Komfort Apartment Na Shorsa 8B Belgorod Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nKomfort Apartment Na Shorsa 8BApartamentUlitsa Shorsa 8B, Zàpadni, Belgorod, Rússia, 308000 - Veure al mapaNotable8,0Basada en4comentarisKomfort Apartment Na Shorsa 8BVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 19 fotos\nDissenyat tant per oci com per negoci, Komfort Apartment Na Shorsa 8B està situat idealment a Belgorod; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Belgorod. L'hotel ofereix habitació familiar, ascensor, àrea de fumadors per garantir el més gran comfort possible als seus clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Belgorod, faci de Komfort Apartment Na Shorsa 8B la vostra llar.\nCal que informeu el Komfort Apartment Na Shorsa 8B de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 1000 RUB per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Què podem fer per estalviar 240 euros en calefacció? - TV3\nL'ESTALVI ENERGÈTIC, A "PLANTA BAIXA"\n12/11/2021 - 15.57\nFa uns dies, Francesc Mauri deia en aquest programa que pel mateix import d'una televisió podríem reduir el consum de calefacció entre un 30 i un 40% amb el simple fet d'aïllar les parets de casa.\nSegons l'OCU, cada llar es gasta de mitjana uns 600 euros l'any en calefacció. Però, aïllant bé la casa, l'estalvi pot arribar fins als 240 euros, el que equival a un 40% del preu.\nLa professora de la UPC de Terrassa i investigadora del Grup de Recerca i Innovació de la Construcció Núria Forcada ens ha donat algunes claus de com hem d'aïllar casa nostra per estalviar-nos aquests diners i estar calents, ara que el preu de l'energia està pels núvols.\n"Una llar a una temperatura de 20-21 graus és més que suficient. Però hem de tenir en compte que reduir un grau de temperatura interior vol dir reduir un 8% el consum energètic de calefacció a les nostres llars. El més important d'aïllar seria focalitzar-nos en les finestres per evitar la transmissió de calor o de fred."\n💸 Què podem fer per estalviar-nos 240  en calefacció? Núria Forcada, investigadora del @GRIC_UPC, ens ho explica 👇 #PlantaBaixaTV3\n▶ https://t.co/CbhAsvRYrq pic.twitter.com/cET2wn3Jok\n Planta baixa TV3 (@plantabaixatv3) November 12, 2021\nTambé hem comptat amb el testimoni d'una veïna de Sant Pol de Mar que té problemes d'aïllament a casa seva. La Sandra viu en una casa de 200 m2 i per a ella escalfar la llar és una autèntica odissea.\n"Si jo volgués que aquesta casa de 200 m2 estigués calenta com un pis de 60 m2 no podria assumir el que costa tenir la calefacció encesa; per tant, m'escalfo com puc."\nEl cas de la Sandra és un exemple clar de la necessitat d'aïllar els tancaments, és a dir, de tancar les obertures que puguem tenir cap a l'exterior.\n"Si volgués que la casa estigués calenta, no podria assumir el cost de tenir la calefacció encesa. M'escalfo com puc." La Sandra viu a Sant Pol de Mar i escalfar la casa és una odissea per a ella 👇 #PlantaBaixaTV3\n▶ https://t.co/CbhAsvRYrq pic.twitter.com/YFp4II52qa


Política de Privacitat | Cafés Caracas\n1. CAFÉS CARACAS, S.L.U. (d'ara endavant, “CAFÈS CARACAS”), informa als usuaris que respecta la legislació vigent en matèria de protecció de dades personals, la privadesa dels usuaris i el secret i seguretat de les dades, adoptant per a això les mesures tècniques i organitzatives necessàries per evitar la pèrdua, malament ús, alteració, accés no autoritzat i robatori de les dades personals facilitades, tenint en compte de l'estat de la tecnologia, la naturalesa de les dades i els riscos als quals estan exposats.\n2. Els serveis, accés als continguts i oferta de productes i serveis d'aquesta web estan exclusivament dirigits a majors de 18 anys, per la qual cosa, qualsevol persona que lliuri les seves dades personals, manifesta tenir aquesta edat, quedant prohibit l'ús de www.cafecaracas.com i el lliurament de dades personals a persones menors d'edat.\n3. CAFÈS CARACAS tractarà les dades de conformitat amb els principis de qualitat exigits per la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre de Protecció de Dades (LOPD), de forma confidencial i amb les mesures de seguretat exigides pel Reial decret 1720/2007, de 21 de desembre, pel qual s'aprova el Reglament de desenvolupament de la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal (RLOPD).\n4. Les dades de caràcter personal que es facilitin a la Web, quedaran registrades en un fitxer titularitat de CAFÈS CARACAS degudament declarat i inscrit al Registre General de Protecció de Dades, amb la finalitat de dur a terme la prestació dels serveis oferts, així com, per enviar per qualsevol mitjà, inclòs el correu electrònic, ofertes de productes i serveis de la nostra empresa, millorar la relació comercial i gestionar les peticions realitzades pels nostres clients. En cas de no autoritzar el tractament de les dades de l'Usuari per a finalitats de comunicació comercial, haurà de comunicar-ho enviant un correu electrònic a info@cafescaracas.com.\n5. El simple fet que l'Usuari enviï les seves dades personals a CAFÈS CARACAS suposarà el seu consentiment per a la seva incorporació al fitxer i el seu corresponent tractament.\n6. L'Usuari podrà revocar el consentiment prestat, sense que tingui efectes retroactius, i exercir els drets d'accés, rectificació, cancel·lació i oposició dirigint-se mitjançant carta adjuntant fotocòpia del seu DNI o un altre document identificatiu a CAFÉS CARACAS, S.L.U., C/ Pamplona, 82 CP: 08018 – Barcelona.\n7. L'Usuari garanteix que les dades personals facilitades a CAFÈS CARACAS són veraces i es fa responsable de comunicar qualsevol modificació dels mateixos perquè, a tot moment responguin a la seva situació actual.\n8. Si té qualsevol dubte o comentari sobre la forma en què CAFÈS CARACAS utilitza les dades dels seus usuaris, escrigui'ns a info@cafescaracas.com.


Qui som - Escola Pia Mataró\nQui somElisabet Claus2021-02-23T10:36:50+01:00\nL’Escola Pia Santa Anna fa més de 280 anys que és a la ciutat de Mataró. Tenim una tradició que ens avala però sempre mirem cap al futur. Durant tot aquest temps hem estat treballant per formar i educar els nens, nenes, joves i adults de Mataró i el Maresme. Som un dels 20 centres que formen part de l’Escola Pia de Catalunya, una entitat conformada per dones i homes, laics i religiosos que compartim valors i actituds. Arrelada al nostre país, és integradora i compromesa amb el canvi social a partir dels valors de l’Evangeli. Les persones són el centre de la nostra acció, sobretot aquelles més vulnerables. L’educació, en especial d’infants i joves, és la nostra raó de ser, entenent aquest procés com una acció desvetlladora de les seves capacitats.\nTreballem per formar persones lliures, autònomes, crítiques i reflexives perquè puguin ser el motor del canvi social.\nSom una escola viva i activa per oferir al nostre alumnat un espai de participació i de treball cooperatiu\nApostem pel treball de les emocions i la vida interior per aconseguir alumnes carregats de motivacions i il·lusions.\nEl nostre objectiu és treballar per a la construcció d'un món més just i en pau.\nL’Estil metodològic és el marc on es descriuen les Actituds i habilitats que treballem prioritàriament amb l’alumnat, el perfil del professorat que ha d’acompanyar el procés d’aprenentatge, i les condicions que s’han de donar a l’escola.\nAprovat en la IV Assemblea de les Institucions Educatives (març 2003) Tríptic estil metodòlogic\nSUMMEM, Projecte per a la interdisciplinarietat a l’aula\nSUMMEM és un projecte pedagògic que ens permet, des de la coherència amb la nostra Missió i Valors, continuar donant respostes educatives reals als reptes que hauran de viure els infants i joves, en una societat en canvi constant. A SUMMEM el defineix: aprenentatge interdisciplinari i contextualitzat, aprenentatge per competències (actituds i habilitats) i aprenentatge cooperatiu.\nAprovat a la VII Assemblea de les Institucions Educatives, març 2015\nCultura religiosa per a tothom\nA partir de cicle Inicial de Primària i al llarg de tota l’escolaritat treballem amb l’alumnat el fet religiós des d’una perspectiva informativa i formativa, no catequètica, presentant no solament les dades del fet religiós sinó també la seva profunda significació antropològica i el seu gran valor humanitzador. Creiem que el muti culturalisme i el pluralisme religiós en la nostra societat demana un plantejament obert i integrador sense deixar de fer incidència en la tradició judeocristiana que ha modelat el nostre context.\nEl “Pla conjunt de Pastoral de l’Escola Pia de Catalunya” parteix del convenciment que quan parlem d’escola ho fem des d’una concepció d’escola inclusiva i oberta, entenent que sempre que parlem de pastoral, ho fem dins d’aquest marc.\nLa pastoral a casa nostra ha de tenir la clara voluntat d’incloure tot l’alumnat, no per voler-lo convèncer ideològicament o espiritual, sinó perquè assumim el compromís inqüestionable d’ajudar els alumnes a créixer com a persones compromeses en la construcció d’un món més humà, més just i més solidari.\nEDUCACIÓ de la Dimensió Emocional, Social i Interior\nDes de la realitat diària de l’aula, i en totes les etapes de l’escola, treballem les Dimensions Interior, Emocional i Social de la persona, per tal de:\nDonar-nos eines que els permetin enfrontar-nos amb serenitat als problemes que els sorgeixin al llarg de la vida\nComprendre més a fons la realitat que ens envolta i apropar-nos als altres des del compromís per un món millor\nSer conscients del nostre cos i les nostres emocions\nCrear un clima més relaxat i serè a l’aula i a l’escola\nPolítica aprovada a la VI Assemblea març 2011\nJosep Calassanç inicià a la tardor de 1597 l’Escola Pia a la sagristia de Santa Dorotea, del barri del Trastevere, a Roma. Volia una escola gratuïta, per a tots, que preparés els nois per a afrontar el món del treball amb competència i llibertat. L’Orde es va estendre aviat per Itàlia, per l’Imperi Germànic i cinc escolapis napolitans aconseguiren fundar una escola a Moià el 1683.\nLes escoles eren municipals, gratuïtes i amb preferència per les primeres lletres i l’aritmètica pràctica o comercial; però també s’ensenyava el llatí i la retòrica.


