El camí cap al protocol de París | Internacional | EL PAÍS Catalunya\nEl camí cap al protocol de París\nEl G-7 ratifica el pacte sobre el canvi climàtic que s'ha de tancar a final d'any\nMadrid 10 JUN 2015 - 01:00\tCEST\nEls líders del G-7 durant la reunió que han celebrat a Alemanya. Sean Gallup (Getty Images)\nLa lluita contra el canvi climàtic ha entrat en un moment crucial en l'agenda de la trobada dels set països més industrialitzats del planeta, que s'han reunit a Elmau (Alemanya). Els esforços de la cancellera Angela Merkel (que entre els anys 1991 i 1998 va ser ministra de Medi Ambient) han acabat en una declaració en què els EUA, Japó, Alemanya, el Regne Unit, França, Itàlia i el Canadà reafirmen la seva intenció de caminar cap a un model lliure d'emissions de gasos d'efecte hivernacle, responsables de l'escalfament.\nLa temperatura mitjana a Catalunya ha augmentat 1,5 graus des del 1950\nLa inclusió d'aquest assumpte en l'agenda del G-7, malgrat les reticències del Canadà i el Japó, s'interpreta com un suport a la cimera de l'ONU de París de finals d'any, on s'espera que els governs aprovin el protocol que substituirà el de Kyoto a partir del 2020. El G-7 sosté en la seva declaració que els seus integrants tenen la "ferma determinació" que de París en surti un protocol (o "instrument legal") que sigui aplicable a tots els països, "ambiciós" i "sòlid". "No volem que els compromisos assumits a Elmau s'acabin quedant només en paraules, sinó que es compleixin a París", ha valorat aquest dimarts el president de la Comissió Europea, Jean-Claude Juncker.\n"S'està creant el momentum per a l'acord", opina Federico Ramos, secretari d'Estat de Medi Ambient del Govern espanyol. "La declaració és un impuls importantíssim per a l'acord de París i per a la transformació de l'economia en un sistema d'energies renovables", afegeix Tatiana Nuño, responsable de Canvi Climàtic de Greenpeace.\nMentre es desenvolupava la reunió del G-7 a Elmau, a Bonn hi estan reunits els negociadors de prop de 190 països per continuar avançant en l'esborrany de l'acord de París. "S'està llançant un missatge de reforç important als negociadors de Bonn: no hi ha marxa enrere", considera Ramos.\n"Seguim compromesos amb l'eliminació de subsidis als combustibles fòssils ineficients", s'apunta a la declaració del G-7. Tot i així, aquesta declaració d'intencions xoca amb la realitat de moltes d'aquestes economies. Coincidint amb la reunió d'Elmau, l'organització Oxfam ha difós un informe en què assenyala que cinc dels membres del G-7 –tots, excepte els EUA i el Canadà– han incrementat l'ús del carbó, moltes vegades subvencionat, com a combustible per generar energia des del 2009, quan es va celebrar la cimera de Copenhaguen. "El G-7 ha de donar exemple, establint plans clars per a una transició justa cap a un món sense carbó", indica Oxfam, que també assenyala la necessitat que el Fons Verd per al Clima arribi als 100.000 dòlars a l'any.\nTeresa Ribera reconeix que aquest punt és la "principal contradicció" de la declaració del G-7 d'Elmau. En la seva opinió, els estats desenvolupats són "presoners de les seves infraestructures" i de la "pressió social de les conques mineres". Tanmateix, Oxfam assenyala en el seu informe que si es fa "una transició justa" cap a un sistema d'energia renovable 100%, "es crearien 650.000 nous llocs de treball verds als EUA i 430.000 a la Unió Europea".\nLa declaració del G-7 d'Elmau gira sobre dos eixos: el finançament que es requereix per a la transició cap a un model lliure de carboni –i per compensar els països en desenvolupament– i el compromís d'impedir que l'augment de la temperatura al planeta superi els dos graus Celsius pel que fa als nivells preindustriales. Les set grans economies plasmen en la declaració els dos compromisos que ja havien estat admesos en les anteriors cimeres del clima de l'ONU: la creació d'un fons verd que el 2020 haurà de tenir una dotació anual de 100.000 milions de dòlars (reunió de Cancun del 2010) i la limitació de l'escalfament a dos graus (un compromís que es va adoptar a la cimera de Copenhaguen del 2009).\n"Continuarem amb els nostres esforços per proporcionar i mobilitzar més finançament, de fonts públiques i privades, i demostrar" que s'està "en el bon camí per complir amb l'objectiu de 100.000 milions de dòlars", s'indica en la declaració del G-7. Aquest Fons Verd per al Clima es va idear per finançar, entre altres assumptes, els mecanismes de mitigació i adaptació dels països en desenvolupament perquè puguin reduir l'impacte del canvi climàtic.\nA diferència del protocol de Kyoto, on el control de la reducció de les emissions de gasos d'efecte hivernacle només vinculava algunes economies desenvolupades, la intenció de l'acord de París és que també inclogui els països en vies de desenvolupament. Abans de la cita del desembre, s'espera que la majoria dels països presentin els seus compromisos voluntaris de reducció de les emissions de gasos.\nTrenta-vuit estats els han presentat ja davant l'ONU. La immensa majoria són desenvolupats. Només tres –el Marroc, Gabon i Mèxic– no entren dins d'aquesta categoria. El Marroc es compromet a baixar un 13% les emissions el 2030. Però sosté que podria arribar fins a un 32%, tot i que aquesta últim objectiu està "condicionada" al fet que rebi "35.000 milions de dòlars" de "suport internacional a través de nous mecanismes de finançament climàtic, com el Fons Verd per al Clima", segons la proposta presentada pel Marroc davant l'ONU. Mèxic, el compromís voluntari del qual és d'una reducció del 22% el 2030, afirma que estaria en condicions d'arribar al 36%, però necessitaria "prop de 15.000 milions de dòlars", segons el Ministeri de Medi Ambient mexicà.\nTeresa Ribera, exsecretària d'Estat de Canvi Climàtic i actual directora de l'institut francès per al Desenvolupament Sostenible i les Relacions Internacionals, ressalta de la declaració del G-7 que s'esmenti la importància dels bancs de desenvolupament i les assegurances. En el text d'Elmau, s'apunta el compromís que 400 milions de persones dels països en desenvolupament més vulnerables tinguin "accés directe o indirecte a assegurances contra els efectes negatius del canvi climàtic" el 2020.\nLimitar l'augment de l'escalfament a dos graus és el llindar que s'ha fixat des de l'àmbit científic per evitar els efectes més desastrosos de l'escalfament. El Grup Intergovernamental d'Experts sobre el Canvi Climàtic (IPCC), format per més de 800 investigadors de tot el planeta, ha advertit dels problemes que ja està provocant l'escalfament. I la seva conclusió és que s'han de reduir les emissions entre un 40% i un 70% a tot el planeta entre el 2010 i el 2050. I arribar a un nivell zero el 2100.\nEn la seva declaració, el G-7 cita i assumeix aquestes conclusions. "Ens comprometem a fer la nostra part per aconseguir una economia global baixa en carboni", sosté el document. Però, de moment, els compromisos que estan presentant els diferents governs, alguns membres del G-7, no aconseguirien limitar aquest augment de la temperatura a dos graus. "Caldrà veure com queden finalment els acords de París", apunta José Manuel Moreno, catedràtic d'Ecologia i membre de l'IPCC. "La ciència ja ha fet els deures, ara són els governs els que, si volen, els han de fer", afegeix.


Samba per a un difunt – Mucho Más Que Un Libro\nUna novel·la negra de Salvador Casas.\nGerminal Vergara, exiliat de la Guerra Civil Espanyola, és contractat com a pianista de l’orquestra d’un luxós club de São Paulo. És l’any 1960, una època de màxima eufòria pel gran creixement del Brasil. El protagonista gaudeix d’una existència dolça, ocupat entre ser l’amant de Sofia Barbosa, rica empresària paulistana, i la relació sentimental que manté amb Florbela Nunes, l’atractiva cantant del grup de samba del qual ell n’és pianista.\nLa vida plàcida, però, es veu truncada quan s’assabenta de la mort, al camp de Mauthausen, del seu pare, de qui havia perdut la pista al començament de la Segona Guerra Mundial. Poc temps després descobreix que un dels dirigents d’aquell camp és el marit de la seva amant, encobert sota un nom fals, protegit i emparat per un poderós grup de nazis dedicats a la construcció de Brasília, la nova capital.\nDavant la impossibilitat de poder-lo denunciar a les corruptes autoritats del país, Vergara decideix prendre’s la justícia per la seva mà. El dia clau serà el 21 d’abril de 1960, data de la inauguració de Brasília, on l’orquestra ha d’actuar. En Germinal se les haurà d’empescar per dur a terme la seva comesa enmig d’enormes dificultats i mentides.\nCategoría: NOVELA NEGRA Etiquetas: Mauthausen, nazis, novel·la negra, Salvador Casas, Segona Guerra Mundial\nEditor: Editorial Gregal; Edición: 1 (9 de enero de 2017)\nColección: Novel·la negra\nSé el primero en valorar “Samba per a un difunt” Cancelar la respuesta


Escoles Associades - Informes d'avaluació - Unesco Andorra\nEscoles Associades – Informes d’avaluació\nL’avaluació de la Xarxa del sistema de les escoles associades a la Unesco pretén guiar l’orientació estratègica de la xarxa i el procediment de millora que està en curs.\nL’avaluació ha d’ajudar la Unesco a gestionar amb més eficiència i a utilitzar millor una de les xarxes mundials més àmplies i potents, que acull 10.000 centres escolars en 181 estats membres i membres associats. La xarxa té per objectiu millorar la qualitat de l’educació en la pràctica.\nLa Xarxa del sistema de les escoles associades és considerada com una eina important que permet a la Unesco ajudar els estats membres a implementar l’ODD holístic i inclusiu núm. 4 (agenda Educació 2030) –especialment elaborant, provant i aplicant materials pedagògics innovadors, experimentant nous enfocaments d’ensenyament i d’aprenentatge com ara els que tenen lligam amb l’educació a la ciutadania mundial i amb l’educació amb vista al desenvolupament sostenible, o adherint-se a iniciatives mundials i regionals que són models sobre temes prioritaris.\nLes mesures de les reformes proposades han d’ajudar a explotar el potencial de la xarxa, i han d’anar acompanyades de recursos adequats i d’un compromís ferm de totes les parts implicades a escala internacional, regional i nacional.\nAquestes mesures pretenen reforçar especialment la governança, ampliar l’apartat relatiu al treball en xarxa, millorar els mecanismes de seguiment i d’assegurança de qualitat, millorar encara més l’eficiència de la utilització de solucions TIC innovadores, i reforçar la comunicació, la visibilitat i l’abast de la Xarxa. A més, es proposa explorar millor la dimensió intersectorial de la Xarxa i establir un lligam entre els resultats probables de les bones pràctiques a les escoles.\n– Avaluació de la Xarxa del sistema d’escoles associades a la Unesco (en francès i anglès)\n– Informe final complet de l’avaluació (en anglès)\n– Butlletí d’informació de l’avaluació en Xarxa (en francès, anglès i castellà)\nwebmaster2016-10-18T16:14:59+02:0018 d'octubre de 2016|


Ja ha finalitzat el tercer debat, on l’Institut Hipàtia d’Alexandria ha defensat la postura en contra dels drets dels animals i l’Escola El Cim, de Terrassa, ho ha fet a favor.\nL’escola El Cim, de Terrassa, ha obert el debat parlant del positivisme jurídic, que diu que un dret és tot allò que es troba recollit en un ordenament jurídic. A més, la justícia la creem els humans i, per tant, som nosaltres qui hem de decidir si els animals han de tenir drets o no. També han esmentat el fet que dins l’Estat espanyol, només a Catalunya existeix una llei de protecció als animals. A la seva refutació, han demanat a l’altre equip que traspassin la barrera de l’antropocentrisme, una concepció que troben completament arcaica. Aquest equip ha defensat que el planeta no existeix sense els animals i nosaltres no existim sense el planeta. Com a conclusió, han afirmat que els animals potser no han de tenir els mateixos drets que les persones, però sí que es mereixen la mateixa consideració.\nDurant la seva ponència, l’Institut Hipàtia d’Alexandria ha mostrat al jurat una mostra de verí de caragol per a dir que matar alguns animals, com ara els caragols als cultius, protegeix els nostres horts i ens evita el contagi de malalties. A més, han fet referència com a dada significativa a la manca d’existència d’un diccionari del dret animal entre tots els diccionaris de dret de diferents tipus que recull el lloc web diccionaris.cat. Aquest equip ha qüestionat la viabilitat industrial i econòmica de l’atorgament de drets als animals. Com a exemple il·lustratiu, també han volgut destacar la paradoxa que existeix respecte de les persones que defensen els drets dels animals però utilitzen productes cosmètics que han estat testats amb animals.\nL’equip guanyador del tercer debat ha estat l’Escola El Cim.


