Relat "El desvari"\nInici > detall del relat: El desvari\nUn relat de: argentviu\nAvui he tingut l’esglai més gran de tota la meva vida.\nEl dia ha començat com sempre. La ràdio no m’ha despertat, com passa molts dies; ho han fet les guitzes de la meva dona, també com quasi cada dia. Per la finestra de la cambra de bany he vist un dia gris i fastigós, com cada matí (no és fins després del primer cafè que començo a veure-ho tot diferent).\nI aleshores ha passat. Després de rentar-me la cara, quan em disposava a repartir l’escuma d’afaitar per les galtes i el coll, m’he vist al mirall: la imatge que hi havia... NO ERA LA MEVA!\nVull dir que la cara que hi havia reflectida no tenia res a veure amb la que veia cada matí. Però no era com quan, després d’haver-me fet treure la barba i el bigoti i un tallat de cabells sever, semblava un altre: només ho semblava. Sempre hi havia alguna cosa, un munt de coses, que em deien que era jo. Ara no ho era. Era com si hi haguessin enganxat un retrat, com si mirés per una finestra i veiés una altra persona que, al seu torn, m’estigués mirant amb cara de sorprès.\nHe degut trigar una bona estona a reaccionar. No recordo que hagi pensat res, només mirava sense entendre. El pot d’escuma m’ha caigut de les mans, amb gran estrèpit, i he fet un bot, espantat.\nEn aquell moment he començat a repassar el sopar d’anit, puix alguna cosa em devia haver fet mal i em provocava aquella al·lucinació. Perquè allò havia de ser-ho, no podia ser res més; borratxo, no ho estava, boig -fins aquell punt- tampoc. Les bledes no podien provocar gaires maldecaps, ni tampoc les patates, ni el peix bullit, per molt congelat que fos. Potser l’antibiòtic combinat amb el vi m’havia fet mal. Però, fins avui no he sentit dir mai que això provoqui aquesta mena de coses, només somnolència. A més el mig got de vi poca cosa pot provocar, com no sigui ganes de veure’n més.\nLlavors no se m’ha acudit cap altra cosa que fer com els mims: gesticular, fer ganyotes, tancar ara un ull, ara l’altre, amagar-me del mirall, aquella finestra tan enutjosa, cap a un cantó, cap a l’altre, cap a sota, tot per veure si la imatge em seguia, si feia el mateix que jo. I ho feia. Aquella cara imitava la meva molt bé. Si en aquell moment hagués entrat algú s’hauria quedat tan sorprès com jo, de veure’m fer tots aquells moviments, segur.\nHe procurat desviar la mirada d’aquell espill -la qual cosa m’ha costat força, us ho ben juro- i he procedit a començar l’operació de l’afaitat. Però, heu provat mai d’ensabonar-vos la cara sense mirar-vos-la? És una operació ben difícil. I d’afaitar-vos, ho heu provat mai sense mirar el mirall? També és difícil, a més d’arriscada. Però ho he fet, no gosaria pas de presentar-me a la feina sense afaitar, què dirien? He acabat de rasurar-me, amb més nafres de les habituals (no sé si per culpa de la falta de visió, o a causa del tremolor de la mà). Quan em feia el massatge, amb una crema hidratant blanca -ja fa temps que m’he cansat de coïssors inútils- no he pogut resistir la temptació i he mirat una altra vegada al mirall. No havia canviat res, aquell individu que em mirava no era jo. Aleshores he descobert un espill que era damunt la lleixa que hi ha al costat mateix del mirall gros; era un que feien servir les dones de casa, d’aquells que tenen un peu per a aguantar-se drets i augmenten la imatge. Les imatges, ara ja eren tres, i no una de sola. I totes tres em resultaven violentament estranyes. I m’hi he quedat una bona estona, sotjant les imatges del mirall petit de reüll, tractant de descobrir el misteri.\nUns trucs a la porta m’han tret d’aquest estat hipnòtic. Era la nena, que es queixava perquè havia d’entrar també, i em renyava amb aquella dolcesa tan seva - tens un morro que te’l trepitges, papa! – perquè tenia pressa. Tampoc això no era cap novetat.\nLlavors he pensat que si el que jo veia era una visió, si estava equivocat, si eren els meus ulls els que m’enganyaven, la reacció dels altres en veure’m em trauria de dubtes, ho aclariria tot. Aquesta idea m’ha eixorivit una mica els ànims, i m’ha permès acabar d’empolainar-me amb un notable alleujament, tot i que he hagut d’afanyar-me, perquè als crits de la meva filla ara s’hi havien afegit els de la dona des del llit, que, com era costum, feia costat a la pobra criatura, que faria tard al col·legi per culpa de la meva gansoneria.\nEstava a punt d’obrir la porta quan m’he aturat a pensar: . La perspectiva d’anar a l’habitació per demanar a la dona que em mirés no era gaire falaguera, estant, com estava, intentant aprofitar els últims deu minuts que li quedaven abans de llevar-se.\nAixí, doncs, he ordit un estratagema: li demanaria a la pubilla que em digués si hi duia molts talls, a la cara. He obert la porta amb decisió, d’una revolada, i me l’he quedat mirant amb l’esguard fix als seus ulls; però no els he trobat, ja que ella no em mirava a la cara, sinó a través meu, només remugava que no es podria dutxar per culpa meva. I li he preguntat, amb el to més gentil que he estat capaç,\n- Filla ¿se’m veuen molt els talls, avui?