Qui som - Gestió d'Obres Arquitectura\nGestió d’Obres Arquitectura forma part del grup Contracta, especialitzada en rehabilitaciò i reformes des del 1994.\nTotes les empreses del grup tenen com a valor fonamental la qualitat i compromís en els projectes així com la innovació i l’ús responsable de les noves tecnologies de la construcció, que ens permeten anar sempre un pas més enllà.\nGestió d’Obres Arquitectura és una empresa dedicada exclusivament a arquitectura. Acumulem l’experiència de molts projectes i obres, que ens permeten oferir els nostres serveis a constructors, empreses de rehabilitació i comunitats de propietaris de manera totalment independent.\nL’experiència pràctica, el factor que ens diferencia\nPertànyer a un grup constructor amb múltiples empreses i serveis ens ha donat una experiència pràctica i executiva important, que ens permet abordar tots els projectes amb una visió realista i una alta atenció als detalls que sabem que són realment importants.\nLa millor rehabilitació o reforma és la que compleix els estàndars de qualitat previstos i que es realitza en els terminis i costos planificats.\nEls projectes i la seva planificació parteixen sempre del coneixement pràctic, per això som capaços de garantir que el que proposem és viable i que es pot fer en el temps i costos pressupostats.\nL´experiència ens diu que en tota obra hi ha entrebancs: la nostra vocació és evitar-los tan com sigui possible amb una bona planificació, i resoldre´ls de manera proactiva i resolutiva quan apareixen.\nProcés àgil i fluid\nEl nostre repte en cada obra és simplificar el procés perquè esdevingui àgil i fluid, tant pels nostres clients com pels industrials i professionals que hi intervenen.\nLa nostra intervenció en una obra pot ser molt àmplia o molt puntual, però sempre actuem sota aquestes premises: excel.lència tècnica, cura dels detalls, atenció personalitzada i rigor en els timings.\nComptem amb un ampli equip de professionals especialitzats en rehabilitacions i reformes: arquitectes superiors, arquitectes tècnics, enginyers d’edificiació i enginyers industrials, així com un equip d’atenció al client que permet una comunicació fluida durant tot el procés.\nFrancisco Talavera Cano, arquitecte tècnic col·legiat amb més de 15 anys d’ experiència, especialitzat en la realització de tot tipus de projectes d’ obra Civil i Pública d’ intervenció a l’edifici existent i obra nova.\nDurant tota la seva carrera professional ha completat la seva formació realitzant diferents cursos al voltant del Col·legi d’ Aparelladors i Arquitectes Tècnics de Barcelona i diferents seminaris organitzats tant per entitats públiques com privades. Post Grau de FACILITY MANAGEMENT al CAATEEB el qual li ha permès gestionar els recursos immobiliaris de forma global o integral responsabilitzant-se de les instal·lacions tècniques, la gestió d’espai i la gestió de patrimoni.\nMaria Fernández i Gusart, Arquitecta colegiada 64.338 i Arquitecta tècnica. Especialista en tot tipus de projectes, tan d’obra nova com d’edificis existents, canvis d’ús i interiorisme.\nExperiència en eines informàtiques de disseny, realitat virtual, Revit, Photoshop i càlculs estructurals. Postgrau en rehabilitació d’edificis, diagnosi de lesions, intervenció en sistemes constructius, gestió i control de diferents projectes de rehabilitació.


Àtic de lloguer al barri Gòtic de Barcelona de 70 m2 dos balcons i terrassa privada\nÀtic de lloguer al Barri Gòtic, amb terrassa\nÀtic de 77 m2 de lloguer, al cor del Barri Gòtic de Barcelona. Pis completament reformat, exterior, molt lluminós, amb dos balcons i una terrassa privada de 70 metres al pis superior. Té un dormitori doble amb armaris encastats, amb sortida a balcó, bany complet amb dutxa, saló menjador, amb sortida a balcó, cuina exterior moblada, equipada amb forn, vitroceràmica i campana extractora, i zona independent d'aigües. Sòls de ceràmica i sostres originals de volta catalana, tancaments d'alumini Climalit, calefacció individual de gas natural, i aire condicionat per splits. La finca té ascensor, i està situada a pocs metres de la Rambla, la plaça Reial i de transport públic.


El PSC diu que un nou 155 serà responsabilitat de qui el provoqui - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl PSC diu que un nou 155 serà responsabilitat de qui el provoqui\nEl secretari d'organització dels socialistes catalans, Salvador Illa, fa una crida a la «serenitat» i el «respecte»\nSalvador Illa europa press\nEl secretari d'organització del PSC, Salvador Illa, va dir ahir que la responsabilitat d'una eventual nova aplicació de l'article 155 de la Constitució a Catalunya recauria en els qui hagin provocat l'activació d'aquest mecanisme.\nEn declaracions als mitjans, Illa va fer una crida a la «serenitat», el «respecte» i el «civisme» en les respostes a la sentència del Tribunal Suprem del judici del procés, que s'espera es publiqui durant els pròxims dies.\n«Nosaltres no volem que s'hagi d'aplicar cap mesura extraordinària. Si s'hagués d'aplicar, el responsable seria qui provoca que s'arribi a aquesta situació (...) i no els que asseguren que el marc de convivència es respecta», va declarar.\nEn aquest sentit, ha afegit que «quan algú crida a la confrontació i proclama que ho tornarà a fer» i que no creu que calgui recordar que existeix «un marc legal amb mecanismes per assegurar el seu respecte», en referència a les postures d'alguns líders independentistes.\nIlla ha reiterat que la sentència «s'haurà d'acatar» en qualsevol cas com correspon en un Estat de Dret.


La magia de Jorge Blass | Auditori La Vall d'Uixó\nLa magia de Jorge Blass\nJorge Blass torna amb noves i sorprenents il·lusions\nJorge Blass presenta noves i sorprenents il·lusions en 1 hora i mitja d'espectacle per a tota la família.\nSucceiran efectes impossibles i visualment espectaculars, amb aparicions, desaparicions, levitacions impossibles i màgia interactiva en la qual el públic és el protagonista. Tot això embolicat en un halo de misteri i una cuidada estètica que aconsegueix que tornem a il·lusionar-nos i somiar amb l'impossible.\nL'estrela de la màgia americana David Copperfield ha declarat: "Jorge Blass eleva l'art de la màgia a un altre nivell". En aquest espectacle al·lucinaràs amb la seua extraordinària manera de fer màgia. Jorge realitza noves il·lusions amb tecnologia del segle XXI, un dron com a ajudant i moltes més sorpreses.\n"La seua màgia és diferent, espectacular" afirma el mestre de la màgia Juan Tamariz. Amb "La Màgia de Jorge Blass" viuràs en directe les il·lusions que han captivat a personatges com Jackie Chan, Vin Dièsel, Scarlett Johanson, Plácido Domingo o al mateix David Copperfield, qui ha adquirit els drets d'un truc que Jorge realitza en el xou emprant Xarxes Socials i màgia, i que l'estrela de la màgia americana presentarà en el seu xou de Las Vegas.\nZona 3 10€\n4 entrades al preu de 3 (No és necessari que existisca relació de parentiu).\nAquests descomptes no són acumulables ni aplicables junt amb altres promocions. Els mateixos s'apliquen sense tenir en compte la comissió de gestió per entrada en la venda online. Els descomptes aplicats en la compra online hauran d'acreditar-se a l'entrada al recinte.