Quines són les poblacions del nostre país que envien atletes als Jocs Olímpics?\nBarcelona, Terrassa, Palma, Sabadell i València, les cinc que n'hi envien més\nMés d’un centenar d’atletes de tots els Països Catalans competiran a partir de demà als Jocs de Rio. Ho faran en les delegacions andorrana, espanyola i francesa, però també en algunes altres com ara les d’Eslovènia, Suïssa, el Brasil o Catar.\nLa ciutat amb més atletes serà Barcelona, que en supera la trentena, però la segona, curiosament, és Terrassa, que en té onze. Bàsicament la majoria de la selecció és d’hoquei herba. La tercera posició és per a Palma, que n’aporta vuit, seguida de Sabadell, amb set i València, sis. Castelló i Andorra, amb quatre esportistes cadascun, són les altres ciutats amb més representació.\nA partir d’ací la llista és molt repartida. Poblacions com ara la Vila Joiosa, Amposta, Viladecans, Lleida, Banyoles, Sant Boi o Sant Cugat aporten dos esportistes mentre que hi ha moltes poblacions que n’aporten un i prou.\nA Catalunya Nord es destaca la Cabanassa, d’on és el nadador Camille Lacourt, que aspira a aconseguir medalla. També hi competiran atletes de Perpinyà i de Banyuls.\nA les Illes es destaca evidentment Manacor, per Rafa Nadal, però hi ha atletes també de Maó, Binissalem, Sóller, Pollença, Manacor i Formentera. De Formentera és Mateu Sanz, que competirà en vela amb la delegació de Suïssa.\nAl País Valencià, entre més poblacions, envien atletes als Jocs d’Almoradí, l’Eliana, Torís, Alcoi, Benidorm, Santa Pola, Xàbia i de Borriol, el golfista Sergio Garcia.\nA Catalunya, però, és on hi ha més poblacions amb atletes olímpics. N’hi ha de Mataró, Vilanova i la Geltrú, Palamós, Sarrià de Ter, Sant Feliu del Llobregat, el Masnou, Montgat, Girona, Ripollet, Figueres, Badalona, Vic, Sant Andreu de Llavaneres, Puigcerdà, Vila-seca, Parets del Vallès, Mataró, Os de Balaguer, Ascó i Matadepera.


Dissenyador de qüestionaris electrònics\nProgramació de qüestionaris CATI/CAPI/CAWI per a Gandia Integra\nSistema totalment interactiu i intuïtiu que utilitza objectes i components visuals sense cap necessitat de coneixements de programació.\nÉs comú als tres mòduls de camp CatiNet/MobiNet.\nAdmet tota mena de preguntes, filtres, salts, bateries, avisos a l'entrevistador, resposta obligada, rotacions de codis, de variables i de grups de variables, control d'inconsistències...\nPermet reproduir i capturar fotos, vídeos i àudios.\nRecull coordenades GPS per al geoposicionament del treball de camp.\nMentre dissenyeu el qüestionari es crea automàticament la taula de variables per a l'explotació estadística posterior de les entrevistes amb Gandia BarbWin.\nPermet la importació de fitxers CSV i l'exportació de documents Word.\nÉs un software de descàrrega lliure per a usuaris de Gandia Integra\nDescargar programa Gandia Qüest


El Claustre de la Universitat de Girona aprova donar suport al Parlament en totes les accions que prengui després de l'1-O ! ACN ! directe!cat\nDivendres, 6 d'octubre de 2017 19:12 h\nEl Claustre de la Universitat de Girona aprova donar suport al Parlament en totes les accions que prengui després de l'1-O\nTambé ha acordat desvincular la UdG d'organitzacions relacionades amb la Casa Reial i deixar d'assistir als actes que organitzi\nACN Girona.-El Claustre de la Universitat de Girona (UdG) donarà suport a totes les accions que prengui el Parlament de Catalunya, després del referèndum del passat 1 d'octubre. La votació ha estat ajustada. De fet, 52 membres dels 93 participants s'hi han mostrat favorables, el que suposa un 56% del total. La resta, ha votat en contra (41%) o s'ha abstingut, un 3%. Un altre punt que s'ha aprovat, en aquest cas per àmplia majoria, és la demanda als òrgans de govern de la UdG que es desvinculin de les organitzacions en què participa la monarquia espanyola, com ara la Fundació Princesa de Girona. A més, també s'ha aprovat que la institució no assisteixi a cap acte en el que hi hagi representants de la Casa Reial. Un punt que també ha rebut el suport gairebé unànime ha estat l'aprovació del manifest on es condemna la violència utilitzada per part de la policia espanyola i la Guàrdia Civil el passat diumenge.\nLa Universitat de Girona donarà tot el suport a les decisions que prengui el Parlament a partir de l'1-O. Així ho ha decidit el Claustre en una sessió extraordinària celebrada aquest divendres. Això sí, aquest aspecte ha estat el que ha aixecat més controvèrsia entre els membres que han votat. En concret un 41% dels assistents s'hi ha oposat, mentre que el 56% ha decidit tirar endavant amb la proposta. On el consens ha estat molt majoritari ha estat a l'hora de donar llum verda al manifest que s'ha presentat, en relació als fets de l'1-O.En concret, el 89% del claustre hi ha estat a favor. Aquest manifest condemna "rotundament" la repressió policial exercida per la Guàrdia Civil i la policia espanyola el passat diumenge 1 d'octubre. El text també dona ple suport a la decisió presa pel rector, Sergi Bonet, de suspendre tota activitat universitària dimarts passat.Els membres també han decidit per majoria que la UdG insti l'Associació Catalana d'Universitats Públiques (ACUP), la Xarxa Vives, que aplega les universitats dels territoris de parla catalana, i la Conferència de Rectors de les Universitats Espanyoles (CRUE) a fer un manifest conjunt de posicionament en relació als fets de l'1-O.Trencar relacions amb la Casa ReialEl Claustre també ha tirat endavant, per àmplia majoria, que la universitat es desvinculi de totes aquelles organitzacions en les que la Casa Reial hi té presència com, per exemple, la Fundació Princesa de Girona. El trencament però, va més enllà i també contempla deixar d'assistir a tots els actes que organitzi la Corona. Aquest punt ha rebut 66 vots a favor, 5 en contra i 6 abstencions. Una decisió que la universitat ha pres arran de l'actitud del monarca espanyol en el discurs que va pronunciar el 3 d'octubre, on va "menystenir les persones ferides, va ometre les demandes legítimes del poble català i va obviar qualsevol diàleg".


Totes les 'fake news' de l'ex-número dos d'Interior espanyol - VilaWeb\nTotes les ‘fake news’ de l’ex-número dos d’Interior espanyol, que diu que l’1-O no hi va haver càrregues\nCom a testimoni, José Antonio Nieto ha fet una declaració plena de contradiccions, imprecisions i falsedats que els advocats han pogut posar de manifest\nActualització: 04.03.2019 - 23:54\nLa compareixença de José Antonio Nieto, ex-secretari d’estat de seguretat espanyol durant els fets d’octubre del 2017, ha validat les tesis de la fiscalia i Vox, que volen criminalitzar els fets del 20-S i minimitzar la violència policíaca de l’1-O. S’ha espolsat responsabilitats i ha dit que ell era al capdavant de l’operatiu, sí, però sempre amb l’aval del ministre de l’Interior, Juan Ignacio Zoido, i l’assessorament de la Guàrdia Civil i la policia espanyola.\nHa traslladat tota culpa de l’1-O als Mossos dient que la seva gestió va ser ‘clarament insuficient, ineficaç’ i que per això van haver d’intervenir en ‘solitari’. Ara bé, el seu relat s’ha vist contradit per les posteriors preguntes dels advocats de les defenses i per les imatges d’aquell dia; com, per exemple, quan ha dit que l’1-O, tècnicament, no hi va haver càrregues.\n‘No hi va haver càrregues’\nAixí de clar ha estat José Antonio Nieto sobre els fets del referèndum del Primer d’Octubre. Qui era el número dos de Juan Ignacio Zoido i responsable dels cossos de seguretat de l’estat espanyol ha dit que la policia espanyola i la Guàrdia Civil van veure’s obligades a intervenir perquè l’actuació dels Mossos era ‘insuficient i ineficaç’. Diu que van actuar obeint la resolució judicial d’impedir el referèndum i mantenir la convivència, però que no hi va haver càrregues policíaques: ‘Sí que hi va haver ocupació de la força’, ha dit. Però algunes imatges parlen soles:\nL’actuació dels Mossos i els col·legis\nCapítol a part es mereix el paper dels Mossos a ulls de l’ex-secretari d’estat espanyol. Nieto ha retret que, abans del referèndum, els Mossos no havien tancat cap col·legi, tal com demanava la interlocutòria de la fiscalia. Per aquest motiu, ha dit, la confiança en el cos català ‘era mínima’ ja abans del referèndum. Tanmateix, en el posterior interrogatori de Xavier Melero, Nieto ha vist com la seva justificació sobre la pèrdua de confiança en els Mossos es desfeia. L’advocat li ha recordat que la interlocutòria del TSJC, que anul·lava la de la fiscalia, no especificava que es precintessin els col·legis abans de l’1-O.\nXavier Melero dejando en evidencia al secretario de estado de Interior. pic.twitter.com/YEMeHaSwib\n— AntonioMaestre (@AntonioMaestre) March 4, 2019\nNieto ha dit que, durant el referèndum, la policia espanyola i la Guàrdia Civil van tancar ‘entre 104 i 133’ col·legis electorals, i els Mossos, noranta. Tanmateix, aquesta informació contrasta amb la dels Mossos, que diuen que en van tancar entre 130 i 140 i que les policies espanyoles en van clausurar entre 60 i 70.\nCol·legis on ‘no hi va haver incidents’\nNieto també ha negat la violència policíaca a l’IES Tarragona durant el referèndum de l’1-O. Una versió que ha aixecat una gran indignació a les xarxes per part dels votants tarragonins que aquell dia hi eren.\n⚠ José Antonio Nieto, ex-secretari d'estat de seguretat, ha afirmat aquest matí al TS que a l'Institut Tarragona "no hi va haver incidents" durant l'1O.\nPer molt que menteixin, a Tarragona no oblidem ni perdonem la violència policial d'aquell diahttps://t.co/mbe1ZPnT8b\n— CUP Tarragona (@CUPTarragona) March 4, 2019\nTambé ha dit que no li constava que s’hagués intervingut al col·legi Infant Jesús de Barcelona. Allà és on es van veure algunes de les imatges més recordades de la violència de l’1-O: la d’una dona votant amb el cap obert per un cop de porra. Precisament, aquestes imatges es van reproduir durant el judici en la declaració d’Artur Mas.\nMés crítiques als Mossos\nEl testimoni de Nieto ha coincidit en tot moment amb el relat de la fiscalia. Durant les preguntes del Ministeri Fiscal espanyol, ha dit que el major dels Mossos, Josep Lluís Trapero, va presentar a Diego Pérez de los Cobos, coordinador de l’operatiu policíac de l’1-O, un esborrany amb els efectius que utilitzaria. A Pérez de los Cobos, la proposta li va semblar ‘insuficient’ i li va demanar un altre esborrany, però, segons Nieto, Trapero no li’n va presentar cap més. Ha afegit que el dispositiu de l’1-O s’assemblava molt a l’esborrany presentat. Tanmateix, Melero l’ha fet contradir-se, i després ha reconegut que Pérez de los Cobos sí que li havia esmentat l’augment d’agents que preveia.\nUn escorcoll sense ordre judicial\nNieto també ha justificat el setge a la seu de la CUP perquè, segons ell, ‘hi havia un mandat judicial’. Una afirmació falsa, atès que els agents de la policia no tenien cap ordre judicial. De fet, aquest cas és en mans de la justícia. Al gener, l’Audiència de Barcelona va ordenar de reobrir la investigació sobre el setge a la seu de la CUP perquè podria ser constitutiu d’un delicte de coaccions greus. La setmana passada, el cap de la brigada provincial d’informació i el responsable de l’operatiu de la policia espanyola en aquella acció van declarar a la Ciutat de la Justícia com a investigats. Tots dos van justificar el dispositiu a l’exterior de la seu perquè esperaven una ordre d’entrada i escorcoll per a requisar material propagandístic. Tanmateix, l’ordre no va arribar mai i, sis hores després, se’n van anar.\nEls ‘actes de violència’ del 20-S\nLa principal tesi de l’acusació –que Nieto ha avalat amb el seu relat– és que el 20-S hi va haver violència. Ha anat més enllà i ha dit que hi va haver ‘actes de violència organitzada’, tot apuntant els CDR. Ha detallat que, quan va veure les imatges, estaven ‘seriosament preocupats’ per la seguretat dels agents i de la comitiva judicial perquè hi podia haver ‘conseqüències del tumult’ que s’anava concentrant a Economia.\nPerò a preguntes de Benet Salellas i Andreu Van den Eynde, ha reconegut que cap manifestant del 20-S no portava armes i que tampoc cap agent de la Guàrdia Civil ni dels Mossos no va resultar ferit. Quan li han demanat que posés exemples, ha titubat i només ha estat capaç d’esmentar els cotxes de la Guàrdia Civil i que ‘es va aïllar la comitiva judicial en un edifici sense poder sortir’.


