E ANTONI SANSÓ SERVEDirector General de Turisme del Govern de les Illes Balear « L'Altra Mirada\nÉs un capvespre de juliol, el carrer Montenegro està gairebé desert i la Conselleria, a les cinc del capvespre respira una quietud que dissimula l’activitat frenètica d’aquestes dates. La conversa llarga i franca amb en Toni ens hi fa guaitar.\nPrimer, algunes dades personals.\nVaig néixer a Sant Llorenç des Cardassar el 1958. Vaig iniciar estudis superiors, però no els vaig acabar. Vaig començar Dret, no l’acabà. De llavors ençà estic ficat en l’hoteleria i tota la vida hi he fet feina. Fins i tot els estius, mentre estudiava, anava a fer feina dos o tres mesos a l’hoteleria. Els meus inicis polítics vénen d’aquí. Abans de les primeres eleccions municipals, els anys 75, 76, 77, faig feina a Cala Rajada i som veïnat d’en Colau Alzina, que m’afilià al Partit Comunista i hi estic fins al 81. Llavors, amb la sortida de n’Ignasi Ribas ho deix i, el 82, em vaig atracar al PSM, ja el 83 entr de regidor de Sant Llorenç, on hi estic durant 24 anys.\nEls meus inicis polítics vénen donats per l’amistat amb en Colau: jo feia feina al bar d’un cosí meu i estàvem porta per porta amb la seva bugaderia. I, clar tot el dia el teníem dins el bar, em duia “Mundo Obrero”. Quan ell es va presentar a les municipals, l’any 79, el vaig ajudar i estava amb ell amb tot i per tot. va esser el primer tinent de batle. El primer partit al qual m’afiliï és el Partit Comunista d’aquell temps. Te’n recordes, Pep? El Colau us va insistir perquè jo fos el membre de Balears que va anar a fer aquells quinze dies a Madrid, una experiència meravellosa, perquè durant dues setmanes (devia esser el 79) es tractava de preparar quadres. Vaig estar amb la millor gent que hi havia en aquell temps.\nVivíem als alts de la mateixa seu del Partit i ens donaven matadura tot el dia… tenia 19 anys.\nDurant la primera legislatura municipal, com que feia els estius a Cala Rajada, militava a Capdepera i a Sant Llorenç hi vaig anar després, ja vaig anar a fer feina a Cala Millor i em vaig integrar a l’Ajuntament de Sant Llorenç com a PSM. El 81 l’intent de cop d’estat, els meus amics de Sant Llorenç eren del PSM… Havíem tingut una candidatura independent; no havia funcionat… En el 83 ja vaig entrar a l’Ajuntament i hi he estat 24 anys.\nDins l’Ajuntament vaig haver d’encapçalar el moviment per la defensa de la Punta de n’Amer. Això em va dur, el 85, el “Premi Alzina” del GOB, com a regidor. Com que a l’Ajuntament no ho vàrem poder aturar, llavors al Parlament, PSOE i PSM, vàrem presentar la llei i vàrem aconseguir, per les divergències entre UM i PP , a la fi es va protegir la Punta de n’Amer. Però no perquè tinguéssim majoria per a protegir-la, va esser a causa d’una brega pels interessos dels uns en enfront dels interessos dels altres…. Llavors vaig participar en totes les lluites: la protecció de Ses Covetes… aquesta és la meva aportació ecologista.\nHe estat diputat durant dues legislatures. Quan compaginàvem diputat i conseller del Consell, eren altres temps. Ja veis quins són els meus inicis.\nTu has estat Assessor, primer, i ara ets Director General. Per tant, tens la continuïtat de tota la legislatura. Què ha aportat MÉS a la gestió de la Conselleria que no hagin aportat altres?\nEntenc que dins les reunions de Pacte es produeix una cosa, supòs que a causa de voler avançar en altres temes: en Biel Barceló es planteja, en el seu moment, que dins el pacte ha d’haver-hi una àrea econòmica important i, en principi demana Turisme. La veritat, i així m’ho va fer a saber abans de tot aquest trui, mai pensant que ens el donarien. Perquè no creia que el PSOE amollàs el que, d’una manera o l’altra, és el bessó gros i així jo li ho vaig dir. Però, així com va la negociació, un dia en Biel me crida i me diu: escolta, vàrem demanar Turisme i ens l’han donat! Et necessit per la teva vinculació amb un dels municipis turístics més importants de Mallorca. Havia estat Regidor de Turisme. Els darrers quatre anys President de l’Associació Hotelera de Cala Millor. Jo estava com a retirat de la política; la veritat era que els quatre darrers anys ja havia tornat a l’empresa privada i m’hi trobava bé.\nPerò l’amistat d’en Biel va pesar molt. Tenc el càrrec ideal per a tu: seràs l’Assessor; per tant, no t’han de posar micro, no t’han de posar res; simplement, m’has d’ajudar a dur endavant la feina. I iniciàrem una trajectòria on, en principi, és cert que els canvis eren tan potents, tan grossos, que començàrem amb el que poguérem: en primer lloc l’impost turístic,el nostre primer objectiu; d’en Biel i meu i de la Conselleria. La veritat és que molta gent pensava: si dins aquesta legislatura posen l’impost, ja s’avançarà… Nosaltres el posàrem en un any! Això ja va dur les seves conseqüències, perquè no tothom ho veia igual dins el Pacte.\nVos feia por?\nA nosaltres no, però pensau que hi havia diferents idees; havíem passat una legislatura progressista en què hi havia UM pel mig, però que no en varen voler saber res de tornar a moure “líos” amb els hotelers. Vàrem haver de discutir molt amb Hisenda, ens plantejaren diferents coses, però l’impost és aquí.\nLa segona opció era: Bé, ja tenim l’impost, com avançar en el que sempre havíem dit, control de places turístiques, la saturació…. És quan, d’una manera o l’altra, ens plantejam la Llei de lloguer turístic. Nosaltres, en principi, volíem fer una llei més general i volíem tocar tots els aspectes del Turisme. Però les presses i la necessitat i el que estava passant ens va dur a fer una primera fornada de la llei on vàrem plantejar el lloguer turístic, però hi ficàrem moltes més coses, això també s’ha de dir.\nLa idea d’en Biel era: endavant! I jo, com assessor, el Director General era un altre, vaig agafar el tema de la llei des del començament: he anat als pobles a explicar-la… Amb totes les dificultats que això suposava.\nHaguéssim pogut fer les coses de moltes maneres distintes, però les férem així. Sobretot, perquè el Parlament ens ho ha manat. No oblidem que el Parlament ens va dir: regulau el tema dels plurifamiliars; perquè els unifamiliars ja estaven regulats. No ens va dir que tocàssim res dels unifamiliars! I nosaltres anàrem molt més enllà, perquè ho volguérem regular tot. I és ver que hem regulat els plurifamiliars, però també amb l’objectiu clar: després de molt de discutir jurídicament, vàrem veure que no podíem entrar sols en l’economia, perquè ens ho tombarien -ho havien tombat a Andalusia, a Madrid, a Canàries. Encara que la gent va interpretar que era una manera de llevar-nos el mort de damunt, nosaltres decidirem: nosaltres direm què ha de tenir l’habitatge, però mai direm on s’ha de fer, on es pot fer. Això ho ha de dir Urbanisme: ho han de dir els ajuntaments i ho han de dir els Consells.\nHeu fet una llei nova\nI aquí hi ha la nostra gran labor: poder haver fet una llei. Jo l’altre dia vaig esser a Madrid, a una reunió de Directors Generals convocada per la nova Secretària d’Estat de Turisme, i el que va quedar ben demostrat – perquè ens ho varen dir clarament, és que la nostra llei és la més completa de l’Estat; fins i tot jo diria que és la més completa a escala europea i, potser, mundial… Perquè té coses que ningú té. En aquest sentit vos deia que vàrem anar molt més enllà. Això encara falta veure-ho i explicar-ho a la gent… Perquè nosaltres, aprofitant el lloguer turístic, ens vàrem carregar articles importantíssims de la llei anterior. Jo diria de “les lleis” anteriors. Una de les coses que ens vàrem carregar és que, la Llei Turística del 99 va posar una cosa molt bona, però que no va esser efectiva perquè varen posar moltes excepcions. La llei del 99 va dir: Per donar d’alta una plaça nova se n’ha de donar una de baixa; però, fixeu-vos, tot això són excepcions: hotels de cinc estrelles, hotels rurals, hotels de ciutat, hotels d’interior… Tot i, i! Habitatges. Clar, tot això va espenyar una llei que era bona. Perquè del 99 fins al dia d’avui s’han donat unes 120.000 places turístiques noves amb excepcions. Que no varen haver de donar una baixa per a crear-se. I no sols va dir això! Si no que la llei del 99, a part de posar totes aquestes excepcions, va dir: i, a més a més, si un lleva una plaça obsoleta (tanca una pensió, o tanca un hostal, o això) de les que ja hi ha, en pot fer dues de noves.\nPer tant, va posar per una part excepcions i per l’altra creixement en lloc de decreixement, quan la llei era bona. Això ho varen mantenir totes les lleis, les del Pacte de Progrés com les del PP. Ningú ho va tocar. Simplement hem anat, des del 99, la del 2005, la del 2012, hem anat recollint això que ja hi havia.\nPeculiaritats de la nova llei?\nEl gran canvi que hem produït és que hem llevat totes les excepcions. Per tant, qui vol una plaça nova, n’ha de donar una de baixa. N’ha d’adquirir una. Llavors anirem al Consorci, perquè és un poc complicat. La llei del 99 diu que l’Administració podrà tenir places; de les que es donen de baixa, però durant deu anys no fa res. Per tant, del 99 al 2009 només tenim totes aquestes excepcions, que estaven en vigor. Però, si qualcú havia de menester places, podia anar a la part privada i podia comprar aquella plaça obsoleta i a ell n’hi donaven dues. Sempre que no estiguessin dins les excepcions. L’any 2009 Mallorca és la primera que diu: I nosaltres no feim negoci! Perquè, d’una manera o l’altra, hi ha gent que necessita comprar places. Pocs, però n’hi ha.\nAleshores, el 2009, s’inventen el Consorci de Borsa de Places, aquest es crea dient: del 99 fins avui dia recuperam les places que s’han donat de baixa. Es crea el Consorci, després de deu anys de no tenir-ne, amb 50.000 i escaig de places turístiques que s’havien donat de baixa i que el Consorci se les fa seves. I s’inventa i aquí hi ha la qüestió econòmica que pesa i, a més a més, donam cinc anys perquè les places que tenen els hotels, que no estan d’alta, venint a la Borsa i pagant, les autoritzam. I se n’han autoritzat durant aquests cinc anys de vigència.\nNosaltres a això ho llevàrem, no ho vàrem renovar. Però, durant cinc anys, hi ha hagut la possibilitat que legalitzassis places hoteleres pagant. D’aquí han vingut aquests doblers; s’han venut unes sis mil i escaig de places d’aquelles 50.000 inicials que hi havia. Més cinc mil que n’hem pogudes vendre, perquè necessitaves per fer una ampliació…\nPer tant, hem anat venent places. Això ho mantenim, cosa que no passa enlloc del món, crec. Nosaltres, per donar una plaça nova actual, d’alta, l’has de comprar. Si s’enteren en l’àmbit d’Europa, encara ens ho impugnaran. Això és il·legal!!! Em deien els altres directors generals, com és possible que a vosaltres vos hagin de comprar la plaça?? Dic: Nooo! Hem llevat totes les excepcions. Sigui d’un habitatge, sigui d’un hotel de cinc estrelles, sigui d’un agroturisme… Si vol una plaça, mentre en tenguem a la Borsa, la pot comprar. L’ha de comprar al preu que ara hem posat.\nJo no vull que em reconeguin, però els canvis són profunds: Impost Turístic, llevar totes les excepcions del 99, referents al canvi de places… És ver que sempre podem demanar més ,com fa el GOB o d’altres; d’acord! Però abans hi havia excepcions i ara no n’hi ha. Abans hi havia que el qui tancava la plaça la podia vendre, i ara no. Ara només poden venir a la Borsa; no pots anar a un particular. Totes aquestes places que es donen de baixa per pensions o hotels… aquestes, si es tanquen, vénen a nosaltres. Ell no ho pot vendre. Aquests és un dels grans canvis que també hem fet.\nLlavors, l’altre gran canvi que no hem sabut explicar, o ens falta per explicar. Nosaltres hem dit que des de l’any 99 fins avui s’han donat 120.000 places turístiques amb excepcions. La llei nostra diu que totes aquestes places, que s’han donat sense haver de fer intercanvi, quan es donin de baixa, no van a la Borsa, sinó que desapareixen. És el decreixement, potser no suficientment explicat, a Mallorca, perquè de les altres illes no tinc dades, l’Ordenació és dels seus Consells. Al llarg dels anys podem donar de baixa 120.000 places que no tornen; no tornen! Perquè, les úniques que poden tornar, són les que es compren a partir d’ara. Aquestes, el dia de demà, sí que les pots vendre (perquè, com que l’ha comprada, és seva). Però no aquestes 120.000, aquestes desapareixen. És ver que ara estan xerrant d’un sostre d’unes 430.000 places, però n’hi ha 120.000 que a la llarga desapareixeran. En sis mesos de la llei ja han desaparegut 3.700 places, que són habitatges que hem anat a inspeccionar i ens havien presentat informacions falses i coses d’aquestes. Les hem donat de baixa. I en lloc de tornar aquestes places a la Borsa, com s’havia fet fins ara, ara desapareixen. Això és una cosa tan important pel nostre sistema… Clar, la crítica dels ecologistes: Sí, però, n’heu afegit! D’acord, però estan dins la Borsa. El que vosaltres no heu sumat mai… Ells només compten les places que hi ha a l’Anuari de Turisme, que eren hoteleres, i diuen: Vosaltres entràreu amb 280.000 places turístiques i ara, avui dia, n’hi ha tantes. Nooo! Nosaltres entràrem amb 280.000 places hoteleres, però ja n’hi havia 44.000 d’habitatges i ja n’hi havia prop de 50.000 a la Borsa. Aquestes les heu de sumar aquí!! No les sumeu ara, perquè ja hi eren!\nLa Borsa recordeu que existeix des del 2009. I sembla que el creixement és així. I jo tenc ben clar el que hem crescut en aquesta legislatura (a més, amb dades que sortiran un dia d’aquests; perquè hi estam fent feina). Nosaltres hem crescut durant aquesta legislatura 12.000 places hoteleres, que sumades a aquestes 280.000, que hi havia quan entràrem, són 300.000. Són les 300.000 que tenim hoteleres. I hem crescut 50.000 places en habitatges, perquè no férem cap moratòria i perquè seguíem amb la llei que hi havia anterior i, per tant, a escala unifamiliar podíem seguir donant. Hem crescut a Mallorca 62.000 places turístiques dins la nostra legislatura; amb matisos.\nAquestes 12.000 hoteleres que hem crescut, pràcticament venien de permisos anteriors de la legislatura del PP. Nosaltres hem donat l’obertura, però el qui va donar el permís… Ara, què faig jo? Amb tots els permisos en regla, amb el permís d’obra… ve aquí a demanar-me la categoria de l’hotel, jo li he de donar l’obertura, no li puc fer res més! Perquè, si anàssim estrictament amb la nostra legislatura, estaríem xerrant de quatre o cinc mil places turístiques en hotels. Però, clar, vos pos un exemple senzill: Els tres hotels nous que s’han obert a la Platja de Palma (són els tres més grossos que s’han obert) són dos de cinc estrelles i un de quatre superior. Totes ells estaven excepcionats de comprar places. S’han obert, per tant, sense haver de comprar places. Els permisos vénen de la legislatura anterior (anys 14, 15, 16). Clar, els hem donat l’obertura nosaltres!\nEstan dins aquestes 12.000 que ens adjudiquen. I l’altre gros important: De les 50.000 places que nosaltres hem augmentat en habitatges, quan nosaltres entràrem, vàrem dir: això s’ha d’haver acabat! L’unifamiliar està permès, perquè la llei ho diu. Però hi havia molta gent que no s’havia donat d’alta; perquè el PP s’havia girat a l’altra part i feia el beneit per no haver de posar sancions. Nosaltres diem: No, això s’ha acabat!\nFacem una llei on posarem les coses en el seu lloc. I molts d’ells, una gran majoria, es donen d’alta dins la nostra legislatura, però ja existien; ja feien lloguer turístic, les cases no s’han construït dins la nostra legislatura. Eren cases que Urbanisme havia permès construir… enteneu? Ens carreguen un mort que ja hi era! L’únic retret és: haguérem pogut fer una moratòria mentre fèiem la llei? No ens la va demanar ningú, ni tampoc ningú la duia dins el seu programa electoral. Ningú deia que tocaríem l’unifamiliar. Estava aprovat i, quan es va aprovar, ni nosaltres mateixos vàrem dir res… Perquè era una forma de compartir el turisme i coses d’aquestes. Per tant, ni el Parlament ni cap partit polític el duia dins el seu programa. Per això nosaltres deim: L’unifamiliar no l’aturam. Anam a més: quan aprovam la llei donam un any de moratòria també pels unifamiliars! I aquí ja es queixa el PI que diu: Heu fet molt més del que el Parlament vos va demanar! És ver! Però ho hem fet, durant un any vàrem aturar.\nN’estic de satisfet perquè, per primera vegada, des de Turisme, s’ha fet el que sempre havíem demanat: reduir places. Jo no puc anar a l’aeroport i dir “no en vengueu més” o coses d’aquestes… puc anar a les places, i a la llarga va donant resultats: Estam baixant i estam reduint places. Encara que hi hagi hagut una pujada enganyosa (perquè ja hi era abans), però estam reduint places. Per tant, just aquests components: L’impost turístic, la reducció que es pot produir al llarg de l’any, el sostre de places que per primera vegada hem dit: tenim aquestes, i sense donar-ne una de baixa no en pots dona una d’alta.\nÉs clar que comptam les de la Borsa de Places, les comptam perquè hi eren. Encara que no estiguessin actives, hi eren; jo no les puc negar! Què feim amb aquesta borsa de places? Dins l’any 2017 hem donat 16.500.000 € als Ajuntaments per projectes de Mallorca. Per tant, aquests doblers de la Borsa són sagrats. Tenim una cosa única, que ningú ens ha impugnat, i l’hem d’aprofitar. Si nosaltres estam venent les places i treim doblers, aquests doblers són de turisme i ningú els pot tocar; són doblers finalistes. Enguany treim 10.600.000 euros. Ara està en exposició pública perquè els Ajuntaments puguin presentar projectes. Tots aquests doblers, tan necessaris per als ajuntaments nostres, surten precisament d’aquesta compra de places. Vosaltres digau-los-ho als batles: Feim desaparèixer la Borsa! També feim desaparèixer aquests doblers! Des del municipalisme hem donat 49 projectes a 34 municipis durant el 2017. I enguany repartirem 10.600.000 € als municipis. Clar, per una part, jo podria estar d’acord amb els ecologistes en fer desaparèixer la Borsa, però per l’altra, amb les necessitats econòmiques que tenim, com puc deixar de donar aquest caramel a uns ajuntaments que tots estan esperant per a realitzar projectes?\nVos sentiu entesos i amb suport de la massa social?\nJo crec que tota política, quan es produeixen canvis, necessita el seu temps per a veure els resultats. Els resultats immediats són mal de veure. Perquè, quan nosaltres vàrem treure la llei, vàrem donar un any de temps: el PIAT i el Consell han d’ordenar el que li diu la llei. Què passa? Que molta gent que té la casa, estava esperant el PIAT. I nosaltres dèiem al començament: Hi haurà pisos que es posaran al mercat. Però no s’han posat en el mercat perquè la gent encara està esperant il·lusionada que la cosa es pugui obrir. Fins que Palma, aquesta setmana, definitivament digui: A pisos no! Clar, el propietari té diferents opcions: Vendre el pis, posar-lo a lloguer (perquè, com que no pot turístic, si vol treure una rendibilitat, l’haurà de posar de lloguer) i l’altra que hi visqui ell o que el tengui tancat. Com que des de Aptur, des d’aquells altres, han començat a dir: «això ho impugnarem!»; «això ho guanyarem!»… Clar, la gent, durant aquest any, no ha vist un resultat.\nPerquè el que ens diuen les plataformes o la gent de les immobiliàries és que, al manco, hi ha un 35% menys d’oferta de pisos turístics.\nPerquè, com que posam multes a les plataformes… la setmana passada, definitivament, després d’haver rebut les seves al·legacions, ha sortit la multa definitiva, que ja és a Hisenda, ja la cobraran, AirBNB. I n’hi ha dues més a punt de resoldre definitivament, però l’Administració té el seu temps. Perquè poden al·legar, tenen un exèrcit d’advocats i es mouen. Però, la primera, de 300.000 € a AirBNB ja és ferma. Possiblement les de Homeway i Trip Advisor sortiran fermes aquests dies.\nSi la setmana que ve AirBNB segueix tenint publicitat sense registre de Turisme, ja li podem posar 400.000 en lloc de 300.000 i així anam. Dins l’Administració feim el que podem fer. Hauran de pagar! Ara ja ha passat a Hisenda, és aquesta que ha de cobrar, no ho cobra Turisme! Turisme ha fet tot el procés: ha contestat al·legacions.., ens han dit de tot… Però, el procés ha acabat: Hisenda ha de cobrar.\nPotser molts de mallorquins tenen una caseta o un pis que han heretat dels seus pares i això els genera uns ingressos considerables. Potser tenen la sensació que estan més controlats els petits mentre els grossos segueixen fent la seva.\nAixò no és cert. Al petit, si no hi ha una denúncia, no hi anam. En principi, anam als grossos: immobiliàries grosses, plataformes… Aquest estiu anam a totes les immobiliàries de Mallorca, a les agències de viatges… però no anam al petit directament. Això també és un poc d’engany de la gent. Una cosa és el que voldríem nosaltres, però, avui en dia, si poses una llei en el mercat, el mercat fa la seva feina. Quan jo sent dir: «És que heu fotut aquella família que ajudava al seu fill…!»\nPrimer de tot, no la llei nostra, la llei anterior (i també la nostra actual) diu que tu, els mesos que tu tens llogat això, ets una empresa. Si no, tothom podria fer el negoci que volgués sense control. El primer que hauria d’entendre la gent és que això és un negoci. Que llavors serveixi per ajudar a pagar els estudis del fill! És una altra cosa. També podria dir: donaré menjars en aquest pis… o el que sigui. És un negoci: això està regulat per Turisme i tu t’has de donar d’alta a Turisme i has de pagar amb totes les conseqüències!\nQuin és el problema? Com que el PP havia fet els ulls tan grossos, enganant la gent, que va prohibir els pisos i es girava cap a l’altra part i els pisos se seguien llogant, tu has volgut executar la llei i has dit: Si no tens l’autorització de Turisme, no pots fer publicitat ni pot fer comercialització! I aquí han vingut els problemes: Ens hem hagut de posar malament amb la gent per fer complir les lleis. L’anterior i aquesta. Entenc que el més fàcil és fer la demagògia que alguns fan. Però, a nosaltres no ens queda més remei, perquè aquest que té, durant uns mesos o tot l’any, ha de pagar l’impost turístic. A mi m’és igual on dorm el turista, si dorm a un hotel o dorm a una casa, és un turista i ha de pagar el seu impost i ha d’assumir les conseqüències.\nEl temps que tu funciones com això, hauries de cotitzar tot el que et pertoca i hauries de tenir el personal així com toca! És el que la llei ha dit: Si tens personal dins l’habitatge, has d’anar amb els convenis d’hoteleria. Això és el que ens han demanat els sindicats. Perquè, si no, tot és feina en negre.! No val dir «això és un complement». Si no, tots els negocis podrien tenir aquests «complements». És un negoci! I, com a tal, has de cotitzar i has de declarar tot el que et toca els mesos que funciones. Si, llavors, els altres sis mesos hi vols viure tu, ningú et dirà res.\nDónes per suposat que Mallorca està saturat…\nEls mesos d’estiu està saturat per això vàrem posar un sostre. Vàrem dir: aquí on pots atacar és turísticament, per tant, és impossible que avui cresquem una plaça més a Mallorca. Però, l’única cosa que és discutible, és aquesta Borsa de Places. Els ecologistes dirien: aquestes 43.000 places que hi ha a la Borsa han de desaparèixer. I nosaltres deim: que desapareguin a la llarga; perquè ara hi són i ja hi eren. No les creàrem nosaltres. La llei contemplava que, quan una plaça es dóna de baixa, el Govern se la pot guardar per a vendre-la i això és el que hem fet. No és que l’hàgim creada nova!\nQuina estimació teniu d’oferta no reglada?\nMentre tu no arribes a una sanció o mentre no arribes al final, a què li dius «oferta no reglada»?\nSe suposa que és el turista que arriba l’aeroport i llavors no consta on viu…\nPerò això és fals, també. Avui en dia resulta que per l’aeroport, i les estades s’han escurçat molt, passa molta més gent que primer venia quinze dies i era molt bo de controlar. Com que la llei ha establert, i aquí és a on podem anar, que avui en dia ningú pot fer publicitat o comercialització d’una plaça turística sense estar d’alta a Turisme, on anam nosaltres? On podem actuar? Anam a les pàgines web, allà on sigui, per si trobam qualque publicitat (sigui d’hotel, apartaments, pisos, cases) sense registre de Turisme. Aquí actuam, tenguin o no turistes. Aquesta és la gran passa que ha donat la llei. Abans havies de tocar a les portes, trobaves o no hi trobaves el turista; havies de demostrar… Avui, no! Avui, si trobam publicitat o comercialització, estan agafats. Perquè la llei diu clarament que tu no pots fer publicitat i comercialització turística sense el registre de Turisme. Si no hi ha aquest registre, podem pegar a les plataformes i podem pegar als propietaris; perquè el responsable és el propietari, l’intermediari i el que et fa la publicitat. N’enganxam tres… De moment a qui pegam? Al que et fa la publicitat i a l’intermediari, que sol esser la immobiliària. De moment no vas al propietari, hi anirem, no quedarà més remei! Hi anam a base de denúncies.\nQuina Mallorca volem a deu o vint anys, vista?\nEl problema és que una cosa és el que voldríem i l’altra és la realitat. La realitat ens diu, malauradament, que l’illa de Mallorca ja, pràcticament, és turística en la seva totalitat. Primer estava concentrada a la costa, llavors va començar en el camp… Però avui en dia no hi ha cap municipi de Mallorca que no tengui places turístiques oficials (o a través d’establiments, que tots en tenen, o a través dels habitatges). Això és una realitat, estan donades d’alta a Turisme. Tenim actualment a Mallorca 300.000 places a tots tipus d’hotels i tenim 91.000 places a habitatges. Llavors hi hauria les 43.000 de la Borsa que sumen el total de 430.000. Això és una realitat.\nDins Petra hi ha tots els habitatges que hi ha. Te’n vas a la plaça de Petra qualsevol dia i està plena de ciclistes. Quina excusa tenc jo perquè els negocis i l’Ajuntament no participin d’aquesta tortada? Sempre pos aquest exemple, perquè és real. Quan en els anys noranta en Canyelles té la punyetera idea de convertir el nostre camp, en la Califòrnia d’Europa, aquest sempre havia anat lligat al pagès, ja que no s’havia plantejat fer una casa a fora vila que no anàs relacionada amb l’agricultura o la ramaderia; no pensaven en xalets, La idea que el camp s’havia d’urbanitzar, ve d’aleshores i és el que tenim. Una cosa és el que turísticament jo pugui pensar i l’altra les mesures urbanístiques, que les ha de prendre un altre!\nL’altre dia ho discutia amb un batle: a tu, amb les normes subsidiàries, quants de solars hotelers et queden? Ets tu el qui les havia de llevar en el seu moment! L’Ajuntament de Sant Llorenç, amb un canvi de normes l’any noranta, ens carregàrem la meitat de les urbanitzacions que encara no estaven posades! Ens varen dir de tot…! Que no ens bastarien els doblers del poble per a indemnitzar… No n’hi ha hagut cap d’indemnització! Perquè jugàrem a escala urbanística. Però, avui, d’icones, el que defensàvem conjuntament amb els ecologistes, que sempre ens trobàvem, cada vegada en queden manco! Perquè estan aprovades dins les urbanitzacions que tenim i estan aprovades dins les normes municipals. Podem créixer perquè poden fer-ho a escala de normes (hi poden fer una casa més perquè hi ha permís). Primer la lluita era més clara, perquè lluitaves per icones: Que no urbanitzassin la Punta de n’Amer ; que no urbanitzassin Es Trenc… Però, avui, aquestes icones, amb la Llei d’Espais Naturals han quedat molt delimitats. Avui has de lluitar perquè no facin més places, però dins el que ja tenim! I arribam tard perquè se’ns ha desbordat tot.\nI això fa que Mallorca no pot esser mai sostenible si no posam mesures. Entre tots, però!!! No sols Turisme!! Turisme pot posar les que ha posat, però no podem aturar que ens facin una casa a fora vila; qui ho pot aturar és Urbanisme. Sigui el Consell o sigui l’Ajuntament, exigint els metres que li toquen. Nosaltres no podem aturar que facin piscines, no és competència nostra. La gent vol que Turisme, com que és tan transversal, ho faci tot, però no pot fer-ho. Hem entrat i hem fet la llei. L’amenaça de l’Estat va esser «no podeu…!». I nosaltres vàrem dir «això és Urbanisme», i així l’hem salvada. A Canàries està impugnada. Varen dir «aquí sí i aquí no» i el jutge les va dir: «per què? Digau-m’ho urbanísticament a això». A nosaltres no ens ho han impugnat perquè vàrem fer una feina prèvia de saber què podíem fer.\nA Menorca, Eivissa i Formentera, qui regula el sostre?\nEls Consells. A Eivissa, si un vol obrir una plaça nova, l’ha d’anar a comprar al Consell, que té una borsa, igual que nosaltres, amb les places que es donaven de baixa. Té unes 9.000 places i les pot anar venent mentre en tingui; això és el sostre. I Formentera també, allà ho controla el mateix Consell, no tenen un organisme a posta.\nCuriosament a Menorca, mentre el PTI no ho digui, no hi ha un sostre. Això preocupa, perquè avui en dia poden créixer! Esper que prest el Consell de Menorca aprovi un sostre, perquè si no es pot mallorquinitzar aviat. Ja seria un absurd… Llavors hi ha el tema de les competències. Nosaltres no hem transferit Ordenació, que és el que ara volem fer. Perquè l’Estatut ens diu que és dels Consells i Mallorca no ho va voler en el seu moment… Nosaltres no hauríem de controlar res de tot això; El control l’ha de fer el Consell, cosa que ja hi és en els altres tres. Mallorca no va acceptar Ordenació en el seu moment. Sembla que l’any que ve sí la pot tenir\nSí que arribam sempre tard, perquè pràcticament des dels anys seixanta, que s’inicia el boom del turisme aquí, després de la balearització, i després del Decret Cladera, que, per primera vegada, va dir «posem més metres», sempre hem anat creixent. Però també havíem anat creixent en places… i ara, al manco, hem aturat una cosa. Hem aturat la places, No podem aturar l’aeroport, no podem… però les places sí. El que dius és: «No podem créixer una plaça més!». El qui vengui ha de tenir per dormir; si no li dónes per dormir, s’ho pensarà. Sempre hem crescut, i això és el gran problema nostre i el gran dilema que no hem sabut solucionar, en positiu.\nPerquè tota l’oferta, que nosaltres dèiem «aquesta és bona», era el que havíem d’haver plantejat fa quaranta anys. Però, quan no has anat eliminant l’oferta que tu no vols, i tu has fet un hotel així com toca, però no has eliminat els hooligans de Magaluf o de Platja de Palma… Quan duies els ciclistes deies: «molt bé!», però, com que s’ha desbordat, com que no posam sostres enlloc…! Totes les coses que funcionen… vàrem començar amb 10.000 ciclistes… en vénen 20.000 i ara en volem… Ara en vénen 50.000, però no hem establert mai quants de ciclistes pot absorbir Mallorca. Com que són els mesos de març i abril, o octubre i novembre…, com que interessa perquè allargues la temporada, has dit «que venguin!».\nPerquè en l’estiu en vénen pocs de ciclistes; el juliol i l’agost no hi ha qui hi vagi per les carretes amb bicicleta, però els mesos de març i abril no pots passar… I les infraestructures són les que són… Però, les infraestructures, fins ara, governant el PP o fins i tot amb alguns Pactes, «ja en farem d’infraestructures!» això era la idea. Que falta aigua…? farem desoladores! L’aeroport? L’ampliarem! Sempre hi havia la solució nefasta… No feies un plantejament realista de dir: «si no hi ha aigua, no podem!». No havies de fer dessaladores, ja no havia de permetre res més. Sempre a escala urbanística! La gran errada nostra ha estat que, en l’àmbit urbanístic, no hem posat les fites allà on les havíem de posar. I avui ens trobam desbordats i amb uns problemes que tenen una solució difícil; perquè hi ha el que hi ha!\nQuan vaig a Campanet i convers amb la nostra batlessa i li dic: «ara hem prohibit, a dins sol rústic, els habitatges». Ella em respon: «Toni! Tot el meu terme està protegit… vols dir que ara les cases no podran…?». No! I llavors anam a la plaça del poble i em diu: «Veus aquesta casa? Estava abandonada, ara fa lloguer turístic. És d’un campaneter; l’ha arreglada i l’ha llogada. Veus aquella botiga? Estava a punt de tancar; ara va bé… Com contradius això?! Malauradament, com que tothom vol viure del turisme, perquè no tenim res més (no hem avançat en altres aspectes), tothom vol participar del pastís. I quan el vols llevar a aquells que no en tenien… costa! La mateixa gent, el mateix votant nostre, en trob qualcú: «Vatuadell, m’has fet una traJe! Jo havia arreglat la casa dels meus pares i ara no ho puc fer…». Sí, però on feim la diferència? Tu l’has arreglat; molt bé. Però, aquell especulador que n’està arreglant deu? Com l’atur? No el puc aturar a ell i no aturar-te a tu! Nosaltres vàrem posar a la Llei una cosa que ens pensàvem que ens impugnarien i no ho han fet: que un, amb el mateix nom, no pot tenir tres habitatges. De tres per amunt no en pot tenir, per aturar un poc l’especulació. La Llei és per a tots!\nEl gran dilema nostre és: com aconseguir que a la llarga el turisme sigui sostenible en aquest aspecte. Per tant, forçadament, per a esser sostenible, hem d’anar a decreixements. I això costa. El mateix PIAT, que el Consell aprovarà aquests dies, ha establert unes normes. Però, no deixarà que, si un té un hotel urbà, o un solar urbà on ho pot fer un hotel, com ho podem privar?! Quan és urbà paga el IBI de fa vint anys… si es decideix a fer l’hotel, com ho atures? Si hi té una casa dins urbà, com ho atures? Hi ha unes dificultats afegides que compliquen molt les coses a Turisme. Hem de fer el que podem.\nLa Llei també regula el «tot inclòs»?\nEl tema «tot inclòs» anava dins un altre paquet. Hi ha molta confusió aquí, perquè el «tot inclòs» està regulat per llei del 2012. El problema és que, com totes les lleis fetes per ells, el PP es va girar cap a l’altra part i va dir: bé, ja ho hem posat! Per escrit ja hem quedat bé! Però, no varen fer res per actuar. El que ara nosaltres volem posar és per a poder actuar. I això xoca, perquè són qüestions econòmiques. Pensau que no hi ha cap regulació del «tot inclòs» en tot l’Estat Espanyol. I l’altre dia ho vaig demanar al Centre Balear Europa i no n’han trobada cap en tota la UE Tots els nostres competidors no la tenen; en xerren, però ningú ho té, Per què? Perquè és difícil. Xocaràs amb normatives estatals. Nosaltres ara intentarem amb tres coses: el tema de l’alcohol lligat a la salut pública. El tema del «tot inclòs» no el tocarem. No prohibirem, perquè ens el tombarien l’endemà mateix, l’alcohol. Haurem de dir que, en el «tot inclòs» no es podrà servir alcohol fora del dinar i el sopar (una cosa així; és el que acabam de perfilar). Ho haurem d’especificar. Jugam amb el tema de la salut: Si qualcú vol alcohol, que l’hagi de pagar; que no li surti gratis.\nTambé deim: si qualcú vol fer «tot inclòs», ho demanin també a través de Medi Ambient a fi d’obligar-los a què tots els productes que donen, vaixelles i altres siguin reciclables o reutilitzable. Vas contra el plàstic, per exemple (i ja hi vol anar la Llei del Residus), estam actuant amb consonància amb una altra llei que vol fer el Govern. Hauran de tenir un personal per a recollir les palanganes o els tassons (no com ara, que tot se’n va als fems). Els hotels del «tot inclòs» ara utilitzen el plàstic més barat i tot se’n va als fems. També podem demanar que si tu vols tenir el «to inclòs» has de tenir capacitat de tenir tots els clients dins l’hotel. Has de contemplar si tens espai. Si no els pots tenir als llocs comuns, no podràs tenir «tot inclòs». Estam jugant per aquí, però molt alerta a utilitzar paraules de prohibició o paraules que no vagin lligades a medi ambient.\nSi va lligat només a economia, t’ho tombaran. Si el mes que ve la treim tornarem a esser pioners a escala mundial. Com que tothom ens mira, igual que ho hem estat amb el lloguer turístic, també ho volem esser amb aquesta. A mi ja m’han demanat per esser ponent a una convocatòria de la Secretaria d’Estat amb les altres comunitats, per fer un grup de treball i explicar el que nosaltres hem fet. La gent queda amb els cabells drets… Ningú s’ha plantejat comprar places. Són coses amb les quals anam avançant, que ens fan pioners, però és molt delicat i no ens hem d’equivocar. El «tot inclòs» estava en els «Acords pel canvi» i abans d’acabar la legislatura ho tindrem legislat. Una legislatura dura el que dura…\nPer què a la distribució de l’Impost de Turisme Sostenible hi ha tantes núvies? Sembla la nova repartidora…\nTé una explicació: nosaltres gestionam misèria. I quan hi ha un caramel tothom el vol. Jo entenc que moltes d’aquestes coses que arribam a fer amb l’Impost Turístic, malauradament aquest és el nostre error, no s’haurien de fer. Com que no tenim finançament i hi ha necessitats… Ara mateix, hem afegit enguany una cosa en qüestió de gent amb necessitat d’habitatge. Aquestes coses, això hauria de sortir del pressupost de la Comunitat! La gent està tan desesperada que jo no m’atrevesc a dir que no. Endemés, des d’una opció d’esquerres, sempre tens excuses per dir això. Però, clar, llavors et sortirà la Federació Hotelera i aquests i et diran de tot: em fan molta por els titulars dins Alemanya d’aquests diaris sensacionalistes que posin: «Els nostres doblers serveixen per als marginats o per les dones maltractades…». Això, al seu país, ho solucionen ells. Això és el gran perill. Però, les necessitats són tantes…\nEl primer any, quan es va posar en marxa, a partir del juny del 2016, hi havia necessitats molt dures des de Medi Ambient! Com arreglar depuradores que vessaven… Vàrem dedicar una part important a reparar depuradores. Això havia d’haver anat amb el cànon d’aigua; per a això la gent paga! Per a mantenir les depuradores… i, si no basta, que pugin el cànon, que pugin els imposts! Però, clar, varen veure una sortida per aquí i l’han aprofitada. El perill que ara veig és que ara hem augmentat l’impost turístic, i això no ho hem dit, pensau que en el segon any ja l’hem pujat! El doble durant els mesos d’estiu! Com que hi ha molts més doblers, també hi ha molta més gent que està a l’expectativa… Necessitats de patrimoni, necessitats mediambientals… i no en tindrem per a tots!\nAixò suposa tensions internes dins el Govern…\nClar! Nosaltres, a la darrera convocatòria, vàrem dir que no als ajuntaments, si no venia amb un acord de diferents ajuntaments. Si era un projecte de diferents ajuntaments, el podíem tenir en compte. Ens ha duit unes crítiques horroroses! Dels nostres batles mateixos.\nUna altra crítica: els municipis turístics et diuen. «ah, la recaptació més grossa la feim aquí! Per què fer una cosa a Vilafranca?». Entram en dinàmiques que, fins i tot dins el mateix partit, segons les necessitats dels batles… Ells volen seguir guanyant eleccions, ho enteneu?\nFins i tot entre les illes. Va costar, però nosaltres vàrem posar que, al manco, havia d’haver-hi un repartiment per illes en consonància… Però et surten els eivissencs i et diuen de tot! «Resultat que jo m’enduc els mateixos doblers que Menorca i nosaltres recaptam molt més!»\nI surten els quatre hotelers d’Eivissa i els quatre aprofitats i et fan demagògia pura: «Ens roben els doblers dels imposts perquè se’n va a Menorca…!» Aquest és el joc… Llavors, políticament, n’hi ha de més porucs i passen pena, nosaltres tenim la llei, però altres tenen l’Agència Tributària. I passen pena i jo tot el dia discutesc amb ells… ja passaven pena amb la pujada: «Això serà un desastre…!» Perquè estàs a un pacte; i un va per lliure i els altres dos governam, però governam d’aquella manera! Nosaltres volíem altres imposts per exemple a les grans superfícies.., però l’excusa va esser: «no, ara ja hem posat el doble…» I no hem fet els imposts que havíem de fer en l’àmbit de medi ambient i coses d’aquestes. El PSOE no ho vol… vull dir que no és fàcil!\nCreus que pot haver-hi, a causa dels límits del petroli, una possible crisi del turisme de masses, per aquest turisme de vols barats? Es contempla com hipòtesi de futur, o ningú hi vol pensar?\nJo crec que el turisme avui és molt vulnerable Avui estàs a dalt de tot i demà et poden tombar. Sigui per la crisi del petroli, sigui per uns atemptats, sigui pel que sigui… som molt vulnerables. El que la gent no ha entès és que nosaltres, durant aquests darrers anys, hem viscut d’un turista prestat; que no era nostre; i que no ho havia d’esser! El problema és que, com que ha vingut, ara ningú el vol amollar. Nosaltres havíem d’absorbir el que podíem absorbir, però ha vingut de rebot i ara ningú el vol amollar. Però és que jo crec que ens en ressentiríem perquè hem anat molt més enllà del que podíem anar. No hem fet una política d’un turisme sostenible i avui, malauradament, amb més de 300.000 places turístiques, o 400.000, que tenim a Mallorca… Potser l’ideal seria tenir-ne 150.000 o 100.000. Però, una cosa és l’ideal i l’altra el que tenim. Comences a tancar hotels? Comences a tancar places?…\nVos pos un exemple: Nosaltres pensàvem, no sols nosaltres, fins i tot el PP quan feia les seves lleis, dèiem que hi ha molta oferta obsoleta, ells sempre ens responien: «això, el mercat ho regularà! Desapareixeran!» Aquestes pensions, aquests hostals no podran competir i desapareixeran… No han desaparegut! Per què? Perquè hi ha tal demanda cap a Mallorca, que l’oferta obsoleta segueix vivint. I avui en dia tenim 10.000 places turístiques dins una oferta que no arriba ni a una estrella! Ni tan sols té una estrella, són aquelles pensions i hostals que viuen d’aquella manera perquè no s’han reformat ni s’han fet res, però viuen perquè hi ha una demanda d’això, també! No tothom pot anar a hotels. I, clar, com que hi ha aquesta demanda, si poden venir en un vol de baix cost… Hi ha vols a voler cada dia per venir; no necessiten anar en un paquet turístic. I la gent ve! Avui en dia encara vas a Cala Rajada i, una oferta que havia de desaparèixer (són pensions que estan en el centre; que encara comparteixen bany…) no ha desaparegut. Per què? Perquè hi ha vuit discoteques durant l’estiu i el que vol la gent és anar a divertir-se i li interessa poc si hi ha un bany dins l’habitació o coses d’aquestes.\nAquest és el gran drama que tenim! però també les infraestructures: l’aeroport… Durant el juliol i l’agost, aquell monstre… I, quin és el problema? Això, baix del meu punt de vista, no ho podem fer tots sols. Si tenim les competències que tenim, és ver que podem fer més, però, amb les competències que tenim, les coses de l’Estat no es toquen. Demà mateix, si l’Estat volgués, podria ampliar l’aeroport! Per damunt de nosaltres! El declara d’interès general i fa dues pistes més…\nEls anys seixanta i setanta del segle passat ja es deia que el turisme era una indústria fràgil\nmentre altres economistes deien que es consolidaria…\nHem de pensar una cosa: la gent vol viatjar; i més quan s’ha destapat tot això del baix cost. Ningú es vol privar de les vacances i, malauradament, tenim una situació privilegiada en aquest aspecte i la gent juga amb aquestes circumstàncies. Jo crec que les Illes Balears, enmig d’una crisi mundial, al menys tendria una sortida, però no podria alimentar tot això. De la mateixa manera que no hem pogut absorbir tots els treballadors de la construcció quan havien vingut el temps de la bombolla.\nEs diu que en un futur no hi haurà feina per a tothom. Haurem d’aprendre a omplir el temps d’oci. Anam a un altre model de societat.\nEn els anys seixanta, en els inicis, qui es podia oposar a aquella balearització quan tu, de dia en dia milloraves? Feia molt mal lluitar contra això, perquè si tu milloraves… Mirau la quantitat de treballadors que venien de la Península… Hi havia bonança. Jo, que he viscut aquests inicis, sempre retrec això, perquè, primer, en els soterranis dels hotels, pel qui feia feina allà, també era el seu lloc de viure. Tots tenien les lliteres en els soterranis. La gent vivia allà durant els sis mesos que venien i després se’n tornaven. Tota aquesta gent, a poc a poc, s’ha establert aquí. Era llavors que havíem de planificar el futur de Mallorca!\nSi ara poguessis tornar enrere i diguessis: Nooo, és que a Cala Millor amb deu hotels en tindrien prou! No amb vuitanta, com en tenim ara! Clar que seria l’ideal, però, com ho duen els altres setanta? És el que tens. I, si ens ve una crisi, hi haurà molta gent que patirà; però, mentre això no succeeixi, la gent està obsessionada amb el punyeter turisme. I això es va desbaratar un poc, també, amb el tema de les segones residències. Perquè, com que tenim el que tenim, ara i abans els europeus volien venir i, com que tenen poder adquisitiu, estan comprant les cases del centre de Palma. Darrerament, tornen venir suecs i danesos, gent nòrdica que havia desaparegut durant uns anys. Quan jo vaig començar a un hotel, tots eren suecs. En un parell d’anys, el mercat anglès i l’alemany s’ho va carregar, desaparegueren. Però, vénen o a comprar la casa o als hotels nous que han obert a Palma, no van a la costa. No n’hi ha de suecs a Cala Millor! Queden en el redol de Palma.\nA mi em sembla molt bé que Palma plantegi que hem d’aturar, però arriba tard. Arriba tard! Perquè Urbanisme fa anys que havia d’haver dit: anem a veure el que hi ha d’haver en el centre de Palma. Però, com que no ho ha dit, avui en dia tenim cent hotels d’aquests de ciutat: cinquanta fets i cinquanta en construcció… i espera! Ens desborda tot!\nHi ha feina marcada al davant?\nAra volem fer feina en la pròxima llei, la volem treure ja. Perquè el «tot inclòs» és un dels temes, però n’hi ha d’altres. La Llei Turística l’hem hagut de fer per fases. I ara, amb la segona fase, hem vist el que funciona i el que no funciona. Un exemple que pos: Els hotels de Ciutat. La llei posava que el noranta per cent de les habitacions dels hotels de Ciutat poden esser individuals. És un exemple. Què feia la gent amb la Llei del 2012? Ens enganaven com a xinesos, perquè et posaven habitació individual, però llavor la venien doble. Què volem fer nosaltres ara? No hi ha habitacions individuals en un hotel! Amb la nova llei, volem dir: tota habitació d’hotel és de dues places. L’han de comprar; cosa que no, tothom compra individual (perquè s’estalvia una plaça). Nosaltres volem dir: Totes les habitacions d’hotel són dobles, si li volen donar un ús individual, fes-ho… Si no, t’enganen.\nTots aquests esforços, evident de millora, com es venen electoralment?\nHo haurem de mirar a això, perquè, de moment, no ho estam aconseguint. Jo he discutit, a vegades, amb els de TerraFerida o amb els del GOB, jo no m’he negat mai a asseure’m i discutir. A ells els va bé la demagògia, perquè això és el que ven, però haurien d’esser conscients que: o això, o el que ve darrere! Perquè… molt de criticar… Un dia que els del GOB varen venir aquí baix amb les caretes d’en Biel Barceló i na Inma Benito, vaig devallar i els vaig demanar: Quan vos he vist a l’Aeroport? Tot això que ens veniu a protestar aquí, és a l’aeroport que ho hauríeu de fer, és a l’Estat que no ens deixa canviar les coses! Què voleu que facem? És això: intentam fer coses, a vegades no estàs satisfet perquè veus que una gent, que teòricament lluites amb ells i lluites pel que ells volen…. És cert que sempre podem fer més i és ver que sempre hem de demanar més, jo estic d’acord que demanin més només faltaria, però qualque culleradeta de mel estaria bé! Perquè, si no, és que ens cremareu a nosaltres també! I, si ens cremau a nosaltres, que venguin els altres i veureu què faran!\nPotser la gent d’esquerres no valora prou la feina que estau fent\nEn temps del President Bauzà ens queixàvem de què funcionava a través de decrets llei, sense participació. Però, clar, quan tu vols participació, també és participació del contrari! Quan nosaltres vàrem fer la Llei del Lloguer Turístic, varen presentar tres-cents escrits d’al·legacions. «Tothom està en contra…!» No deien que una part, cent cinquanta, anava en contra del que volia l’altra cent cinquanta. Això és participació. La participació té unes conseqüències, i du retards (al·legacions, respostes…). Hem d’anar alerta en caure en el que criticàrem als altres. Nosaltres no volíem anar amb decrets llei. Això suposa contradiccions que a vegades són dures. Es tracta d’exercir una cultura democràtica. El problema d’avui és que, quan fas una lluita d’aquestes, no saps qui tens darrere, qui t’acompanyarà. Sembla que va contra els seus llocs de feina. Els sindicats mateixos estan com estan. Sempre hi ha una segona lectura que neutralitza la causa. Dins l’hoteleria el gran repte és aconseguir que els treballadors, explotats, considerin que els defensam.\nTant de bo sapiguem valorar totes les petites o grans passes que es van donant en un tema tan envitricollat i tan vital per a les nostres Illes. Gràcies, Toni, i no defalleixis.