Jeroni Moner i Codina, Arquitecte (1940-2021) (una memòria personal...) | COL·LEGI D'ARQUITECTES DE CATALUNYA\nJeroni Moner i Codina, Arquitecte (1940-2021) (una memòria personal...)\n© Hereus de Jeroni Moner\nArcadi Pla i Masmiquel.\nEl dia 1 d’octubre d’enguany ens vàrem aplegar a Banyoles per acomiadar, amb gran emoció, en Jeroni Moner i Codina, que ens havia deixat el dimecres 29 de setembre. Passat aquest temps, sembla obligat fer la remembrança del nostre admirat amic des de tots els aspectes de la seva personalitat i activitats, tant des de la seva obra i pensament, com de la seva Arquitectura, i de la meva experiència d’amic amb qui vaig compartir, feines, reflexions i afinitats.\nCrec recordar que ens vàrem conèixer l’any 1970 a Banyoles i, més enllà de coincidències de territori i famílies banyolines, vam trobar immediatament la complicitat intel·lectual de dos joves arquitectes que compartíem les ganes d’aprendre l’ofici. En Noni, cinc anys més gran que jo, em portava avantatge i saviesa en tot.\nCaldria, com a punt previ, encara que sigui per avançar en major aproximació a la seva personalitat, afirmar que en Noni, com ens ho ha demostrat al llarg de la seva vida, era ja, de jove, el que en podríem dir un home d’esperit renaixentista, en el sentit que els seus coneixements i interessos anaven més enllà de la pràctica estricta de la professió. Parlava, ja llavors, a banda d’Arquitectura, de temes d’Art i Patrimoni Històric amb capacitat notòria, i estava molt implicat en temes associatius, tant en l’àmbit de l’esport, com també en la implicació sociopolítica, en la millora i el progrés de la societat, en la seva estimada Banyoles, conciliant aquestes ambicions amb una proximitat real vers la gent, la família, i els amics.\nQuan ens vam conèixer, m’explicà que estava en curs de traslladar-se a Banyoles, a una casa de la família, al carrer Abat Bonito, de manera que conciliava la seva vida a Barcelona, treballant en equip amb l’Albert Illescas i en Gabriel (Gabi) Mora amb els que estava associat en els seus primers projectes. Aquell inicial equip no va durar gaire, però va ser molt interessant per tots tres (com em van explicar més endavant quan els vaig conèixer a l’ETSAB); alguns dels seus primers projectes a Banyoles encara van ser en equip amb l’Illescas.\nL’amistat es va fer més sòlida en els contactes permanents que teníem en el Col·legi d’Arquitectes de Girona on, sense massa planificació, coincidirem un grup d’arquitectes joves que compartíem la voluntat de dinamitzar les activitats culturals i eixamplar, des d’allà, l’interès per l’Arquitectura i el Patrimoni. En aquelles reunions parlàvem de tot i vàrem començar a compartir les experiències que estàvem vivint amb els primers treballs.\nEn aquells anys, en Noni ja era professor de l’Escola d’Arquitectura de Barcelona, a partir de 1973, membre de la Comissió del Patrimoni del ”Ministerio de Cultura” a la delegació de Girona, i, en arribar a Banyoles, membre del Centre d’Estudis Comarcals. Així va ser com, a més dels temes genèrics de professió, vàrem començar a visitar les obres que fèiem i vaig descobrir –i admirar- els seus primers treballs a Banyoles.\nLa primera gran impressió que vaig tenir va ser en la visita a la casa de la Rambla nº 30 (1969-70) (també dita de “L’Esquinçat” per la situació en ella del famós local nocturn d’aquell nom, fet per l’artista Lluís Güell (el local es va perdre en un incendi quan ja estava tancat). L’edifici em va enlluernar per la seva modernitat anticonvencional per l’època. L’ordenada planta s’obria als carrers amb una doble façana que formava una caixa d’ombres, les obertures en el pla de façana i les persianes de llibret basculant, en uns paraments volats amb tractament de la mateixa façana (malauradament aquesta solució dels llibrets exteriors tan brillant va ser desmuntada...). El dia 16 de febrer d’aquest any, dins el Cicle Cinc Cèntims de Creació local, on es va fer un merescudíssim homenatge a en Noni – que va fer l’esforç de ser-hi present- ja vaig comentar que aquesta Arquitectura ara és tendència....el mestre s’havia avançat 50 anys!\nLa segona obra que vaig tenir ocasió de visitar fou la casa Vilanova-Cullell (1970-71), on, a partir d’un esquema en planta en ela, aparentment molt senzill, aconseguia, amb unes genials seccions, uns espais interiors i uns volums exteriors riquíssims. El mateix passa amb la casa Masgrau-Juanola, on també, amb una solució en planta rectangular molt clara, va aconseguir, amb la seva secció graonada adaptada a la topografia, una continuïtat riquíssima d’espais. Aquesta duplicitat entre un esquema estructural sòlid i simple, i una evident capacitat per controlar tot el procés, mostrava el seu alt talent i, de fet, tant per la manera directa que les explicava, com per la naturalitat i modèstia que les descrivia, transmetia energia positiva.\nEn aquestes primeres obres s‘hi observen les influències cultes del moment. Per un costat, la vigència dels racionalistes catalans del GATPAC (J.Ll.Sert, Torres Clavé...), molt especialment la figura de Sixte Illescas, pare del seu soci, i que ben segur els devia transmetre coneixements de manera directa; també l’obra dels grans mestres del moviment modern, la presència de l’arquitectura italiana, especialment la milanesa, influències que eren compatibles amb les novetats britàniques i la dels grans mestres nòrdics, sense oblidar la presència del grup R i de la llavors denominada “Escola de Barcelona”. En aquells anys seixanta s’albirava un fort ambient de renovació que aquelles generacions van viure directament, tant en el procés de canvi profund que es vivia a l’ETSAB, com en les realitats que marcaven un renaixement arquitectònic renovat que inundava els horitzons d’exigència i progrés de tota aquella generació. Aquestes no van ser les úniques influències en aquell moment per en Noni, sinó que el seu interès per la cultura de l’art en general, els seus interessos i estudis transversals, el Noni llegidor, estudiós i acadèmic, se sumaven al seu pensament, i, inevitablement, s’incorporaven al seu dia a dia professional, en forma de subtils referències, de manera que tota aquesta saviesa era transportada a l’obra; aquests antecedents i la seva pròpia manera de fer, es percebia en la radicalitat dels seus plantejaments, en la composició i el detall mesurat, transformant aquelles feines inicials en obres properes i atractives que, sòlidament construïdes, han mantingut la seva permanència i interès intactes.\nEn aquest recorregut inicial ja es notava que cada projecte tenia una estratègia sòlida intel·lectualment, amb la resposta al lloc, al paisatge, a la història, al programa i a la voluntat de permanència. Aquesta manera de fer es detecta més en aquests recorreguts de trajecte que no en les formes resultants, ho anoto així perquè crec que una crítica fàcil a la forma no s’escau en cap cas en la seva obra, sempre més fonda, més culta.\nJo em vaig incorporar a l’Escola d’Arquitectura de Barcelona (ETSAB) l’any 1978, de manera que se sumava a aquella amistat i a les activitats que compartíem, una obligació setmanal d’anar a classe, que es va convertir en un període en què no desaprofitàvem els viatges d’anar i venir en cotxe per parlar i compartir múltiples idees i experiències. També em va orientar molt per la feina acadèmica i la manera de participar en les classes i, a més, em va connectar amb molts professors d’aquella Escola plena de bons arquitectes, dirigida per l’Oriol Bohigas. En Noni estava a la càtedra d’en Rafael Moneo, al qui jo ja coneixia per la seva procedència de Navarra i perquè, per diverses raons, havia tingut ocasió de tractar-lo, de manera que vaig gaudir d’aquestes interaccions transversals en benefici, crec, de millorar la meva capacitat acadèmica.\nEn el relat d’aquells anys, em veig obligat a remembrar les experiències viscudes amb en Noni en activitats i feines compartides. Ja m’ho perdonareu. Així que no puc oblidar l’aventura de l’obra de la Pia Almoina de Girona (1976-1983) que per raons de casualitat, en col·laborar en la\ndelegació de Girona del COAC, ens va tocar compartir el que, de seguida ho vam veure, seria el primer gran projecte de les nostres vides; ens vam trobar en Noni, en Benet Cervera i jo embarcats en aquella aventura i, més enllà dels valors –i possibles errors- d’aquell període, puc afirmar que, per a nosaltres va ser com fer un “Màster” en intervenció sobre el Patrimoni Històric. L’experiència d’aquella obra ens va unir personal i professionalment en tots els sentits, ajuntats pels convenciments compartits respecte a l’Arquitectura i la Història, ens va fer més forts, més valents i atrevits i, sobretot, més compromesos en la vocació de donar el millor de nosaltres. Vàrem fer un projecte que sumava l’energia jove dels tres i l’atreviment corresponent.\nLa preparació d’un article conjunt pel número 48 de la revista JANO ARQUITECTURA (1977) on parlàvem de la “Pia Almoina i altres projectes en centres històrics”, ens va ajudar a concretar les idees que bullien en els nostres caps. Ens vam conèixer a fons i vam aprendre junts. El projecte – i l’obra- de la Pia Almoina la vam portar des del meu estudi a Girona, essent jo l’únic dels tres que vivia i treballava aquí, de manera que aquell període tant ric el vaig viure molt directament.\nEn el mateix període va ser quan en Noni em va proposar integrar-me amb ell i en Josep Riera a la part executiva d’un treball que feien per estudiar a fons la història i tipologia de la masia catalana, eixit en el Centre d’Estudis Comarcals. Així ho vàrem fer, i, malgrat que ja teníem –tots tres els nostres estudis en camí de consolidació, aquell treball, amb el que sortíem a conèixer i fer l’aixecament dels plànols de masies i l’estudi de la seva història, ens alliberava del dia a dia; fet que ens va permetre conèixer molt bé el territori començant per la comarca del Pla de l’Estany, però eixamplant vers el Gironès i la Selva, l’Empordà, el Ripollès... i, picant d’aquí i d’allà per tota la Catalunya “vella”, vam incorporar centenars de documents i idees, aplegant també, en els estius, molts estudiants que ens ajudaven. Considero que aquesta moguda hagués estat impossible sense la idea inicial i la capacitat d’en Noni Moner i la seva direcció. Volia remarcar aquesta feina, que esdevindria un documentat estudi, que es va publicar en el número 17-18 de la revista 2C Construcción de la Ciudad (1981), perquè reflecteix perfectament la capacitat pedagògica i acadèmica d’en Noni, la seva passió per la història de l’arquitectura, lligada a la història socioeconòmica de Catalunya. Un estudi com aquest hagués estat impossible de fer sense ell. En Noni era, en aquest aspecte, un estudiós preparat com cap altre. Els que l’hi anàvem al darrere apreníem molt, però la fondària de tota l’obra era l’expressió pura de la seva capacitat d’estudiar, saber i escriure.\nProducte d’aquets estudis en va sorgir, en l’obra d’en Noni, un grup d’obres modernes, lligades a una certa recuperació del diàleg revisionista entre present i passat en l’arquitectura dels habitatges unifamiliars, on les referències als continguts profunds de la masia s’aplicaven amb precisió revisionista a obres de completa modernitat, com en les cases Agustí-Soler (1975), Font (1976) i Collell-Riera (1977).\nAcabo aquesta referència amb les feines fetes en equip, relatant altres projectes que vam fer plegats. En Noni em va dir un dia: l’Ajuntament de Castelló d’Empúries m’ha demanat si podia fer un primer estudi per recuperar un bon accés a l’edifici del Convent de Sant Domènec (S.XVIII), que l’Ajuntament vol rehabilitar, i he pensat que, com que estem fent la Pia, per què no ho fem plegats i ho centrem en el teu estudi? Òbviament li vaig dir immediatament que sí, i vàrem fer i presentar una solució per tancar la tramada derruïda del pati central amb una intervenció innovadora, parenta de la radicalitat que estàvem preparant a la Pia Almoina. No els hi va desagradar, i va quedar a l’espera d’oportunitat futura. Més endavant, l’any 1983, li van encarregar, ja directament a ell, l’adaptació de l’edifici per a seu de l’Ajuntament on, òbviament, no hi havia pressupost per fer la tramada d’accés prevista i es va limitar a una –ell deia- adaptació mínima, atesa l’estructura de l’organització conventual de l’edifici, però, en tot cas, el vull ressaltar, perquè hi va fer un dels seus millors projectes, començant per la monumental escala d’accés, on va mostrar tota aquella capacitat de compromís entre vell i nou de la qual ja he escrit, sumada a una correcció organitzativa general molt adequada.\nLa sort va fer també que l’Ajuntament de Girona ens reunís, juntament amb en Josep Fuses i en Joan Maria Viader per fer l’ambiciós i necessari “Pla Especial del Barri Vell de Girona” que, a banda de reforçar l’amistat, ens va permetre aplicar totes aquelles reflexions conjuntes dels setanta. Van ser més de tres anys d’anàlisi, de trobar el “mètode científic” d’estudi d’una història de ciutat, en aquest cas, de la nostra estimada Girona. En definitiva, el creuament d’informació i pensament propiciats per l’energia investigadora del, deixeu-m’ho dir, “professor” Moner.\nEn el mateix sentit, també hi van ajudar molt els treballs de petites restauracions fetes en els setanta per el Ministerio de Cultura, on el llavors delegat, l’historiador Pere Freixas i Camps, va confiar en un grup de joves arquitectes per fer una sèrie de projectes amb els que vàrem intercanviar experiències i coneixements. Entre aquests cal destacar, en el cas d’en Noni, la magnífica restauració del campanar del monestir de St. Miquel de Fluvià (1988-91). Aquestes feines es van prolongar posteriorment, també amb la Generalitat de Catalunya.\nEn aquells anys (1981), en Carlos Ferrater, bon amic, que donava classes en el grup d’en Noni, ens va dir: ei, amics!, hi ha un concurs per fer un pavelló d’esports a Torroella de Montgrí,... per què no ens hi presentem plegats?... Així ho vàrem decidir, i el fet va ser que vam guanyar, i, a més, el vam construir!, essent un dels pavellons més radicals en la seva estructura constructiva, sumant-hi una gran integració, adaptada al lloc i al paisatge. El projecte era una lectura directa al lloc, que s’integrava al meravellós Empordà en la seva relació amb el Castell del Montgrí, el mar, les Illes Medes, i la plana del Ter... altra vegada una aproximació al lloc i a la història. En aquest moment, en Noni ja era professor, juntament amb l’Elias Torres, en una nova càtedra d’Arquitectura del Paisatge, vinculada a la càtedra d’Urbanisme de l’ETSAB, del professor Manuel Ribas Piera.\nA principis del vuitanta, també ens vàrem presentar ell i jo, al concurs convocat per l’Ajuntament de Castelló d’Empúries, per la reforma de l’entorn de la Llotja; proposta on vam aplicar, també, aquells criteris de respecte històric, harmonia i equilibri entre vell i nou, amb fidelitat a totes les èpoques i que ens va deixar molt satisfets, encara que, en aquell cas, no vam guanyar.\nLa maduresa de Jeroni Moner Arquitecte i Activista\nEs podria dir que em considero afortunat en haver compartit feina i pensament en aquells vint anys que anaren del 70 al 90. A partir d’aquell moment, les activitats professionals de cada un es van concentrar en els respectius estudis pervivent, però, l’amistat tant fortament arrelada en tantes activitats conjuntes.\nEs podria dir que, en el cas d’en Noni, es va consolidar el seu pensament de maduresa que va projectar en les seves obres més significatives, per dimensió i rellevància, que el van afirmar com un referent arquitectònic del moment i del país, especialment a Banyoles, ciutat on hi ha deixat la seva petja, no només en les obres sinó també en la seva activitat cívica. Una obra que considero que va ser determinant va ser la reforma del Tint, lligada a les activitats artístiques que en Jeroni compartia amb un grup de banyolins il·lustres; reconeguts arquitectes, artistes, i amants de la Cultura i l’Art. Les activitats d’aquell grup es van instal·lar –d’aquí ve el nom- a l’antiga Llotja del Tint, reformada per en Noni. Recordo que quan la vaig visitar, em va impressionar el tractament de la nuesa dels espais, deia que era perquè no hi havia prou pressupost..., però el passamà metàl·lic de l’escala era magnífic i el conjunt mostrava abastament aquella capacitat per harmonitzar vell i nou. De fet, la seva estimació per Banyoles l’exercia d’ençà que hi va anar a viure, i recordo que, a banda del Tint, l’altra preocupació que el va determinar i sempre en parlava, va ser la convicció de la necessitat de crear una comarca pròpia al voltant de Banyoles i el seu estany. Estic segur que la seva participació en aquell desig va contribuir al fet que l’any 1988 la Generalitat de Catalunya aprovés la creació de la comarca de “Pla de l’Estany”. Aquell conjunt de banyolins que van maldar per fer-la realitat van tenir molt de mèrit, ja que van convèncer aquí i allà, movent-se en tots els àmbits, perquè tenien clar que la història i la realitat geogràfica d’aquell territori tan especial era una característica que es mereixia ser subratllada amb aquella singularitat, i és que, els banyolins són “especials” en el bon i ampli sentit de la paraula.\nA partir de la designació de Banyoles com a subseu olímpica dels Jocs Olímpics de Barcelona ’92, la ciutat i els seus ciutadans es van mobilitzar plens d’entusiasme per aquell esdeveniment que, de segur, canviaria la fesomia urbana i la visibilitat de la Comarca en l’àmbit nacional i mundial. En Noni va ser un dels membres més actius d’aquella aventura, tant en la seva activitat pública com en la participació en un dels projectes –o conjunt de projectes- dels que se’n sentiria més satisfet, promoguts per l’Ajuntament de Banyoles. Van ser projectes d’actuacions en l’entorn lacustre, l’ambiciós programa paisatgístic i les diverses adequacions pels esdeveniments olímpics, el tractament del paisatge i l’ecologia, els grans parcs i espais lliures que es guanyaven, el mobiliari urbà, la intervenció en algunes pesqueres, els camins de passeig per vianants i bicicletes..., tot plegat, on el professor de paisatge Jeroni Moner va poder deixar la seva petja i coneixements, i a la seva pròpia ciutat estimada. (Per aquesta tasca va rebre l’ajuda dels arquitectes Quim Figa i Josep Riera).\nObra a la ciutat de Girona\nEn el mateix període de temps del projecte olímpic, en Noni va rebre importants encàrrecs a la ciutat de Girona, començant en el Passeig Fora muralla – una de les prescripcions eixides del Pla del Barri Vell- on, en equip amb l’arquitecte Pep Zazurca, va transformar un petit carrer de\nronda exterior enganxat a la muralla, un espai oblidat, en un extens parc amb un nou vial endarrerit, amb diverses zones d’aparcament, passos de vianants, escales, arbredes... un complex i ben estructurat gran espai on la muralla esdevingué la protagonista recuperada i valorada. La dificultat del projecte, i un dels seus valors, és el precís control de la difícil topografia i la dimensió de tot l’espai.\nA la mateixa ciutat va fer un projecte molt interessant a la plaça de Sant Feliu (amb Ramon Fortet), del que, malauradament, només se’n van executar els enderrocs d’alguns edificis adossats a la muralla, perdent en bona part les intencions de base, que era connectar el nivell inferior amb la plaça superior de la porta lateral del nivell de l’església.\nUna obra singular va ser el nou aparcament de l’Hospital Josep Trueta, edifici en el qual havia col·laborat en la direcció de l’ampliació amb l’arquitecte del “Ministerio de Sanidad” Aurelio Botella. L’aparcament del Trueta és, de per si, una obra moderna, tant pel seu plantejament constructiu com per la seva formalització, ultrapassant el seu necessari funcionalisme, per esdevenir una peça volumètrica que articula la plaça d’accés a l’Hospital i ofereix a la ciutat una peça arquitectònica exemplar. De fet, a partir d’aquell moment, va fer diverses obres de rehabilitació d’equipaments sanitaris, dels quals en ressaltaria l’adequació del Centre d’Assistència Primària del carrer Santa Clara.\nObra a Banyoles\nÒbviament, a Banyoles, en la seva maduresa, hi va anar deixant un seguit d’obres de tota mena, moltes d’elles habitatges i restauracions privades, però caldria analitzar especialment les restauracions i les obres públiques. En aquest sentit destacaria:\n- la ja esmentada rehabilitació del “Tint dels paraires” (1971).\n- les diverses obres fetes en el conjunt de la Pia Almoina de Banyoles per al Museu Arqueològic Comarcal, del que n’ha deixat uns estudis que facilitaran el seu desenvolupament futur (1976-86-89).\n- obres vàries a la Plaça Major - Casino “Banyolense” (1985), Can Roca (1992), Can Carbó (1994) que subratllen l’interès de conservació que tenia i que va traslladar amb convicció de la seva necessitat a l’Ajuntament perquè fes l’encàrrec municipal de la restauració general de la plaça, els carrers del centre històric i la recuperació de la visualitat dels regs (Arq. Josep Miàs).\n- les intervencions en el Monestir de Sant Esteve, on a banda de molts elements museogràfics, hi destaquen la Reposició del retaule gòtic de Santa Maria de l’Escala, on vell i nou harmonitzen de manera magistral. En el mateix edifici hi va fer el projecte d’adaptació de locals al voltant del claustre com a seu de l’Arxiu Històric Comarcal; l’edifici d’oficines i el Teatre Municipal (1989-94), una obra moderna feta amb col·laboració amb l’equip Lluís Pau-MBM, on la seva façana, de referències nòrdiques, no està absent de recursos d’integració volumètrica a l’entorn.\n- un interès especial té el conjunt del Centre Municipal d’Estudis Musicals i l’Ateneu de Banyoles (1998-2001) on s’articula el volum de la nova sala de l’Auditori (en l’espai d’un antic teatre esfondrat), amb accés pel carrer de la Canal, amb una façana de referències italianitzants; connectat amb un estret solar, de tramada única, que s’obre a la Plaça Major, la façana gòtica del qual, restaurada, mostra la capacitat esmentada tantes vegades de trobar equilibris subtils i interessantíssims entre les obertures gòtiques i les noves finestres metàl·liques.\n- Restarien, entre altres obres, la rehabilitació de cases històriques a la Placeta de la Font: la casa Coll (1976-80), al carrer Girona, per a quatre habitatges (1988-1992), al carrer Nou, la casa Costa-Coll (1988-92), sense deixar de banda, per la seva qualitat, el local de culte de Melianta (1983) (amb Josep Riera), l’Escola d’FP “La Rajoleria” (1983) i la Remodelació de la plaça de Sant Pere (1986-1991).\nEn els darrers anys, mostrant una voluntat vital fora del comú va continuar orientant moltes decisions urbanes i arquitectòniques a la ciutat de Banyoles, estudiant i preparant una publicació que es presentarà, ben aviat, sobre les pesqueres de l’estany, de manera que lligant amb aquella voluntat de permanència esmentada a l’inici, podem afirmar que l’acció continuada d’en Jeroni Moner restarà no solament en la seva consistent obra, sinó també en el llegat de la seva implicació cívica amb la ciutat de Banyoles.