Polítiques de privacitat - XI Congrés de la Societat Catalano-Balear de Cures Pal·liatives\nEl responsable del tractament de les seves dades és BCO Congressos, S.L. (d’ara endavant, “BCO Congressos” amb domicili social en c/ José Rover Motta, 27, 07006, de Palma de Mallorca. Si té alguna consulta relativa a protecció de dades pot dirigir-se a l’Oficina de Protecció de dades del Grup Ávoris a través del correu congresos@bcocongresos.com\nBCO Congressos informa l’usuari/client, o al representant legal del mateix que pugui facilitar les seves dades a través d’aquesta pàgina web o per a l’adquisició d’algun dels seus productes i/o serveis, que les seves dades seran tractades per BCO Congressos, amb les següents finalitats:\nContacte per a resolució de consultes. BCO Congressos tractarà les dades dels usuaris amb la finalitat de poder gestionar la resposta a les consultes que es rebin a través del formulari de contacte i/o contactar amb aquests usuaris a petició d’aquests mitjançant l’emplenament del formulari de contacte. Legitimació: Aquest tractament es troba basat en el consentiment que l’usuari mostra a l’hora d’introduir les seves dades en el formulari de contacte per a ser contactat per BCO Congressos per a la resolució de la consulta plantejada.\nGestió dels serveis adquirits. Per a poder gestionar la prestació dels serveis oferts per BCO Congressos a través d’aquesta pàgina web, BCO Congressos haurà de tractar les dades personals que el client, així com els que estan sota la responsabilitat d’aquest i que siguin facilitats a través de la present pàgina web. També per a les anteriors finalitats BCO Congressos comunicarà les seves dades a les seves entitats col·laboradores per a poder tramitar la prestació dels serveis. Les dades que es comunicaran a aquestes entitats seran les imprescindibles per a la prestació del servei i només seran utilitzats per aquestes amb aquesta finalitat. Alguns dels destinataris esmentats anteriorment podrien estar situats fora de la Unió Europea. Les transferències internacionals de dades efectuades fora de la Unió Europea es realitzaran de conformitat amb el que s’estableix en la normativa aplicable en matèria de protecció de dades tant a nivell nacional com europeu. Legitimació: Aquest tractament és necessari per a l’execució del contracte.\nCompliment de les obligacions d’índole comptable, legal, fiscal i administrativa. Legitimació: Aquest tractament és necessari per a l’execució del contracte.\nRemissió per mitjans electrònics, d’informació sobre ofertes i promocions sobre productes i serveis oferts per BCO Congressos. Amb la finalitat de poder oferir-li productes i serveis que puguin ser del seu interès se li remetran al client per a la seva valoració ofertes sobre productes i serveis relacionats amb els ja contractats amb BCO Congressos. En tot cas el client podrà oposar-se a rebre aquest tipus de comunicacions a través dels mitjans que se li faciliten en l’apartat V d’aquesta política de privacitat o mitjançant la marcació de la casella disposada a aquest efecte. Legitimació: Aquest tractament és necessari per a la satisfacció d’interessos legítims de BCO Congressos. En el cas de no haver contractat anteriorment cap servei amb BCO Congressos serà necessari obtenir el consentiment per a l’enviament de comunicacions comercials.\nComunicació de les seves dades personals a altres societats del Grup Ávoris (en el sentit d’el que es preveu en l’article 42 del Codi de Comerç) i que inclou a aquest efecte a Viatges Barceló, S.L., amb la finalitat que aquestes societats puguin remetre-li comunicacions comercials o promocionals de productes i/o serveis oferts per aquestes que poden ser del seu interès, sempre que hagi consentit el seu tractament. Legitimació: Aquest tractament només serà realitzat si BCO Congressos compta amb el consentiment del client.\nRealització d’estadístiques i perfils d’assistents a congressos amb finalitats comercials. Amb la finalitat de poder oferir-li informació sobre productes i/o serveis oferts per BCO Congressos que siguin del seu interès, s’elaboraran perfils basats en la informació i dades que BCO Congressos té sobre l’assistent degut a la seva participació en esdeveniments i/o congressos passats. Legitimació: Aquest tractament es basa en l’interès legítim de BCO Congressos. Amb la finalitat de poder personalitzar les comunicacions amb finalitats comercials dirigides als assistents a congressos passats es durà a terme un perfil previ basat en fonts internes i patrons de comportament conforme a les dades aportades pels mateixos assistents a BCO Congressos amb motiu de la seva participació en congressos.\nEnviament d’enquesta de satisfacció als assistents a congressos organitzats per BCO Congressos i/o potencials clients. Amb la finalitat de poder verificar la qualitat de les comunicacions, de les gestions de BCO Congressos, del tracte rebut, així com dels serveis de BCO Congressos, est realitzarà enquestes de satisfacció entre els assistents a Congressos i/o potencials clients. Legitimació: Aquest tractament es basa en l’interès legítim de BCO Congressos. Amb la finalitat de poder millorar els procediments d’aquest, es dirigirà als assistents a congressos passats i/o potencials clients per a conèixer el nivell de satisfacció dels mateixos i així poder millorar aquelles qüestions que ho requereixin enfront de futurs congressos. Els assistents i/o potencials clients sempre podran oposar-se a la recepció d’aquestes enquestes a través de les mateixes o dels mitjans establerts en l’apartat V.\nIII.- Per quant de temps conservarem les seves dades?\nLes dades personals es tractaran mentre es mantingui la relació contractual. Després d’això, BCO Congressos conservarà les dades personals una vegada acabada la seva relació contractual, degudament bloquejats, per a la seva posada a la disposició de les Administracions Públiques competents, Jutges i Tribunals o el Ministeri Fiscal durant el termini de prescripció de les accions que poguessin derivar-se de la relació mantinguda amb el client i/o els terminis de conservació prevists legalment. BCO Congressos procedirà a la supressió física de les seves dades una vegada transcorreguts aquests terminis.\nAixí mateix, si l’assistent no s’ha oposat a la recepció de comunicacions comercials, BCO Congressos podrà tractar les dades personals d’aquest conforme al descrit en la present política de privacitat. Podrà donar-se de baixa de la recepció d’aquestes comunicacions si així ho estima oportú a través dels mitjans indicats en l’apartat V.\nIV.- A qui comunicarem les seves dades?\nBCO Congressos només comunicarà les dades de clients a:\nEn el cas que el client hagi consentit, BCO Congressos comunicarà dades del client a les societats del Grup Ávoris amb la finalitat que li puguin remetre comunicacions comercials.\nTercers amb els quals col·labora i la cessió dels quals és necessària per a la prestació dels serveis.\nOrganismes Públics competents, Jutges i Tribunals.\nAl marge de les anteriors comunicacions de dades, BCO Congressos compta amb la col·laboració d’alguns tercers proveïdors de serveis que tenen accés a les dades personals dels clients i que tracten les referides dades en nom i per compte de BCO Congressos com a conseqüència de la seva prestació de serveis. En concret, BCO Congressos contractarà la prestació de serveis per part de tercers proveïdors que exerceixen la seva activitat, a títol enunciatiu i no limitatiu, en els següents sectors: assessorament jurídic, empreses de serveis professionals multidisciplinaris, empreses proveïdores de serveis tecnològics, empreses proveïdores de serveis informàtics.\nV.- Quins són els seus drets quan ens facilita les seves dades?\nL’usuari/ client pot exercitar, si ho desitja, els drets d’accés, rectificació i supressió de dades, així com sol·licitar que es limiti el tractament de les seves dades personals, oposar-se a aquest, sol·licitar la portabilitat de les seves dades, així com no ser objecte de decisions individuals automatitzades, remetent una comunicació per escrit al Delegat de Protecció de Dades de Grup Ávoris a l’adreça c/ José Rover Motta, 27, 07006, a Palma de Mallorca o bé mitjançant l’enviament d’un correu electrònic a l’adreça congresos@bcocongresos.com adjuntant en tots dos casos a aquesta sol·licitud, còpia del seu DNI, NIF o document oficial que li identifiqui.\nL’usuari/client podrà, en relació a aquells tractaments que estiguin basats en l’obtenció del seu consentiment, retirar el seu consentiment a través del procediment que es detalla en el paràgraf anterior.\nVI.- Com hem obtingut les seves dades?\nLes dades personals que BCO Congressos tracta són les dades personals recaptades dels subjectes interessats durant l’aportació d’aquests de les seves dades a través d’aquesta pàgina web.\nDurant el manteniment de la relació contractual, BCO Congressos pot tractar dades de tercers que el client pugui facilitar. En aquest sentit, el client s’obliga a informar a totes aquestes persones de les previsions aquí recollides en matèria de protecció de dades.\nVII.- Davant quina autoritat pot exercitar les seves reclamacions?\nL’usuari/client pot presentar una reclamació davant l’Agència Espanyola de Protecció de Dades en relació amb la resposta que hagi rebut de BCO Congressos en atendre els seus drets. En qualsevol cas, podrà dirigir-se inicialment al Delegat de Protecció de Dades de Grup Ávoris, a través de l’adreça congresos@bcocongresos.com o bé l’adreça c/ José Rover Motta, 27, 07006, a Palma de Mallorca, per a poder solucionar qualsevol reclamació amb la finalitat que BCO Congressos pugui ajudar-lo referent a això.