Iceta veu un "despropòsit" les declaracions de Gordó sobre València i Catalunya\nEl líder del PSC, Miquel Iceta, veu "un despropòsit i una barbaritat" les declaracions del conseller de Justícia de la Generalitat de Catalunya, Germà Gordó, que va dir que la construcció d'un Estat independent no ha de fer oblidar la nació sencera, en la qual va incloure a la Comunitat Valenciana i Balears com Països Catalans.\nEn una roda de premsa aquest dilluns, ha titllat de sorprenents aquestes declaracions de Gordó el dissabte en Prada de Conflent (França) i ha apostat per tractar a la Comunitat Valenciana i a Balears "d'igual a igual".\nIceta creu que la postura del conseller representa "una perspectiva gairebé de 'Els donarem el carnet de catalans si volen", la qual cosa el líder del PSC vés com un camí fatal per mantenir relacions amb aquestes comunitats.\n"Si el que volem és tenir bones relacions amb els territoris de parla catalana, hem de fer el possible per mantenir-la, no fer tot el contrari", segons Iceta, que aposta per col·laborar en llengua i cultura, però també en economia.\nEl socialista dubta a més de que una separació de Catalunya d'Espanya pugui aconseguir una millor relació amb els territoris de parla catalana que seguirien a Espanya "i no manifesten cap voluntat" de deixar de fer-ho.\n"ABRAÇAR-SE I NO SEPARAR-SE"\nHa afegit que els catalans són molt respectuosos amb Aragó, Balears i València i que volen millorar la relació amb ells, i ha insistit que "la millor manera de tenir una bona relació és abraçar-se i no separar-se", amb el que considera que la independència perjudicaria la relació.\nIceta ha anunciat que el dimecres farà a València una visita formal al president de la Comunitat Valenciana, el també socialista Ximo Puig, per parlar, no només de les declaracions de Gordó, sinó també d'altres qüestions, amb ànim de "tendir ponts".


