Imatges d’una nevada històrica per al record : Ajuntament Callosa d'en Sarrià\nInici » Arxiu » Imatges d’una nevada històrica per al record\nImatges d’una nevada històrica per al record\nprensa | 24 gener, 2017\n*L’Arxiu Municipal demana la col•laboració ciutadana per a recaptar fotografies de la nevada del passat 18 de gener\nL’Ajuntament ha fet una crida a la ciutadania per a col·laborar amb l’Arxiu Municipal amb l’aportació d’imatges de la nevada del passat 18 de gener, que va tenyir de blanc les teulades de Callosa d’en Sarrià i les muntanyes que envolten la localitat. Amb açò es pretén enregistrar aquest dia històric i conservar-lo per al record.\nLes persones que desitgen compartir les seues fotografies hauran de posar-se en contacte amb l’Arxiu Municipal a través del telèfon 96 588 61 32 o per correu electrònic a la següent adreça: bibliotecacallosa@gmail.com. Les imatges preferiblement hauran de ser enviades en format JPG.\nDes de la regidoria d’Arxiu, que dirigeix l’edil Lumi Puigcerver, s’ha anunciat a més que, una vegada es recapte el material fotogràfic, s’hi realitzarà una exposició.\nCategory: Arxiu, Notícies\n« Callosa d’en Sarrià pateix danys en el 70% del seu sistema de regadiu\nANUNCI DE CONVOCATÒRIA DE LA SESSIÓ DEL PLENARI »


Dissabte 15 de febrer, presentació del Pla Director de la Costa Brava a Begur – Salvem la costa de Begur\n13/02/2020 14/02/2020 LydiaMed\nData: Dissabte 15 de febrer de 2020 | Hora: 10h30 – 12h00 | Lloc: Begur, Casino Cultural de Begur (C/ Casino nº 1).\nLa Plataforma Salvem la Costa de Begur (amb la col·laboració d’Ecologistes en Acció i SOS Costa Brava), organitza aquest dissabte a Begur una xerrada per explicar com ha afectat el Pla Director Urbanístic (PDU) de la Costa Brava al municipi, és a dir, quins paratges s’han salvat i quins continuen amenaçats, així com l’evolució dels diferents casos que les entitats ecologistes han denunciat i portat als tribunals.\nEn concret, a Begur, la Plataforma local ha portat diversos casos al Jutjat Contenciós Administratiu de Girona. Entre els quals es troba el projecte que s’està duent a terme a l’antiga Pedrera il·legal de s’Antiga, on s’estan construint 24 habitatges; el macroxalet de 4 plantes sobre el penya-segat de la platja de Port des Pi (Sa Riera); així com el projecte de grans dimensions en el polígon Van de Walle, en el que, sota el nom de Jardins de Sa Riera Living, s’estan construint 52 habitatges a tocar de la platja de Sa Riera.\nAlhora, l’entitat de Begur vol aprofitar l’ocasió per explicar en detall quin és el resultat del PDU de la Costa Brava (actualment en fase d’al·legacions). Un Pla que, a ulls de la Plataforma “ha servit per salvar algunes zones d’alt valor natural i paisatgístic del municipi, com ara la cala d’Aiguafreda i les 70 hectàrees de bosc que l’envolten, però que s’ha quedat curt vist l’allau de projectes que encara planen sobre la vila”.\nEn efecte, amb una mirada ràpida sobre alguns dels mapes elaborats per la Plataforma i que es faran públics aquest dissabte, es pot observar com encara planen nombrosos projectes urbanístics sobre aquesta petita vila de la Costa Brava, alguns dels quals de dimensions considerables.\nEntre els projectes amb més impacte, a banda dels ja mencionats, l’entitat destaca el cas de Montcal 2, projecte que també ha denunciat pel seu elevat impacte, doncs s’estan construint fins a 33 habitatges en una zona de dunes continentals (en principi protegides per la Directiva Hàbitats i per la Xarxa Natura 2000), així com el sector Sud de Begur, on està projectada una nova urbanització amb uns 200 nous habitatges.\nPer explicar tot això, i més, Salvem la Costa de Begur convoca aquest acte informatiu el dissabte 15 de febrer, a les 10h30, al Casino Cultural de Begur.\nTaula resum del resultat del PDU de sòls no sostenibles del litoral gironí al municipi de Begur:\nEXTINGITS: 13 sectors (ocupant unes 110 ha) s’han catalogat com extingits i es deixaran de construir uns 560 habitatges.\nREDUCCIÓ: 4 secors addicionals (ocupant unes 20 ha) s’han modificat, alguns amb paràmetres de reducció, i es deixaran de construir uns 61 habitatges.\nMANTENEN: 11 sectors, amb uns 484 habitatges potencials, es mantenen per què l’Ajuntament de Begur ha notificat que ja tenen tots els permisos o s’estan edificant.\nNO ES MENCIONEN: 14 sectors, amb uns 571 habitatges potencials, no han estat objecte de revisió en el PDU. La majoria d’aquests sectors ja estarien desenvolupats, motius pels quals no s’han avaluat.\nTOTAL: A Begur, el futur PDU (tot i reduir el nombre d’habitatges en un 35% amb respecte el POUM actual), permetrà construir com a mínim 1.161 nous habitatges (un increment del 22% dels habitatges actualment construïts).\nPrevious postDissabte 15 de febrer – Presentació del PDU de la Costa Brava a Begur. Us hi esperem!\nNext postA monthly donation of € 10 is established to help the Platform in Begur


Com hem arribat fins aquí - Diari de Girona\njordi xuclà 07.03.2021 | 00:32\nDeu ser la primera vegada en la història que es proposa desarmar la policia com a resposta a les agressions que pateixen. I segurament el primer cas en el món que es pacta un govern per revisar el cos policial. Per què hem arribat fins aquí?\nhistòria d'una debilitat «He decidit dissoldre el Parlament i convocar eleccions. És una decisió que només puc prendre jo, abans que el Senat aprovi l'activació de l'article 155. No és la decisió que més m'agrada, però és la que correspon a hores d'ara i en aquesta circumstàncies ...».\nAquest havia de ser el missatge de Carles Puigdemont als ciutadans de Catalunya, un dia abans que el Senat aprovés l'aplicació de l'article 155 de la Constitució a Catalunya. Dijous, 26 d'octubre de 2017. Entre les deu i les onze del matí, el president català va donar a conèixer al president basc Íñigo Urkullu el fragment principal del discurs que pensava llegir davant els periodistes convocats a les dotze del migdia a la galeria gòtica del Palau de la Generalitat. Era un gest de deferència cap a l'home que més l'havia ajudat a buscar una sortida que impedís la intervenció de la Generalitat. Aquell mateix matí, Puigdemont i Urkullu havien intercanviat breus missatges, sempre en aquesta mateixa direcció.