EsGrauMenorca: Extracte Reunió informativa 23 / 09 / 2010 al Consell Insular de Menorca\nExtracte Reunió informativa 23 / 09 / 2010 al Consell Insular de Menorca\nAmb la presència del Sr. Conseller d’Ordenació del Territori, Joan Marquès, al que agraïm la seva col·laboració en tot aquest procés, es van donar explicacions sobre l’execució de les obres i el seu cost.\nInicialment, comentar que les obres inicials es limitarien a la col·locació de morts i boies, i durant el primer semestre de 2010 s’instal·larien els pantalans.\nRespecte dels cost de les obres i l’exigència de derrames, es va informar que el que s’exigiria el primer anys seria:\n200 eur. per m. d’eslora, per les despeses d’inversió\n60 eur. per m. d’eslora, per les despeses corrents.\nLes eslores s’han d’entendre en funció del grup d’eslores corresponents; és a dir, una embarcació de 4,20 m. estarà inclosa en el grup de 5 m. i pagarà per 5 m. – Els grups d’eslora són de 4 - 5 - 6 - 6,5 - 7 - 8 - 10 - 12 m. I al resultat s’aplicarà els coeficients previstos en el reglament.\nAquí adjuntam diferents exemples que es poden donar\nInvers: Preu M\nDesp. corrents: Preu M\ntotal aport - INVERS\ntotal aport - CORRENT\nTOTAL APORT. 1r ANY\nembarc. a terra\nembarc. en roda\nEs va informar, també, que les derrames per la inversió es carregarien, en dos terminis, a finals d’octubre i a finals de desembre, i les de les despeses corrents de 2011, durant el primer trimestre.\nA la vegada, es va informar d’algunes de les modificacions del reglament acordades i que implicaven pèrdua de fondeig o amarratge, i que serien:\n-No pagar les quotes.\n-No ocupar el fondeig durant tres dies sense haver avisat a l’associació.\n-Transmissió total o parcial de la propietat de l’embarcació.\n- No atendre les peticions d'entrega de documentació exigida per l'associació.\n-Ús inadequat del fondeig o amarratge.\nTambé es va comunicar que abans de l’ocupació dels fondejos assignats, els adjudicataris hauran de firmar un contracte amb l’associació, que en aquests moments s’està redactant, i que inclourà els termes previstos en el reglament.\nSeguidament, es va respondre a diferents qüestions plantejades pels assistents.\nPublicado por USUARIS FONDEIG D'ES GRAU en 11:07:00


El Madrid es llueix a Cornellà i deixa l'Espanyol en una situació delicada - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl Madrid es llueix a Cornellà i deixa l'Espanyol en una situació delicada\nEl manresà Lluís López va jugar el tercer partit seguit com a titular en la defensa espanyolista\nagències 28.01.2019 | 00:07\nEl central manresà Lluís López defensant el madridista Gareth Bale albert gea/reuters\nEl central manresà Lluís López defensant el madridista Gareth Bale\nUn Madrid molt superior, mentre va jugar amb onze jugadors (van expulsar Varane al minut 72 amb l'1 a 4 ), no va donar cap opció de victòria a un Espanyol que manté la crisi de resultats i que s'aporpa a la zona de perill de la classificació.\nEn les alineacions, a l'Espanyol, el manresà Lluís López va repetir al centre de la defensa, acompa-nyat de Mario Hermoso. El Madrid recuperava el seu centre del camp clàssic, amb Casemiro, Modric i Kroos. Els dos primers estan en el seu millor moment de forma de la temporada, i l'alemany s'acaba de recuperar d'una lesió.\nEl Madrid no va tardar en obrir el marcador. Una urpada al minut 4 va significar el 0 a 1. Carvajal va recuperar a la banda la pilota, la qual va anar a parar a Modric, que va conduir fins a l'àrea sense que cap jugador de l'Espanyol el pogués aturar. El croat va fer una rematada que Diego López va rebutjar als peus de Benzema, i aquest no va perdonar. Seguint la línia dels dos darrers partits, el Madrid mostrava una bona imatge i tenia fam per augmentar el marcador. El 0 a 2 no va tardar a arribar. Encara no s'havia jugat un quart d'hora quan Ramos, amb un cop de cap marca de la casa, en la sortida d'un córner que va llançar Kroos en curt per a Modric, va fer el segon gol visitant.\nLa primera fase del partit era un monòleg dels jugadors ahir vestits de vermell. Però al minut 24, després d'un servei de cantonada, Leo Baptistao va canviar la dinàmica del partit amb l'1 a 2, en afusellar Courtois (en l'acció anterior el mateix jugador ja havia posat a prova el porter madridista, que va desviar la pilota a córner). Però, ja al descompte, Benzema va deixar molt tocat l'Espanyol amb el tercer gol madridista. El davanter blanc va combinar molt bé amb Vinícius per fer l'1 a 3.\nA la segona part, el Madrid va exhibir la seva superioritat i Modric hauria pogut marcar al minut 56 després d'una bona combinació amb Benzema, però Diego López va fer una gran aturada. El porter perico no va evitar el quart gol, anotat per Bale (min 66).\nSemblava la sentència, però l'expulsió amb vermella directa de Varane per un a falta a Piatti va donar ales a un Espanyol que no es va rendir en cap moment, encara que només va poder retallar la diferència amb un segon gol, obra de Rosales (min 81). En el tram final, els espanyolistes ho van intentar però el Madrid va saber adormir el partit, tenint en compte la seva inferioritat numèrica.\nEl Reial Madrid derrota a la Reial en un partit marcat per l'escridassada a Bale.\nEl Madrid perd el lideratge en una exhibició d'impotència.\nEl Madrid defensa el primer lloc i bon partit al Wanda.\nMor un manresà de 85 anys atropellat ahir al carrer Gaudí\nJosep Costa estrena la placeta de Lluís Companys\nLes arrels d´un conte universal\nAbonaments fins al proper dia 30 Es pot recuperar el 50% del perdut Es poden esgotar entrades enguany Sorteig entre els socis per entrar


Ual·la | XXI Concurs de Música de Badalona 2019\nUal·la és una expressió d’alegria, de sorpresa, a voltes de curiositat. Amb aquesta interjecció volem presentar el nostre espectacle: fresc, dinàmic i amb\nun toc d’humor.\nOferim un “show” de petit format en el qual hi conflueixen cançons pròpies d’estil modern i gags teatrals de caire humorístic que\nlliguen les peces musicals entre sí. És d’aquesta manera que creem l’espai íntim i proper que ens caracteritza, que confegim un espectacle interdisciplinar l’objectiu principal del qual és fer passar al públic una molt bona estona.\nMusicalment, som amants de les polifonies vocals i de les melodies enganxoses, així com d’experimentar amb diversos estils: pop, folk,\nreggae, funky, heavy… Sovint ens adaptem als llocs on toquem i a l’actualitat política i social. Per això les nostres lletres poden anar variant i, de vegades, poden crear-se al mateix moment i amb l’ajuda del públic gràcies als nostres jocs d’improvisació musical.\nCalces que volen, ocells que reciten poemes, correctors lingüístics que apareixen del no-res, una emergència intestinal que pot acabar en un himne heavy… El teatre és un dels components principals del nostre\nLluny de quedar-nos asseguts als tamborets o palplantats enmig de l’escenari, ens agrada arribar al públic a través dels nostres esperpèntics i irreverents personatges, així com mitjançant l’expressió més sincera i directa de les nostres emocions.\n« Tren de Sombras POLS »\nAtenció! Obrim votacions per escollir una de les bandes finalistas del 21è Concurs de Música. Es pot votar al nost… https://t.co/80Y8euA33f, 8 hores ago\nBenvinguts a: ContraCorre, David Almans, Sucio D & P. Huffilton, UMBRAL, Sabana, SIMI5 🎤🎧🎹 https://t.co/btJI15bfX8, 21 hores ago


Bronze d'alumini sense fred de coure Proveïdors i fabricants de forja de llautó - Venda a l'engròs de fàbrica - Màquina Jinlun\nSubministrem tipus de fosa de coure de bronze d'alumini no fèrric segons els dibuixos i requisits dels nostres clients. El coure i l'alumini són materials principals de nosaltres. Triem les produccions correctes per als diferents productes, forjat obert i tancament forjat són les dues maneres principals d'obtenir les forjades no fèrriques. Vam tenir...\nSubministrem tipus de fosa de coure de bronze d'alumini no fèrric segons els dibuixos i requisits dels nostres clients. El coure i l'alumini són materials principals de nosaltres. Triem les produccions correctes per als diferents productes, forjat obert i tancament forjat són les dues maneres principals d'obtenir les forjades no fèrriques.\nTeníem la capacitat de mecanitzar les forjades no fèrriques, tornejat CNC, fresat CNC, perforació, roscat, etc.\nVareu un bronze de coure d'alumini no ferroso a mida personalitzat a partir d'un dels principals fabricants i proveïdors de Drop Forgings? A continuació, podeu contactar immediatament amb la nostra fàbrica.\nHot Tags: Bronze d'acer de bronze d'alumini no ferrosos forjant proveïdors, fabricants, fàbriques, a l'engròs, personalitzats\nUn parell de: Artesà de llautó\nSegüent: Acer inoxidable enrotllat enrotllat


com tractar la sarna en els cavalls\nLa sarna és una malaltia de la pell que pot causar estralls amb la salut d'un cavall. Els cavalls amb sarna a les cames poden patir dolor i coherència importants, mentre que la sarna a altres llocs del cos pot resultar dolorosa i inflamada. Potser tingueu la temptació de provar remeis casolans per a la sarna, però el millor és treballar amb un veterinari per obtenir el tractament més eficaç.\nLa sarna es refereix a la reacció de la pell d’un cavall als àcars de sarna, que s’alimenten perforant la pell d’un cavall o arrebossant-la, segons el tipus d’àcar i consumint el líquid. Hi ha molts tipus diferents de sarna; algunes de les varietats més comunes inclouen sarna d’orella, sarna de cames, sarna sarcòptica i sarna.\nSímptomes / Signes de Gestió en Cavalls\nEls signes i símptomes solen ser molt evidents i són més comuns en els mesos més freds quan la capa més llarga del cavall proporciona una àrea càlida i acollidora per als àcars.\nLes zones afectades per la sarna ploraran el líquid, quedant seques, cruixents i vermelles.\nEl cavall serà molt picorós i per alleujar la picor pot xutar, estampar, rodar, mossegar-se o fregar-se a tanques o arbres, provocant més danys a la pell.\nSi es deixa sense tractar, la pell es tornarà força espessa i s’inflamarà i el cavall perdrà condició.\nEls cavalls amb sarna seran molt incòmodes i poden perdre pes i energia.\nLa sarna és una malaltia de la pell causada pels àcars del microscopi. Els àcars, anomenats artròpodes, són paràsits de vuit potes que s’enterren o es mosseguen a la pell del cavall i provoquen picor intens. La càrrega pot ser zoonòtica i es pot transferir als membres de la vostra família humana o animal. Els cavalls molt joves, els cavalls majors i els en mal estat són més propensos a ser afectats per la sarna.\nSi teniu fins i tot un microscopi de poca potència, potser podreu prendre una petita mostra de pèl i veure els artròpodes que s’arrosseguen pels eixos del cabell. Alguns tipus d’àcars semblen habitar certs llocs del cos. Alguns àcars de la sarna prefereixen la zona de l'oïda, els fetus, les pastures, entre les cames o en qualsevol altre lloc del cos. Hi ha un tipus de tall de potes vist als cavalls d’esborrany i de creueria amb ploma llarga a les cames. Aquest tipus de sarna pot causar inflor i sordesa severa. En humans, gossos i gats, la sarna a vegades es diu sarna.\nLa sarna es pot estendre fàcilment de cavall a cavall per contacte físic, i els àcars de la sarna poden viure durant períodes breus de temps en condicions càlides i humides, com ara coixins de sella, mantes o taques, i altres elements amb els quals el cavall pot entrar en contacte.\nEls àcars són diagnosticats per un veterinari que farà un rascat i utilitzarà un microscopi per veure els àcars.\nUn cop identificats els àcars, el cavall serà tractat amb un rentat aracacida i es pot recomanar un control intern del paràsit com Ivermectina. És possible que s'hagi de repetir el tractament i haureu de vigilar amb la vigilància de tots els membres del ramat, perquè els àcars poden trigar fins a cinc setmanes a incubar-se.\nCom que els àcars poden persistir durant un temps curt en els raspalls del cavall, la seva adherència i la seva estabilitat, s'han de rentar per evitar més propagacions. És important portar guants durant el temps de tractament i tenir cura de no transmetre els àcars a altres persones o animals. Si bé n'hi ha que han tractat amb èxit els àcars de sarna amb remeis naturals com l'oli de neem, el millor és treballar amb el veterinari per assegurar-se que els àcars estiguin completament netejats. En alguns llocs, la sarna pot ser una malaltia denunciable.\nCom prevenir molts\nMantenir el cavall en bon estat de salut és la clau per evitar molts problemes. Convé que cada cavall tingui la seva pròpia adherència i pinzells. Qualsevol cavall nou introduït en un estable ha de ser examinat detingudament i separat si hi ha algun problema de salut. Si sospiteu la sarna o qualsevol altre problema de pell, netegeu totes les adherències i els raspalls amb el polvoritzador o rentat adequat i practiqueu una bona higiene-guants i rentat de mans per evitar la propagació.\nCom que la sarna és una malaltia zoonòtica, es pot transferir a aquells animals o humans que entren en contacte amb el cavall. Qualsevol que manipuli cavalls amb sarna ha de portar guants i rentar tots els equips per evitar que es transportin els àcars a altres persones o animals de companyia. Es triga fins a cinc setmanes des del contacte fins als primers signes d’àcars de sarna. Tot i que només hi apareix un cavall en una rajada, hi ha que tenir símptomes als altres.


