30 Març, 2013 a les 21:37\nEn part em sento identificada amb el que dius. A mi em passa que, en algunes ocasions, el cinema oriental em queda lluny. Però Zhang Yimou té quelcom especial que, mostrant la particularitat i diversitat de la cultura xinesa i amb una mirada molt personal, connecta amb alguna cosa molt universal que a mi m’emociona de forma impressionant. En aquest cas “La linterna roja” té quelcom brutal i delicat al mateix temps, quelcom animal i subtil que em remou de forma particular.\n1 Abril, 2013 a les 3:27\nCoincideixo amb el critic de cine. Porto un temps intentant coneixer una mica mes la cultura xinesa. Fins i tot la seva llengua. I, no se si m-apropo o m-allunyo mes d-ella.\nRespon a sabina Cancel·la la resposta


agost 2020 - Denominació d'Origen Binissalem\nETS UN #WINELOVER?\nT’agrada viatjar i conèixer zones on es cultiva la vinya i s’elaboren vins, descobrir vins singulars, conèixer varietats de raïm locals, visitar vinyes i cellers, embriagar-te amb les aromes del paisatge, perdre’t per camins i camades descobrint pobles i llogarets, xerrar amb la gent, descobrir la gastronomia local que sempre acompanyaràs amb un vi de la zona …? A vegades, allò més proper i accessible és el més desconegut. Encara no has descobert la història vitivinícola de Mallorca?\nTURISME DEL VI, TURISME D’INTERIOR A MALLORCA\nMallorca és una illa coneguda pels seus bells paisatges costaners o d’alta muntanya, però no tant pel seu paisatge rural del interior, per les seves vinyes o pels seus vins. La Denominació d’Origen Binissalem, amb 30 anys d’història, va ser la primera Denominació d’Origen a Mallorca. Compta amb una llarga tradició vitivinícola que es remunta a al s. I d.C. Gaudeix d’una excel•lent ubicació, en la qual el sòl i el clima, juntament amb les varietats de raïm autòctones, donen com a resultat uns vins de qualitat diferenciada, de caràcter mediterrani, que acompanyen la rica i variada gastronomia local.\nAllunyar-se de l’enrenou i passejar pels carrers dels pobles, coneixent la seva gent i la seva història, participar en les festes, gaudir de la gastronomia local o passejar per un mercat són alguns dels atractius de la comarca de la DO Binissalem.\nEn els cinc municipis que integren la Denominació d’Origen Binissalem, Santa Maria de Camí, Consell, Binissalem, Santa Eugènia i Sencelles, descobriràs l’empremta dels nostres avantpassats que mai van deixar de conrear la vinya i d’elaborar vi al llarg de la història.\nASSABOREIX EL PAISATGE, A TRAVÉS DELS SEUS VINS\nLa Serra de Tramuntana, cadena muntanyosa més alta de l’illa, és el teló de fons de la DO Binissalem, a la qual protegeix dels vents freds del Nord i de les gelades. Els sediments quaternaris d’origen calcari, conformen uns sòls pedregosos, on la vinya creix en harmonia amb altres plantes llenyoses, ametllers, garrovers, oliveres i ullastres … Les varietats autòctones, Manto negro, Callet, Moll, Giró ros, Gargollassa … expressen en els seus fruits l’essència del medi natural on es cultiven, donant lloc a vins expressius, amb molt de caràcter i de gran qualitat.\nEls treballs a la vinya són múltiples i complexos, és requereix coneixement de la terra, del clima i de les varietats de raïm per obtenir la màxima qualitat del fruit. La poda d’hivern, el conreu de la terra, els tractaments i poda en verd de la primavera, el control de la producció i de la maduració quan s’acosta la verema …\nEls raïms conreats amb cura pels viticultors, en petites extensions que configuren el paisatge de la comarca, s’elaboren als cellers, ubicats als 5 Municipis de la DO Binissalem.\nVIU UNA EXPERIÈNCIA A LES VINYES O CELLERS DE LA DO BINISSALEM\nCellers amb història i encant i vinyes màgiques, que podràs gaudir en parella, en família o amb amics en una experiència única, que transforma el visitant en protagonista de les activitats que es proposen.\nPots visitar els cellers i les vinyes gaudint d’alguna de les activitats que t’ofereixen, visites guiades, tasts, maridatges, tallers, concerts … on descobriràs la història de el vi de Mallorca.\nEls enòlegs i, moltes vegades, propietaris de les petites bodegues, us explicaran, la seva història, com cultiven les vinyes i elaboren els vins. Blancs, rosats, negres joves, negres amb criança, vins escumosos i algun vi dolç. Descobreix els matisos de les varietats locals i del “terroir” en cada ampolla de vi!\nPodar una vinya, dinar o sopar entre ceps fa que els vins transmetin les aromes i sabors del paisatge i de la terra; Degustar les varietats autòctones, Mantonegro, Callet, Moll, Giró ros, Gargollassa … úniques i singulars; Visitar els cellers i moure’t entre dipòsits i bótes, percebent les aromes de l’elaboració dels vins i de la fusta on s’afinen els vins fins aconseguir la qualitat desitjada; Tasts dirigits o cursos per iniciar-se en el món de el vi, per entendre el que ens explica cada vi, cada gota; Gaudir de la cultura sempre de la mà del vi; Deixar-se guiar pels pobles que ens parlen d’altres cultures, romans, àrabs … a través de la seva arquitectura, els seus noms, les seves llegendes i la seva gent; Viure les festes populars sempre acompanyades de la gastronomia pròpia on celebrem amb vi, el vi que ens uneix.