L'Audiència de Navarra desestima el recurs i les acusacions contra la llibertat provisional de La Manada\nL'Audiència de Navarra ha desestimat el recurs i les acusacions contra la llibertat provisional dels cinc membres de La Manada. Els integrants de La Manada, tot i estar condemnats a nou anys de presó per abús sexual a una jove als Sanfermines de 2016, continuaran en llibertat fins que la sentència no sigui ferma.\nAquesta decisió de mantenir en llibertat els cinc condemnats ha comptat amb el vot discrepant del mateix jutge que ja va demanar la prórroga de l'empresonament incondicional. Però, de res ha servit que la fiscalia i l'acusació particular (que representa el govern de Navarra i l'Ajuntament de Pamplona) demanaren que no es deixaren en llibertat els individus condemnats. Les seves peticions han estat rebutjades.\nL'Audiència de Navarra va decretar la llibertat provisional dels cinc condemnats sota fiança de 6.000 euros i amb la prohibició, entre altres mesures cautelars, de sortir del territori espanyol i la retirada dels passaports. Tot i això, hem conegut casos com el d'un dels encausats (Antonio Manuel Guerrero, el Guàrdia Civil) acudint a actualitzar el seu passaport, dies després de la seva posada en llibertat.\nFinalment, tot i la gran resposta ciutadana, les mobilitzacions arreu de l'Estat i la repercussió del cas, els cinc continuen en llibertat, alguns reincorporats als seus llocs de feina, com el Guàrdia Civil o el militar.\nPer Manada i jutges..., fa mes de 2 anys\nForrarem de fotos totes les parets. Tendrem present quins molstres són i de qui ens de fer enfora.\nQue no puguin anar ni a comprar pa.


Música 3. Quadern d'activitats | Rosa Serrano Llàcer\nMúsica 3. Quadern d'activitats\nde Rosa Serrano Llàcer\nAutor: Rosa Serrano Llàcer\nEl llibre consta de 12 unitats, 4 per trimestre. Les unitats comencen amb una cançó, en forma de musicograma; a continuació es dediquen 4 pàgines per a treballar el llenguatge musical; després, 2 pàgines dedicades al patrimoni musical; i acaben amb una pàgina dedicada al treball de la flauta dolça, a partir del segon trimestre. Al final de cada trimestre apareix un control de les quatre unitat i un taller que conté una dansa i jocs.