Barberà novè i Baz dotzè al Gran Premi de Catalunya - Esponsorama\nBarberà novè i Baz dotzè al Gran Premi de Catalunya\nGP de Catalunya Cursa\nEls pilots de Reale Avintia Racing han aconseguit a Barcelona el millor resultat per a l’equip en el que portem de temporada, amb Héctor Barberá novè i Loris Baz dotzè, en una cursa molt dura en la qual la temperatura de les pista ha superat els 50 graus .\nHéctor Barberá ha sortit sisè des de la segona línia i, encara que en les primeres voltes ha cedit algunes posicions, a poc a poc ha anat agafant ritme i ha pogut superar a diversos rivals. Al final de la cursa ha mantingut una bonica lluita amb el líder del campionat, Maverick Viñales, a qui ha aconseguit superar en l’última volta.\nSens dubte una gran manera de celebrar la seva carrerra 250ª en el Campionat del Món.\nEl seu company Loris Baz també ha acabat dotzè en una cursa molt dura, en què a més de combatre la calor, ha hagut de soportar a sobre de la moto amb alguns problemes físics, per tant, aquests quatre punts tenen un gust especial per al pilot de Reale Avintia.\nDesprés de dues carreres consecutives a Mugello i Barcelona, el Campionat del Món de MotoGP es pren un respir abans de tornar a l’acció a Assen aquí a dues setmanes.\n“Estic molt content perquè després d’un inici de temporada caòtic avui per fi hem pogut demostrar que hem fet un pas endavant. Cal oblidar les primeres carreres i seguir en aquesta línia. Avui hem sortit sisens i hem acabat novens en una cursa que ha estat molt dura amb tanta calor. Al principi Zarco m’ha passat molt fort a la xicana, m’ha tret fora i he perdut contacte amb el grup. És una pena perquè si haguéssim estat aquí podríem haver fet una mica més. Però cada vegada estem més a prop, som més competitius i estic adaptant més el meu estil a aquesta moto. M’està costant molt i per això estic treballant molt fort fora dels circuits per ser cada vegada millor. En les últimes carreres ja estàvem millor, no hem pogut confirmar-ho, però avui per fi hem tornat al bon camí. Ara hem de seguir així a Assen i Sachsenring. ”\n“Ha estat una cursa duríssima. La sortida no ha estat bona, he tingut un tacte estrany amb l’embragatge i no he pogut guanyar cap posició. En les primeres voltes he passat a Abraham, Rabat i Iannone que anaven més lents, i després quan estava darrere de Viñales he tractat de conservar els pneumàtics. Però no ha estat suficient perquè al final no tenia res d’adherència. També he tingut un problema amb el fre davanter, s’ha posat molt dur i amb el problema que tinc als braços he arribat destrossat a la meta. Crec que avui no es podia fer molt més, fins a l’últim terç de la carrera he estat molt a prop del grup d’Héctor, Viñales i Crutchlow, però he hagut de baixar una mica el ritme al final. El positiu és que hem sumat més punts i espero poder fer-ho millor a Assen.”