\nEntre les deu i les onze del matí de dijous 26, els serveis de la presidència de la Generalitat van convocar la premsa. Tots els mitjans van interpretar l'avís com l'imminent anunci d'eleccions. Gairebé a la mateixa hora, col·laboradors del president es posaven en contacte amb alguns mitjans de comunicació catalans per donar-los a conèixer l'enfocament que Puigdemont pensava transmetre. «Vull ser el president de tot el país, no de la meitat del país».\nEn aquests moments difícils, l'important és salvaguardar la Generalitat. Aquesta era la idea. La decisió estava presa. El decret de convocatòria estava redactat i incloïa una referència explícita a la llei orgànica de règim electoral general (Loreg). Les eleccions es convocarien d'acord amb la legislació espanyola.\nA primera hora del matí, Urkullu li havia fet saber a Puigdemont que aquesta referència era molt important per assegurar el compromís, no escrit, amb el Govern de Mariano Rajoy : l'article 155 s'aprovaria el divendres al Senat, però l'executiu frenaria la seva aplicació davant la dissolució del Parlament i la convocatòria d'eleccions. Puigdemont va acceptar aquesta premissa. Abans del migdia arribava la confirmació a Ajuria Enea: «En el decret, aquesta menció hi figurarà». La Generalitat estava disposada a complir els termes del compromís informal amb La Moncloa, gestat pel president basc, amb l'activa col·laboració d'un reduït grup d'empresaris i professionals catalans.\nels homes pont\nEl camí, estret però transitable, havia estat obert uns dies abans per una successió de gestions que van tenir com a principals protagonistes el president basc i un reduït grup d'empresaris i professionals catalans: Joaquim Coello (expresident del port de Barcelona i actual president de la Fundació Carulla), Marian Puig (president de Barcelona Global), el notari Juan José López Burniol i l'advocat Emilio Cuatrecasas, homes amb capacitat d'interlocució amb la Generalitat, amb el Govern central i amb el PSOE.\nEn aquestes converses es va fixar l'estratègia per a una mediació in extremis. Objectius: salvaguarda de la Generalitat, eleccions convocades per Puigdemont, fre del 155, gradual retorn a la normalitat, i si tot anava bé, establiment d'una taula de diàleg per intentar dibuixar solucions de futur, després de les eleccions.\ntestimonis discrets i segurs Urkullu s'havia mantingut en contacte amb Puigdemont des de principis de setembre, gairebé diàriament en els moments més crítics, flanquejat pel president del Partit Nacionalista Basc, Andoni Ortuzar, i en comunicació directa amb tres personalitats eclesiàstiques -el cardenal arquebisbe de Barcelona, ??Joan José Omella; l'abat de Montserrat, Josep Maria Soler, i l'abat de Poblet, Octavi Vila- que al seu torn van realitzar diverses gestions a Catalunya.\nVan sonar les dotze del migdia i el president de la Generalitat no va comparèixer a la galeria gòtica de Palau. Passaven els minuts i la porta del seu despatx es mantenia tancada. A la plaça de Sant Jaume, centenars d'estudiants amb banderes independentistes començaven a cridar «Puigdemont, traïdor!». La compareixença s'ajornava una hora.\nla falta de coratge\nLa CUP estava en peu de guerra. Esquerra Republicana començava a escalfar-se. Oriol Junqueras va exigir a Puigdemont que demanés «garanties». I des de Madrid van respondre que no podien ni volien enviar cap missatge públic. Primer, un pas; després, un altre. Urkullu li insistia a Puigdemont que tingués confiança en la gradualitat.\nLa xarxes s'enardien per moments. Dos diputats del PDeCAT, Jordi Cuminal i Albert Batalla, anunciaven per Twitter la seva dimissió. Junqueras no emetia cap opinió pública, però Gabriel Rufián llançava un dard amb verí bíblic: «155 monedes de plata».\n«Hi ha una rebel·lió entre els nostres, no puc aguantar», comunicava Puigdemont a Ajuria Enea al tall de les dues de la tarda. I després, va passar el que va passar. I hem arribat fins aquí. Com no resistir la pressió i exercir el lideratge ens pot portar al pedregar.


El CEO de GAW Miners va ser responsable de judici de $ 9.8 milions en el cas de la SEC | CAT.DemocraziakmZero.org\nUn jutge federal dels Estats Units ha signat apagat en una sentència ferma contra Homer Josh Garsa, el director general de la desapareguda empresa minera moneda digital miners de la VAG.\nEl judici va entrar el 4 d'octubre, es produeix menys de dos anys després que la Comissió de Valors (SEC) primer va presentar una demanda contra Garsa, VAG Minersand ZenMiner, una empresa relacionada. Garsa va ser acusat i chargedwith violar les lleis de valors a través de l'oferta de l'anomenada "Hashlets," o "virtuals" miners que van ser venuts als clients a través d'un intercanvi intern.\nLa decisió d'avui segueix a una pleafrom culpable Garsa, donada al juliol, en un cas criminal relacionat perseguit pel Departament de Justícia dels Estats Units. Garsa es va declarar culpable d'un sol càrrec de frau electrònic i s'enfronta a la condemna a principis de l'any.\nEn cas civil de la SEC, Garsa ha estat considerat responsable de $ 9.182.000, una quantitat que l'ordre de la cort va dir que serà "considerarà satisfeta per l'ordre de restitució que s'introduirà en contra d'ell quan sigui sentenciat en el cas criminal relacionada." Ve després l'agència va guanyar un defecte miners againstGAW de judici i ZenMiner per $ 11 milions en guanys Disgorged i sancions civils.\nEls miners de la VAG, abans del seu col·lapse, ofereixen serveis de mineria prèviament allotjats. Més tard es va traslladar a l'empresa minera núvol, a través del qual els clients poden comprar l'energia generada pel maquinari de hash propietat de la minera. Però en el cas de la VAG, l'empresa en realitat no posseeixen tanta potència de hash, ja que ven - el que va provocar una dura reprimenda dels fiscals federals en la seva denúncia original a partir de desembre de 2015.\n"Encara embolicada en sofisticació tecnològica i l'argot, el frau dels acusats era simple en el seu nucli - acusats ven el que no posseïen, i va tergiversar la naturalesa del que venien", van escriure en el moment.\nSECGAW MinersJosh Garsa\nRetards en laboratoris de papallones Continua com a lliurament de monarca\nHuobi, OKCoin celebra la indústria bitcoïna xinesa al Weekend Galas