L'objectiu de l'estudi és implantar polítiques per aprofitar al màxim les matèries primeres contingudes als residus, reciclar-les i obtenir compost i biogàs\nPalmaLa regidora d'Ecologia, Agricultura i Benestar Animal, Neus Truyol, presidenta d'Emaya, ha presentat aquest dillluns un estudi d'alternatives de gestió municipal dels residus a Palma, realitzat per la consultoria Dabar Ingenieros i Genial Global Energy.\nD'acord amb les conclusions de l'estudi existeixen opcions viables des del punt de vista tecnològic per millorar el tractament de la matèria orgànica i el rebuig a Palma i afavorir així la salut i el medi ambient. L'opció més rendible i més sostenible és el tractament complet de la matèria orgànica recollida separadament, amb la matèria orgànica continguda a la fracció resta i la recuperació material d'aquesta fracció. A més, és l'opció que més facilita el compliment de la normativa sobre residus.\nAixí, la matèria del contenidor marró i gris es recolliria de manera separada i rebria també un tractament diferenciat. Emaya informa que com a resultat d'aquestes dues línies de tractament s'obtindria biogàs, compost, materials reciclables i rebuig.\nL'estudi va ser encarregat per Emaya fa uns mesos, quan l'empresa va començar a planificar la implantació del contenidor per a la recollida de matèria orgànica a la ciutat. El sistema triat per a aquesta recollida és el de contenidor tancat, amb obertura amb un sistema de targeta, perquè sigui utilitzat per a les persones que es vulguin adherir voluntàriament al sistema i perquè en el futur es puguin implantar incentius econòmics als participants.\nSegons les estimacions, aquest sistema podria suposar per a Palma un estalvi del 20-30% amb relació al cost actual de la incineració.\nLa reducció dels materials a incinerar, d'un mínim del 40%, suposa el corresponent estalvi de la taxa d'incineració (l'any 2017 Palma va pagar més de 26 milions d'euros).


wiki de Carrie Fisher: valor net, família, guerres estrella i fets per conèixer\nCarrie Fisher Wiki: Valor Net, Família, Star Wars i fets per conèixer\nSi sou fan de Star Wars, heu escoltat la icònica línia: 'Ajudeu-me Obi-Wan Kenobi que sou la meva única esperança ...' L'actriu de 21 anys, Carrie Fisher, ens va capturar amb la seva ferotge i amb força de voluntat. actitud. I ens va mostrar a tots com les dones poden resistir-se contra els dolents ferotges, les guerres a les galàxies i un líder sense por de l'Aliança Rebel de la pel·lícula, la franquícia de la pel·lícula 'Star Wars' com a 'Princesa Leia Organa'. Carrie Fisher reprendria el seu paper com a famosa princesa galàxia, en la seva última aparició a 'Star Wars: The Last Jedi'. Carrie Fisher va ser una coneguda actriu, guionista i algú que va escriure moltes novel·les que ens mostraven l’interior de la seva vida. Va ser una estrella de cinema, actriu de televisió, novel·lista i la coneixem com a princesa Leia de la famosa sèrie de franquícies, 'Star Wars'. Aprendrem més sobre aquesta icònica dona de gran voluntat des dels seus primers temps com a fill de famosos pares, per fer la seva pròpia empremta a Hollywood convertint-se en una famosa actriu, així com una famosa autora. Carrie Fisher ens va fer riure a tots amb el seu gran sentit de l’humor a la pantalla i a fora i ens va fer pensar en les seves paraules i en el que cal ser un gran humà d’aquesta galàxia. L’escriptora i l’actriu repetiria el seu paper en la seva actuació final com a princesa Leia Organa, a ‘Star Wars: The Last Jedi’. No oblidarem mai la nostra princesa Leia. Discutirem els molts fets personals i empresarials de l’increïble i incomparable Carrie Fisher. Aficionat a Star Wars va plorar la seva mort el 27 de desembre de 2016, a l'edat de 60 anys, i la icona es va convertir en una estrella brillant de la nostra galàxia.\nEl principi: fets de la vida familiar\nCarrie Fisher va néixer el 21 d'octubre de 1956 a Los Angeles, Califòrnia, va néixer a l'actriu Debbie Reynolds i al cantant, Eddie Fisher. Carrie Fisher provinent de la reialesa de Hollywood, el seu patrimoni net començaria amb una nota alta, però també passaria a la seva vida més tard en la vida creant i augmentant la seva dinàmica cada cop més financera i personal. Els seus pares es van separar quan tenia només dos anys quan Eddie Fisher va deixar la seva mare, Debbie Reynolds per Elizabeth Taylor. Carrie Fisher era una de les quatre germanes, Todd Fisher (germà), Joely Fisher (mitja germana), Tricia Fisher (mitja germana), Leigh Fisher (mitja germana) Carrie després discutiria sarcàsticament això en una de les seves novel·les afirmant. Es va precipitar cap al seu costat, passant-se gradualment al seu front, mostrant-li el seu costat humorístic cap a una situació negativa que va passar a la seva vida. Carrie Fisher sempre ens va permetre veure l’humor i, de vegades, els costats positius de les parts més fosques i serioses de la vida. De jove, Carrie Fisher tenia una afinitat per les arts, de la mateixa manera que els seus pares es va intrigar pels llibres, així com un amor per escriure poesia i va començar a seguir els passos dels seus pares en la indústria de l'entreteniment. Un exemple, del seu talent emergent com a jove artista, va escriure un dels seus poemes breus en un diari que havia escrit durant la filmació d'una de les pel·lícules de 'Star Wars'; 'No em brindis amor, busco desinterès i la negació La tendresa em fa caure la pell. La comprensió és vàlida Quan m'ofereixes felicitat. Tu t'ofereixes massa. El meu ideal és un anhel de llarga durada per a algú a qui no puc tocar'.\n'D'ací a fora, només hi ha realitat. Crec que és la maduresa: una resposta estoica a una realitat sense fi. Però llavors, què en sé?\nCarrie Fisher va començar la seva carrera en espectacles comercials, fent els seus primers passos als 15 anys, anomenada 'Irene' que també estava protagonitzada per la seva mare, Debbie Reynolds. El primer debut de Carrie a la pel·lícula vindria el 1975 treballant en el plató de 'Xampú' al costat d'actors famosos com ara; Warren Beatty, Julie Christie i Goldie Hawn. Però la gran pausa de Carrie no va arribar fins que George Lucas li va oferir la part de 'Princess Leia' a la coneguda sèrie de pel·lícules de franquícies del 1977, 'Star Wars'. Carrie es trobaria en dues de les seqüeles de la franquícia al costat d'un dino actiu dinàmic, Mark Hamill i Harrison Ford, (The Empire Strikes Back el 1980, Return of the Jedi el 1983.) fent la seva pròpia marca en la història del divertiment. Carrie Fisher va fer una impressió tan gran que després es va posar al costat d'un altre duet dinàmic amb Dan Aykroyd i el desaparegut, John Belushi. Durant el seu creixent augment de l’estela a principis de la dècada de 1980, a mitjans dels anys 1980, Carrie Fisher lluitava amb l’alcoholisme i les malalties mentals durant tot aquell temps, però tot i així va poder estar a les pel·lícules, ‘Sota l’arc de Sant Martí’ el 1981, i ‘Hollywood Vice. Esquadró '. Ella també va començar a escriure la seva primera novel·la, 'Postcards from the Edge', una part d'autobiografia que més tard es va convertir en un llargmetratge el 1990, que va protagonitzar Meryl Streep i Shirley Maclaine i dirigida per Mike Nichols.\nCarrie Fisher, més tard a la dècada de 1980 i a principis dels 2000 va començar a agafar funcions de suport, així com el seu propi programa d’entrevistes amb Oxygen Media que es va publicar a partir del 2002-2003, que es va anomenar 'Converses des de la vora'. amb celebritats i altres actrius i escriptors, discutint i fent moltes preguntes sobre les seves pròpies vides, donant-nos més una ullada a les vides i pensaments personals de Hollywood. Carrie Fisher celebritats com; Lisa Kudrow, la seva mare, Debbie Reynolds, Diane Sawyer i molt més amb el seu encant i actitud humorística per aconseguir que aquestes famoses celebracions s’obrin. Carrie també començaria a agafar papers al llarg de mitjans de la dècada de 1980 fins a principis de la dècada de 1990 protagonitzant pel·lícules com 'Hannah i les seves germanes' de Woody Allen el 1986, 'Quan Harry Met Sally' el 1989 i 'Sabó plat' el 1991. A més, tindria algunes aparicions de convidats a programes de televisió i un treball de veu en off. Va aparèixer als programes de TV; 'Sex and the City', 'The Big Bang Theory', 'Entourage', i un paper recurrent en la comissaria britànica 'Catastrophe', la seva aparició convidada de treball en veu alta va incloure el popular programa d'animació de televisió 'Family Guy'.\nUn escriptor amb talent\nCarrie Fisher no només va despertar al públic amb les seves actuacions com a actriu, sinó que també ens va impressionar a tots amb les seves moltes novetats que va escriure al llarg de la seva vida. La primera de moltes novel·les que va escriure: 'Postals de la vora', que va obtenir tanta aclamació i admiració que es va convertir en un llargmetratge. La seva novel·la va estar inspirada en la seva vida real amb la seva mare, Debbie Reynolds. En aquesta novel·la va abordar l’essència d’una actriu lluitadora que intentava unir la seva vida. A les cartes postals de la vora, Suzanne tracta les seves drogodependències i les seves experiències de rehabilitació i la seva relació durant la vida al llarg del llibre. Carrie Fisher va donar llum sobre l’addicció i la malaltia mental que molts d’altres tindrien massa por de ser oberts i honestos. Carrie després seria més honesta amb el seu públic en les novel·les posteriors i encendria la addicció, la malaltia mental i la importància d’aconseguir ajuda i suport. Carrie continuaria encara la seva adversària positiva per problemes de salut mental i addiccions al llarg de la seva vida. En els seus escrits, s’obriria a la seva audiència discutint sobre salut mental i llençant les escales dels estigmes de tractar problemes de salut mental, donant una llum més positiva cap a l’estigma actual de la malaltia mental i donaria un revestiment de plata en un sentit per a malaltia mental i salut mental. Carrie Fisher patiria addicció a drogues i malalties mentals, com ara trastorns bipolars durant bona part de la seva vida. La sorprenent actriu llença aquests trastorns en una llum més positiva que els estigmes negatius que envolten tots dos. Carrie era una enorme defensora de la salut mental i volia que el món ho sàpiga perquè ja li han diagnosticat que la vida encara pot ser meravellosa i que la vida pot continuar.\nSempre he escrit. Vaig escriure des dels 12 anys: això era terapèutic per a mi en aquells dies. Vaig escriure coses per evitar que les sentís i sobre paper. Així que escriure en certa manera em va estalviar, em va mantenir en companyia. Vaig fer allò tradicional en enamorar-me de les paraules, llegir llibres i subratllar línies que em van agradar i paraules que no coneixia.\nFets més interessants sobre Carrie Fisher\nL’hilarant i fort guionista continuaria afegint el seu talent i ajudant a revisar molts guions populars i famosos com ara; Sister Act (1992), Brot (1995), Lethal Weapon 3, The River Wild i molt més. Carrie Fisher també ens intrigaria després i ens entretindria a tots amb els seus llibres més venuts basats en la seva vida; 'The Best Awful There There' (2004), 'Wishful Drinking' (2009), així com 'Shockoholic' (20012). Carrie Fisher també va tenir una gran veu cantant, sens dubte de la seva famosa cantant, Eddie Fisher i de la mare de la cantant / actriu Debbie Fisher. Va mostrar aquest talent ocult a la seva audiència en moltes pel·lícules i programes de televisió al llarg de la seva vida mostrant el seu ampli espectre i habilitats en molts aspectes diferents de les arts. Carrie Fisher continuaria treballant en diferents guions com a 'Doctor Script' revisant els guions i ajudant al diàleg perfecte sobre pel·lícules com; 'Hook', 'Últim heroi d'acció' a moltes de les seqüeles de 'Star Wars' també, però moltes d'aquestes a les quals no se l'havia acreditat, i el seu talent i la seva progressió ocultes com a gran escriptora creativa continuen augmentant el seu valor. Hollywood.\nCarrie Fisher tornaria a interpretar el seu paper com a famosa princesa Leia Organa a la darrera i una de les seves últimes pel·lícules en què es presentaria; Star Wars: The Last Jedi. També es reuniria amb els seus co-protagonistes Harrison Ford i Mark Hamil juntament amb molts nouvinguts que representessin els seus papers en les seqüeles anteriors; Daisy Ridley i John Boyega. L’estrena de la pel·lícula Star Wars: L’última pel·lícula Jedi serà el 15 de desembre de 2017 per a la temporada de vacances.\nMés endavant: Vida familiar i valor digne\nCarrie continuaria creant-se una família per ella mateixa més tard en la vida. Va conèixer i es va relacionar amb Paul Simon a fora i va tenir un matrimoni de curta durada que va durar entre 1983-1984. Van continuar la seva data i es van acabar després del matrimoni, però no va durar. Va passar a la cita amb l'agent de talent Bryan Lourd amb qui va tenir un fill el 1992, Billie Catherine Lourd, que també és una actriu mateixa i actualment té 25 anys.\nGary el gos\nCarrie Fisher tenia un gran amor per la humanitat, però també per als animals. El seu company favorit va ser Gary, el seu Bulldog francès. Carrie viatjarà per tot el món amb el seu amic pelut, portant-lo a esdeveniments de catifes vermelles, signatura de llibres i avions. Fins i tot actuaria al costat de Carrie Fisher i la seva mare, Debbie Reynolds al documental mare / filla sobre la seva vida a Hollywood, anomenat 'Bright Lights'. Carrie també faria moltes fotos del seu estimat gos i fins i tot li donaria els seus propis comptes de xarxes socials; Gary, el gos.\nCarrie Fisher protagonitzaria el seu paper emblemàtic com a princesa Leia Organa de la franquícia Star Wars, que també estarà al costat de Harrison Ford i Mark Hamilton, amb el director George Lucas. L’actriu ens ensenyaria com de dures dones poden ser contra una galàxia plena de personatges dolents i que encaixaria perfectament i podria lluitar just al costat dels homes. L’actriu va demostrar al món, a les nenes i a les dones que les dones podien xutar-se al cap igual que els homes! També explicaria un secret sobre el romanç real del cinema, afirmant en una de les seves moltes novel·les, que tenia una aventura amb la co-estrella Harrison Ford durant el primer rodatge.\nPer sempre la nostra princesa Leia\nCarrie Fisher va morir el 27 de desembre de 2016 a Los Angeles, Califòrnia. Carrie viatjava amb avió quan va patir un atac de cor i després va morir al centre mèdic Ronald Regan UCLA. Tots hem perdut un gran positiu per una defensora de la salut mental, una gran amiga de la humanitat i la nostra princesa preferida per sempre. Que la Força estigui amb tu, Carrie Fisher.\nwiki de gwyneth paltrow\ndiferents tipus d’abraçades de nois\nSalut 7 remeis casolans per a un múscul de l'esquena superior estirat\nEntreteniment Burn Gorman Wiki: Tot allò que alguna vegada has volgut saber sobre l'actor de 'Joc dels trons'\nMenjar Quines són les alternatives a la dieta Whole30?\nSalut La guia definitiva per a una bona postura\nEstat De Salut Abans de 'Netflix i Chill', heus aquí quant de temps triga el control de la natalitat a iniciar-se\n24 Killer Butt Workout es mou només amb el vostre pes corporal\nLes úniques 8 espècies que necessiteu a la vostra cuina\nReceptes de comoditat fàcils que portem al 2021