Redacción españa democrática by Sergio Frutos - Issuu\nL’espanya Democràtica 1975 - 2000\nSergio Frutos Pinés Álvaro Asins Giménez Josep Ferrandis Jorge Alba Escribano Santiago Julian García Cebrián 2º Batxillerat C\nL’espanya Democràtica 1975 - 2000 Textos\n(TEXTO 1) La Patria es una empresa colectiva que a todos compete, su fortaleza y su grandeza deben apoyarse por ello en la voluntad manifiesta de cuantos la integramos. Pero las naciones más grandes y prósperas, donde el orden, la libertad y la justicia han resplandecido mejor, son aquellas que más profundamente han sabido respetar su propia historia. La justicia es el supuesto para la libertad con dignidad, con prosperidad y con grandeza. Insistamos en la construcción de un orden justo, un orden donde tanto la actividad pública como la privada se hallen bajo la salvaguardo jurisdiccional. Un orden justo, igual para todos, permite reconocer dentro de la unidad del Reino y del Estado, las peculiaridades regionales, como expresión de la diversidad de pueblos que constituyen la sagrada realidad de España. El Rey quiere serlo de todos a un tiempo y de cada uno en su cultura, en su historia y en su tradición. Mensaje al pueblo español de Su Majestad el Rey Don Juan Carlos I. 22 de Noviembre de 1975.\n(TEXTO 2) Preámbulo de la Constitución Española de 1978 La Nación Española, deseando establecer la justicia, la libertad y la seguridad y promover el bien de cuantos la integran, en uso de su soberanía, proclama su voluntad de: -Garantizar la convivencia democrática dentro de la Constitución y las leyes conforme a un orden económico y social justo. -Consolidar un estado de derecho que asegure el imperio de la ley como expresión de la voluntad popular. -Proteger a todos los españoles y pueblos de España en el ejercicio de los derechos humanos, sus culturas y tradiciones, lenguas e instituciones. -Promover el regreso de la cultura y de la economía para asegurar a todos una digna calidad de vida. -Establecer una sociedad democrática y avanzada, y colaborar en el fortalecimiento de unas relaciones pacíficas y de eficaz cooperación entre todos los pueblos de la Tierra.\nPer començar a analitzar el tema que anem a tractar sobre la transició, començarem fent un anàlisi de les característiques de les fonts, dient en primer lloc que ambdues fonts son primàries, ja que estan escrites a l’any en que ocorregueren els fets, més concretament a l’any 1975 (primera font) i 1978 (la segona font). Respecte al tipus de text, direm que la primera font és de tipus polític i social, perquè és un comunicat que fa el rei d’Espanya dirigit al poble espanyol, mentre que la segona font és de tipus jurídic, ja que es tracta de la Constitució espanyola de 1978. Quant a l’emissor i el destinatari d’ambdues fonts, es pot dir que mentre l’emissor a la primera font es individual, ja que esta escrita per Juan Carlos I, rei d’Espanya, i a la segona font, l’emissor és col·lectiu, perquè està escrita per les Corts, pel que fa al destinatari, coincideix en ambdues fonts que van dirigides a la nació. Per últim, mentre la finalitat que té la primera font és demanar al poble espanyol que tinguen respecte a la seua pròpia historia i que hi haja un ordre just per tal d’aconseguir l’armonia social, la finalitat de la segona font és legislar o, millor dit, marcar les lleis de la nació espanyola. A continuació, tractarem d’analitzar les idees principals i secundaries d’ambdós textos, en els quals, al primer text la idea principal és que es va a canviar el model de govern a Espanya a l’actual democràcia, i les idees secundàries d’aquesta font, són per una banda que mitjançant un ordre just i igual per a tots, es construirà la sagrada realitat d’Espanya, i per altra banda que en aquest nou sistema la Justícia és el suposat per a la llibertat. Respecte la idea principal de la segona font, direm que és la aprovació de la Constitució Espanyola de 1978, i quant a les idees secundaries, podem trobar que el objectiu d’aquesta constitució es consolidar un Estat de Dret i protegir a tots els espanyols, i l’objectiu de establir una societat democràtica avançada. Per a contextualitzar el tema, englobarem ambdues fons dintre del gran tema de el Franquisme i la Transició, però més concretament dins de la transició. Així, després de la mort de Franco en 1975, Juan Carlos I va ser proclamat rei en un context polític de gran incertesa. S'iniciava un complex procés de transició que portaria de la dictadura al sistema democràtic actual. Tres anys després de la mort de Franco, el govern de Suárez va triomfar en les eleccions, i a les poques setmanes les Corts elegides en 1977 es van convertir immediatament en Corts Constituents, que finalment realitzaran la Constitució Española de 1978. A més per comprendre millor alguns dels aspectes de la transició tractarem de definir dos conceptes bàsics com són els Pactes de la Moncloa i Estat de les Autonomies, els quals, en primer lloc, són els pactes que van tindre lloc al Palau de la Moncloa en l’etapa de la Transició Espanyola. Varen ser acordats aquests pactes per aconseguir una estabilització en el procés de transició al sistema democràtic, una economia amb una forta inflació, i en segon lloc és l’organització territorial de l’estat Espanyol que va ser acordada en l´article segon de la Constitució Espanyola de 1978, on reconeix les dèsset comunitats i dues ciutats autònomes.\nPer altra banda, com a resum de tot l’ocorregut durant aquesta etapa del nostre país, començarem per comentar la transició política espanyola, sent aquest, un període basat en el pas des la dictadura debilitada després de la mort de Franco, cap a la democràcia gràcies a la Constitució de 1978 i la col·laboració de les forces polítiques d’oposició i la dreta que permeteren un Estat social i de dret molt distint al règim franquista. D’aquesta manera es va permetre cohesionar la vida política i establir la participació a tots els ciutadans. A aquesta època va destacar també el ressorgiment de forces d’oposició, com va ser en bona manera, és a dir, amb molta hegemonia el Partit Comunista d’Espanya dirigit per Santiago Carrillo, a més, es va crear la Junta Democràtica denominada pel PCE, on PSOE, PNB i UGT eren forces principals. Pel que fa a la monarquia de Joan Carles I, els primers moments d’aquesta foren marcats pel continuisme amb el règim anterior a causa de que el govern estava en mans de Carlos Arias Navarro, polític espanyol durant la dictadura franquista. Per aquest fet molts sospitaven que la nova monarquia seria continuadora del franquisme sense Franco, no obstant això, i davant l’orientació clarament democràtica per part del rei, com indica la primera font a partir de l‘exaltació que el rei fa al poble espanyol indicant que l’ordre, la llibertat i la justícia han respectat millor la pròpia Història. A més, el nou monarca sabia que Arias no encapçalaria un projecte de transició pacífica, com indica al text, don Juan Carlos permetria reconèixer les peculiaritats regionals per donar unitat al Regne i a l’Estat, i establir un ordre just i igual per a tots. Per això, es va anar rodejant d'assessors, entre els quals destacava Torcuato Fernández, que va dissenyar un pla de canvi polític denominat la reforma. Així, el govern d'Arias, que es va donar del desembre de 1975 fins el juliol de 1976, i que fou l’últim govern franquista integrat per polítics vinculats ideològicament amb la dictadura caracteritzat per les tímides reformes realitzades a causa de la resistència dels sectors més conservadors del poder, va fracassar i finalment, la falta de política i contacte entre el monarca i Arias, unida a l’estancament polític i protestes socials provocaren la dimissió d’Arias Navarro, a petició del rei, i la nominació d’Adolfo Suárez al 1976 per portar a terme la tarea de la transició de la dictadura a la democràcia. En quant al govern de Suárez, que al principi era un desconegut, tenia el deure de transformar la situació de dictadura existent fins al moment per una societat democràtica. Per aconseguir-ho, Suárez va agrupar a un grup de polítics de la seua generació, format per falangistes com ell, socialdemòcrates, liberals i democristians. En aquesta tasca va tenir l'ajuda de Torcuato Fernández Miranda, que va assolir l'autoliquidació de les Corts franquistes i tirar endavant la Llei per la Reforma Política. Per altra banda, cal parlar dels grups de l’oposició democràtica, aquestos es van deteriorar al fracassar l’intent d’induir a l’electorat a no votar. Com a conseqüència d’aquestos fets, els sectors més immobilistes del franquisme, irritats per l'evolució política i els atemptats terroristes d’ ETA i els GRAPO, van conspirar per organitzar un colp militar contra el procés de reformes. Per fer front a les forces terroristes, al setembre de 1976, Suárez va nomenar al tinent general Gutiérrez Mellado vicepresident del govern per controlar el perill colpista en l'Exèrcit. Tot i això, les conspiracions colpistes, obligades a demanar responsabilitats a persones repressores del franquisme, i els actes d' ETA, van portar a les Corts franquistes a aprovar al novembre la Llei de Reforma Política, la qual cosa suposava el seu suïcidi polític. Gràcies a aquestos fets, l'oposició va anar eixint de la clandestinitat.\nEn aquest aspecte, l'oposició, que en un principi havia desconfiat de Suárez, va acceptar que la fi del franquisme no es realitzaria mitjançant la ruptura democràtica. D’aquesta manera, Suárez s’apresurà a negociar amb l’esquerra perquè la seua participació a les eleccions era fonamental i per això va accedir a peticions de l’oposició democràtica com la legalització dels partits, inclòs el PCE i l'amnistia dels presoners polítics que van portar a la celebració de les primeres eleccions democràtiques des de la Segona República al juny de 1977. Des d’eixe moment, l’èxit de Suárez per superar la resistència dels grups continuistes va fer que gran part de l'oposició passara a recolzar un procés de reforma que conclouria en l'establiment d'un genuí règim democràtic. No obstant, s’havia de contar que la llei electoral havia de considerar el sufragi universal, el reconeixement de tots els grups i la igualtat d’oportunitats per a tots. Per altra banda, endinsant-se al 1977, aquest moment es considera com una etapa d’incertidumbre a la societat espanyola que condensa problemes, dificultats, esperances i aspiracions que han marcat per a bé la nostra història. Va estar marcada per una crisi econòmica. Per a estabilitzar la situació econòmica, les principals forces polítiques i representants de la patronal es van reunir a l'octubre de 1977 per signar els Pactes de la Moncloa que són uns programes de sanejament i reforma econòmica per fer front a la crisi del petroli causada també pel greu retard industrial i tecnològic d’Espanya. Deixant d’un costat l’any clau de 1977, parlarem ara del procés que va portar a la creació de la Constitució de 1978. D’aquesta manera, es va triar una Comissió Constitucional i aquesta va triar set diputats per a elaborar un primer text com a projecte constitucional. Aquestos set diputats van ser Gabriel Cisneros, Miguel Herrero de Miñón i José Pedro Pérez Lorca d'UCD; Gregorio Peces-Barba del PSOE; Jordi Solé Turá del PCE; Miquel Roca, en representació de Minoria Catalana i del PNB ; i Manuel Fraga d'AP. A més, cal dir, que aquest procés de redacció de la constitució es tractava d'evitar la trista tradició espanyola de "constitucions de partit" que havien caracteritzat el nostre segle XIX. D’altra banda, davant del desig d'autogovern de bascos i catalans, el govern de Suárez va iniciar el procés preautonòmic abans de l'aprovació de la Constitució. Així, Suárez va optar pel restabliment formal de la Generalitat, al setembre de 1977, i la creació del Consell General Basc al País Basc. A més, davant les demandes d'autonomia de catalans i bascos, i en menor grau de gallecs, el govern d'UCD va optar per impulsar la generalització del principi d'autonomia regional, que es tractava de prefigurar el futur constitucional de l'estructura territorial Espanyola. Finalment, el Projecte de Constitució va ser sotmès a referèndum dels ciutadans el 6 de desembre de 1978 i va ser aprovat per majoria absoluta. En aquesta constitució, constituïda per 11 títols, s’estableix que el rei és el Cap de l’Estat i es fixen les seues funcions i atribucions, a més, els poders de l’Estat s’organitzen mitjançant les Corts, que exerceixen el poder legislatiu i estan formades pel Congrés dels Diputats i el Senat. Per altra part, el Govern exerceix el poder executiu i dirigeix la política interior i exterior on el president és dotat pel poder legislatiu, i els jutges i magistrats exerceixen el poder judicial i creen el Tribunal Constitucional.\nL’espanya Democràtica 1975 - 2000 Pel que fa al contingut de la Constitució, parlarem sobre els títols més interessants. En primer lloc, el títol preliminar, que conté els principis fonamentals referents a que Espanya és un Estat social i democràtic de Dret, la sobirania nacional resideix en la nació i la forma política de l'Estat es la monarquia parlamentària on es mostra la unitat de la nació amb el dret a l'autonomia de les nacionalitats i regions, tal i com indica a la segona font, en concret, a la tercera llei, fent referència a que als pobles espanyols han de ser protegides les seues cultures, tradicions, llengües i institucions per aconseguir un Estat segur y promoure el bé a la nació. En segon lloc, el títol I, que és el més extens, conté els drets individuals i socials, llibertats i deures dels espanyols, tal i com es reflexa a la segona font a la primera llei, a partir d’afirmar la convivència democràtica dins la Constitució conforme a un ordre econòmic, social i just per deixar clar que Espanya és un Estat democràtic i de Dret on els habitants espanyols tenen uns deures i unes llibertats, i al títol VIII, on es compatibilitza la unitat de l'Estat amb la diversitat de regions i nacionalitats que el composen. L'única modificació realitzada en la Constitució es va realitzar en 1992 per tal de concedir el dret al vot en les eleccions municipals als ciutadans que viuen a Espanya. Per últim, cal esmentar que les comunitats autònomes que es constituïren tindrien un Estatut d'Autonomia propi què havien de ser aprovats per les Corts Generals. Amb l´aprovament de la Constitució i unes noves eleccions preconstitucionals celebrades l´1 de Març de 1979, va triomfar l´UCD de Suárez. Arrel d’això, va sorgir una aliança entre PSOE i PCE. Aquesta aliança va provocar que Felipe González fera un gir polític i ideològic en el partit PSOE. Aquest partit es va configurar como un partit d’esquerra moderada, que arribarà al poder anys després. En l´any 1979 s’inicia una crisi política, els factors que se’n deriven de la qual, van provocar la dimissió de Suárez al 29 de gener del 1981. Com a conseqüència d’aquesta dimissió, es van produir unes noves eleccions a les que va guanyar Calvo Sotelo. Mentre es celebrava la seua votació com a nou president del govern, un grup de guàrdies civils dirigits pel tinent coronel Tejero van entrar al Congrés dels diputats retenint al Govern i al Congrés. El capità general de València, Jaime Milans del Bosch, decretava l'estat de guerra i publicava un ban. Cal nomenar també al segon cap de l'Estat Major de l'Exèrcit, Alfonso Armada, com a un dels principals colpistes. Cal dir, que el colp no va comptar amb el suport unitari de l'exèrcit. La tasca d'alguns militars com el capità general de Madrid, Quintana Lacaci, posteriorment assassinat per ETA, va ser clau per aconseguir avortar el colp. Encara i tot açò, el moment clau no va arribar fins la matinada quan el rei es va dirigir als ciutadans, explicant les ordres que havia transmès als alts càrrecs militars de submissió a l'orde constitucional. Per altra banda, encara en Calvo Sotelo com a president del govern, al maig de 1982, Espanya va ingressar en l'Organització de l'Atlàntic Nord (OTAN). Sis mesos després, Calvo Sotelo va convocar eleccions. El PSOE va aconseguir un triomf molt clar amb més de 10 milions de vots i majoria absoluta en el Congrés dels Diputats. El projecte de "canvi" de Felipe González havia superat a una UCD que quasi va desaparèixer en les eleccions. S’iniciava així una època de domini socialista marcada per la presidència de Felipe González al govern d’Espanya, que va durar quatre legislatures. A la primera, Felipe González va haver de fer front a una difícil situació econòmica. Es va realitzar un pla d’estabilització que va sanejar l’economia i va produir la recuperació. A més, va fer front als atacs terroristes d´ETA i va reformar l’exèrcit, amb gran èxit.\nL’espanya Democràtica 1975 - 2000 A la fi d’aquesta legislatura, Espanya va aconseguir accedir a la Comunitat Econòmica Europea i en 1986, el PSOE va tornar a guanyar les eleccions per majoria absoluta propiciant la crisi entre els seus contrincants. El PCE es va juntar amb diverses forces menors configurant Esquerra Unida. La seua segona legislatura, va estar marcada per un fort desenvolupament econòmic, que durarà fins 1992. Per primera vegada es podia parlar d'un Estat del Benestar a Espanya. Les mesures liberalitzadores dutes a terme pel govern van portar un augment de les diferències de riquesa entre els diversos grups socials. Els sindicats CC.OO. i UGT van organitzar una vaga general el 14 de desembre de 1988 produint una paralització del país i Felipe González va haver de negociar la retirada parcial del seu programa liberalitzador. A la tercera legislatura, es van celebrar a Espanya dos esdeveniments internacionals, els Jocs Olímpics de Barcelona i l'Expo de Sevilla, les quals van mostrar una imatge de país modern. Encara i tot, la crisi econòmica va disparar la inflació i la desocupació va arribar a la dramàtica xifra de tres milions de desocupats. A més, l’esclat d’escàndols de corrupció, van afectar el govern socialista. En 1993, el PSOE va tornar a vèncer encara que aquesta vegada sense majoria absoluta, pel que necessità el suport parlamentari de Convergència. Les forces de dreta s'havien reorganitzat en el Partit Popular que era dirigit des de 1989 per Jose María Aznar. Així, a la seua última legislatura, les dificultats econòmiques, els escàndols i la dura campanya de l'oposició portaren a que Felipe González convocara eleccions en 1996 sent vencedor el Partit Popular sense la majoria absoluta, obligant-se així a negociar en les minories nacionalistes. D’aquesta manera, Aznar va centrar els seus esforços a implementar una política econòmica ortodoxa que reduirà el dèficit públic i reactivarà l'activitat econòmica privada fent front a la inflació, el deute, el dèficit, etc. La política econòmica fou un èxit i l'activitat econòmica es va reactivar, produint un descens en la desocupació de manera notable i un sanejament de l'economia que portaria a Espanya a la participació en el naixement de l'Euro en 1999.Posteriorment, l'assassinat del regidor del PP en l'ajuntament basc d'Ermua, Miguel Ángel Blanco per part d’ETA va portar el govern d'Aznar, amb el suport de l'oposició socialista, el llançament d’una política de duresa contra ETA i l'entorn nacionalista. La reacció en va ser el Pacte de Lizarra-Estella de 1998, un acord per a avançar cap a la independència. Uns dies després ETA va declarar una treva indefinida i sense condicions encara que un any després ETA va tornar a l'activitat armada. Dos anys després, les eleccions convocades l'any 2000 van marcar el moment d'apogeu del PP i Aznar. A més questa dècada dels anys 2000 va estar marcada per la guerra contra el terrorisme declarada pels Estats Units d'Amèrica. Anys més tard, al 2002, es va produir l’entrada en circulació de l'euro de 12 països de la Unió Europea, com són Alemanya, França, Espanya, Irlanda, Itàlia, Països Baixos, Bèlgica, Àustria, Finlàndia, Portugal, Grècia i Luxemburg, i el ara famós petrolier Prestige s'enfonsava enfront de les costes gallegues, provocant una catàstrofe ecològica de gran magnitud. Així més tard, al 2004, continuarien els mals esdeveniments, tant en la fallida del banc d'inversió nord-americana, Lehman Brothers, amb el inici d’una posterior crisi econòmica i financera mundial, com en la massacre terrorista de l'11-M a Madrid, al qual van perdre la vida 191 persones i prop de 2000 van resultar ferides. A més es a aquest any, el 19 de gener, quan el Govern del PP aprova el decret de dissolució de les Corts i la convocatòria d'eleccions generals per al 14 de març on guanyen els socialistes, encapçalats per José Luis Rodríguez Zapatero.\nQuant a l’any 2008, Esoanya es troba en una greu crisi econòmica i financera, actualment mundial, degut a la caiguda de les borses. Cal dir, que seria l’any següent, al 2009, quan es detectaria una pandèmia global de la Grip A. Anys després, al 2011, es celebren els eleccions generals on guanya el Partit Popular amb Mariano Rajoy al capdavant, sent aquest un avesat polític que exerceix de gallec en el més ampli sentit de la paraula: mai saps si va o ve. Deixa que els problemes avorrisquen a la gent i que es dissolguen per si mateixos sense resoldre'ls. No obstant açò, a l'estiu de 2013, alguns indicadors econòmics fan pensar que s'ha tocat fons i que s'està iniciant la senda de la recuperació. Els esforços exigits per la CEE i pel govern als espanyols són de tal calibre que han baixat la popularitat del PP fins a límits insospitats. Un any després, al 2014, és a dir, a l’actualitat, es produeix la mort d’Adolfo Suárez, figura clau en la Transició Espanyola de la dictadura de Francisco Franco a un sistema democràtic, el 23 de març. Per últim, com a conclusió del tema analitzat sobre la transició de l’època del franquisme fins la democràcia actual, podem observar que és en realitat la Segona República, l'etapa que verdaderament representa els valors del sistema democràtic, instaurada posteriorment a la dictadura de Primo de Rivera. Les característiques d'aquest període són similars a les del Sistema Liberal, sense afirmar que liberalisme siga sinònim de democràcia, ja que en la Segona República, es produeixen millores legislatives demandades pels treballadors per mitjà d’organitzacions sindicals i partits polítics d'ideologia d’esquerres i republicans, aprovades pel Parlament. D’aquesta manera, a la República podem dir que la sobirania és popular i els electors seran tota la ciutadania, homes i dones majors d'edat, és a dir, s'establirà un sufragi universal masculí i femení, que caracteritzarà el Sistema Democràtic permetent la presa de decisions, realment d’acord en la voluntat de la ciutadania i en a enganys i farses que han definit, desafortunadament, la política d'èpoques anteriors com La Restauració. El Sistema Liberal fou el primer pas per aconseguir amb el temps aquesta democràcia. Estava constituït per una Constitució, a la qual l'Estat pot organitzar-se en dos tipus de govern, monarquia parlamentària o república. A aquesta Constitució s'indicava la divisió de poders en diferents institucions: el poder legislatiu en mans del Parlament o les Corts, el poder executiu concentrat en El Govern i el poder judicial en mans dels Tribunals de Justícia. Aquesta separació de poders implica molta més imparcialitat, justícia i objectivitat. En aquest nou sistema les Corts no són únicament consultives, sinó que la sobirania, nacional o popular, és compartida entre el monarca o Cap de l'Estat i les Corts, gràcies a les quals recau el poder sobre la nació. A més, a aquesta Constitució s’afixen els drets individuals i col·lectius dels ciutadans, així com la igualtat davant de la llei de tots ells. Gràcies a aquest nou sistema, el cos electoral se va anar ampliant, en funció de la voluntat del govern, permetent amb el temps a un nombre més gran de barons participar en les eleccions. Anteriorment, durant l'Antic Règim, el model d'Estat era la monarquia absoluta, en la qual el rei concentrava en les seues mans tots els poders de l'Estat esmenats bans. La societat era teocèntrica, per la qual cosa s'acceptava la teoria de l'origen diví del poder, per la qual el rei només havia de respondre dels seus actes davant de Déu i no davant dels seus súbdits. Així, les institucions existents en eixe moment tenien un paper merament consultiu, com les Corts, que orientaven el rei, encara que era aquest qui prenia les decisions.\nAquesta situació política comportava la no participació dels súbdits, ja que el monarca actuava conforme els seus interessos, sense tindre en compte l'opinió de la majoria de la població, sent el tercer estament, és a dir, el proletariat, el sector més perjudicat. En el període anterior a la República, el general Miguel Primo de Rivera, amb el recolzament del Rei Alfons XIII, va establir la seua pròpia dictadura, amb aspectes que ens recorden a l'Antic Règim i amb característiques semblants al règim franquista. De fet, el fill de Miguel Primo de Rivera, José Antonio, es va posar al capdavant del partit polític ‘Falange Espanyola' que acabaria convertint-se en el partit únic establert durant la Dictadura Franquista, la FET de les JONS, que també podrem comparar amb els dos períodes abans esmentats. Totes les reformes polítiques instaurades durant la Segona República van ser abolides amb la victòria del bàndol nacional en la Guerra Civil i el posterior Règim Franquista. Els anys de postguerra es van caracteritzar per la fam i l'extrema necessitat que afectà a la majoria de la població espanyola, mentre una minoria es beneficiava de la política econòmica intervencionista del règim. A pesar que el protagonisme tornà a recaure en el sector militar, com en el període d'instauració del Sistema Liberal, la situació de penúria general reflecteix l'ambient viscut en anteriors règims autoritaris i absolutistes, també propi de l'Antic Règim. Cal esmentar també les relacions amb l'Església Catòlica, on resulta clar que el poder de Franco es fonamentava en la voluntat de Déu, rebent el suport incondicional de l'Església, a través de les mostres públiques dels diferents bisbes, perquè veuen en la dictadura, millor aliat que en La Segona República. El règim la protegeix i l'empara, i ella protegeix al règim, en una mostra més del poder i influència que sempre va tindre l'Església a Espanya. Amb la fi de la dictadura i l'aprovació de la Constitució de 1978 es torna a instaurar a Espanya un Sistema Democràtic. Aquest segon període democràtic, després de la Segona República, és el més llarg de democràcia que ha viscut el nostre país durant tota la seua història.\nLâ€™espanya DemocrĂ tica 1975 - 2000\nBibliografia http://historiadespanyaenbatxillerat.blogspot.com.es/ http://www.agex.es/lospartidospoliticos.htm http://www.rebelion.org/docs/29118.pdf http://www.vinuesa.com/jurasdebandera/rey.htm http://iris.cnice.mec.es/kairos/ensenanzas/bachillerato/espana/democratica_01_01.html http://www.adurcal.com/enlaces/historia/transicion/gobierno_de_suarez.htm http://www.boe.es/boe/dias/1977/02/10/pdfs/A03223-03223.pdf http://jadonceld.blogspot.com.es/2011/09/las-elecciones-de-1977.html\nRedacción españa democrática