Usuaris registrats Actualitzar comerç\nmés notícies... Benicarló traslladarà la valoració dels danys ocasionats pel temporal a la Generalitat i al Ministeri\nBenicarló es promociona a FITUR\nBenicarló ha acudit a la Fira internacional de Turisme -FITUR- amb un mostrador que presenta tots els atractius amb que compta la ciutat. Les falles , la Festa de la Carxofa i Sant Antoni, han marcat l'eix central sobre el que pivota l'estratègia de promoció.\nLa festa de la carxofa, a ritme de Reggae amb el festival Art&Xoc\nLa segona edició del Festival Art&Xoc, dedicat a la música Regaae i a la seva filosofia vital, se celebrarà el divendres 27 de gener. Es tracta d'una iniciativa de la Regidoria de Joventut en col·laboració amb el col·lectiu Benicarló Youth.\nLa Regidoria d'Esports ultima els detalls de la Mitja Marató de la Carxofa, que es disputarà el proper 5 de febrer. La prova, que feia cinc anys que no se celebrava, compta amb la col·laboració de l'Ajuntament de Peníscola i inclou la pujada al castell.\nEl Bar Restaurant La Mar de Bo guanya el Concurs de Pinxos de la Carxofa\nEl pinxo «La mar de bo», del bar restaurant homònim, ha estat el guanyador de la setena edició del Concurs de Pinxos que cada any obri la Festa de la Carxofa. El San Rafael i El Candil han aconseguit el segon i el tercer premi respectivament, mentre que el Bar Anna i Rex Tapas i Vinos comparteixen el premi al millor pinxo tradicional.\nEls pressupostos participatius encaren la fase de votacions\nTots els ciutadans majors de 16 anys i empadronats a Benicarló podran votar les propostes que s'han presentat als pressupostos participatius. Les votacions es portaran a terme de forma telemàtica els dies 6, 7 i 8 de febrer i presencialment el dia 15.\nmés notícies... Tauler d'anuncis El Centre de Coordinació d'Emergències recomana extremar les precaucions pel vent i per l'arribada de l'onada de fred\nL'Agència de Seguretat i Resposta a les Emergències, des del Centre de Coordinació d'Emergències (CCE), informa als ajuntaments de la Comunitat Valenciana que extremen les precaucions per l'onada de fred i els forts vents. El CCE manté la preemergències nivell taronja a l'interior nord de Castelló per fortes ràfegues de vent que podrien superar els 100 km/h. Més informació aquí.\nDesplegament de la xarxa 4G de telefonia mòbil\nA través d'algunes reclamacions presentades a l'OMIC, s'ha detectat que hi ha ciutadans de Benicarló que han deixat de rebre la senyal de televisió, ja que estan afectades pel desplegament de la xarxa 4G de telefonia mòbil. Les persones afectades poden adreçar-se a l'OMIC (Tel. 964 825 013) per a tramitar la corresponent reclamació. També poden consultar la informació que ofereix el Ministeri en aquest enllaç.\nFestes locals per a l'any 2017\nEl ple del passat 28 de juliol va aprovar designar festes locals per a l'any 2017 els dies 9 de maig, festivitat de Sant Gregori, i el 24 d'agost, festivitat de Sant Bartomeu.\nInscripció per a les taules de treball participatiu de la Regidoria de Benestar Social\nLa Regidoria de Benestar Social ha creat set taules de treball per a fomentar la participació de la ciutadania en àmbits tan diversos com la dona, la sanitat, la discapacitat o la infància, entre d'altres. Les inscripcions ja estan obertes a totes les entitats i persones particulars i es poden fer de manera presencial o virtual. Consulteu aquí tots els detalls de la inscripció.\nRepartiment de bosses per al reciclatge de residus en l'àmbit domèstic\nLa Regidoria de Medi Ambient facilita de manera gratuïta bosses tricompartimentades per al foment de la separació dels residus en l'àmbit domèstic. Les bosses es poden recollir a l'oficina d'atenció ciutadana de serveis públics municipals situada a la Plaça del Ministre Marcelino Domingo. Més informació al telèfon 964 461 253.\nRegistre de bicicletes de la Policia Local\nAmb l'objectiu de facilitar la identificació de les bicicletes robades, la Policia Local de Benicarló ha obert un registre de bicicletes on es poden inscriure voluntàriament i gratuïtament tots els propietaris. Per a més informació podeu contactar amb la Policia Local de Benicarló (c. del Doctor Coll,5. Tel. 964 475 300) correu.policia@ajuntamentdebenicarlo.org\nSeguiu-nos Premis Literaris Ciutat de Benicarló\nOficina Municipal d'Informació al Consumidor Síndic de Greuges\nActualitzada 23/01/2017 14:15\n© 2000-2017 Ajuntament de Benicarló


El comú d’Escaldes insta a denunciar el consum de drogues al Prat del Roure | Altaveu\nBPA: 1082 days 7 hours 33 minutes 6 seconds sense diàleg ni solució\nEl comú d’Escaldes insta a denunciar el consum de drogues al Prat del Roure\nQueixes ciutadanes per l’habitual presència de joves en un espai molt freqüentat per menors en què és fàcil veure-hi o notar-hi l’ús (i abús) d’estupefaents i alcohol\nEl comú d’Escaldes anima tots els ciutadans a denunciar a la policia o on es cregui més escaient aquelles persones o situacions en què sigui evident que s’està consumint droga -especialment marihuana en aquests casos- al Prat del Roure. Els darrers dies, i després que una monitora de tennis denunciés la presència constant de joves a la zona amb la ‘maria’ com aliada, la corporació ha alertat el cos d’ordre perquè miri de posar-hi remei.\nFa un parell de dies, a través de les xarxes, una monitora esportiva, denunciava que “cada dia, jo i els nens que entreno al tennis, hem d’olorar la droga que consumeixen els menors amagats al Prat del Roure… Solució?” Unes quantes hores després i pel mateix conducte, la corporació escaldenca responia que “el comú ha posat en coneixement del Cos de Policia aquesta malaurada situació i ho tornarà a fer. De la mateixa manera, també instem als ciutadans que siguin testimonis d’aquests fets a denunciar-ho perquè entre tots ho puguem evitar”.\nNo és la primera vegada que es denuncia públicament que el Prat del Roure és actualment un dels epicentres del consum de droga -droga tova, s’hauria de dir si es té en compte que els joves, molt sovint menors, el que solen fer habitualment és fumar porros de marihuana- entre la joventut del país. I que moltes vegades ho fan sense manies, a cor obert. Les actuacions policials que es fan no aturen el problema perquè, sovint, el cos d’ordre no va a l’arrel del problema. Actua contra components de la cadena del negoci, però rara vegada va al moll de l’os del problema que molts cops el constitueixen ‘prohoms’ que tenen la seva ‘protecció’.