La Lloia | Barcelona Film Commission\nPorxos / pèrgoles / umbracles\nSra. Carme Subirats\n+34 938 978 437\nLa Lloia és una finca d’una superfície de 4000m2 amb una vivenda senyorial unifamiliar de construcció inicial el 1950 amb ampliacions posteriors, d’ubicació única, al damunt d'un monticle amb vistes al poble de El Port de la Selva, sobre la seva badia i sobre la costa fins el Cap Cerbère (França), i fins el Cap de Creus.\nLa casa està envoltada d'un jardí amb gespa i varies terrasses amb vistes al poble i al mar. La finca té un petit bosc de pins, ubicats amb terrasses situades a diferents nivells i comunicades per una escala de pedra.\nA la finca hi ha 2 piscines: 1 d’aigua dolça de 7x4 m. i 1 d'aigua salada, triangular de 9x9x7m, i solàrium protegit del vent amb bany i dutxa.\nLa vivenda té una superfície de 300m2, s'accedeix per un porxo, a l'interior de la casa hi ha un saló-menjador amb una vista espectacular de 180º, cuina office, 4 habitacions dobles i 1 hab. individual amb bany i 1 habitació individual amb lavabo.\nApartament/estudi independent de la casa principal de 35m2.\nAl jardí hi ha un racó-barbacoa amb taula d'obra coberta.\nTambé hi ha un traster, una caseta de jardiner i un taller-garatge per guardar motos i bicicletes; a sota les terrasses es poden aparcar 3 vehicles a cobert.


El canvi educatiu comença a casa - YouMeKids\nHomeEducació dels nensEl canvi educatiu comença a casa\n03/10/2016 Barbara Vastenavond Educació dels nens 2\nEl canvi educatiu comença a casa amb petits projectes fets a casa - Foto: LittleBits\nMés i més escoles estan introduint conceptes com la innovació i l’emprenedoria en el seu dia a dia, però a casa també hi tenim molt a fer.\n“El sistema basat en la classe magistral, on l’alumne és un mer receptor d’informació, ha quedat obsolet”, explica Montse Junyent, llicenciada en direcció i administració d’empreses per Esade i fundadora d’EducarxTransformar. “Ara la informació està a tot arreu -continua-, i la renovació és necessària. Ja no es tracta de transferir coneixements bàsics, sinó competències per a què els nens siguin capaços de solucionar problemes i enfrontar-se a la vida”. Els nens deixen de ser receptors per convertir-se en protagonistes de l’aprenentatge.\nEn el fons es tracta de formar agents del canvi amb esperit crític, que qüestionin el que els envolta i pensin per sí mateixos. “El que es pretén -comenta Montse Junyent- és ensenyar als nens a ser propietaris del seu destí, a ser capaços de marcar-se uns objectius i millorar el seu entorn”.\nAquest procés de canvi a les escoles no serà d’avui per demà. És un procés que necessita el seu temps. Però el canvi de mentalitat és important i necessari per educar agents del canvi capaços de transformar el món en què vivim. “Per això, entre altres coses, hem d’educar en les emocions i l’esperit crític, i treballar l’emprenedoria des de la vessant social”, explica Montse Junyent. Són valors que es comencen educant a casa.\nPerò com eduquem en la innovació o incentivem l’emprenedoria des del nucli familiar? Bàsicament hem de fer servir eines que fomentin ments creatives i curioses, capaces de generar idees, emprendre accions, fer propostes, ser actives davant les situacions.\nJocs de taula per treballar la presa de decisions, el treball cooperatiu, la gestió de recursos i el design thinking\nPluja d’idees jugant a The Extraordinaries – Foto: Lu2\nEn aquest sentit, Xavier Moratonas, cofundador de Lu2, aposta per l’ús dels jocs de taula com a recurs pedagògic, ja que es pot treballar la presa de decisions, el treball cooperatiu, la gestió de recursos i el design thinking d’una forma lúdica en família. “Un joc com ‘The Extraordinaires Design Studio’ estimula la capacitat creativa, perquè hem de dissenyar uns productes que s’adaptin a les necessitats dels “extraordinaris”, uns personatges extrems, amb professions o circumstàncies vitals poc habituals“, comenta. “Ser creatiu és un esforç. Normalment anem amb el pilot automàtic posat i no ens plantegem si moltes coses les podríem fer d’una altra manera, però hi ha moments que hem de sortir d’aquesta zona de confort i pensar fora dels límits habituals i des de perspectives no habituals i és just això el que fa aquest joc. Ens ajuda a qüestionar-nos i anar més enllà” explica Xavier Moratonas.\nDes de ben petits podem començar a treballar la gestió de recursos i la presa de decisions amb jocs com el ‘Súper Granger’. Es tracta de ser el primer a aconseguir un conill, una ovella, un porc, una vaca i un cavall. Per assolir aquest objectiu els animals s’han de reproduir i això permetrà canviar-los al mercat per altres animals o pels gossos que poden protegir-los dels atacs de les bèsties salvatges que ronden la granja. “En aquest joc es treballa el càlcul, l’estratègia i la presa de decisions“, detalla Xavier Moratonas, “tot i que també entra el component de la sort a través dels daus. Un canvi de regulació, una pujada forta d’interessos són els “daus” de la vida real i poden influir en el resultat, per tant els nens han de saber que hi ha una part d’incertesa per molt que ho tinguis tot controlat.”\nPer a Xavier Moratonas els jocs ofereixen l’oportunitat d’aplicar el mètode “prova-error” i provar diferents tècniques. Podem aprendre dels errors propis i dels errors dels altres.\nFem ús d’espais on s’aprengui fent per potenciar l’esperit curiós i creatiu\nEl joc d’electrònica LittleBits estimula la creativitat – Foto: LittleBits\nD’aquesta mateixa idea parteix LittleBits. Es tracta d’uns kits que contenen una col·lecció de mòduls electrònics per crear prototips, instruments de música i joguines basant-se en la idea dels blocs de construcció. Un dels seus eslògans és “Test ideas without fear” (prova idees sense por). Gràcies al sistema d’imants, els mòduls i circuits electrònics s’acoblen sense la necessitat de soldadures, cablejats o programació, el que permet als nens experimentar i inventar sense gaires complicacions. És un recurs idoni per emprendre petits projectes familiars que donin solucions a problemes existents, com ara una menjadora intel·ligent per a la mascota quan sortiu tot un dia, una alarma per a intrusos o una casa de joguina automatitzada.\nSanti Fuentemilla, coordinador de FabKids BCN i instructor de FabAcademy, està d’acord que la tecnologia aconsegueix motivar i incentivar la curiositat dels nens. “Al FabLab les famílies tenen màquines d’impressió 3D i talladores làser a l’abast per dissenyar el seu propi projecte i donar-li una solució real. Passen de ser agents passius que necessiten alguna cosa i la compren, a actuar, desenvolupar i participar en el procés de creació“. En aquests espais de fabricació a escala personal, oberts al públic i amb màquines compartides controlades per ordinador, s’experimenta, es comparteix coneixement i s’aprèn fent. És el lloc idoni per fer els vostres mobles a mida, construir les peces rotatòries pel planetari de l’escola… bàsicament es pot fabricar tot el que pugueu imaginar. A més, FabLabs com els de Barcelona, Sant Cugat del Vallès i Terrassa tenen una secció de FabKids on s’ofereixen activitats i tallers pensats específicament per a nens i joves, on la robòtica i la tecnologia són la base per inventar, fabricar i innovar.\nTallers de FabKids BCN – Foto: FabLab BCN\nEn la mateixa línia treballen els Ateneus de Fabricació de Barcelona. Es tracta d’espais municipals on l’ús de la maquinària i les instal·lacions és gratuït a canvi d’una contraprestació. “Aquí, -explica Jorgina Martínez coordinadora de l‘Ateneu de Fabricació de les Corts-, hi ha un valor afegit d’economia col·laborativa, on els projectes que s’engeguin tinguin un valor social i millorin la vida de les persones“. Així, els Vailets Hacklab, una comunitat de persones que treballa des de fa uns anys per potenciar el desenvolupament de les distintes intel·ligències dels nens a través de la tecnologia i els reptes creatius, va organitzar a l’Ateneu el seu HackLab day amb tallers de programació, robòtica i tinkering (tallers de creació i construcció, que responguin a un repte), oberts a tota la comunitat com a contraprestació per l’ús de les instal·lacions.\nPerò què passa si no ets tan creatiu? La creativitat s’educa i s’aprèn. L’ateneu de fabricació La Fàbrica del Sol de Barcelona ofereix cada dissabte tallers familiars on es planteja un repte i es donen unes eines i pautes per resoldre-ho. Així, pares i nens van construir un kart que anava amb energia solar o van crear kits de visibilitat per a les bicis. Aviat l’oferta d’activitats s’ampliarà amb un taller per fabricar joguines amb material reciclat.\nSegons Alfons Miàs, coordinador de l’instal·lació, “es tracta de tallers on el mètode de prova-error és la base de l’experimentació, amb un valor afegit d’aprofitament de recursos i reducció de residus, ja que el material que fem servir és reciclat“. De nou tornem a la idea d’educar per formar agents del canvi capaços de millorar el món que els envolta.\nSortides, la setmanada i gestió de finances: recursos a l’abast de tothom\nLa setmanada, un bon recurs per apendre a gestionar els diners.\nPerò no tothom té un FabLab o Ateneu de Fabricació al costat de casa. Segons Montse Junyent, fundadora d’EducarxTransformar, hi ha recursos senzills que afavoreixen el desenvolupament de la creativitat, la cooperació i la gestió de recursos, tots elements bàsics per innovar i emprendre.\n“Veure coses, fer activitats creatives els caps de setmana i parlar-ne a casa ajuda a obrir la ment dels nens“, explica Montse Junyent. “Fer-los partícips de projectes familiars com les vacances, pot ser un recurs per involucrar-los en la gestió familiar. Els nens poden aportar idees, ajudar a prendre decisions i fins i tot ajudar a fer un pressupost revisant els costos de les activitats que es volen fer, per exemple“, continua Montse Junyent.\nUn altre instrument per aprendre a administrar recursos és la setmanada, sempre i quan es faci de la forma correcta. “S’ha de tenir en compte que mai s’hauria de donar a canvi de fer feines de casa, ja que col·laborar a casa és un valor que també s’ha d’ensenyar” aconsella Montse Junyent. “Una quantitat petita, continua Junyent, a partir dels 12-13 anys, està bé perquè aprenguin a gestionar els seus diners, a aprendre com invertir-los, pressupostar les seves necessitats personals i donar valor a les coses materials“. Però la paga perdrà el seu propòsit si els pares surten al rescat dels seus fills quan volen comprar alguna cosa de més valor. Han d’aprendre a autogestionar-se i a prendre les seves decisions.\nAl cap i a la fi, si volem educar en l’emprenedoria, hem d’educar els nostres fills en el pensament crític i en valors, perquè emprendre és un estil de vida que els porta a ser propietaris del seu destí.\n10 Recursos per educar en l’emprenedoria:\nJocs de Gestió de recursos:\nViva topo (+5 anys) – Editorial Selecta\nSúper granger (+7 anys) – Editorial Granna\nPuerto Rico (+10 anys) – Editorial Devir\nThe Extraordinaires Design Studio (+8 anys)\nL’illa Prohibida (+10 anys) – Editorial Devir\nRescate (+10 anys) – Editorial Devir\n2 Comentaris El canvi educatiu comença a casa\nMaite 07/10/2016 at 16:18\nFantàstic aquest article!!! moltes gràcies. A casa ja estem amb la robótica però encara podem fer molt més.\nYouMeKids 07/10/2016 at 16:36\nM’alegro que t’hagi agradat i aportat idees noves!\nUna abraçada ben forta. Barbara