El cinema Verdi, en perill de tancament | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nEl cinema Verdi, en perill de tancament\nL'Institut de Cultura de Barcelona estudiarà la situació amb els responsables de les sales\nBarcelona 16 GEN 2015 - 14:58\tCET\nCinema Verdi de Barcelona. Jordi Barreras\nEl cinema Verdi, tot un símbol cultural de Gràcia, està en perill de tancament. Així ho ha avançat aquest divendres L'independent, el setmanari del barri, que alerta d'una greu crisi entre el propietari de la finca i els responsables del cinema, que es remunta al mes de juliol de l'any passat i inclou impagaments. En les últimes setmanes, l'Ajuntament de Barcelona està intervenint en el conflicte, que si no se soluciona, pot posar fi als seus 27 anys de cinema independent a Barcelona. En els propers dies hi ha prevista una reunió entre els responsables de l'Institut de Cultura de Bacelona (ICUB) amb els gestors de cinema per buscar alguna solució, segons ha confirmat el mateix ICUB.\nEn aquesta crisi s'han vist implicats l'àrea de cultura i d'economia de l'Ajuntament i el districte de Gràcia. La tinenta d'alcalde d'Economia, Sònia Recasens, ha lamentat que aquest sigui un conflicte "que s'arrossega des de fa dos anys". "No és fàcil perquè és un tema entre privats, en el qual l'Ajuntament està intervenint entre les parts, la propietat i la direcció de les sales". El problema concerneix les sales del carrer Verdi, ja que el propietari d'aquest local té una oferta d'un gran supermercat. El Verdi Park, amb accés pel carrer de Torrijos, no es troba en aquesta situació.\nA més del futur de la sala, la tinenta d'alcalde s'ha mostrat molt preocupada per l'impacte que un eventual tancament d'aquest establiment insígnia pot tenir sobre el comerç del seu entorn, al mateix carrer Verdi. Es tracta d'unes botigues que ja abans del debat sobre els horaris comercials tenien tant d'èxit que obrien els diumenges.\nFa uns dos anys, el timó del cinema Verdi va passar de l'empresari que els va obrir, Enric Pérez, al seu fill, Adrià. Va ser l'època en què algunes de les persones que hi havien treballat des de la seva fundació van ser acomiadades. Els problemes econòmics, que com en tantes altres sales es van desencadenar per la caiguda de públic, es van començar a notar en detalls, com l'eliminació dels fullets d'informació de les pel·lícules, un cost en paper que es va decidir retallar. Però les primeres alertes es van produir fa un any i mig, quan els gestors del Verdi van demanar ajuda a l'Instiut de Cultura de Barcelona per difondre el programa de Verdi Kids, les sessions de cinema per als nens. Aquesta ajuda es va plasmar en una campanya de banderoles a la ciutat, que va durar entre el juliol i el desembre del 2013, i en la promoció per part de l'Ajuntament en xarxes socials, a la pàgina web del mateixi ICUB i en convenis de promoció signats amb dos diaris de la ciutat.\nEl Verdi ha introduït nous productes per atreure més públic o fidelitzar el que ja té, com el carnet d'Amics dels Verdi, que va arrencar la tardor del 2012, amb descomptes i entrades gratuïtes per als cicles i estrenes d'algunes pel·lícules i que ha introduït millores des del setembre passat. L'obertura del cinema Texas, el setembre de l'any passat, i la reobertura del Boliche, el maig del 2013, els dos a l'entorn de Gràcia, molt probablement han contribuït a empitjorar la situació del Verdi i a la caiguda de públic. El Texas són sales de cinema de reestrena, en versió original amb subtítols en català, amb unes tarifes superreduïdes de 3 euros i fins i tot menys, i programen pel·lícules que en força casos just acaben de sortir del circuit d'estrena. El Boliche, també en versió original i subtítols en català, van optar per una programació de cinema d'autor i també amb un ampli barem de tarifes.