\nVisitar una vinya a la posta de sol, és una experiència única, és descobrir la calma i la llum de la Mallorca interior, els diferents aromes de camp en cada estació de l’any.\nVI I GASTRONOMIA MALLORQUINA\nSegons la dieta mediterrània, el vi es considera un aliment més. Un aliment que consumit amb moderació és saludable, per la seva composició química rica en antioxidants. El vi forma part de la nostra cultura, tradicions i festes. El vi és present en l’arquitectura, en la literatura, pintura, escultura i, està present en el paisatge i la gastronomia de Mallorca.\nLa gastronomia local, rica i variada, és, sense cap dubte, el millor acompanyament per als vins de la DO Binissalem. El frit mallorquí, les “sopes” mallorquines, fideus de vermar, arròs amb salseta, el “variat”, “porcella rostida”, “aguiat de pop”, “llom amb col” “arròs de peix” “tumbet”, trempó, “coca de prebes torrats” i una increïble gastronomia marinera són alguns dels plats més tradicionals que no et pots perdre, sense oblidar els plats dolços com la “ensaïmada”, “gató”, “cremadillo”, gelat d’ametlla, greixonera de brossat , coca amb albercoc, cardenal, quarto embetumat … ideals per finalitzar un menjar.\nA més també descobriràs, la cuina de temporada i de producte local, cuina d’avantguarda, de la majoria dels reconeguts xefs locals i, trobaràs el vi adequat per a cada plat salat o dolç!\nDescobrirels cellers i degustar els vins en esdeveniments celebrats en llocs emblemàtics per gaudir de moments màgics.\nI conèixer en primera persona que “Dies de Vi” són tots i, que hi ha una història en cada ampolla de vi i un vi per a cada història.\nEt convidem a conèixer la nostra, perquè també sigui la teva història.\nDO BINISSALEM: 30 ANYS, 31 VEREMES Iniada la campanya de verema 2020\nA l’any 1990, tenia lloc la primera verema de la DO Binissalem amb 3 cellers, 79 viticultors i 300 hectàrees de vinya. Al 2020, quan es compleixen 30 anys i 31 veremes, la DO Binissalem creix en nombre de cellers inscrits, actualment 14, amb un total de 600 hectàrees de vinya inscrites i 110 viticultors.\nPer aquesta campanya s’incorporen dos cellers nous, el Microceller Soca- Rel al terme municipal de Consell i el celler Santa Catarina Vinos de Mallorca, a Sencelles, amb la intenció d’etiquetar els seus vins amb la marca “DO Binissalem”, que es sumen als 11 cellers que fan ús de marca.\nMolts són els esdeveniments que s’han anul·lat per la Covid-19, Wine Days, Festa de Vermar… entre d’altres, però la verema no es suspèn!\nEn una campanya atípica, marcada per les circumstàncies, on alguns viticultors s’han acollit a les ajudes a la verema en verd i alguns cellers a l’emmagatzematge de vi, la verema es va iniciar el passat dijous 6 d’agost, a la Bodega Biniagual amb la varietat Moscatell, seguida dels cellers Can Verdura Viticultors i Vins Nadal que han començat amb la varietat Chardonnay. Aquestes són les varietats de raïm primerenques en les que s’inicia la campanya. En les properes setmanes, la verema continuarà amb la resta de varietats foranies i amb les autòctones Manto negro, Callet, Moll, Gargollassa i Giró ros, varietats que a pesar de les dificultats amb les que s’afronta aquesta campanya, han estat treballades amb l’objectiu d’obtenir la màxima qualitat i expressió en el raïm!\nLa verema s’ha avançat una setmana, respecte al 2019. Amb les condicions de l’hivern i d’una primavera càlida, es preveia una verema amb un mínim de 15 dies d’avançament, respecte a les dates normals. Així i tot, el mes de juny va esser bastant fresc i humit, provocant un alentiment de la velocitat de creixement, fent que la campanya a la comarca, finalment, només s’avancés una setmana.\nLes pluges de maig i juny varen provocar, en algunes zones, l’aparició de focus de “Míldiu”, un fong que afecte principalment a les fulles però que, en època de floració i quallat de la flor, pot afectar, de manera important, al raïm. Així i tot, aquest fet ha estat controlat pels viticultors que, atents sempre del temps, van aplicant els tractaments preventius necessaris.\nI com ja és habitual, aquesta campanya no s’ha lliurat de dies de calor extrema, fins ara, una primera onada a finals de juny i una segona a finals de juliol, fet que també ha influït en la data d’inici de la verema.\nLa tipologia de sòls de la comarca de la DO Binissalem, amb gran quantitat de elements gruixats, permeten un bon drenatge i, juntament, amb les pràctiques de cultiu i l’orientació de les vinyes, són factors claus per minimitzar els efectes provocats per les condicions meteorològiques. Cal destacar que les varietats locals, generalment, tenen molt bona resposta a les condicions climàtiques pròpies de la zona a les que estan ben adaptades, permetent obtenir vins de qualitat amb característiques diferencials i singulars de la DO Binissalem.