\nEl consum de droga i alcohol al Prat del Roure -com en d’altres punts de les parròquies centrals- és força habitual. Els denominats ‘botellons’ en els aparcaments soterranis de la zona també són un clàssic. Des del comú d’Escaldes s’ha mirat de treure ferro a l’habitualitat d’aquestes pràctiques assegurant que ni de bon tros és diària la presència de joves consumint estupefaents. La monitora que inicialment va denunciar la situació ha replicat amb humor i ironia: “‘La cònsol Trini Marín descarta que el consum de drogues al Prat del Roure sigui una imatge diària’. Doncs serà que últimament els joves estan estressats pels exàmens…”\nRoser SOLANA SOTO nov. 13, 2017 at 19:32\nAquest mateix problema ens el trovem en festes majors i daltres , el cas es va denunciar,i la contestació literal del agent de Policia va esser, que els menors son responsabilitat dels pares, no mes comentari


Joana Serrat estrena La vall del desert • Ràdio Capital de l'Empordà\nJoana Serrat estrena La vall del desert\nJoana Serrat continua sent una de les veus més internacionals que tenim al país, i mentre continua amb la promoció del seu tercer disc Cross the verge, té temps per publicar un EP, Grabolosa, on interpreta quatre peces del disc, en català.\nEls temes van sortir durant el procés creatiu de Cross the verge i és que la cantant explica que la majoria de cançons es van gestar en anglès, però algunes també que es va escriure en català.\nEl títol de l’EP, remet al cognom de la seva àvia paterna, i és un petit homenatge. Una de les peces del treball, La vall del desert ja es pot escoltar a Soundcloud.\nSerrat presentarà el seu nou disc al Mercat de Música Viva de Vic.\n01 La Vall Del Desert (Desert Valley)\n02 Banderes (Flags)\n03 Llac Negre (Black Lake)\n04 Camí Solitari (Solitary Road)\nArticle anteriorJoana Serrat estrena La vall del desert\nArticle següentLa imatge rockera de Lady Gaga a Perfect Illusion


Anàlisi de les eleccions | El principi de...\n← Vaig anar al Parlament a trobar-me amb els polítics\n24 hores vs. 23 anys: un interval molt curiós →\nFa just una setmana van tenir lloc les eleccions anticipades a Catalunya, com segur que sabeu i a les quals suposo que vau participar. Avui us en faré una anàlisi, espero que el més acurada possible, per apreciar l’evolució dels partits i quines coses en podem entendre. Jo aquí posaré unes dades i dues gràfiques d’elaboració pròpia, però si en voleu més detalls recomano usar l’aplicació sobre resultats electorals de La Vanguardia.\nBen probablement, una de les coses que més va sorpendre va ser la “patacada” que es va emportar CiU, malgrat que des dels dies abans de les eleccions ja es veia que la tendència del partit seria a la baixa. No obstant, això no és allò rellevant que cal extreure de les eleccions i aquesta patacada només ho va ser en la mesura que va disminuir molt els nombre d’escons del partit, però la distribució d’escons no ens explica el moviment dels votants ni el seu perfil, és només quelcom que s’ha de tenir en compte a l’hora de fer aritmètica del poder.\nEn aquest sentit, doncs, considero que el més destacable és l’alta participació. És el gran increment de participació, de pràcticament l’11%, molt considerable i que situa la participació a tocar del 70%, el nombre més elevat de la història de la democràcia, el que explica la fluctuació dels partits i, alhora, per qüestions de la llei electoral, el repartiment d’escons. A partir de la participació, entenc que podem explicar de forma directa la davallada de CiU, l’auge de Ciutadans i la irrupció de les CUP. A continuació detallo els tres fenòmens, explicació que podem acompanyar amb la taula d’aquí a sota (i el gràfica de més a baix), on es recullen les xifres de votants en dos sentits: d’una banda, els votants absoluts i la variació específica per a cada partit respecte de les eleccions passades; d’altra banda, la proporció del total de vots corresponent a cada partit i la diferència respecte de les eleccions de 2010.\n1. Patacada relativa de CiU: Convergència i Unió no ha perdut ni cent mil vots. El que passa és que la participació, que ha anat a parar a altres partits, ha fet que la proporció de votants d’aquest partit respecte del total fos molt més baixa. En efecte, només ha perdut un set i mig per cent del seu electorat, un traspàs que ha anat a parar a ERC. D’això, dins del conjunt de l’anàlisi, podem deduir:\n• L’eix dreta esquerra no ha jugat cap paper important en les eleccions, només el fet nacional i la independència. Precisament si s’ha mobilitzat un 10% més de gent ha estat per l’apel·lació als sentiments nacionals, en favor o, sobretot, en contra de la independència. En efecte, la posició adoptada per Convergència i, en especial, pel seu líder, ha provocat la polarització dels electors i del Parlament.\n• La base electoral de CiU sembla sòlida, no ha perdut gaire la confiança del seu electorat. Les retallades, per tant, no li han passat factura, ni tampoc, en sentit contrari, han donat molt d’aire a l’oposició d’ICV. Però paradoxalment, hom ha dipositat més la confiança pel que fa a la independència en ERC (que ha més que doblat el seu electorat) i no en aquell qui es presentava com l’abanderat de la “transició nacional”.\n• Segurament el sostre electoral de CiU siguin els resultats obtinguts per Mas en les eleccions anteriors. Si en el panorama polític continua dominant el discurs nacionalista i no es presta atenció a la gestió de la crisi, probablement l’electorat d’aquest partit es mourà entre el milió i el milió dues-centes mil persones. Però també pot passar el contrari: si es prioritza molt l’eix nacional i s’impulsa la independència, ERC quedarà més beneficida gràcies a l’electorat de CiU. No obstant, el traspàs de CiU a ERC mai no ha estat tan gran com el d’ERC a CiU.