CH Vilanova Hipersimply - C. H. La Salle Montcada 22 -21 (JM) - Club Handbol Vilanova i la Geltrú\nCH Vilanova Hipersimply - C. H. La Salle Montcada 22 -21 (JM)\nCHVNG Hipersimply 22\nC. H. La Salle Montcada 21\nAlineació: Ivens (P) – Franc (P) – Eloi (5) – Martí (3) – Omar (2) – Arnau M. (4) – Roger – Kirian (3) – Ernest – Joel – Pere (3) – Gerard (2) – Arnau V.\nEl Vilanova ha fonamentat la victòria en la lluita que ha posat l’equip, la intensitat defensiva, les recuperacions i les aturades dels porters, aconseguint neutralitzar el 49% dels atacs del rival, i per la concentració en atac, on les poques pèrdues de pilota han evitat que el rival pogués sortir al contraatac.\nEn els primers quinze minuts de la primera part i gràcies a les sis aturades del seu porter, els vilanovins han agafat tres gols d’avantatge. Desprès de cinc minuts en que el Vilanova s’ha despistat, els de Montcada han obtingut una renda de dos gols, i els deu darrers minuts ha estat un estira i arronsa que s’ha decantat a favor del visitant, quedant un marcador de 10 a 11 al descans.\nA la segona part el CHVNG Hipersimply sempre ha anat a remolc, fins a vuit minuts del final, en que el partit s’ha igualat. El nerviosisme per la possibilitat de guanyar per part de tots dos equips ha provocat un final de partit molt disputat, amb diverses exclusions de dos minuts per les dues bandes, d’on els blaus han sabut treure més profit i guanyar el partit.\nDestacar el porter Franc Galindo que amb 9 intervencions ha aturat el 45% dels llançaments rebuts.