\nEnguany, es preveu una menor producció de raïm i per tant un menor volum d’elaboració de vi, fet que ajudarà a reduir les existències de vi als cellers, enguany, més elevades que altres campanyes degut als efectes de la Covid-19 sobre la comercialització, que encara que s’ha activat lleugerament al juliol i l’agost, queda molt lluny de les dades normals de venda de vi, principalment, en el sector de l’hoteleria i la restauració.\n2020, UNA VEREMA DIFERENT A LA DO BINISSALEM\nGESTOR DE VEREMA DIGITAL DE LA DO BINISSALEM PER LA CAMPANYA 2020\nLa “cartilla en paper” de viticultor, després de 30 anys passa a formar part de la història de la DO Binissalem\nLa verema del 2020, serà d’aquestes que recordarem tota la vida! Complicada per la situació creada per la Covid-19, amb els cellers plens de vi per la baixada de vendes, molta incertesa a mig termini, amb ajudes a la verema en verd i a l’emmagatzematge i una meteorologia que, en algunes vinyes i redols, no ha estat del tot benèvola amb la sanitat del raïm. Ara iniciem el mes d’agost, calorós i humit, i la compta enrere per a l’inici de la campanya de verema 2020.\nPerò com ja és conegut, les noves situacions provoquen canvis, per això el CRDO Binissalem, per aquesta campanya, ha posat en marxa un programa per gestionar la verema. Amb aquest sistema digital, tant cellers com viticultors de la DO Binissalem, disposaran d’un usuari personal per introduir les entrades de raïm als cellers de la DO Binissalem i també, les entregues que facin els viticultors a altres cellers o a particulars.\nEl sistema permet controlar el rendiment màxim per hectàrea de forma automàtica i generar les declaracions de verema del viticultor, i d’entrada de raïm del celler, evitant duplicar registres i facilitar les comprovacions al Consell Regulador.\nVàries són les raons que han motivat l’execució d’aquest projecte:\n-Evitar desplaçaments innecessaris de tots els viticultors a l’oficina del CR\n-Reduir registres, evitant duplicitats\n-Optimitzar el control de la producció\n-Millorar la gestió de les estadístiques del registre de viticultors, de vinyes i de la producció.\nAquesta és una iniciativa pròpia del CRDO Binissalem, però una primera passa cap a un registre únic, reclamat per les dues DDOO i per la IGP VTM a la Conselleria d’Agricultura, per controlar el registre de vinyes i la producció de manera global.


Cap de setmana amb un sol pensament: #SergiLlibertat | El fet casteller vist pel TETE\n« A la tripleta li afegim el pilar (24/05/2014)\nSatisfets però no contents (7 i 8/6/2014) »\nCap de setmana amb un sol pensament: #SergiLlibertat\ndimecres, 4 Juny 2014 per Tete\nUn cap de setmana que havia de ser festiu i de celebració va acabar aigualit no sols per la pluja que va caure en alguns moments del cap de setmana sinó per la sorprenent i injusta noticia que vam conèixer després de l’assaig del divendres. L’Àlex ens explicava, quasi sense poder articular paraula, com el seu germà, el Sergi, havia estat detingut el dimecres arran d’una de les concentracions que s’han dut a terme a Barcelona en contra del desallotjament del Centre Social Can Vies i posterior enderrocament, i com ens demanava la col·laboració i suport.\nAquesta noticia ens va deixar a tota la colla tocats i trasbalsats i amb la capacitat de reacció sota mínims, però poc a poc, veient l’impacte que es generava a les xarxes socials els ànims s’anaven enfilant i poc a poc anaven sorgint iniciatives.\nLa primera tenia lloc la tarda del dissabte, i hi vam ser presents a la concentració que va començar a la Plaça del Mercat del Clot i que va arribar fins a la Plaça Universitat on la família i l’advocada del Sergi realitzaven una roda de premsa. Aquí ja vam veure que el suport cap al Sergi era immens.\nAquesta concentració va venir precedida d’una petita actuació castellera, però no per petita menys important ja que era una actuació especial. En el marc d’un torneig de rugbi femení que es celebrava a la Fuixarda, es volia alçar un 4 de 7 amb el tronc, baixos, i pom de dalt, completament femení. I així va ser, després de setmanes d’assaig al local i de proves d’anar polint detalls, sobretot que els segons s’acostumessin a estar damunt d’una pinya i la formació de nous baixos, el resultat va ser un castell descarregat sense cap mena de complicació. A segons hi debutaven les quatre: Rosa, Raquel, Clàudia i Mar. I a baixos: Fàtima, Clara Llop i Patri; el darrer baix, l’Afra, tot i semblar-ho no debutava pas ja que fa uns anys havia fet diferents castells de set i fins i tot en una ocasió el 4 de 8.\nNo va ser gens fàcil ja que la pluja va fer que el castell corres el perill de no poder-se realitzar-se, però finalment no va ser així i el castell va guanyar la batalla a la pluja. Després d’aquest 4 de 7, es van alçar dos pilars de quatre simultanis també femenins.\nUn cop acabada l’actuació va acabar la pluja i va ser quan va ser el moment de donar suport al Sergi i a la seva família.\nPerò el dissabte no s’acabava encara, quedava el concert del 45è Aniversari dels Castellers de Barcelona, el qual va sortir rodó i en el qual el Sergi hi va estar present amb nosaltres en tot moment, amb pancarta al mateix escenari, paraules de suport dels diferents grups i manifest del jovent dels Castellers de Barcelona.