\n2. Auge de C’s: aquest partit de caire populista que, quan va néixer, parlava demagògicament de coses com la “dictadura nacionalista”, ha moderat el seu discurs per presentar-se també com una alternativa. Ciutadans ha estat el gran beneficiari de la participació, ja que, a diferència de l’electorat independentista, altament mobilitzat, l’electorat espanyolista no ho estava tant. En aquesta ocasió, hom s’ha inclinat per aquest partit, segurament perquè el PP té mala premsa. Presentar les eleccions com un plebiscit, doncs, ha brindat a Ciutadans la seva gran oportunitat, i gràcies a això la seva base electoral ha augmentat en un 160% i s’ha emportat el 7,6% dels vots totals. Es pot destacar d’aquest partit:\n• La seva presència el triple de forta amb diputats, junt amb un enfortit PP, suposaran un focus de polarització política i ideològica dins del Parlament, de ben segur. A més, C’s està ben clar que sempre mantindrà una presència al Parlament, però ni molt menys eclipsarà el PP i dubto molt que arribi a superar el màxim d’aquestes eleccions.\n• Ha d’haver robat alguns vots al PSC, el propi dels sectors més dretans que mai no votarien al PP.\n3. Irrupció de les CUP: s’ha repetit en part el mateix escenari que a les eleccions passades: un nou partit independentista, i a més d’esquerra “radical”, ha entrat al Parlament amb gran suport. Aquest partit ha fet també augmentar la participació, ja que el seu electorat són joves que no tenen perquè donar prioritat a la independència, però estan desencantats i enfadats amb el sistema, es tracta d’un electorat acostumat a no votar que ha trobat amb aquest partit la seva plataforma per fer sentir la veu. Destaco, sobre això, alguns punts:\n• No ha fet una campanya ben en favor de la independència, perquè ja es pressuposa que ho són, sinó que s’ha centrat en el debat social, precisament el que interessa les persones que configuren la base d’aquest partit que compta amb una xarxa social ben arrelada (potser per això ha entrat amb més vots dels que va tenir SI el 2010). Així, d’una banda són una nova força independentista, i d’altra una força d’oposició social. Potser és en les CUP l’únic partit en el qual veiem que també ha destacat l’eix de debat social i no només el nacional.\n• No obstant això, el seu electorat per naturalesa és volàtil i difícilment cohesionable, per això no crec que es pugui dir que a les eleccions ha dominat l’eix dreta esquerra posant les CUP com a exemple, ni tampoc no es pot dir que tinguin una estructura i objectius que sempre mouen el seu electorat vers la independència. No. Hi poden donar importància, però no és prioritat: com he indicat més amunt, és un electorat inconformista que fins a aquestes eleccions no havia votat.\n• Per aquest motiu, el partit està igualment en una posició delicada i li podria passar també el mateix que a SI: que desaparegui en els propers comicis, si bé serà per raons totalment diferents. Si Solidaritat per la independència ha vist la credibilitat dels seus líders molt tocada i ha perdut més de la meitat dels suports, les CUP podrien -les circumstàncies ens ho diran- decebre el seu electorat, i, per tant, perdre suports. A més, és clar, que el joc parlamentari els suposarà un gran repte, que pot ser difícil d’assolir sense estructura de partit i amb lluites internes pel poder.\nAmb aquesta gràfica, que ens detalla de manera més clara la distribució proporcional del vot entre els partits de representació parlamentària, poso fi a l’observació d’aquells tres fenòmens que he considerat principals i passo a comentar altres aspectes:\n• ERC ha estat el segon gran beneficiari de les eleccions: és el tercer partit en vots i el segon amb representació parlamentària. Ha estat així perquè el debat nacionalista l’ha acabat beneficiant en detriment de CiU, segurament perquè el seu bagatge independentista es fa evident per als electors. Pot ser que hagi estat també receptor dels vots d’algun independentista que no votava. ERC té els mateixos diputats que el 2006, però ara més gent els ha votat, però no arriba a la millor marca de 2003 amb més de mig milió de votants\n• Seguint amb aquesta idea, cal remarcar, però, que l’electorat independentista generalment sempre ha estat mobilitzat i ha trobat la seva expressió en partits. No obstant, aquestes eleccions els partits sobiranistes sumen 2.140.317 vots, uns 385.000 més que les eleccions anteriors i també més que en les més anteriors. Aquest augment és explicat en part per les CUP, i l’altra part podria ser que fossin nous electors que han acabat votant a ERC, cosa que també pot quedar provada pel fet que el traspàs de vots entre CiU i ERC no ha estat espcialment acusat com ho era en altres eleccions.\n• El PSC ha estat un dels grans perjudicats, en perdre un 10% del seu electorat, i suposa un perfecte cas d’estudi d'”autodestrucció” de l’àmplia base sociològica que tenia. Està clar que el factor Chacón per la lluita de poder, alhora que buscaven la influència cap a Espanya, ha estat molt negatiu en els darrers comicis, des que comença la seva debacle també per l’abandonament dels seus principis.\nEn aquestes eleccions en particular, un conegut meu que està dins del partit m’ha dit que la direcció va fer el càlcul sobre si perdrien més vots centrant la campanya en el debat nacionalista o en el debat de les retallades, i van considerar que seria pitjor centrar-ho en aquest darrer aspecte, d’aquí que es traguessin el federalisme de la màniga.\n• Fracàs relatiu d’ICV-EUiA: aquest partit no ha acaparat el vot contrari a les retallades, no ha aglutinat el votant desencantat del PSC des que porta perdent fa tres eleccions i no ha arribat als sectors crítics de la població (d’aquí que aquests sectors crítics hagin votat les CUP), per això es podria considerar que ha fracassat a l’hora de representar una alternativa parlamentària i ideològica. No obstant, en termes més tècnics ha aconseguit l’èxit més gran fins a dia d’avui, tant pel que fa a vots com a diputats.\n• Possiblement l’interès independentista despertat en aquestes eleccions ha fet disminuir notablement el vot en blanc, tant en termes absoluts com relatius, de manera que hom s’ha acabat posicionant. Aquest vot havia patit un increment enorme, però encara poc significatiu, en els últims anys. Penso que passades aquestes eleccions tornarà a la seva tendència a l’alça pròpia dels sistemes democràtics postindustrialitzats ens els quals la desafecció política està bastant estesa.