Sobrepressupostació i deute futur\nAl·ludeix la sobrepressupostació a la pràctica d'assumir un major nivell d'ingressos en els comptes públics del que raonablement pot esperar-se durant un exercici fiscal. Valgui com a il·lustració considerar que els ingressos per taxes i impostos d'una corporació pública es mantindran al mateix nivell del pressupost anterior, encara que previsiblement tals estimacions siguin irrealitzables.\nAl·ludeix la sobrepressupostació a la pràctica d'assumir un major nivell d'ingressos en els comptes públics del que raonablement pot esperar-se durant un exercici fiscal. Valgui com a il·lustració considerar que els ingressos per taxes i impostos d'una corporació pública es mantindran al mateix nivell del pressupost anterior, encara que previsiblement tals estimacions siguin irrealitzables. La incidència de la crisi deslligada en 2007-08, per exemple, hauria d'haver evitat confondre els desitjos amb la realitat a l'hora de confeccionar els pressupostos d'ajuntaments, comunitats autònomes i govern central. No sempre ha estat així. Més o menys interessadament, i amb farta freqüència, s'ha passat de puntetes pel principi bàsic de la comptabilitat clàssica (doble partida) introduït per Fra Lucca Pacioli (1445-1517) mitjançant el qual s'estableix que amb tota "sortida" (càrrec) es realitzi una anotació comptable com a "entrada" (abonament) d'igual import. En altres paraules, a tota despesa correspon un ingrés.\nEn democràcia els responsables institucionals són polítics que cortegen el vot dels ciutadans i, conseqüentment, es mostren poc inclinats a aconseguir una consolidació fiscal que imposi l'austeritat en les seves promeses electorals. El deute generat per la sobrepressupostació tendeix a engrandir-se si es continua fent pagar a les futures generacions de contribuents els excessos de les "males pràctiques" dels polítics del passat. A més, els efectes de la sobrepressupostació solen beneficiar a grups particulars en el repartiment dels recursos financers. Com ens recorda el "efecte Mateo"-en al·lusió a la cita evangèlica 13:12- "a qualsevol que té, se li donarà, i tindrà més; però al que no té, encara el que té li serà llevat". Es vol significar amb això que els sectors socials amb majors recursos i amb millors instruments per a la seva apropiació, es beneficien desproporcionadament de programes i polítiques dissenyades pel que alguns denominen com a "casta", o intermediaris polítics del poder financer. Sol succeir, a més, que les classes i grups socials en desavantatge recorren al patronatge de les elits d'influència i poder, la qual cosa apuntala les posicions d'avantatge i dominació d'aquestes últimes. A resultes de tot això, els ciutadans amb un estatus socioeconòmica més alt tendeixen a beneficiar-se estructuralment dels recursos públics sobrepressupostats.\nEncara que tots dos no són el mateix, el fenomen de la sobrepressupostació ve acompanyat sovint pel de el sobregasto. El resultat sol ser que el forat creat per l'entrada de menors ingressos dels previstos s'engrandeix amb una major despesa del pressupostat. El recurs al deute per equilibrar els comptes en les liquidacions pressupostàries subsegüents pot fer-se inmanejable com el cas grec ha posat de manifest en els últims temps. En semblants situacions es recorre a les suspensions de pagaments i a les quitacions en les quantitats degudes a fi de poder tornar a la normalitat comptable.\nSegons la lògica del capitalisme modern, l'endeutament en necessari per al creixement econòmic i el consum de masses. Molt pocs individus poden afrontar el pagament del seu habitatge sense endeutar-se hipotecàriament durant bona part de la seva vida laboral (i encara més enllà si se subscriuen préstecs hipotecaris de fins a 35 i més anys com va succeir a Espanya durant els anys del boom immobiliari). Confiaven els bancs llavors (?) que els prestataris titulars de les hipoteques haguessin fet la seva previsions d'ingressos futurs de manera raonable sense caure en una sobrepressupostació dels ingressos a preveure durant la resta dels seus cursos vitals. La realitat és que no pocs d'ells han deixat de pagar els seus pisos i cases, sinó que deixaran per als seus hereus deutes insofribles de pagar.\nL'assumpte de la sobrepressupostació no és tan glamurós mediàticament com el de la corrupció. En realitat roman amagat en bona part de les discussions prèvies a les decisions polítiques d'assignació i distribució de recursos monetaris i financers. Els seus efectes en la vida de les generacions futures són quantitativament més perniciosos que les mossegades dels corruptes. Les diferències entre unes i unes altres magnituds s'expliquen per milers de milions d'euros. No obstant això, l'impacte de la corrupció és notòriament major per la seva repulsa social. Les deshonestidades de polítics i representants institucionals a Espanya s'han estès gràcies a l'efecte multiplicador de la seva exposició en els mitjans de comunicació social. És el que en anglès es coneix com el tiro chamber, o càmera de ressò, la qual és funció principal i determinant dels mitjana en les nostres democràcies. El volum del ressò propagat per les conductes tramposes dels polítics s'ha fet ensordecedor l'Espanya actual.\nCertament amb la seva capacitat de prescriure -i imposar- als governs estatals europeus receptes de superació de la crisi mitjançant durs ajustos pressupostaris, l'acció dels operadors financers internacionals ha estat capaç d'esquivar acusacions d'irresponsabilitat al·legant que la lògica capitalista està renyada amb el control i la dació de comptes dels mercats. Però els ciutadans han de també estar atents a com les decisions polítiques de la sobrepressupostació pública indiquen a les institucions una senda per fugir cap a endavant cobrint la falta d'ingressos mitjançant el recurs a l'endeutament fàcil.\nEl Mecanisme Europeu d'Estabilitat (MEDE) creat pel Consell Europeu al març de 2011,75 i el Tractat d'Estabilitat, Coordinació i Gobernança (TECG), signat un any més tard pels caps d'Estat i Govern dels països membres de la UE (exceptuant la República Txeca i el Regne Unit), han proporcionat una estructura legal paral·lela a la pròpia UE amb la finalitat de protegir l'estabilitat de l'Eurozona i la seva moneda, a més de la pròpia UE. La reforma de l'article 135 la Constitució de 1978 a l'agost de 2011 va buscar adequar-se al nou marc europeu, establint com a criteri prevalente el de la "estabilitat pressupostària" i la prioritat absoluta del pagament del deute públic. A l'igual a com succeeix en altres països del nostre entorn cultural, econòmic i polític, seria bé que els partits animessin als ciutadans a expressar proactivamente les seves preferències d'ingressos abans d'exigir el manteniment -i, generalment, increment- de les partides de despeses. Es disposaria, així, d'una millor visió respecte a les fonts d'ingrés i al nivell d'endeutament que possibiliti el manteniment -i no el subrepticio desmantellament- del nostre Estat del Benestar. Com ja va avançar el frare franciscà Pacioli al segle XV per gastar cal ingressar, no els sembla?