\nLa solidaritat del món casteller es va demostrar tant dissabte com diumenge quan molts castelleres de moltes colles van lluir a les mànigues de les camises una cinta vermella en solidaritat amb el Sergi.\nLa tarda del diumenge les xarxes socials anaven plenes de missatges de suport, i d’una concentració a l’endemà a Can Brians per a alçar-hi un pilar i que el Sergi sentís les gralles des del patí de la presó. No sabem si les va arribar a sentir ja que la mobilització va ser aturada pels Mossos d’Esquadra que van desplegar un dispositiu per impedir que els manifestants arribéssim fins a les portes de la presó. De fet, jo si que hi vaig arribar ja que tot just vaig accedir abans de que les patrulles fessin presència, i amb mi un dels periodistes que tracta l’actualitat castellera. Mitjançant les xarxes socials i el Whatsapp vaig saber que no els deixaven passar, però tenia el dubte de moure’m del lloc per la desconeixença del que em trobaria. Finalment vaig fer el pas i em vaig trobar la concentració de la colla, tot just encerclats pels mossos i amb furgons antidisturbis i tot. Em vaig dirigir sense cap mena de problema cap a ells en el moment que estaven fent declaracions per un dels mitjans de comunicació presents, i els vaig poder acompanyar en dos pilars més que es van fer.\nAixò encara no s’ha aturat ja que malauradament el Sergi continua a la presó, en un cas únic i que no té cap mena d’explicació lògica.\nI cada dia es va lluitant per aconseguir que aquest malson s’acabi ja. Aquest dimarts després de l’assaig la colla va ser un clam demanant la llibertat de Sergi, i ja s’han aconseguit més de 3000 signatures en una petició al Departament de Justícia, i poc a poc s’està fent incidència en els mitjans d’informació més massius.\nI és que aquest malson s’ha d’acabar ja que el Sergi i la seva família estan perdent el seu temps quan el podrien aprofitar en fer alguna de les coses que tant els hi agrada i els hi motiva. El Sergi estaria capficat amb els castells, amb el Barça, amb la vikipèdia, amb el bàsquet ACB i veure si el Barça es capaç de guanyar la lliga, amb la final de la NBA, de la qual ell és un gran seguidor.\nSi voleu saber més visiteu la pàgina web www.sergillibertat.cat o seguiu el seu perfil de twitter @SergiLlibertat. I podeu signar la següent petició per a #SergiLlibertat\nEntres tots ho aconseguirem!! #SergiLlibertat\nArxivat a Cròniques actuacions, Món casteller | Etiquetat Castellers de Barcelona | Feu un comentari


Dues grans batalles guanyades, però la lluita continua: la salvació, encara a un punt | Ràdio Sabadell\nDues grans batalles guanyades, però la lluita continua: la salvació, encara a…\nMoment de la celebració del primer gol ahir | CE Sabadell\n04.05.2021 16:50 Sergi Park\nUnes tres hores el Centre d'Esports Sabadell va viure fora del descens. És el temps que va passar entre el xiulet final a la Nova Creu Alta, amb el meritori triomf 2-0 de l'equip arlequinat davant el Rayo Vallecano, i la victòria final de l'Alcorcón a Albacete. Els alfareros i els sabadellencs són els grans beneficiats de la jornada, ja que han estat els únics de la part baixa que han guanyat. A cinc partits per tancar la lliga, la classificació ha quedat així de condensada:\n14. Oviedo 44 pts\n15. Zaragoza 43 pts\n16. Alcorcón 41 pts\n17. Logroñes 41 pts\n18. Castellón 41 pts\n19. Sabadell 40 pts\n20. Cartagena 39 pts\n21. Lugo 37 pts\n22. Albacete 33 pts\nÉs a dir, que el sis de sis contra Mallorca i Rayo no ha servit per enfilar-se a la salvació, però sí per continuar amb més vida que mai. El Sabadell no només ha escurçat la diferència fins a pràcticament al no-res, sinó que té a l'abast un bon reguitzell d'equips. En roda de premsa, el tècnic Antonio Hidalgo s'encarregava de recordar que encara s'ha de remar, i molt, però alhora, es felicitava per la feina dels seus jugadors:\n"No sé si està escrit en algun lloc que t'han de tornar el que t'han tret abans, però sí que sé que si treballes, creus i segueixes la línia arriben coses bones i això és el que hem fet des del primer dia"\n"Són jugadors que són patidors, però creuen en el que fan. Ha estat un any dur i ho continuarà sent fins al final"\n"El futbol funciona com funciona, i si no guanyes és difícil de creure, però són jugadors amb molta ànima i es deixen la vida per aquests colors i l'escut"\n🔊 ÀUDIO #HotelSuís | Dolça ressaca del #SabadellRayo: segon triomf consecutiu per a un @CESabadell que té la salvació a un punt\n▶ https://t.co/xAHUTvCJDD pic.twitter.com/OVgZzj3ZJM\nLa versió defensiva del Centre d'Esports va tornar a funcionar, aquest cop molt condicionat per jugar amb inferioritat bona part de la segona meitat amb l'expulsió de Josu Ozkoidi. Amb aquesta faceta, l'equip d'Antonio Hidalgo ha aconseguit en vuit dies tantes victòries a casa (dues) com en les 35 jornades prèvies, i deixa de ser el pitjor amfitrió de la Lliga Smartbank. La festa d'ahir la va rubricar Edgar Hernández amb el segon gol ja fora de temps, qui només podia mostrar un sentiment de satisfacció màxima.