Fife Lodge Hotel Banff Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nFife Lodge HotelSandyhill Rd, Banff, Banff, Regne Unit - Veure al mapaExcel·lent8,7Basada en112comentarisFife Lodge HotelVeure més fotos"This was a very lucky find just how a Scottish hotel should..."IsabellaUnited KingdomVestíbulVeure més fotosVeure totes les 50 fotosMolt bona ubicació 8,8Veure al mapa8,8UbicacióParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsbarjardíRestaurants\nComparar amb allotjaments semblantsSelecció actualFife Lodge HotelBanff Springs HotelValoració dels clientsExcel·lent 8,7 (112 comentaris)Excel·lent 8,8 (445 comentaris)BarriBanffBanffWi-Fi Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTADesdejuni Desdejuni inclòs Desdejuni inclòsSeleccionar datesMés informació\nSobre l'allotjamentDescripcióEl Fife Lodge Hotel, de 3 estrelles, està situat a 800 m del centre de Banff i la badia de Banff. Ofereix aparcament gratuït, un bar, un restaurant, uns jardins paisatgístics preciosos i vista panoràmica sobre la vall de Deveron.\nTotes les habitacions del Fife Lodge Hotel disposen de bany privat, internet WiFi gratuïta i TV. A més, moltes de les habitacions tenen una zona d'estar i vista sobre els jardins i la vall de Deveron.\nCada dia se serveix un esmorzar abundant acabat de preparar a la sala de jardí. L'esmorzar inclou porridge (farinetes de civada) i un esmorzar a l'escocesa. El Balvenie Lounge és un bar que serveix alcohol i ofereix una carta per dinar amb àpats lleugers i aperitius. El Montcoffer Room, ampli i lluminós, ofereix àpats i vista sobre el jardí paisatgístic.\nEl club de golf Duff House es troba a 2 minuts amb cotxe i la ciutat d'Aberdeen està situada a 72 km. La històrica ciutat de Fraserburgh és a 40 km.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-sejardípesca Àpats, begudes i refrigeribarRestaurants Serveis i comoditatsmagatzem d'equipatgeservei de bugaderia neteja en seczona de fumadors Esports de terracamp de golf (a 3 km) Per als nenshabitació familiarParc Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


La indústria farmacèutica lamenta la falta de col·laboració amb l'administració durant la pandèmia: "No hi ha confiança" La República\nLa indústria farmacèutica lamenta la falta de col·laboració amb l’administració durant la pandèmia: “No hi ha confiança”\nACN Barcelona.-La indústria farmacèutica creu que el grau de col·laboració entre empreses i administració durant la crisi de la covid-19 a Catalunya no ha estat suficient. “No hi ha hagut […]\nACN Barcelona.-La indústria farmacèutica creu que el grau de col·laboració entre empreses i administració durant la crisi de la covid-19 a Catalunya no ha estat suficient. “No hi ha hagut confiança”, ha assenyalat el conseller delegat de Roche a l’Estat, Jaime Vives, durant una xerrada organitzada aquest dijous per l’associació Sant Cugat Empresarial. En la trobada –que ha comptat amb la participació de directius de Grifols, Ferrer, Boehringer Ingelheim i Palex Medical-, els ponents també han defensat que l’alliberament de patents no incrementarà la producció de vacunes i han fet una crida a les diferents administracions perquè deixin de “posar obstacles” a la innovació.\nPer la seva banda, el conseller delegat de Ferrer, Mario Rovirosa ha explicat que, a l’inici de la pandèmia, el llavors president de la Generalitat, Quim Torra, va proposar la creació d’un equip de treball per fer front a la pandèmia. Aquest equip també havia de comptar amb la participació del sector farmacèutic, però la idea finalment va quedar a l’aire. “Està clar que no som els únics, però també és evident que som part de la solució”, ha comentat el directiu. En aquest sentit, Rovirosa ha demanat a l’administració que faciliti la feina al sector per tal que Catalunya pugui dependre en menor mesura d’altres països.El conseller delegat del grup Palex, Xavier Carbonell, també ha fet declaracions en la mateixa línia. “Està molt bé que la Seat faci respiradors, però nosaltres estem acostumats a comprar-se cada setmana”, ha dit. “Ens tenen oblidats”, ha subratllat el directiu, tot i que també s’ha mostrat optimista pel que fa a un canvi d’actitud de les diferents administracions arran de la pandèmia.Alliberament de les patentsL’altra tema estrella que s’ha tractat durant la xerrada ha estat l’alliberament de patents de les vacunes contra la covid-19, una mesura que va proposar la setmana passada el president dels Estats Units, Joe Biden. Pel vicepresident d’innovació de Grifols, José Terencio, l’alliberament de les patents “no tindrà un impacte significatiu”. “L’important és tenir més fàbriques o poder produir més vacunes”, ha assenyalat.Carbonell ha defensat la mateixa postura fent un símil amb el sector de l’automòbil. “Si tu expliques a una empresa com es fa un cotxe, pot sortir més o menys bé, però es necessita una experiència al darrere perquè et surti igual”, ha apuntat. Per altra banda, Rovirosa ha destacat que no totes les empreses privades reben subvencions públiques per desenvolupar medicaments i ha recordat que desenvolupar vacunes suposa grans inversions.