La satisfacció dels petits grans moments. - marionaisern.cat\nLa satisfacció dels petits grans moments.\nDe nens acostumem a tenir grans somnis, a idealitzar tot el que tenim al nostre voltant. Afortunadament, més tard o més d’hora, despertem de la bola de vidre i assumim el que hi ha: la comoditat, la rutina, la por. Ai, la por. Ens paralitza, ens fa més dèbils i ens torna apàtics, sense valentia. Els canvis són necessaris i a vegades ens fan canviar les prioritats. Però i si ens despertem i decidim seguir aquell somni que anhelem des de ben petits? I si tenim el valor d’arriscar-nos? I si deixem les pors a una cantonada? Què hi podem perdre? No hi ha res pitjor que no intentar-ho.\nAlguns no persegueixen els seus somnis perquè creuen que no els aconseguiran. Quina vida més trista, no? Saber que ets bo en alguna cosa, que si volguessis podries arribar on et proposessis i no fer-ho per por al fracàs. A vegades, el fracàs és una sort. No haguessis arribat on ets ara sense haver-te equivocat una i mil vegades. Pots fracassar sí, però no hi ha res pitjor que algun dia tenir el remordiment de no haver lluitat per allò que desitjaves. La nostra societat no està acostumada als canvis. A viure sense dominar la situació. Però el que ells no saben és que moltes vegades els canvis són positius i et fan tocar de peus a terra . Els somnis són per això. Per tocar-los, per palpar-los. Per demostrar-te a tu mateixa que sí que pots. Que pots amb tot.\nSempre que he tingut un somni m’he pensat que al complir-lo, em faria sentir plena de goig. I mai ha sigut així. Perquè quan aconseguim un repte no estem satisfets per el fet d’haver-ho assolit sinó perquè sentim que el nostre cor batega i batega, o perquè se’ns escapa un somriure de felicitat en qualsevol moment. Estem molt més orgullosos del camí recorregut que d’arribar a la meta en sí. Aquests són els petits grans moments. La il·lusió, les ganes, l’actitud. Molt més que el talent. I sí, és veritat que aquests moments són difícils d’aconseguir i t’arribaran molts pocs cops a la vida però quan arribin, et puc assegurar que sabràs que aquell serà el teu tren. I no voldràs deixar-lo escapar.\nLa felicitat és un camí. No és un destí ni un lloc concret. No és una finalitat en sí mateixa.\n19 de Setembre de 2013 at 20:40\nL’Última frase espero no tingui copyright. És molt bona i molt bon article que comparteixo.\n26 de Setembre de 2013 at 20:27\nLA SORT DEL FRACÀS. Tothom ha de tenir un bon currículum fracassional per arribar a l’èxit.\n26 de Setembre de 2013 at 20:29\nQuina gran frase, Vix!


CODA - Casa Cultura Puçol CODA - Casa Cultura Puçol\nHome / Events / Cinema / CODA\nCom a CODA (és a dir, filla d’adults sords), Ruby és l’única que pot sentir en la seua família. Quan el negoci de pesca de la família es veu amenaçat, Ruby es troba dividida entre el seu amor per la música i la seua por d’abandonar als seus pares.\nRuby no és una estudiant normal de l’últim any d’institut . Els seus dies comencen a les 3 del matí, quan s’alça i es dirigeix a treballar com a ajudant de coberta en el vaixell pesquer de la seua família, al costat del seu germà major Leo, que, igual que els seus pares, és sord. Ella s’ha passat la major part de la seua vida fent d’intèrpret per a la seua família. Encara que Ruby està portant sobre els seus muscles una enorme càrrega de responsabilitats al mateix temps que navega pels desafiaments de l’adolescència, té una eixida molt important: adora cantar.\nDiumenge 8: 19:30 hores\nDimarts 10: 18:00 hores (dia de l’espectador)


Nom: ANTIC MOLÍ D'EN FÀBREGA\nAntic molí de planta rectangular i teulat a dues aigües, amb les vessants vers les façanes principals. Està format per dos cossos enganxats que corresponen a dos moments constructius diferents. Va ser bastit amb pedra menuda del país, llevat dels carreus cantoners i els emprats per fer obertures. Part d'aquest parament va ésser posteriorment emblanquinat. Can Fàbrega disposa de planta baixa i dos pisos superiors. A la primera hi veiem les restes de l'antic molí i d'un trull d'oli, parts dels quals es poden veure encara "in situ"; hom hi accedia gràcies a dues grans portes amb llindes, on s'hi va gravar la data de construcció i el nom del propietari: "JAUME FABREGA, any 1734".\nEls dos pisos superiors estan destinats a l'habitatge i s'hi accedeix directament des de l'exterior a través d'una escala de recent construcció. Llurs obertures estan repartides ordenadament per les façanes, alternant l'ús del balcó senzill amb petites finestres rectangulars.\nRestes d'un trull d'oli i d'un molí de gra\nEs troben a la façana de migdia del molí. Hi ha una mola grossa, de 108 cm de diàmetre, una pica petita, de 79 x 79 cm, una mitjana, de 80 x 50 cm i una de grossa, de 202 x 40 cm.\n- Porta d'acés al molí, de forma poligonal: ... ... ... TESg (dibuix d'una creu dins un cercle i línies entrecreuades) / IAUME FABREGA 1734.\n- Porta dels baixos de la paret de migdia. Està parcialment amagada per un balcó i molt erosionada: IHS MARIA R ... ... A i el dibuix d'un cap de persona.\n- Detall decoratiu d'un balcó, amb una flor dins una forma geomètrica. Antic molí de planta rectangular i teulat a dues aigües, amb les vessants vers les façanes principals. Està format per dos cossos enganxats que corresponen a dos moments constructius diferents. Va ser bastit amb pedra menuda del país, llevat dels carreus cantoners i els emprats per fer obertures. Part d'aquest parament va ésser posteriorment emblanquinat. Can Fàbrega disposa de planta baixa i dos pisos superiors. A la primera hi veiem les restes de l'antic molí i d'un trull d'oli, parts dels quals es poden veure encara "in situ"; hom hi accedia gràcies a dues grans portes amb llindes, on s'hi ...


Calme et Nature Honfleur França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nCalme et NatureApartament54 Rue Brulee, Honfleur Centre, Honfleur, França, 14600 - Veure al mapaNotable8,0Basada en12comentarisCalme et NatureVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nSituat a Centre de la ciutat, Calme et Nature és el lloc perfecte per gaudir de Honfleur i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Calme et Nature, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix aparcament de cotxes. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana, nevera, forn microones per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Calme et Nature és una elecció inteligents per a viatgers a Honfleur, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


RECEPTA DE CÒCTELS ANALGÈSICS - > CÒCTELS I ALTRES RECEPTES\nEl Painkiller és una beguda tropical rica i afruitat que és una especialitat de les Illes Verges Britàniques. Calma el dolor amb aquestes vacances en un got.\nDarrere de la beguda: The Bloody Mary\nEl pla de planta de la gent de cap de patata d’excés de Singapur\nSuprimeix aquest text\nCafè Correcte amb Coco\nEls millors Proseccos, segons els professionals de la indústria\nLluna Sextil Mart\nCom maridar vi amb xocolata (i altres postres) i 6 ampolles per provar\nClover Club de la casa\nUn gir a la pinya Colada , el Painkiller és un còctel ric i afruitat que es manté fidel al seu nom: curarà el que et dol. Feta amb rom fosc, suc de pinya, suc de taronja i crema de coco, la beguda es va crear a la dècada de 1970 al Soggy Dollar Bar de les Illes Verges Britàniques (BVI), on la confluència de temperatures càlides i les vibracions de les vacances feien necessària un refresc fred i refrescant . I on, sense moll, els dòlars estaven obligats a mullar-se mentre els mecenes nedaven a terra.\nEl Painkiller es fabrica normalment amb el rom de Pusser's, una recreació del rom de la Royal Navy britànic que es va emetre als mariners fins al 1970. Pusser ret homenatge a aquest rom i es fabrica amb el mateix estil, barrejat a l'illa de Tortula de les BVI a les mateixes proporcions com l'original.\nAls anys vuitanta, Painkiller va ser registrada per Pusser’s en una gesta emprenedora de màrqueting. És clar, el Painkiller es pot fer amb qualsevol rom si el feu a casa, però si el Painkiller apareix als menús, hauria d’incloure’s Pusser’s. La rica barreja de roms es combina amb els sucs i la crema de coco per portar els tròpics al vostre got. Empolseu-hi una mica de nou moscada fresca per obtenir més aromàtiques i espècies.\nLa recepta de l'analgèsic és fàcil de fer i encara més fàcil de beure. Barregeu-ne un a la platja, al jardí o en qualsevol moment que vulgueu canalitzar unes vacances tropicals.\nMireu ara: com fer un còctel analgèsic clàssic\n2 unces de rom de Pusser\n4 unces de suc de pinya\n1 unça de crema de coco\nAfegiu el rom, el suc de pinya, el suc de taronja i la crema de coco a una coctelera amb gel i agiteu-ho vigorosament fins que estigui ben refredat.\nColar-lo en un got d’huracà o un snifter sobre gel triturat.\nDecoreu-ho amb nou moscada acabada de ratllar i una falca de pinya.\nServiu-ho amb una palleta.\nEsglésia - Significat i interpretació dels somnis\nLicor de crema irlandès\nconjunt de bols de beguda Tom i Jerry\nmare f *****\ncom fer un còctel d’illa llarga\nlluna quadrada sinastria de júpiter\nvellut negre (còctel de cervesa)