\n"Partit rere partit, entrenament rere entrenament, es veu que no deixem de creure i no ens rendim mai. Aquesta és la fortalesa del grup"\n"Tenia moltes ganes de fer gol, d'ajudar l'equip. Em donarà molta confiança en l'àmbit personal"\n"És molt important aconseguir dues victòries seguides a la Nova Creu Alta. Per aquí passaran les opcions de permanència"\nEls comptes surten, però el Centre d'Esports haurà de mantenir la línia de l'última setmana. De les cinc jornades que resten dues seran contra rivals directes (Oviedo i Alcorcón) i les altres tres contra, a priori, conjunts que poc tindran en joc (Tenerife, Ponferradina, Mirandés). Al Carlos Tartiere es tornarà a viure diumenge (16h) un duel d'aquells amb aroma a decisiu. Però defugint de càbales, Hidalgo aposta per no obessionar-se massa en pronòstics.\n"No hem fet res. Són tres punts més que ens apropen a l'objectiu, i ara toca descansar i pensar en l'Oviedo. Serà un partit de molta exigència, i continuarem patint fins a l'últim segon de l'últim partit. Els rivals es juguen moltíssim i l'Oviedo està més o menys com nosaltres"\n"Amb 40 punts no et salvaràs. No sé quants faran falta, però el que és important és que a l'última jornada estiguem un punt per sobre. Arribar al final salvats, aquests són els meus números"\nHoraris unificats per a les dues últimes jornades\nLaLiga ha publicat avui els horaris de les dues últimes jornades. Com ve sent habitual, tindran horari unificat pel que fa als partits que disputin equips amb alguna cosa en joc. El duel de la jornada 41 entre el Sabadell i la Ponferradina arrencarà el dilluns 24 de maig a les 21h; i el de la 42 al camp del Mirandés, diumenge 30 de maig també a les 21h.\nTambé es jugaran tots els partits de l'última jornada que tinguin alguna cosa en joc a la mateixa hora. El @CDMirandes - @CESabadell tindrà lloc el diumenge 30 de maig a les 21h pic.twitter.com/sGuPMnMWkJ


L'ús de corticoides inhalats no evita les aguditzacions en pacients amb MPOC avançada estable | Hospital Clínic Barcelona\nL'ús de corticoides inhalats no evita les aguditzacions en pacients amb MPOC avançada estable\n10 de setembre de 2014 2014-09-10\nUn estudi multicèntric internacional publicat en el New England Journal of Medicine demostra que, en pacients amb MPOC greu o molt greu en situació clínica estable, es poden retirar els corticoides inhalats d'una forma esglaonada. Els resultats es van presentar el passat dia 8 de setembre en el Congrés Europeu de Pneumologia celebrat a Munich. En aquest estudi hi ha participat el Dr. Roberto Rodríguez-Roisin, del Servei de Pneumologia de l'Hospital Clínic de Barcelona.\nLa prevenció de les exacerbacions en la Malaltia Pulmonar Obstructiva Crònica (MPOC) és una de les claus en l'estratègia terapèutica d'aquesta entitat ja que cada un d'aquests episodis adversos que es produeix fa que empitjori la salut del pacient i el seu pronòstic. Fins ara, el tractament indicat en la MPOC segons l'estratègia GOLD (Iniciativa Global per a la MPOC) consistia en una combinació de broncodilatadors de llarga durada amb corticoides inhalats (ICS de les seves sigles en anglès). L'estudi WISDOM (Withdrawal of Inhaled Steroids During Optimised bronchodilator Management) proposa retirar de forma esglaonada els corticoides en pacients amb MPOC i, tal com publica el NEJM, els resultats demostren que aquest canvi en el tractament es pot dur a terme sense que es produeixin més exacerbacions o empitjorin els símptomes o la qualitat de vida dels pacients.\nLa MPOC és una malaltia que afecta un 10% de la població general i, molt especialment a fumadors, que es caracteritza per una limitació del flux d'aire i està associada amb una resposta inflamatòria anormal en les vies aèries. En quant al tractament, hi ha un debat creixent pel que fa als beneficis i la seguretat a llarg termini de l'ús dels ICS en els pacients amb la malaltia. Així, l'estudi WISDOM ha analitzat, amb la participació de prop de 2500 pacients amb MPOC greu o molt greu en situació clínica estable, la possibilitat de retirar aquesta medicació de forma gradual.\nEls pacients es van dividir en dos grups als quals es va donar la mateixa medicació de base (dos broncodilatadors de llarga durada i corticoides) i, mentre a uns se'ls va mantenir la triple medicació al llarg de tot l'estudi, als altres se'ls van retirar només els corticoides d'una manera gradual. Als 12 mesos, els investigadors van veure que aquest canvi en la pauta terapèutica no influïa en el risc de tenir noves exacerbacions. D'altra banda, en el moment en què es retiraven per complet els ICS, van observar que hi havia una petita disminució de la funció pulmonar, encara que aquesta no provocava que ni la sensació d'ofec ni la qualitat de vida dels pacients empitjoressin.\nAixí doncs, els resultats d'aquest estudi posen de manifest per primera vegada que és possible retirar els corticoides inhalats en el tractament de pacients amb MPOC greu o molt greu sense que influeixi en el risc futur de noves exacerbacions, mentre es mantingui el tractament amb dos broncodilatadors de llarga durada. Això pot suposar, a partir d'ara, un canvi en el tractament regular d'aquest tipus de pacients.