SCEA - Mapa verd: Ecos de Barcelona\nINICI Què fem Projectes en curs Mapa verd: Ecos de Barcelona\nMapa verd: Ecos de Barcelona\nMapa virtual interactiu, que funciona com una xarxa social per a smartphones, i que busca recollir les iniciatives sòcio-ambientals rellevants de la ciutat.\nEn concret, el mapa proporciona informació pràctica sobre punts d’interès (com ara botigues, allotjaments, equipaments, entitats, infraestructures i iniciatives diverses). Tot plegat, ordenat per fins a 107 icones agrupades en 7 categories i generant itineraris temàtics, així com experiències ciutadanes entorn els punts identificats per mitjà de fotografies i relats.\nEls punts al mapa, poden ser proposats per persones individuals o entitats (prèvia generació d'un usuari), si bé des de les entitats que participem del mapa, hem volgut posar l'accent en els tallers de mapatge al territori, com una via que ha de servir no només per generar nous punts al mapa, sinó que també busca contribuir a generar o enfortir les col·laboracions i vincles entre entitats i organitzacions que compareixen els valors que motiven aquest mapa.\nÉs un projecte liderat per la SCEA, juntament amb La Fàbrica del Sol, el Centre de Recursos i informació al Consum, l'Agenda 21 de Barcelona, l'Agenda 21 Escolar, l'Associació Espai Ambiental, l'Associació Barnamil, la Fundació Ciència en Societat i el projecte Open Green Maps.\nCOORDINADORS DEL PROJECTE: Oriol Giménez Agulló i Joel Ferrer Ballester.


El Món | La multa de CiU\n"CiU porta mesos escalfant el nacionalisme econòmic i ara que el fum pren flama resulta que són ells els primers que volen venir a apagar-lo"\nAcostumem a criticar la falta d'unió política de l'independentisme, però la campanya "No vull pagar" demostra que de moment ja va bé que els independentistes estiguin políticament repartits. Igual que va passar amb les consultes, Esquerra i Solidaritat es fan la competència a veure qui dóna suport a la protesta amb més vehemència, qui penja més vídeos al youtube, qui aglutina i propaga millor el moviment, qui té millors idees per aconsellar i protegir els insubmisos i, el més important, qui sap deixar en evidència a CiU amb més incisió. Aquest joc a tres estimula ERC i SI, fa créixer el debat independentista i obliga a CiU a fer allò que menys li agrada: definir-se. Gràcies a aquesta pressió política i social, Artur Mas, que tenia dubtes, es va veure obligat a votar a la consulta de Barcelona. I Duran va haver de fer el ridícul dient que no hi participaria per "temes d'agenda".\nSembla que CiU cada cop té menys espai pel regat, que en el seu camí cada cop hi haurà més cruïlles i menys opcions de fer marrada. Per això quan tria malament es nota tant. És decebedor que el Govern hagi anunciat que es multarà amb cent euros les persones que no paguin els peatges. La legalitat del cas no és prou clara com perquè el Govern hagi de sortir a defensar una empresa a través de la qual l'Estat ens roba per donar als altres. No les volem, aquestes empreses. Com podríem voler-les? Segons Alfons López Tena, l'impagament del peatge no infringeix cap llei, i SI s'ha compromès a defensar gratis els possibles multats. La pròpia empresa avisava ahir als conductors que l'impagament "podria ser una infracció del Reglament General de Circulació." Podria ser, deia. Fins i tot Ciutadans creu que les multes serien il•legals! El cas és que hi ha dubtes, que la multa no és ni molt menys de llibre, i que CiU, si hagués volgut, s'hagués pogut fer el longuis. No demano que el Govern faci una crida a la insubmissió ni que el President Mas pengi un vídeo al youtube fent un sinpa, però si se senten, com han dit, "propers" a la protesta, haguessin hagut de deixar que Abertis sués la batalla. Abertis, una empresa que ens fa pagar les carreteres dels altres. No calia protegir-la, i menys encara amb una norma incerta que cohibeix la gent i que pot dinamitar la iniciativa. Tampoc calia que Duran i Lleida ens digués que, tot i estar-ne "tips", hem de pagar els peatges perquè aquestes són "les regles del joc". Això, bàsicament, és demanar-nos que ens deixem fer trampa.\nEl gran compromís electoral de CiU és un pacte fiscal tipus concert econòmic, s'han passat el que porten de legislatura ressaltant la discriminació econòmica que pateix Catalunya, insistint en la necessitat vital de poder gestionar els nostres impostos, atribuint les retallades al dèficit i queixant-se dels incompliments de l'Estat; porten mesos escalfant el nacionalisme econòmic i ara que el fum pren flama resulta que són ells els primers que volen venir a apagar-lo. En defensa de "les regles del joc", que això sí, reconeixen injustes. Tela. Desanima, perquè si pretenen aconseguir la justícia fiscal a la qual s'han compromès, s'hauran de saltar regles molt més grosses que el semàfor d'un peatge. Ai, Mare de Déu Senyor!


La policia italiana deté la capitana del Sea Watch 3 a Lampedusa - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa policia italiana deté la capitana del Sea Watch 3 a Lampedusa\nL'alemanya Carola Rackete va decidir anar al port amb les 40 persones rescatades del mar el 12 de juny\nagències 30.06.2019 | 00:01\nCarola Rackete, capitana del Sea-Watch 3, custodiada per la policia Guglielmo Mangiapane/REUTERS\nCarola Rackete, capitana del Sea-Watch 3, custodiada per la policia\nLa policia italiana va detenir ahir a la capitana alemanya del vaixell de rescat de migrants Sea Watch 3, Carola Rackete, poc després d'arribar al port de Lampedusa, on va anar pel seu compte i amb risc davant la impossibilitat de negociar el desembarcament de les més de 40 persones rescatades del mar el 12 de juny.\n«El fiscal m'ha obert una investigació i al mateix temps ens han notificat que no tenen intenció de treure els rescatats del vaixell. Això vol dir que no tenim cap solució a la vista, fet pel qual he decidit entrar al port, pel meu compte i risc», va assegurar la capitana en un vídeo. «Estem orgullosos de la nostra capitana. Ha fet exactament el correcte. Ha acatat la llei del mar i ha portat la gent a lloc segur», afegia el portaveu de Sea Watch, Johannes Bayer.\nLa televisió estatal RAI va explicar que Rackete havia estat arrestada per «resistir-se a un vaixell de guerra», fet que, segons aquest mitjà, comporta una pena d'entre 3 a 10 anys de presó. La capitana va quedar temporalment en arrest domiciliari. Durant el desembarcament, va haver-hi crits de suport però també proclames racistes i sexistes d'un grup xenòfob: «Espero que et violin quatre negres!», «poseu-li les manilles», «primer els italians» i «torna a Holanda, gitana» van ser alguns de les frases.\nMentrestant, el ministre de l'Interior italià, Matteo Salvini, va avisar l'ONG catalana Open Arms que els seus efectius de rescat podrien acabar de la mateixa manera que la capitana del vaixell Sea Watch 3 si decideixen atracar per la força al port de Lampedusa.\nEl fundador d'aquesta ONG, el català Òscar Camps, no tem les conseqüències que pugui comportar i assegura que «de la presó se'n surt, del fons del mar, no». Camps es dirigeix a Sicília per embarcar a l'Open Arms, assumir tota la responsabilitat i protegir el capità en cas que passi el mateix que el que ha passat a Itàlia amb la patrona del vaixell de l'ONG alemanya Sea Watch.\nL'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, va sortir en defensa de la capitana del vaixell de l'ONG alemanya Sea Watch, Carola Rackete: «Salvar vides no és delicte», va escriure.


Publicat dimecres 22 de Maig de 2019 11:26\nNahlin, el iot que va costar un regnat\nNahlin, el iot que va costar un regnat està ancorat al Moll de Costa. De 91 metres d’eslora i bandera britànica amaga una història extraordinària. La història del vaixell es remunta a 1929, quan l'anglesa Lady Annie Henrietta Yule, hereva d'un important imperi comercial indo-britànic i cofundadora dels llegendaris estudis cinematogràfics Pinewood, va encarregar un iot a les drassanes John Brown & company.\nVa ser considerat un dels vaixells d’esbarjo més grans, luxosos i moderns de l’època. Característiques que no van passar desapercebudes al nou rei d’Anglaterra, Eduard VIII, que el va llogar per fer un creuer de plaer per l’Adriàtic, el 1936, acompanyat de Wallis Simpson, la seva amant americana. El viatge va oficialitzar el romanç, atraient l'atenció de la premsa i el rebuig de bona part de la societat de l'època, que no veia amb bons ulls la relació del cap de la corona amb una dona divorciada que seguia casada amb el seu segon marit.\nLa frivolitat de les festes a bord, van transcendir a l’opinió pública britànica. Entre això i que ja el tenien com un personatge antipàtic, el van obligar a abdicar.\nEl multimilionari, Sir James Dyson, és l’actual propietari del Nahilin, el va adquirir després de la profunda reforma amb una inversió a l’altura de la seva fama, 30 milions d’euros.\nLa història del vaixell l'hem coneguda a través d'un reportatge de Josep Suñé i Miguel González, amb el testimoni de Javier Ortega Figueiral, periodista i escriptor especialitzat en temes marítims.


Publicat || 05 DESEMBRE 2016\nUn dels arguments més recurrents que he rebut per part de persones properes que són poc inclinades a la plena sobirania i, en conseqüència, a la independència de Catalunya, no és altre que el d'esgrimir que la societat no canvia d'un dia per l'altre. Inclosa la catalana. I que la independència no garantirà per si mateixa una millora en el conjunt del país tal com, segons afirmen, els hi volem fer creure.\nEntesa la societat com el conjunt d'individus que comparteixen objectius, maneres de fer i cultura, i que s'interrelacionen per crear i/o mantenir un grup o una comunitat; resulta gairebé obligat destacar el paper que els mateixos individus tenen dins d'aquesta o qualsevol altra societat. Aquest paper és relativament fàcil d'observar a una escala més petita (la majoria formem part d'una comunitat, si més no, la de veïns), d'un col·lectiu (un club de lectura o esportiu poden valer), amics d'una fundació o membres d'una associació com ara l'Ateneu Barcelonès, amb més de cent cinquanta anys de recorregut o l'assemblea nacional catalana, que tot just ha complert cinc anys des de la seva creació. Dins d'una, dos o fins i tot més entitats, podem copsar com estan organitzades, el camí que segueixen i com reaccionen davant dels fets i les vicissituds que es poden anant produint. Tanmateix ens acabem adonant de l'exercici de les jerarquies verticals malgrat que la transversalitat figuri a la seva acta fundacional.\nPodem excloure les característiques individuals dels seus membres, de les característiques de l'associació de la qual en formen part? Crec que no. En tot cas, dependrà del pes específic i de la visibilitat que cadascú tingui dins del grup. No sos vós -persona-, sóc jo -societat-. Perquè l'ego, el poder i l'ànsia de sortir a la foto són trets individuals tan reals com ho són el respecte, la diversitat i la voluntat d'integració de la nostra gent.\nIndubtablement hem de ser curosos a nivell particular perquè no se'n ressenteixi el grup i quan a algú se li ocorre explicar un acudit sexista, tan censurable és qui l'explica com qui se'n riu del que no hauria de fer gens de gràcia. Quan algú, en qualitat de voluntari dins d'una organització de voluntaris i, en exercici de la seva responsabilitat, explica que s'ha d'evitar donar ordres oposades a altres voluntaris per tal de desenvolupar una tasca, algú li ha de dir que no són ordres sinó indicacions, directrius o pautes per al bon funcionament... Perquè qui creu que està en situació de donar ordres creu alhora que algú altre les ha d'obeir. No?\nNo seré jo qui pronostiqui un futur idíl·lic un cop aconseguida la independència perquè entre altres raons no seria lògic mirar de desdibuixar la realitat. I la realitat ens mostra que totes les societats són plurals, que totes es beneficien i pateixen en diferent mesura de les característiques individuals dels seus integrants.\nPerò, després de l'autocrítica i del reconeixement explícit que la nostra, la catalana, és també el resultat de què fem i del que no fem; del que fan i del que permetem que en facin, de la voluntat per millorar i de les prohibicions; estem més que convençuts que s'obrirà tot un ventall de noves oportunitats deixant de tenir un Estat (l'espanyol) en contra.\nSocietat -Individus -Oportunitat -País