Ho han fet a Twitter i amb el silenci de La Moncloa pel que fa a les raons de prescindir del rei\nRedacció/Agències 25/09/2020 - 11.07 Actualitzat 25/09/2020 - 17.31\nAssociacions i jutges i fiscals a títol individual han protestat a xarxes socials per l'absència del rei Felip VI en l'entrega de despatxos als nous jutges a Barcelona, previst per divendres. Ho han fet publicant retrats del monarca espanyol als seus usuaris de Twitter.\nHa estat el cas, per exemple, de la Associació de Fiscals, el col·lectiu majoritari d'aquests operadors jurídics a la carrera fiscal:\nEl Rey debe presidir todas las entregas de despachos de Jueces y de Fiscales @CasaRealpic.twitter.com/hxc7I2pqty\n asociación fiscales (@AFiscales) September 23, 2020\nL'absència del monarca s'anuncia a l'espera que el Tribunal Suprem dicti sentència sobre la inhabilitació del president Quim Torra per un delicte de desobediència per la seva negativa a retirar els llaços grocs i una pancarta a favor dels presos independentistes en període electoral.\nLa no compareixença de Felip VI la va anunciar La Zarzuela al Consell General del Poder Judicial (CGPJ), però des d'aleshores la Casa del Rei ha guardat silenci, per la qual cosa totes les mirades, incloses les de jutges i fiscals, es dirigeixen a La Moncloa. El PP ha titllat la decisió "d'humiliant".\n"Hi ha moments en què cal sacrificar alguna cosa a favor de quelcom més segur", ha assenyalat a la Cadena SER el ministre de Justícia, Juan Carlos Campo, representant del govern en un acte que presidirà el president del Suprem i del CGPJ, Carlos Lesmes.\nEn el seu discurs, Lesmes fixarà la posició del CGPJ davant l'absència del rei, com va decidir la comissió permanent de l'òrgan de govern dels jutges, malgrat que sis vocals del sector conservador ja han signat una declaració en què lamenten l'absència del rei i elogien la seva figura com a símbol de la unitat d'Espanya.\nEl ministre de Justícia també va lamentar que Felip VI no presidís l'acte, però tampoc en va aclarar els motius.\nPer tercer any consecutiu, la Generalitat quedarà al marge de l'esdeveniment: l'any 2018, amb els líders independentistes en presó preventiva i el govern autonòmic intervingut sota l'article 155, no hi va assistir cap membre del govern català, i l'any passat, 2019, la cerimònia es va traslladar a Madrid per commemorar el 40 aniversari de la Constitució Espanyola.\nL'abril de 2018 va ser l'últim cop que Felip VI va presidir l'entrega dels despatxos a Barcelona.\nMalestar en el sectors polítics i judicials per l'absència del rei\nLliurament de despatxos sense el rei Felip VI


Arriba la Festa Major de Regencós • Ràdio Capital de l'Empordà\nActualització: 20 de Gener de 2017\nArriba la Festa Major de Regencós\nVista general de l’església de Sant Vicenç de Regencós / Marc Heras\nA Regencós, celebren la seva festa major\nPer Sant Vicenç és festa major a Regencós. Aquest dissabte al matí al Centre Cívic faran un esmorzar popular, jocs tradicionals i animació infantil. A la tarda, es viurà la 23a caminada popular amb sortida a la plaça de l’Ajuntament. El dissabte acabarà amb un sopar popular. I diumenge a la tarda, a Regencós, hi haurà sardanes i concert amb la Cobla-Orquestra La Nova Blanes.\nAltres punts de la comarca també celebren la seva festivitat\nÉs el cas de la festa petita de Llofriu, amb sardanes, bitlles i vermut aquest diumenge al migdia, i també a l’ermita de Sant Sebastià de la Guarda avui a les 12 amb sardanes per la Cobla Foment del Montgrí.\nArriba la Fira Rebaixes a Torroella\nL’Associació de Comerciants de Torroella organitza avui i durant tot el cap de setmana la Fia Rebaixes a l’Espai Ter. Estarà obert des de les 10 del matí fins a les 8 del vespre.\nAquest cap de setmana, dues obres de teatre infantil\nLa Companyia Samfaina de Colors porta al Teatre Municipal de Palafrugell la seva obra Els tres porquets es caguen de por, el diumenge a les 12 del migdia. A part, a l’Ateneu de Celrà hi haurà l’obra El príncep granota de la companyia Animamundi, aquest diumenge a les 6 de la tarda.\nArticle anteriorEnxampen un home amb 283 quilos d’haixix a l’interior del seu cotxe\nArticle següentSupermatí del 20/01/2017\nGeneral Ainoa Benaiges - 19 de Gener de 2020 0


Agustí Colom: «La demanda turística pot quedar afectada per la repressió» - El Temps\nAgustí Colom: «La demanda turística pot quedar afectada per la repressió»\nAgustí Colom (Barcelona, 1961) és regidor de Turisme i Empresa de l’Ajuntament de Barcelona. Encarregat de dirigir uns sectors assetjats respectivament per la massificació i pel context polític, explica quines poden ser les estratègies per sortir d’aquesta situació.\n— Exercir el seu càrrec és més difícil del que pensava quan va arribar-hi?\n— Més que més difícil, és un món complex. Jo venia del món universitari i no havíem copsat la complexitat del turisme. També és cert que la rellevància que té i tots els elements que conformen el turisme en una ciutat com Barcelona ens ha fet sentir-nos-hi atrets. I per tant, és un espai que et crida. Hem trobat moltes facilitats des dels distints sectors —econòmics i veïnals— que el conformen malgrat la situació de la ciutat. I en aquest aspecte està resultant interessant i atractiu. Els reptes m’agraden.\n—Els sectors comparteixen els mateixos objectius que la seua regidoria?\n—Hi ha un conflicte d’interessos i nosaltres hem sabut connectar amb els sectors malgrat tot. El turisme és ambivalent. Genera retorn econòmic, genera ocupació, però hauria de generar-ne de més qualitat i estable. Penso que avui aquesta omnipresència del fenomen està sobre la taula. Quan vam arribar no hi era. I hem avançat tots: des del mateix turisme, que camina cap a la sostenibilitat, fins als sectors veïnals, que també reconeixen la necessitat de disminuir les externalitats perquè el turisme ajudi la resta de la ciutat.\n—Però hi ha un malestar provocat per la massificació. Això és possible de fer revertir o contrarestar?\n—Nosaltres plantegem la necessitat de reduir l’impacte del turisme. Parlem d’una ciutat amb 1,6 milions de veïns que és visitada per 17 milions de turistes, per tant deu vegades més, als quals s’han de sumar els excursionistes —els que ens visiten per un dia. Això provoca una pressió que, a més, es concentra en punts concrets de la ciutat: Ciutat Vella, Barceloneta, Parc Güell i Sagrada Família. Tot plegat genera una congestió que hem d’abordar.\n—Primer, reconeixent aquesta realitat. Quan nosaltres vam arribar a l’Ajuntament, només es comptabilitzaven 8 milions de turistes, perquè només era considerat turista qui pernoctava en hotels. I no se’n tenia clara la dimensió. Després, hem realitzat el PEUAT, Pla Especial Urbanístic i d’Allotjament Turístic, que té dos elements: reconèixer l’heterogeneïtat de la ciutat, primer. Barcelona té una part molt congestionada al centre i sabem que no hi ha d’haver més allotjaments turístics en aquesta zona. Però també hi ha una altra cosa que és la possibilitat de desenvolupament en unes altres zones. Hem fet un pla decidit contra els pisos turístics il·legals. Hem aconseguit no sols reduir-los —més de 2.000 aquest any—, sinó arribar a un acord amb les plataformes. Aribnb va canviar la seva actitud davant l’Ajuntament malgrat la resistència. Alhora, hem creat el Consell de Turisme Ciutadà. Si el turisme és un element que afecta tota la ciutat, tota la ciutat hi ha de poder debatre per proposar solucions. Això, ho hem fet amb aquesta entitat on hi ha el sector veïnal, l’econòmic, el sindical, l’administració...\n—Rep més pressions perquè canvie el model o perquè no canvie?\n—De pressions, no n’hem rebut. Tenim criteri propi i vam entrar a l’Ajuntament amb un programa per reequilibrar el turisme. Nosaltres seguim una línia de treball i sabem els límits del turisme. Els ciutadans, en un 86% veuen positivament el turisme. Però en un 50% ens diuen que hi posem límits. Els límits del model són evidents. Som conscients i sabem que la viabilitat del turisme exigeix una governabilitat. Si no, el model morirà d’èxit. Si la ciutat de Barcelona perd la seva singularitat, deixarà de ser atractiva per als qui ens visiten. I deixarà també de ser confortable. Per tant, la nostra política turística va de la promoció a la gestió i és conscient que el model ha de ser modificat substancialment i que la ciutat no sigui només per als turistes.\n—La Rambla es pot recuperar?\n—Aquesta és la nostra intenció i, de fet, ara s’ha aprovat un pla de reurbanització de la Rambla que va molt més enllà del pla urbanístic i que l’ha guanyat un equip multidisciplinari. És imprescindible que la Rambla es recuperi. És el que fa Barcelona diferent i el que la fa atractiva. Si Barcelona perd aquesta singularitat, no només tindria un elevat cost per als ciutadans, que perdrien la seva essència, sinó que perdrien l’atractiu turístic. Per tant, les ciutats han de ser per viure. I allò que les fa viure és el que les converteix en visitables.\nAgustí Colom / Jordi Play\n—El passeig de Gràcia acull botigues d’alta gamma. Aquesta pot ser una solució de descongestió?\n—El turisme de compres i el comerç són elements important. Això ens ha d’ajudar a desconcentrar el turisme en la ciutat i a beneficiar els comerciants. Ser capaços de generar elements de compra als barris ens ajudarà a millorar. Però hem de mirar també pel comerç tradicional, perquè es beneficiï de tot això. Nosaltres hem plantejat com limitem el comerç turístic, i un element dinamitzador és el comerç de proximitat, que també pot oferir productes propis del país.\n—És evitable que la massificació arribe a barris encara no afectats com ara Gràcia o Sants?\n—Aquí hi ha un debat interessant. D’una banda es parla de desconcentrar el turisme. De l’altra, el que es planteja és que la desconcentració turística no homogeneïtzi els barris. El turisme s’ha de mesurar per no afectar espais que s’han de preservar de l’afluència turística. Per això, en aquest aspecte hi ha el tema dels límits del turisme. Si només tinguérem turisme, o residències o indústria, seríem un parc temàtic. Hem de vigilar les capacitats de càrrega.\n—Com veuen la situació al Raval en aquests moments?\n—Quan l’administració intervé en un territori per millorar-lo pot contribuir a la gentrificació. A Barcelona, i en general al país, no s’ha fet una política d’habitatge públic de lloguer. Ara n’hem presentat un projecte. En situacions com la del Raval, el Poble-sec, Sant Antoni o algunes zones de l’Eixample, s’han passat 10 anys d’una crisi que ha afeblit molt les capes de la població i ha augmentat la desigualtat. Però l’afebliment de la crisi també augmenta l’especulació i això pot afectar l’atractiu dels territoris amb la gentrificació en uns llocs i l’expulsió de població local d’uns altres. Un dels problemes de la crisi va ser la visió neoliberal que va contribuir a la reducció pressupostària que es va imposar a les administracions.\n—És una situació similar a la que viu el barri del Cabanyal, a València. L’anterior equip de govern de Rita Barberà havia apostat per l’ampliació. Reordenar això és molt complicat socialment.\n—Hi ha espais socialment molt fràgils. S’ha de mirar per millorar les condicions d’aquella gent i les evolucions urbanístiques sovint es plantegen per la millora d’una ciutat però no d’un barri, i s’hi passa per sobre. En això hem aplicat un canvi de mentalitat. Hem de pensar en les persones afectades i no només en un nou espai de dinamització econòmica.\n—S’estan estudiant més taxes turístiques a més de la del transport?\n—Així com el turista que visita les ciutats consumeix serveis i espais públics, nosaltres, a través de les taxes, financem aquestes activitats. En aquest sentit, hem plantejat molts temes a la Generalitat. En alguns casos atesos i en uns altres no. Un era considerar que Barcelona, comparada amb les altres grans ciutats turístiques —Roma, Amsterdam o París—, té una taxa que està per sota. Alhora nosaltres plantejàvem que aquesta taxa ha de revertir cap als ajuntaments. I aquesta reversió ha passat del 33% al 50% a través d’una esmena. Després, aquesta taxa no sols ha de servir per a promoció turística. Avui la quantitat de promoció turística és important. L’hem de fer, però no es tracta tant d’anar a buscar turistes com sí de saber gestionar l’impacte. Per això, l’increment de la taxa no anirà cap a la promoció. Ha de revertir cap a la ciutadania i a millorar els espais públics.\n—Fins a quin punt pot afectar al turisme aquesta situació política?\n—Al turisme, com a qualsevol activitat econòmica, no li agraden les incerteses. Quan parlem de turisme parlem de contraoferta. Si el turista veu manifestacions, vagues, repressió... Bé, això es limita a aquests dies. Però hem demanat que no es torni a repetir. Entenc que la demanda pot quedar afectada per la repressió. Des del punt de vista de l’oferta, cal mirar les inversions, que es poden fer revertir per la incertesa. Nosaltres hem denunciat també l’ús d’aquesta situació per part del Govern espanyol de l’eina turística contra Catalunya. Això afectarà Catalunya, i si afecta Catalunya també ho farà sobre tot l’Estat. No hem d’utilitzar el turisme ni els elements econòmics com una eina política. El Govern de la Generalitat, per la seva banda, hauria de ser conscient que els processos d’incertesa llargs laminen de forma important l’economia. Per tant, s’han de prendre mesures per posar fi a aquestes situacions. De moment, el turisme ve. Però hem observat que cada certs mesos hi ha una disminució de les reserves respecte als anys anteriors. També s’ha de dir que des del mes d’abril s’ha vist, a Barcelona i a Catalunya, una caiguda de l’activitat turística. No creix als mateixos ritmes que creixia en anys anteriors, que ho feia a taxes del 10%. Això també era insostenible, cal dir-ho. Si es creix al 2-3% també pot significar una reubicació.\n—Com a regidor d’Empresa, com valora la marxa de seus socials?\n—És un tema molt preocupant. I des del punt de vista turístic també. Era una cosa que estava escrita i qualsevol economista sap que les situacions d’incertesa generen incomoditat. És greu que des de l’Estat això es magnifiqui, però també és greu que des de la Generalitat es menyspreï. Cal pensar també que Catalunya és un dels territoris que dinamitza l’economia de l’Estat. I el fet que vagi malament l’economia per a Catalunya significa que anirà malament per a l’Estat. Per això, és incomprensible que l’Estat ajudi perquè la situació sigui de més tensió econòmica, per exemple aprovant el reial decret per facilitar la sortida de domicilis socials de les empreses. L’Estat ha de procurar que Catalunya continuï sent el pol dinamitzador de l’economia. Una altra cosa generaria una situació econòmica molt dificultosa i amb conseqüències greus.