Calendari i avaluació\nTraducció i empreses\nCasal d'idiomes '12-'13-'14\nTeens/Apren 13/ '14\nCasa de Colònies '14\nCasal d'idiomes '15\nSelva aventura '15\nCasa de colònies '15\nWebs Teens club '15\nCasal d'idiomes '16\n2012 Tonight Tonight\n2013 - It's always a good time!\nAprendrem anglès mitjançant un nou curs anomenat Splash el qual ens convida a embarcar-nos en una aventura amb en Franky, una granota molt divertida, i els seus amics. La base daquesta metodologia són les històries imaginatives que combinen perfectament la vida real amb la fantasia i proporcionen un aprenentatge totalment integrat que permet als infants aprendre anglès duna forma inconscient i divertida. La quantitat i la qualitat dels recursos, tant tradicionals com digitals, ens permeten cobrir les necessitats dels infants davui que creixen de la mà de les noves tecnologies.\nCurs d´anglès basat en la mateixa metodologia i objectius que els cursos que es duen a terme a\nl´acadèmia. Es treballarà per tal que l´alumne/a pugui desenvolupar les 5 habilitats: grammar/vocabulary, reading, writing, speaking i listening. El curs es dividirà en tres trimestres i els alumnes realitzaran un examen al final de cada trimestre per avaluar com s´han assolit els objectius.\nCurs pensat per a alumnes de 1r Cicle de primària basat en la metodologia de project work. L´elaboració de diferents projectes al llarg del curs ens permetrà combinar l´aprenentatge de diferents estructures gramaticals i vocabulari amb manualitats i activitats d´expressió i comprensió oral i escrita.\nCurs destinat a aquells alumnes de 2n Cicle de primària que vulguin reforçar i/o ampliar els seus coneixements d´anglès. És un curs personalitzat que ens permetrà treballar a nivell individual els objectius de cada alumne/a mitjançant activitats gramaticals, de comprensió escrita i oral.\nCurs destinat a aquells alumnes que vulguin desenvolupar la comprensió i l´expressió oral. El mètode\nd´aprenentatge Kids Box es basa en un treball global que potencia aquestes habilitats mentre que les estructures gramaticals i el vocabulari es treballen implícitament.\nc/ Nord, 35 baixos Tel. 972 42 39 70


Repàs de 2015 | Compte Enrere\n← Escriptor amb llibre\nI vaig participar al Gran Dictat →\nPrimer de tot, feliç any nou a tothom que estigui llegint això! I com ja està esdevenint tradició, aprofito la primera entrada de l’any per a repassar com m’ha anat, personalment, l’anterior.\nComençarem amb una cosa que sembla que faig sempre: veure com m’he portat en la meva faceta lectora, i he de dir que si l’any 2014 havia llegit 11 llibres i mig, el 2015 la cosa ha anat una mica més cap avall, amb 10 exactes, des de New York, en anglès -i ben gruixudet, de manera que m’hi vaig estar més d’un mes- fins a Fundació i Imperi. Aquesta és la llista sencera:\nDansa amb Dracs (George R. R. Martin)\nHarry Potter i el Misteri del Príncep (J.K. Rowling)\nHarry Potter i les Relíquies de la Mort (J.K. Rowling)\nL’any de la mort de Ricardo Reis (José Saramago)\nGrans Esperances (Charles Dickens)\nLa Fundació (Isaac Asimov)\nFundació i Imperi (Isaac Asimov)\nEn la meva defensa he de dir que la majoria eren llibres gruixuts i de lletra petita, perquè també hi ha qui es llegeix 20 o 30 llibres però vés a saber com són. I alguns fins i tot eren molt densos, com Dansa amb Dracs -és igual que sigui de la saga Cançó de Gel i Foc, coneguda sobretot per la sèrie televisiva Game of Thrones: és dens igualment-, o Grans Esperances, d’en Charles Dickens, un llibre amb una història molt bonica però feixuc com ell sol que em va tenir ocupats més de dos mesos, per tant… encara podríem dir que és com si hagués llegit una mica més que l’any anterior.\nA més, el 2015 vaig fer un gran canvi vital: m’he mudat a Mataró, i això m’ha alterat, per força, els hàbits. Com que he de baixar a Barcelona a treballar -sí, un altre canvi: ara continuo sense ser mileurista, ni de bon tros, però almenys a la segona meitat de l’any m’he estabilitzat una mica i ja sense la murga de ser autònom-, faig trajectes en bus cada dia, i això em dóna l’oportunitat de llegir molt i, per tant, compensar l’estona que perdo en els viatges, en què ni treballo ni sóc a casa fent les meves coses, però… em van recomanar l’aplicació del VLC per al mòbil i des de llavors m’he dedicat majoritàriament a mirar sèries que a casa no tindria temps de veure i a posar-me al dia d’altres que duia endarrerides, o començar-ne d’altres, de manera que en aquest sentit he complert un propòsit.