Revisió del 11:17, 28 maig 2017\nbot: - fins els 10 + fins als 10\nRevisió del 23:21, 27 maig 2017 (modifica)\nm (bot: -fins els anys +fins als anys)\nRevisió del 11:17, 28 maig 2017 (modifica) (desfés)\nm (bot: - fins els 10 + fins als 10)\nEn segon lloc en adults joves i adolescents la personalitat és menys estable. Es va comprar la personalitat d’alumnes universitaris al principi i a finals de la carrera (4 anys de diferència) i la correlació era de 0.6. I en adolescents, entre els 12 i els 16 anys (4 anys de diferència també) la correlació era de 0.4.\nI per últim, estudiar l’estabilitat en nens és una tasca complicada, ja que fins elsals 10 anys es descriuran a si mateixos en termes de “bo” i “dolent”, o poden haver-hi trets com l’obertura a l’experiència o l’honestedat-humilitat que encara no s’hagin manifestat… i normalment s’acostuma a preguntar als pares o als professors.\nTot i així hi ha un únic estudi que indica que la personalitat en nens és estable durant dos anys aproximadament amb una correlació de 0.5, la qual trobem entre els 2 i 3 anys, els 3 i els 6 anys, els 6 i 8 anys i els 8 i 15 anys.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/18484056»


Despertem els dracs amagats a Badalona | Badalona Bèsties de Foc\nNo hi ha constància que a Badalona hi hagués hagut cap drac o d’altre bèstia de foc que participes en les processons de Corpus o en els antics entremesos dels que en són originaris.\nAixò no vol dir, però, que no n’hi hagués hagut, simplement és que no ho podem constatar.\nAixí doncs, el primer drac o bèstia de foc que apareix a la nostra ciutat, és “El més petit de tots”, que com el seu nom indica, és un petit drac, només un cap de drac que, enganxat a uns travessers de fusta és portat per tres persones.\nAquesta és, doncs la primera bèstia de foc que actua a la nostra ciutat, i no tan sols això, sinó que és la primera actuació de foc que es fa a la nostra ciutat al marge de la cremada del dimoni i els castells de focs.\nTres mesos desprès, per Festes de Maig, apareix el primer drac amb cap i cos, en “Trempat”, que alhora dona nom a la colla de gent que l’han fabricat i que el portaran a les actuacions: “La Colla del Drac Trempat”.\nHi ha d’altres dracs a la ciutat que han actuat en un o altre correfoc o cercavila:\n– Drac “Velocitat” de Can Sofre\nDrac dels diables de Lloreda\n– Drac “Frau” de l’escola Jungfrau\n– Drac de l’escola Gitanjali\n– Drac “Flaix” de l’escola Artur Martorell\n– Cuca de l’escola Lola Anglada\n– Cuca de l’Ateneu popular de St. Roc\nAquest drac apareix a les festes de carnestoltes de l’any 1983, primer al Dalt la Vila i desprès acompanyant a un gran castell amb cavallers i princesa a la rua de carnestoltes.\nEn Trempat participa ja al primer correfoc de Badalona.\nDes d’aleshores, la família s’ha ampliat: El 1990 es construeix “La Trempada” amb un disseny més actual i materials més resistents.\nEl 1998, ja com a Associació Drac Trempat, es construeix en “Baldufa”, fruit de la iniciativa de l’associació i la col·laboració de l’Ajuntament.\nPer bé que hi ha pocs dracs que apareixen habitualment en les festes de caire cultural de la ciutat, aquests han estat i són presents a Badalona, principalment en dos àmbits:\na- Dracs acompanyant el Dimoni de Badalona: En varies ocasions els dissenyadors i constructors del dimoni que cada any es crema a la platja, han col·locat dracs per acompanyar-lo a la cremada.Ja en el dimoni de 1950 apareixien dracs traient foc per la boca dibuixats a la base del suport del dimoni.Diferents dracs, apareixen també dibuixats en les bases dels dimonis dels anys 1951, 1952, 1968 i 1977.La presència de dracs és encara més important en els dimonis dels anys 1972, 1990 i 1994.El dimoni de 1994, apareix envoltat d’animals associats amb el mal, i un dels més destacats, és un drac que treu foc per la boca com si volgués encendre el dimoni abans d’hora.El dimoni de 1990, està flanquejat per dos enormes dracs que ofereixen protecció al dimoni i espanten tan o més que ell.El dimoni de 1972 és potser el cas més clar d’interrelació entre drac i dimoni, ja que aquest apareix a cavall d’un gran drac verd i vermell.\nb- Dracs en façanes de cases de Badalona. La presència de dracs i bèsties de foc als carrers de Badalona és habitual, per bé que la majoria de ciutadans ho desconeixen.Hi ha vàries façanes que llueixen aquest bestiari d’una gran bellesa i importància artística. Alguns exemples són:\n– Casa Pavillard: Aquesta casa, construïda l’any 1906 per l’arquitecte badaloní Joan Amigó i Barriga i que és una de les mostres més significatives del modernisme a la nostra ciutat, amaga, entre altres tresors, un exercit de dracs dibuixats a les rajoles que guarneixen sota els balcons. Els membres de l’associació van escollir el drac de la casa Pavillar com a símbol de Badalona Bèsties de Foc.\n– Pastisseria Ventura: Situada al carrer del Mar, aquesta pastisseria de llarga tradició, mostra dos grans dracs treballats en els vidres damunt els aparadors.\n– També trobem figures de Dracs o d’altres bèsties de foc en diversos picaportes de ferro en diferents punts de la nostra ciutat.\n– Escola Artur Martorell: Els dos edificis que ocupa l’escola, dins el parc de Can Solei tenen uns picaportes ben característics, amb forma de bèstia.\n– C/ Canonge Baranera: Picaportes en forma de Dracs.\n– C/ de la Creu: Agafador de ferro en forma de Drac.\n– C/ St. Bru: Picaportes en forma de bèstia.\n– Jardineria Ventura\n– Av. President Companys: Picaportes en forma de Drac.\n– Farmàcia Ferré-Clapés : Situada a l’Avinguda de Martí Pujol, aquesta farmàcia ha mantingut i potenciat un tret característic de l’antiga farmàcia situada al carrer de la Creu: un gran drac de ferro forjat de grans dimensions, que serveix com a suport d’un llum a la façana.\n– Casa a la Plaça de l’Oli: Antiga casa de la família Rocasalva reconstruïda totalment en els últims anys i que en la seva reconstrucció s’han utilitzat dracs de ferro com a acabat de les reixes exteriors.\nEstem segurs que aquesta és només una petita llista de les moltes bèsties de foc “adormides” que hi ha a Badalona. El que es pretén és “despertar” aquestes bèsties i poder-les transformar en bestiari de foc en actiu.\nPer aconseguir-ho, caldria plantejar la viabilitat de construir un o varis dracs seguint els models ja existents i transformant-los en carcasses que permetin l’ús de pirotècnia, per petita que sigui.\nJa que les formes i naturalesa de tots aquests dracs que es volen recuperar és molt variada, es planteja la possibilitat de construir bestiari de diferents mides, amb diferents tècniques i per a diferents usos.\nNo cal que tot el bestiari recuperat sigui de grans dimensions, sinó que hi pot haver bèsties de totes les mides. Així, podria haver-hi des de bèsties de grans dimensions fins a petites bèsties per ser portades a l’extrem d’una maça de fusta simulant els “draco in pertiga” o “ dracones in candela” utilitzats a les antigues processons. Això permetria recuperar tot aquest bestiari ja existent, però adormit i fer partícips a la resta de ciutadans d’aquests elements culturals. No cal dir que seria molt enriquidor per la nostra cultura popular que Badalona tingues un bestiari propi amb el que tots ens hi poguéssim identificar. A més a més, aquestes bèsties podrien ser ambaixadors de la ciutat en actes culturals realitzats en altres indrets.\nDRAC DE LA FARMÀCIA FARRÉ-CLAPÈS\nPartint de la base del Drac existent a la façana, i tenint en compte les seves característiques estructurals, es proposa la construcció d’un o varis Dracs de mida petita, que puguin ser portats per la canalla de l’associació.\nEs pren com a base l’estructura i la mida dels cavallets que actuen en diverses celebracions del nostre país: una carcassa de mides petites que permet la col·locació d’un noi o noia al mig de la carcassa que es col·loca penjada de les espatlles de l’actuant.\nAl estar pensat per la canalla, no caldrà que llencin gran quantitat de foc, tot i que no es renuncia a poder col·locar opcionalment bengales o d’altre material pirotècnic a la part davantera del Drac.\nDRAC DE L’ESCOLA ARTUR MARTORELL\nAquest a estat un dels primers Dracs recuperats per la ciutat.\nA partir de les bèsties existents als picaportes dels edificis de l’escola, es pretén la construcció d’un Drac per l’escola.\nA l’hora d’escollir el model de Drac, s’ha tingut en compte que ha de ser un element de festa i per tant ha de ser “portable” per bé que sempre s’haurà de comptar amb alguns pares per portar la part més pesant que serà el cap.\nTambé s’ha pensat que la part posterior o cua serà portada per nens i nenes de qualsevol edat La construcció del Drac no va ser encarregada a cap taller professional sinó que va ser un grup de pares i mares qui el va construir.\nDRAC DE LA CASA PAVILLARD\nPartint de l’exèrcit de dracs dibuixats a les rajoles situades a sota dels balcons i tenint en compte la importància arquitectònica d’aquesta casa modernista, es proposa, en primer lloc, la construcció d’un Drac de grans dimensions.\nAquest seria sens dubte el Drac que representaria a la ciutat de Badalona, tant en els actes celebrats a la pròpia ciutat com en les actuacions en d’altres indrets.