iTunes biblioteca desaparegut? Arreglar-ho!\n> Recursos > iTunes > com arreglar-lo després iTunes biblioteca desaparegut\n"La meva biblioteca d'iTunes ha anat. Estic totalment perdut. M'he estat utilitzant iTunes i un parell de dispositius Apple durant molt de temps, mai s'han trobat aquest tipus de situació. Després vaig començar el meu ordinador ahir a la nit, trobar que iTunes biblioteca continguts ha anat. Però el meu iPhone i iPad semblava treball correctament. Què està passant? Si us plau ajudi. "\nUn amic em va dir que la seva biblioteca d'iTunes està present. He buscat a Google, trobant que diverses persones han trobat la mateixa situació recentment. Una biblioteca d'iTunes perdut després que millorés els dispositius iOS. Alguns perdut perquè ells actualitzat iTunes mateix. Si vostè està en la situació, mantenir les seves samarretes en. Fins a cert punt, vostè pot portar la biblioteca d'iTunes que falten. A continuació hi ha 2 maneres senzilles de tornar la biblioteca d'iTunes.\nSolució 1. Comencen a fallar iTunes biblioteca torna amb Wondershare TunesGo\nSolució 2. Biblioteca d'iTunes fallar reemplaçant l'arxiu amb un vell\nDescarregui Wondershare TunesGo!\nSi heu afegit desenes de pistes el seu iTunes biblioteca des de última actualitzar i sincronitzar el seu iTunes biblioteca pel teu iPhone, iPad o iPod amb aquestes pistes, enlloc de fer servir la solució 2, vostè ha de tractar Wondershare TunesGo per la falta d'iTunes biblioteca tornar. La raó és que l'arxiu de Biblioteca de iTunes vell no conté la darrera música, vídeos o apps que he afegit a iTunes. Wondershare TunesGo li permet transferir música, playlists, vídeos, etc. de dispositius iOS a iTunes biblioteca, fent falta iTunes biblioteca completa. Només en 3 passos simples, vostè pot resoldre el problema d'iTunes que biblioteca va desaparèixer.\nPas 1. Instal·lar TunesGo a l'ordinador i connectar el dispositiu iOS (iPhone, iPad, iPod) amb ordinador via el cable USB.\nPas 2. TunesGo detectarà el seu dispositiu de iOS i mostrar-lo a la finestra principal. I llavors pot Transferir música de clic i escollir "Exportar a iTunes" des del botó d "Exportació" exportar-los del iOS a iTunes biblioteca respectivament.\nPas 3. Com elements comprats, cal llançar iTunes, feu clic a Edita > Preferències. Faci clic a tabulador de botiga i comprovar l'opció "Descarregar preordres quan estigui disponible".\nNota: TunesGo (Windows) suports exportadora música i vídeos directament a la biblioteca d'iTunes. TunesGo (Mac) ara només li permet exportar la música a la biblioteca d'iTunes. Pel que fa a vídeos, hauria d'utilitzar aquest app per exportar a Mac primer i després importar-los a iTunes biblioteca al Mac.\nSi el seu iTunes biblioteca va desaparèixer just després que l'actualitzat, hauries de provar aquest mètode.\nPas 1. ITunes bastant. Trobar i arrossegui l'arxiu de biblioteca d'iTunes des de carpeta de biblioteca d'iTunes a taula de treball\niTunes Library.itl es troba a:\nWindows 8, Windows 7 i Perspectiva de Windows: /usuari/nom d'usuari/música/iTunes/\nWindows XP: /Documents i escenes/username/Documents / meu iTunes/música/\nMac X OS: /usuaris/username/música/iTunes/\nPas 2. A "Biblioteques d'iTunes anterior" carpeta a la carpeta d'iTunes, arrossegueu l'últim arxiu de iTunes que anomenava com iTunes biblioteca AAAA-MM-DD.itl. Suprimir la data en aquest fitxer. Copiï'l a la carpeta en el pas 2 on trobar l'iTunes Library.itl.\nDesprés de reemplaçar l'arxiu Library.itl iTunes trencat amb un més gran, es pot veure el seu iTunes falta que biblioteca està de tornada.


Darth Vader i la cabra de la Legión a Barcelona | Francesc Viadel Bloc\n← L’educació segons el PP, de CIEGSA al xinés mandarí\nCrisi, cris, cric, cri… →\nDarth Vader i la cabra de la Legión a Barcelona\nPublicat el 3 Juny 2016 per francescviadel\n*Article de Francesc Viadel publicat a Directe! el 28 de maig de 2016.\nImatge de la cabra de la Legión en la desfilada del passat 28 de maig pels carrers de Barcelona. El Periódico/Ricard Fadrique.\nNomés uns pocs minuts abans que la Hermandad de Caballeros Legionarios iniciés la seva desmanegada Marcia su Barcellona, just en el moment en què la tropa afinava cornetes i tranquil·litzava amb amanyacs la seva cabra emblema, Darth Vader i un soldat de l’Imperi Galàctic han entrat amb pas marcial a la botiga de Norma còmics del Passeig de Sant Joan, envoltats d’un petit seguici de nens entusiasmats. La presència del dolent d’Star Wars ha passat, però, pràcticament desapercebuda. A la gent ja no li sorprèn absolutament res, ha perdut tota capacitat de sorpresa, de vegades, per desgràcia. A pocs metres, mig centenar de turistes rosses com vestides per a passejar per una tòrrida ciutat del Carib, decidien si entraven o no al Firefly brunch mentre a la terrassa del bar de la vorera d’enfront hi havia hòsties entre els estrangers per a agafar taula. I així, Vader i el seu soldat, han estat incapaços d’aixecar la més mínima expectació en una vorera acostumada a veure passar turistes, trolls, fades i otakus de tota mena…\nDel cert que Darth Vader i el seu polit escorta haurien triomfat molt més afegint-s’hi a la manifa dels de la Hermandad i si entre crits de Viva España i marxes militars hagueren disparat al cel unes quantes salves làser.\nLa cosa seria de riure si no és perquè en conjunt la concentració d’avui contra l’alcaldessa Colau, les forces de l’esquerra, els antisistema i els separatistes i a favor de l’exèrcit i de tots els cristos grossos de l’Espanya a blanc i negre, ha resultat d’un anacronisme patètic, irritant. Els milers de forasters que ens visiten, si de cas han ensopegat amb aquella rua sinistra enmig d’una ciutat que s’emmiralla en el disseny, la joie de vivre i el cosmopolitisme més accentuat, no deuen d’haver entès res. ‘Serà el rodatge d’una pel·lícula de zombies?’, deu d’haver-se preguntat més d’un atònit vianant no sense una mica de raó. Al capdavall, la Legión, com tantes altres coses de l’Espanya sempiterna, forma part d’una concepció de nació espanyola que ja duu morta des de fa molt de temps però que, això no obstant, es nega a deixar de caminar. És la mateixa Legión de Millàn Astray, el nuvi de la mort, el ‘glorioso mutilado’, el personatge que segons Paul Preston va contribuir més a l’ideari violent de l’extrema dreta espanyola i va institucionalitzar i evangelitzar els valors brutals i embrutidors del general Franco. Un tipus obsessionat amb la mort que va crear, junt al seu camarada Franco, un cos totalment imbuït pel salvatgisme. “Els psicòpates, els borratxos i els pàries” escriu Preston, “eren tractats brutalment, a canvi de la qual cosa se’ls permetia donar solta a la seva set de sang”. És la mateixa Legió que ha esclafat tantes vegades Barcelona com recordava amargament fa molt poc Josep Cruanyes de la Mesa d’Entitats Memorialistes de Catalunya.\nQuè té a veure tota aquesta gent, aquesta narrativa de la pàtria i de la mort amb el nostre món d’ara?. Certament, no res. Si de cas té a veure amb alguna cosa és amb el repugnant fanatisme i la mentalitat reaccionària sorgida als països més desfavorits com a reacció als abusos del neocolonialisme occidental. Quin estat de l’Europa occidental permetria un cos militar com aquest sense el més mínim aggiornamento llevat d’Espanya?.\nBo, a la última s’han aplegat un mig miler de salvadors de la pàtria reclutats arreu de l’Estat espanyol, la majoria d’ells majors de seixanta anys. Han desfilat amagant la panxa i traient el pit, s’han desfogat amb els seus càntics i els seus vitols enravenats i la ciutadania els ha respost amb el major dels menyspreus. A la última, cal que no oblidem, si ho han pogut fer és perquè en un estat de dret, el tipus d’estat del qual ells mateixos abominen, fins i tot els zombies i els marcians tenen dret a manifestar-se per molt que això dolgui a la gent de bon gust, als demòcrates de tota condició i pelatge.


Participa a Guadassuar.org\nParticulars: Sols tens que registra-te com a usuari i seguir les indicacions del Manual d'usuari de Guadassuar.org\nEmpreses i comerços locals: Si eres una empresa de Guadassuar i vols tindre el teu espai(blog) a Guadassuar.org i la possibilitat d'esciure articles sobre la teua empresa, ofertes, promocions, esdeveniments.... ho pots fer per sols 40€ anuals. Segueix les instruccions del Manual d'usuari de Guadassuar.org i una vegada registrat, accedeix a la web i fes clic en l'opció "Suscripció anual per a empreses", segueix els passos. Més informació en Avantatges per a les empreses.\nEls articles es publicaran després de la revisió per part de l'administrador de la web.\nSuggeriments per a canvis en la web\nMés en aquesta categoria: Avantatges per a les empreses i comerços de Guadassuar »


21 de setembre de 2020 (12:15 CET)\nL'alumnat del taller d'ocupació "La Ribera Baixa gestiona", un programa mixt de formació i ocupació promogut per la Mancomunitat de la Ribera Baixa i subvencionat per Labora, la Generalitat Valenciana i el Ministeri d'Ocupació i Seguretat Social, va visitar l'Arxiu Municipal d'Almussafes, la passada setmana.\nVicenta Pilar Raga, arxivera municipal, va atendre al grup que, des de desembre de 2019 i fins a finals d'enguany 2020 està completant dos certificats de professionalitat de la família professional 'Administració i Gestió' en l'aula homologada del municipi de Favara.\nEl director del taller, Jaume Puig, i la professora, Maria Enriqueta San Andrés, van acompanyar a l'alumnat en aquesta visita formativa que constitueix una activitat complementària als coneixements teòrics i pràctics que han adquirit fins a la data.\n"Un plaer haver pogut obrir les portes del nostre centre arxivístic per a col·laborar en el reforç de la seua formació i capacitació", comenta el regidor de Cultura, Àlex Fuentes. En concret, durant l'activitat la tècnica municipal els va explicar el procés de tramitació i generació d'expedients administratius, la seua organització, ordenació i quin és el seu cicle de vida fins a la seua eliminació o conservació definitiva en l'Arxiu Històric.