\nPerò no ens desviem: parlàvem de lectura i tenint en compte les circumstàncies és cert que no em puc queixar, el que passa és que globalment llegeixo menys… llibres. Perquè de còmics n’he llegit més, i he jugat una mica més a videojocs. El meu problema amb la literatura és que no és la meva única afició, així que m’he de repartir, cosa que significa que no vaig tan malament.\nParlant de literatura, 2015 va ser l’any en què vaig fer realitat un petit somni: el d’esdevenir escriptor, encara que només ho dic perquè tècnicament és cert. Hi ha un llibre a les botigues que duu el meu nom (entre altres). Dedicar-m’hi, encara no m’hi dedico.\nQue és una ximpleria, però fa il·lusió, escolta. I m’anima a posar-me a escriure seriosament d’una punyetera vegada i intentar assolir èxits més interessants.\n2015 va ser un any de molts canvis a la meva vida, tots ells positius. Canviar de ciutat només m’ha perjudicat en una cosa, en realitat: l’accés a cinemes en versió original, pels horaris del bus, em resulta més difícil, i el cert és que això pot haver influït una mica en què durant l’any passat anés al cine 31 vegades, que no està malament però són, diria, 5 menys que l’any anterior.\nPel que fa a la meva gent, el cert és que no l’estic veient menys: continuo veient els pares un cop a la setmana, com a mínim un cop al mes dino a casa de la meva àvia i les amistats les continuo cultivant perquè és tan fàcil com quedar-me a dinar a Barcelona en comptes de marxar cap a casa i fer unes cerveses o una sessió de xerrera a domicili durant la tarda i després sí, cap a Mataró. Amb altres amics i amigues, però, ens hem vist menys, però per circumstàncies vitals de les dues bandes i no trobo que es puguin atribuir al canvi de ciutat per part meva.\nI parlant de la meva gent, evidentment i com ja havia avançat l’any anterior, el 2015 m’ha convertit en tiet per segona vegada (i també padrí), amb l’arribada de la primera neboda, la Martina. Com ja vaig fer l’últim cop amb l’Unai, poso una foto del dia del seu naixement i una altra del sopar de la nit de Cap d’Any, ara que és a punt de fer 8 mesos.\nUna nena preciosa i riallera, i de bon menjar, que constitueix una nova alegria per a la família i acompanya el seu germanet gran, amb qui -de moment- té molt bona relació. Llàstima que visqui tan lluny d’ells, però en el fons no els veuria pas més vivint on vivia abans, si hi penso bé.\nHe deixat per al final l’altra gran novetat de 2015, i que també té a veure amb la família: el dia 12 de setembre em vaig prometre, de manera que el 2016 es presenta amb una novetat que es farà realitat d’aquí uns mesos, i és que al juliol em caso.\nI després me’n vaig al Japó, que ja era hora, coi, i després… espero que hi hagi novetats encara més bones, però d’això ja en parlarem al repàs que faré, si tot va bé, a la primera entrada de 2017. De moment, a gaudir del que ens ha de portar aquest 2016.\nAquesta entrada s'ha publicat en Coses meves i etiquetada amb casament, cinema, escriptor, feina, Lectures, Mataró, mudança, neboda, prometatge, Repàs de 2015, sèries, tiet. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n7 respostes a Repàs de 2015\n2 de gener de 2016 a les 1:22\nAixò t’anava a dir, que aprofites els trajectes per mirar sèries i com treballes ja a oficina i no a casa, tens menys temps, i passes menys hores a casa tot i treballar les mateixes.\nEt falta dirque aquest canvi t’afecta a la salut xD En els darrers anys t’has posat malalt dos cops. En aquests últims mesos almenys tres jaja\nEts escriptor pel fet d’escriure coses, no té perquè ser remunerat, però estic molt orgullosa de tu per intentar-ho i al final aconseguir-ho 🙂\nEl cine abans pensava que també, a part del fet de no tenir tanta disponibilitat per ser a Barcelona de VOSE, entre la mudança i els preparatius del casament ha estat més complicat tenir temps, sincerament…\nLa Martina, aquesta nena tan preciosa, amb es seves babetes tot el dia i rient amb tot el que fas sempre. I l’Unai, que en reconeix a tots i li encanta jugar amb el seu tiet que l’estima molt i em mostra lo orgullosa que estaré de tenir-te com a pare dels meus fills (filles diràs tu jaja) ♡♡\nI el casament 🙂 encantada de tenir aquest futur amb tu i tot el que ha de venir més endavant i la paciència que tens amb mi i tot el que no dono abast a part de la poca paciència que tinc jo en general… gràcies per estimar-me tant i cada dia més. T’estimo videta! 