Xavier Mompó Juan\nAna Lorente Floriano\nCristina Blanch Verdaguer\nAlex Caballero Ferrera\nNarcís Coderch Quintà\nLlicenciada en Belles Arts a la Universitat de Barcelona, ha complementat la seva formació amb Cicles Formatius d’Arts Aplicades a l’Escultura, Ceràmica i Interiorisme. Implicada en el món de la docència artística a diferents nivells, ho complementa amb el treball artístic personal.\nAl llarg de la seva carrera ha tingut diferents premis com: el Firaart de Vilafranca, el Premi els Nous Professionals de Terrassa, Thambos 2007, la Biennal d’Escultura de Torelló, la Biennal d’Art de Vic, la Fundació Dúctil Benito, el Premi Art Jove St. Joan Despí, la Biennal d’Art Contemporani Català, el Mercat del Ram, el Cristall de Plata Neu Compacta d’Encamp, l’Escultura en Gel Manlleu, la Revista el Reclam i I ’Homenatge a Montserrat Gudaiol.\nEn aquests anys ha exposat individualment en: Associació d’Arts Contemporànies (Vic), Universitat de Barcelona, Sala Unim (Manlleu), Racó d’Art (Besalú), Sala TresPeus i Sala +Art (Vic) entre d’altres. De forma col·lectiva ha exposat: Oh!riginals (Vic), Espai HPD (Barcelona), Darrera el Vidre (Vic), Aflorants (Manlleu).\nHa participat en l’Exhibició d’Escultures en Gel de Manlleu i la Vall de Núria, Simposis com el d’Artedó (Andorra), el Concurs Internacional de Cinema de Muntanya i de Jurat a Paripostals i la Biennal d’Escultura de Torelló. Cal destacar la implicació en el Projecte Parelles Artístiques de la Fundació Psicopedagògica per la Salut Mental.\nLa col·laboració en diferents publicacions com el Diari el 9Nou, els Llibres Parelles Artístiques, el 9TV i la TVO, s’han fet presents en la seva carrera.


Divendres amb ruixats de tarda a les comarques de Girona\nLes temperatures mínimes baixaran de forma notable a les comarques de l'interior i al Pirineu\nPrevisió per a divendres 19 de maig de 2017 | Pere Almendárez\nDivendres, en conjunt, s'espera un dia més estable a gran part de Catalunya tot i que encara amb alguns ruixats de tarda a les comarques de Girona. Durant el matí el cel estarà serè a gran part del centre i sud de Catalunya. A les comarques de Girona durant el matí tindran un cel mig ennuvolat, fins i tot amb algun plugim feble a punts del litoral. Al llarg del migdia i la tarda s'espera el creixement de nuvolades a les comarques interiors de Girona, especialment al Pirineu. A la resta del territori català en conjunt la tarda vindrà marcada pel sol. Les nuvolades que creixeran al Pirineu i interior de Girona acabaran deixant alguns ruixats, localment amb tempesta, especialment al voltant de la Cerdanya, el Ripollès, la Garrotxa, el Pla de l'Estany, nord d'Osona i nord de l'Alt Empordà. Al llarg de la tarda és possible que arribin a la costa gironina de forma més feble. Vent moderat als dos extrems del país.\nTemperatures mínimes clarament més baixes, especialment es notarà al Pirineu i comarques interiors. Mínimes entre els 2 i 6â¯°C al Pirineu, els 6 i 10â¯°C a l'interior i els 11 i 14â¯°C a la costa. Les màximes seran més baixes arreu, però es notarà menys aquesta baixada a punts del litoral. Màximes entre els 12 i 16â¯°C al Pirineu, els 18 i 22â¯°C a l'interior i els 17 i 23â¯°C a la costa.


El tercer espectacle que presenta la companyia de Circ "eia", fa tres funcions a la sala Ovidi Montllor en el marc del Grec\nÀrtic | divendres, 16 de juliol del 2021, a les 10.00\nLa Companyia de Circ eia estrena al festival Grec ‘NUYE’, una nova proposta de circ contemporani coproduïda conjuntament amb una desena de teatres i festivals autòctons i també de diversos països d’Europa. L’espectacle, sota la direcció artística d’Armando Rabanera Muro i Fabrizio Giannini, neix de l’exploració de les dinàmiques de les relacions de parelles diverses i la recerca de l’equilibri amb els altres.\n‘NUYE’ és un projecte de creació per a sis acròbates, per als quals el concepte de parella forma part del seu entrenament diari. Sempre en contacte constant amb l’altra persona, els intèrprets han de gestionar estats d’ànim, càrregues físiques i emocions compartides. Després d’un període d’aïllament i introspectiu degut a la pandèmia, aquesta obra vol indagar en la necessitat del contacte humà i com la recerca interna pot també derivar en més harmonia en la relació amb la resta.\nLa Companyia de Circ “eia” va néixer el maig del 2009 amb la intenció de posar el focus de les seves creacions en les relacions humanes. Des d’aleshores ha estrenat cinc espectacles: ‘Capas’, ‘Espera’, ‘inTarsi’, ‘La pranza!’ i ‘NUYE’, amb més de 600 funcions a 18 països. La seva aposta per un circ humà, singular i divers els ha portat a guanyar el Premi Ciutat de Barcelona el 2011, el Premi Max el 2017 i el Premi de la Crítica 2017.\n“Top 10” d’espectacles internacionals del Grec\nEl Xavi Pardo tria els espectacles internacionals més esperats del Grec 2021\nAquest espectacle circense i coreogràfic té lloc al Mercat de les Flors en un escenari ocupat per una paret modular que pren vida, amb els seus forats, portes i un trampolí polivalent. ‘NUYE’ s’ha retransmès en directe per betevé el dijous 15 de juliol a les 21 h.\nDirecció i dramatúrgia: Armando Rabanera Muro, Fabrizio Giannini, Roberto Magro\nCreació i interpretació: Abby Neuberger, Luca Bernini, Maiol Pruna Soler, Francesco Germini, Laia Gómez Iglesias, Ona Vives Pérez\nDirecció musical: Cristiano i Davide della Monica\nEscenografia: Companyia de Circ eia, Óscar de Paz, Benet Jofre\nVestuari: MOMU Espacio Textil\nCol·laboracions artístiques: Roberto Olivan, Elena Zanzu, Le Ficufresche\nProducció: Companyia de Circ eia\nFotografia: Maite Caramés, Clara Pedrol\nHoraris dijous 15, divendres 16 i dissabte 17 de juliol a les 21 h\nFestival Grec 2021: Lucy Duran i Trio Da Kali\nLa meitat de llibreries de Barcelona han participat en el Llibrestiu\nErik Prydz i Nathy Peluso s’incorporen al Sónar 2022, amb entrades ja a la venda\nL’Ajuntament de Barcelona compra 78 obres d’art contemporani per un import de 600.000 euros


Les famílies de l'escola de Ventalló es manifesten per reclamar la construcció del nou edifici La República\nLes famílies de l’escola de Ventalló es manifesten per reclamar la construcció del nou edifici\nACN Ventalló.-Les famílies de l’escola de Ventalló (Alt Empordà) s’han manifestat aquest divendres a la tarda per reclamar al Departament d’Educació que construeixi la nova escola al municipi. Consideren que […]\nACN Ventalló.-Les famílies de l’escola de Ventalló (Alt Empordà) s’han manifestat aquest divendres a la tarda per reclamar al Departament d’Educació que construeixi la nova escola al municipi. Consideren que és “urgent” que Educació desencalli les obres perquè l’estat actual “és deficient”. De fet, la presidenta de l’AFA de l’escola, Vanesa Olmos, l’edifici es troba en terrenys inundables, hi ha humitats a l’interior i falten espais com ara un menjador pels alumnes. Això obliga a l’escola a “desplaçar a un altre punt del poble” tots els infants cada migdia “per poder menjar” amb els riscos que comporta a nivell de trànsit. Mentrestant, el Departament d’Educació assegura que l’escola està entre les primeres de la llista d’edificació.