\n• Polarització: per acabar, recupero aquest terme, que he expressat més amunt en referir-me a C’s i PP, perquè són espanyolistes i han crescut en força. Però la polarització no només ve d’aquest contrast ideològic, sinó també del fet que ja no existeixen dos grans partits. Hom podria pensar que precisament quan el sistema és dual està polaritzat. I sí, és així en part. Però a la vegada, també ve donada quan hi ha diversos partits amb prou influència i igual de grans per disputar-se la segona posició. En efecte, PSC, ERC i PP competeixen per ser segona força i arreplegar més vots. En la mesura els tres partits tenen més o menys la mateixa posició, són cada un d’ells pols diferents, per això podem parlar de polarització, però una polarització no dual en dos partits oposats, i una polarització que es dóna en un clima de discussió amb un doble eix: dreta-esquerra i nacional. Probablement, pel fet que l’electorat del PP sempre vota (i en aquestes eleccions fins al màxim, perquè la corda del nacionalisme s’ha tibat molt), el PP no arribarà a superar aquest resultat, per tant ERC i PSC estaran sempre frec a frec, i si ICV aconseguís agafar volada també estaria competint amb ells.\nPosted on 2 Desembre 2012, in Dins les nostres fronteres, Valoració and tagged actualitat, C's, Catalunya, CiU, eleccions, ERC, ICV-EUiA, independència, PP, PSOE, retallades socials. Bookmark the permalink.\t13 comentaris.\npchl1970 | 2 Desembre 2012 a les 22:20\nMolt interessant la teva aportació sobre el debat intern del PSC. I la teva reflexió sobre el resultat d’ICV-EUiA.\n– Espero que t’equivoquis i que es mantingui l’alta participació en properes conteses electorals, incloses les Europees.\n– Crec que l’electorat de la CUP no és el mateix que l’electorat de SI, el gruix de l’electorat de la CUP està farcit d’activistes i per tant no és tant volàtil com tothom pressuposa. La CUP té el que no tenia SI: una base social. A més, com C’s sense responsabilitat de govern no tindran gaire desgast. Ja me’n tornaràs contesta.\nEctòrix | 3 Desembre 2012 a les 08:54\nResponent a les teves matisacions:\n-Espero jo també equivocar-me amb la participació. De fet, potser estic totalment equivocat perquè jo no sóc un expert en la matèria, però és el que em sembla entendre del funcionament de les democràcies liberals: si no hi ha algun gran esdeveniment o gran emotivitat (com, en el primer cas, l’atemptat de Madrid o en el segon cas la independència), la participació serà relativament baixa. És veritat, però, que a Catalunya ha anat fluctuant constantment, però sempre que augmentava no superava mai cap límit, fins enguany.\n-Tens tota la raó amb l’electorat de les CUP: no és igual que el de SI, però si dic que és volàtil, és precisament perquè són activistes, però en especial “antisistema”. M’explico: ben bé fa la impressió que en el moment que les CUP pactin alguna cosa o no puguin canviar res, es desencantaran i els votants preferiran tornar a centrar-se en el seu activisme social. Crec jo, vaja. També aventuro, sense gaire raonament empíric, ho reconec, que, com que el seu votant era abstencionista per naturalesa, dubto molt que ara agafi l’hàbit de votar sempre. Això no només és per la força del costum, diguem-ho així, sinó perquè aquest electorat serà difícil d’acontentar i, com he dit, generalment la seva participació política no es dirigeix envers el sistema institucional.\npchl1970 | 3 Desembre 2012 a les 11:52\n– Respecte a les CUP, no oblidis que C’s ha pujat sense fer res degut a l’emfatització en l’eix nacional. Les CUP difícilment decebran als seus votants perquè no estan governant, en aquest context no es poden desgastar. Si no governes no et desgastes, l’Arqueòleg és el que emfatitza aquest argument referint-se als governs municipals i és correcte.\nAntisistema? Aquí t’he de corregir, la CUP es defineix més aviat com anticapitalista, que com antisistema. De fet, el PP i CiU són els antisistema, estan destruint l’actual sistema polític i econòmic per construir-ne un altre semblant al que havia vigent en el s.XIX, que per cert era força inestable (100 i escaig cops d’Estat, 3 o 4 guerres civils, 3 o 4 reis i una república liberal…)\n– Respecte a l’abstenció… Home, estan tocant els collons a molta gent. El panorama polític i econòmic ha canviat de manera considerable. No són temps d’abstenció.\nSón les meves opinions. Ahh, i gràcies a tu.\nEctòrix | 6 Desembre 2012 a les 11:05\n-Mmhh… tindríem segurament una discussió llarga sobre això dels antisistema (algun dia ja n’escriuré un article). Però em sembla que el meu enfocament i el teu són diferents. És a dir, estic d’acord amb tu que són els governants els qui destrueixen el consens socialdemòcrata, però jo no usava el terme volent-ho ideologitzar en aquest sentit (perquè dir-los a ells antisistema és canviar el marc d’aplicació d’aquest terme tal i com sempre s’ha usat), sinó com a categoria generalment establerta, precisament com a sinònim d'”anticapitalista” perquè les CUP volen destruir, se suposa, l’estructura de la societat que ens aguanta avui. Si vols és una aproximació apriorista, però jo crec que d’això també se’n pot dir antisistema perquè pretenen col·locar-se fora de les pautes establertes del funcionament institucional.\nNo sé si m’explico. A més encara que ells no es diguin antisistema no hi vol dir res necessàriament. És com CiU, que es defineix d’independentista però tots sabem que no ho és. I és per aquest motiu que penso que no aguantarà fins les properes eleccions. És a dir, jo no miro el partit i com afectarà sobre els seus electors (que és el que em vols dir tu dient que si no governa no es desgastarà, i per descomptat és cert), sinó que miro els electors repecte del que poden aportar a les CUP i la retroacció d’aquest partit. Per això si desapareix no serà perquè es desgasti, sinó perquè haurà perdut el suport dels votants.\nPerò vaja, no podem saber què és més cert del que diem fins que no ens trobem en unes altres eleccions.\n-I sobre l’abstenció… jo continuo fixant-me en el que sempre m’han ensenyat, que va a l’alça en els règims democràtics liberals, però realment és molt difícil de saber. El que tu dius també és lògic, però sempre ha passat que quan ens “toquen els collons” augmenta més la desafecció i el desinterès, el no sentir-se partícip del sistema (precisament, el sistema). Per exemple, en el cas de Grècia la participació en eleccions ha disminuït del 75% abans de la crisi al 63% de les últimes eleccions.