🙂\n2 de gener de 2016 a les 9:09\nAixò de posar-me malalt no té res a veure, for Pete’s sake…\nEl cine no et pensis que amb la mudança i els preparatius hem deixat d’anar-hi tant. És més problema de la mala combinació d’horaris, que fa que si hi volem anar junts hàgim d’arribar a casa tardíssim perquè el bus que ens va bé segurament el perdem.\nI gràcies a tu per tot aquest temps i donar-me forces per tirar endavant i intentar fer coses. T’estimo!\n2 de gener de 2016 a les 15:07\noi oi oi, no sé si comentar amb tantes frases romanticones que us dieu, sembla que molestaré XD Després dieu que la Michi i el Yoshirín som nosaltres, doncs no sé pas què dir, eh? ;P\nUI UI UI, que la Miriam vol fills JA!!!\nNo et capfiquis per llegir menys, jo porto 4 o 5 mesos per acabar-me el cinquè de joc de trons!! I just ara que vaig per el 65% és quan el trobo interessant, abans se m’ha fet pesat i llarg…! Amb el que em van agradar els dos primers llibres i després ha anat baixant molt, uf.\nSI ES QUE MATARÓ MOLA!!!\nSi no teniu transport propi és complicat anar i tornar en horaris nocturs a Barcelona o qualsevol lloc… però mentre et perdis pelis i no pas familia/amics, encara rai!\nQue el 2016 sigui igual de bo o millor (esperem que millor!)\nI ja que estic, FELIÇ 2016 ALS DOS! (que encara no us ho havia dit!)\nPetonassos i abraçassus\n2 de gener de 2016 a les 15:17\nMoltes gràcies, Eva! I igualment!\nJo vull fill(e)s ja! 65% d’un llibre? Ai, que fa pudor d’electrònic… Ni això, perquè l’olor dels llibres és una de les coses que els electrònics no poden proporcionar xD\nMataró està molt bé, però un cine en VO, petitet, res de l’altre món, seria la cirereta.\n2 de gener de 2016 a les 19:41\nEh cherto (jo escric així l’italià, que passa XD), un cine en VO pujaria de categoria a Mataró. I més coses que ara no m’he parat a pensar en profunditat, però en temes d’oci a Mataró li falta… something. Sincerament per mi no és el mateix desde que no hi han els Robafaves (llibreries, no gegants).\nJa saps què fer per tenir fills/es, a més és molt divertit 😉 qui us ho impedeix? Jo no! Que els pares de la meva neboda son uns sosos i jo em moro per comprar bodys de nen frikis!\nHo confeso (tot i que no era cap secret) llegeixo en e-book. Vaig llegir els jocs de la fam i ara he llegit els de joc de trons (todo juegos, la vida es una juergaaaa ♪) (no busquis la cançó, me l’acabo d’inventar) (i no, no es que l’any nou no em probi bé, es que estic així de boja, ja ho hauries de saber). El cas és que l’e-book és d’en Jordi, i quan vaig començar a anar a Barcelona cada dia, volia llegir al tren, però els llibres que tinc jo son uns tochacos que pesen un munt i ocupen molt. A la biblio mai hi han disponibles els que vull llegir, i després m’estresso perquè ho haig de llegir tot abans de que acabi el plaç, perquè sempre hi ha algú que ho ha reservat i no puc ampliar res. Total, que el Jordi es va oferir a baixar-se’l i abans de dir-li res ja ho havia posat tot allà. Jo em marejo si llegeixo en qualsevol tipus de transport, però no em preguntis per què, però amb l’e-book no, almenys en bus/tren/metro. No pesa gairebé gens, ocupa poquíssim i pots posar el tamany de la lletra com vulguis. No hi ha tanta facilitat per anar endavant i enrere si vols tornar a repassar alguna cosa, però comparant coses bones i dolentes… firmo XD Al final he fet servir jo moltíssim més que en Jordi el seu e-book XD i ja me l’he apropiat 😛 Trobo que la qüestió és llegir, sigui en el format que sigui! I l’olor dels llibres no me la treurà mai ningú, que els que m’agraden de veritat SEMPRE m’els compro o els demano, i a la biblioteca hi vaig de tant en tant, també.\nQuina parrafada, sembla que sigui el meu blog i no el teu XD\n4 de gener de 2016 a les 14:29\nBastantes coincidències tenint en compte que “només” has llegit 10 llibres aquest any.\nCasar-te? Ah! Felicitats! Suposo xD\n4 de gener de 2016 a les 14:32\nI ara estic llegint La Segona Fundació, és clar 🙂\nGràcies, sí, felicitació encertada. No em caso amb una escopeta apuntant-me xD