\nPerò, bé, de nou haurem de veure què passa, perquè que hi hagi partits “radicals” com les CUP o Syriza pot no fer augmentar el vot, només redistribuir-lo.\nArqueòleg Glamurós | 7 Desembre 2012 a les 22:43\nBon anàlisi, tot i que no coincideixo amb el “fracas” d’ICV-EUiA: a Hospitalet on jo milito hem doblat vots i hem aconseguit el millor resultat en 17 eleccions, tenint en compte que portem dècades al govern local i que en alguns barris tenim greus problemes amb el discurs sobre migració, ja que hi han molts conflictes socials que han alimentat el vot de PxC.\nEctòrix | 8 Desembre 2012 a les 09:07\nSí, tens raó que ha aconseguit molts bons resultats, però jo interpreto que hi ha un desfassament entre el que pot aconseguir, l’ideari que té, les circumstàncies en què es troba i el votant potencial. En aquest sentit, ha d’intentar posar al centre del debat l’eix social (que és difícil, es clar, davant de la pressió mediàtica proindependència) i reorientar-se una mica: els votants de les CUP, per exemple, són votants potencials d’ICV-EUiA, però no els han votat perquè no hi han sabut arribar.\nArqueòleg Glamurós | 7 Desembre 2012 a les 22:46\nEn quant a la volatilitat de l’electorat de la CUP: en candidat d’Hospitalet jo el conec i es de Zamora i no ha vist una estelada en la seva vida, bàsicament ha sorgit del 15M i el seu electorat, al menys el que jo conec, es ultra purista i abstencionista que a la menor relliscadeta mai més tornaran a apropar-se a una urna ni en pintura\nEctòrix | 8 Desembre 2012 a les 09:03\nUn bon exemple aquest del candidat de l’Hospitalet, penso que il·lustra el que jo també observo de l’electorat d’aquest partit. Però també és cert que hi haurà un mínim sector de l’esquerra independentista no simptatitzant d’ERC que va a les CUP, però per descomptat no és el perfil general ni és el tipus d’elector (jove, de classes baixes i desencantat) al qual les CUP es dirigeixen. Només serà aquest petit sector el qui a les properes eleccions continuarà votant, si no a la CUP, a un altre, però l’altra gran majoria amb un relliscadeta, com tu dius, se’n desentendrà.\ndani...él | 10 Desembre 2012 a les 22:36\nLa CUP no crec que desaparegui en la propera cita electoral. Per començar no es presentava amb una figura de tan ressò mediàtic com ho feia SI amb Joan Laporta. Suposo que faran esclatar algun o altre cas de corrupció que els donarà empenta en els mitjans de comunicació. D’altra banda les aliances post-electorals podrien anar desplaçant alguns votants de CIU cap a ERC i alguns d’ERC cap a la CUP. Els resultats de CIU, sense el paper de salvapàtries que tenien assignat per aquesta mena de plebiscit, podrien ser catastròfics en un escenari on es percebi que hi ha vàries formacions que possibiliten una consulta sense necessitat de formar part del govern.\nEctòrix | 15 Desembre 2012 a les 11:31\nEstic d’acord amb tu en el fet que si es continua plantejant tota la situació política catalana en termes d’independència i si es tornen a convocar eleccions com si fossin un plebiscit, ERC sortirà guanyant i CiU podria perdre votants, i més si el discurs nacionalista de CiU s’acosta al d’ERC. Però no penso que fos res catastròfic, segurament CiU continuarà sent el partit majoritari durant temps i, a més, no tindrà un rival gran com en èpoques del PSC. Pel que fa al trasllat de vot cap a les CUP, sí que sembla una mica lògic, però ja he expressat la meva opinió respecte d’altres condicionants que podrien fer a les CUP perdre el suport dels seus electors. Podria ser, de fet, al revés, de les CUP cap a ERC si l’objectiu únic d’aquest votant de les CUP és només la independència, però el seu perfil com a “alternatiu” em va pensar que és més probable que deixés de votar i no que canviés a un altre partit independentista.


La llista inclou localitats que estan en fase 1 i també d’altres en fase 0\nLa zona blava a Manresa torna a ser de pagament. // ACN - Ajuntament de Manresa\nActualitzada el 11-05-2020 17:01\nAquest dilluns no només hi ha canvis als municipis que han passat a la fase següent de confinament. A moltes altres ciutats han reactivat els parquímetres de les zones blaves i verdes. A Barcelona encara no, però ja s’ha de pagar en zones que han estrenat fase 1, com Reus o Tortosa, i en d’altres que no, com Girona, Vilafranca del Penedès o Manresa.\nTambé a Vic, Olot, Berga o Banyoles. L’argument d’aquests municipis és que s’ha reobert parcialment l’activitat comercial i, per tant, també ha augmentat lleugerament la mobilitat. Molts pobles i ciutats van suspendre el pagament de les àrees blava i verda per evitar que durant la fase de màxim confinament els propietaris haguessin de treure el cotxe i s’haguessin de moure.\nBarcelona, gratuïta uns dies més\nPel que fa a Barcelona, l’Ajuntament mantindrà la gratuïtat de l’aparcament encara uns dies més, però segons avança La Vanguardia , vol aprofitar la desescalada per introduir el nou sistema de pagament dels parquímetres que tindrà en compte les característiques del vehicle. Com més contaminant, més car li sortirà aparcar. Un sistema que s’havia de començar a posar en marxa al febrer però que el coronavirus i altres problemes tècnics han endarrerit. Els usuaris hauran d’introduir la matrícula i el sistema detectarà quina etiqueta de la zona de baixes emissions correspon al vehicle. Sigui com sigui en tot cas serà més car, entre 75 cèntims i 1,25 euros segons les característiques.\nAmb el nou sistema els residents de zones verdes pagaran un euro a la setmana, i ja no serà gratuït per a tothom al migdia. Unes zones verdes que, per cert, s’estendran a molts barris on avui aparcar és sempre gratuït.\n11-05-2020 07:07 COVID-19\nTarragona, Terres de l’Ebre, Alt Pirineu i Aran: entrada a la fase 1 amb moltes incerteses\n08-05-2020 09:18 ‘EL MÓN A RAC1’\nAllau de denúncies a ‘El món a RAC1’ de persones grans sense teleassistència des de fa setmanes


El FESTIMATGE penja d’un fil | Ràdio Calella Televisió\nDavant la crisi provocada pel COVID-19 els organitzadors del FESTIMATGE no saben si es podrà celebrar l’edició d’enguany. Així ho ha expressat Xavier Rigola, president de Foto-Film Calella, qui també ha avançat que encara no saben si es podrà celebrar amb total normalitat, si s’haurà d’ajornar o en el pitjor dels casos anul·lar. Rigola assegurat que estaran amatents a l’evolució del brot i faran cas del que diguin les autoritats. El Festival de la Imatge de Calella s’ha de celebrar del 4 al 26 d’abril.\nEls organitzadors del FESTIMATGE contemplen ara totes les opcions per tal de poder celebrar l’edició d’enguany. Una edició que ha rebut més de 5.000 treballs pels Trofeus Torretes de fotografia i curtmetratges. El president de Foto-Film Calella, Xavier Rigola, ha assegurat que tot penja d’un fil i que faran tot allò que els hi recomanin les autoritats.\nEstà com tot en aquest moment, penjant d’un fil. Encara no hem dit si el farem o no, tinc avui una entrevista amb l’alcaldessa avui mateix i depèn el que diguin les autoritats farem el que ens demanin.\nAra es treballa sobre dues opcions possibles, ajornar-lo fins al mes d’octubre o anul·lar l’edició d’enguany en la qual es commemora el 130 aniversari del naixement de Charles Chaplin. El que, ara per ara, no es contemplaria seria celebrar una versió reduïda.\nNo som massa partidaris de fer versions reduïdes. Una de les coses que ja tenim, un pla B. Treballem sobre dues opcions, ajornar-lo o anul·lar-lo, la mesura més dràstica que no ens agradaria. Per ajornar-lo ens hem de coordinar amb l’Ajuntament per veure quan és factible que els espais que necessitem estiguin lliures. Si volem retardar això, s’ha de veure la viabilitat.\nAmb tot, els organitzadors també són conscients que, en veure’s molt afectada la mobilitat arreu de l’estat espanyol, molts dels assistents no podrien venir en cas que es continues endavant amb el certamen, ja que 431 autors de 51 països han enviat les seves fotografies al concurs fotogràfic.\nDes de l’organització de FESTIMATGE asseguren que seguiran molt amatents a l’evolució del COVID-19 i seran conseqüents.\nSegüent Pere Aragonès, primer cas confirmat de coronavirus a l’Alt Maresme\nAnterior Gestvia estudiarà retornar part dels abonaments de la zona blava


Trinidad Sanchis, la cinquena directora de l'Himne de Festes | ARA Multimèdia\nTrinidad Sanchis, la cinquena directora de l'Himne de Festes d'Alcoi\nMoros i CristiansAlcoiCULTURAMIG any 18SOCIETAT\nI Carlos Merchán será l'autor del cartell de festes.\nEscrit per Lirios Silvestre 18 octubre 2018\nL'alcoiana, establerta en Mèxic, tornarà a la seua ciutat natal per a dirigir als centenars de músics el pròxim 3 de maig del 2019. És la cinquena dona que dirigeix l'Himne, amb Pilar Mompó, Carmina Verdú, Marisa Blanes i Consuelo Colomer.\nLa pianista de fama internacional, Trinidad Sanchis, és la persona triada per a portar la batuta el pròxim dia dels músics, el 3 de maig del 2019. Trinidad Sanchis va nàixer a Alcoi l'any 1950, i es va formar amb els mestres Rafael Casasempere, Jaime Mas Porcel, Hans Graf, i qui fora la primera directora de l'Himne de Festes en l'any 1981, Pilar Mompó.\nTrinidad Sanchis va rebre en 1971 la Menció Honorífica de l'Escola Superior de Música de Viena, on és molt coneguda perquè durant 7 anys va ser professora de piano dels 'Xiquets Cantors de Viena'. Té diferents reconeixements nacionals i internacionals, com el premi 'Maria Canals' en Barcelona l'any 1973, i ha actuat en països com Àustria, Perú, Estats Units o Mèxic. Precisament és al país mexicà on viu actualment, tot i que ha visitat Alcoi per a oferir-nos diversos concerts, quasi sempre de la mà de l'Associació d'Amics de la Música. Es recorden especialment els concerts de 1986 al Centre Cultural junt amb la seua parella, el violinista mexicà Carlos Marrufo; o l'any 2013 en un concert a dos pianos amb el professor alcoià Juan Antonio Recuerda, dins la Setmana Gran del Piano de l'Associació d'Amics de la Música.\nAra, Trinidad Sanchis torna ara a Alcoi per a fer-se càrrec de la direcció de l'Himne. I serà la cinquena dona que ostenta aquest càrrec des que se celebra el Dia dels Músics. Segons el llistat de directors de l'Himne facilitat pel consistori alcoià, i que pots consultar ací, la primera dona va ser, com ja hem dit, Pilar Mompó en 1981, i deu anys després, en 1991 ho feia Carmina Verdú. No va ser fins a l'any 2007 quan tinguérem de nou una dona al capdavant dels músics, amb Marisa Blanes; i just l'any següent, el 2008, la directora era Consuelo Colomer.\nTant l'autor del cartell com el director de l'Himne són eleccions personals que cada any fa el regidor de festes del municipi, en aquest cas Raül Llopis, qui diu de Trinidad Sanchis que enguany "comptem amb una figura internacional que demostra la gran capacitat que té aquesta ciutat de crear figures internacionals úniques. També, sens dubte, cal donar rellevància al fet que siga de nou una dona la que alce la batuta el Dia dels Músics. Només hem tingut fins ara, quatre dones d'un total de 52 directors i, enguany, Trinidad Sanchís portarà la batuta per quinta vegada. És de justícia evidenciar que la música alcoiana també té grans figures femenines, artistes de gran rellevància, amb mèrits sobradament reconeguts que cal visibilitzar".\nARAMULTIMÈDIA amb la Festa alcoiana a Fontilles\nLa pintura de Carlos Merchan, a la Sala d'Exposicions de Mutua Levante d'Alcoi\nLa decisió de suspendre o no el Mig Any d'Alcoi es prendrà el mateix dissabte al matí\nLigeros, Cides, Creuats, Contrabandistes, l'ASJ, Marrakesch, Aragonesos i Mossàrabs continuen al torneig de cotos de Mig Any 8 octubre 2020


Biblioteca de St. Andreu de Llavaneres: Us recomanem... Llibres. Plantes aromàtiques.\nUs recomanem... Llibres. Plantes aromàtiques.\nDel test a la taula. Planta, cultiva i cuina herbes aromàtiques a casa de Burkhard Bohne.\nAconsegueix les teves pròpies herbes aromàtiques i culinàries… ni que no tinguis jardí! N’hi ha moltes que es cultiven bé en testos i son fàcils de cuidar. Creixeran ufanoses al teu balcó, terrassa o ampit. Cultiva-les i conrea-les tu mateix per enriquir els teus plats.\n— Vint-i-conc receptes amb herbes aromàtiques: L’alfàbrega i la farigola figuren entre les clàssiques, però un mateix també pot cultivar la citronel·la, la peril·la o la tulsi.\nEtiquetes de comentaris: Cuina, Cultiu, DIY, novetat, Novetats, Plantes, Us pot interessar..., Us proposem..., Us recomanem..., Us recomanem... llibres