\n- Quins talls? ha contestat ella, però sense dedicar-me ni una llambregada.\n- Els que m’he fet afaitant-me, li he dit jo, mentre ella, amb una contorsió, amb voleiar de cabells inclòs, s’ha esmunyit entre el meu cos i el marc de la porta d’una bursada; només quan era a dins ha rondinat\n- Que no tens mirall per veure-ho tu mateix?\nMentre em justificava, tot dient que volia saber com em veien els altres, se m’ha acudit que potser el mirall era el culpable, i no jo, potser metamorfosejava qualsevol imatge que se li posés pel davant. I si engalipava tothom? ¿Per què havia de ser a mi sol, a qui estrafés l’aparença? Per això m’he he quedat uns segons a la llinda de la porta del bany, amatent a consolar aquella joveneta que estava a punt de tenir un gran sobresalt, una experiència colpidora que la traumatitzaria, a ben segur, perquè estava a punt de tenir el mateix ensurt que jo. Però no n’he tingut temps, car m’ha foragitat del bany amb crits que, ara, ja eren estentoris. He tancat la porta, però m’he quedat escoltant, per si la seva reacció era d’esverament. Ha estat en va, el soroll de les operacions habituals ha demostrat que ja s’havia vist, i havia tingut cap esglai.\nDecebut, m’he vestit d’esma, a les palpentes, per no despertar la bella dorment, he anat a la cuina a prendre’m el cafè -per un moment he cregut que el cafè m’esvairia les cabòries- i he sortit de casa.\nMentre esperava l’ascensor he recordat que hi havia un gran mirall a la paret del fons, i he pensat Aquesta idea m’ha animat de nou, un altre cop em veia les orelles, i he obert les portes de l’ascensor amb un entusiasme tan exagerat que s’han tornat a tancar, després de rebotre amb les parets laterals. A través dels vidres d’aquestes portetes m’he vist una altra vegada en un mirall (aquesta vegada no era el de casa) i tot l’enardiment se n’ha anat en orris una altra vegada: continuava sense conèixer aquell home que em mirava amb cara de gripau abatut des del fons de l’ascensor.\nQuan he sortit al carrer tot semblava diferent de cada dia. La fresca matinal no m’eixorivia com fa normalment, els cotxes no em molestaven com d’habitud; la xafogor del metro tant me feia, i l’estretor de dins els vagons més aviat em confortava: em reconeixia en els altres, en els seus ulls ensonyats, en les seves mirades al rellotge, en els posats abatuts. Quan he arribat a l’estació de destí he pujat les escales a peu, perquè les mecàniques, com de costum, eren espatllades.\nI mentre les pujava se m’ha acudit una altra idea, una solució distinta, nova, a l’enigma que m’atabalava: potser hi havia una passa, una mena d’epidèmia d’aquelles que s’encomanen a poc a poc, i que fan descobrir a la classe mèdica una nova malaltia.\nSegurament a la feina en sentiria a parlar, o fins i tot ho podia preguntar. Aquesta nova idea m’ha permès arribar al despatx sense arrossegar tant els peus com ho havia fet fins aquell moment.\nL’entrada a l’edifici d’oficines on hi ha la meva feina ha estat un nou motiu de consol: un parell de companys d’altres departaments m’han saludat a l’estil que em tenen avesat, és a dir, amb un lleu cop de cap. Però allò ja era suficient per a la meva moral decaiguda, perquè volia dir que em reconeixien. O no.\nHe pujat amb quatre gambades les escales que separen el vestíbul d’entrada fins el pis on hi ha el meu lloc de treball, menyspreant l’ascensor: al capdavall no hi havia cap mirall, i, a més, hi havia cua per a pujar-hi.\nEl primer que he fet quan he arribat a la meva planta, després de fitxar al rellotge de control, ha estat anar al lavabo, que sí que té una lluna damunt del rentamans, a mirar-m’hi. Quan he arribat davant del rentamans i he fitat amb ànsia al davant s’ha reproduït el drama: el refotut espill també s’hi rabejava! M’he sentit dir, cridant i he hagut de fer un esforç gros per no apunyegar la lluna maleïda, però no he pogut d’estar-me de llençar invectives a tort i a dret, de renegar amargament; ha faltat poc perquè em posés a plorar.\nSort que algú ha trucat a la porta, això m’ha ajudat a recompondre el gest. Era un altre treballador, que recordava haver vist en alguna ocasió, però ni sabia com es deia ni a què es dedicava exactament. Com li devia passar a ell respecte de mi. Feia poc que m’havien traslladat a aquell edifici i no coneixia gairebé ningú, com ningú no em coneixia a mi. Entre la despersonalització d’una oficina amb tanta gent, la distribució dels llocs de treball –una taula, amb l’inevitable ordinador, teclat i impressora, i una cadira giratòria, amb braços- la separació entre cadascun d’aquests llocs i els del seu voltant, amb una mampara de separació, i la constant mobilitat dels treballadors i treballadores (sempre he pensat que tot això no és fortuït : l’empresari no vol que intimem) no permetia gaires confiances.\nM’he assegut a la meva cadira, tot sabent que avui no em trauria la feina del damunt. Aquella muntanya de paperassa no disminuiria, ans el contrari, encara augmentaria. Però no podia desentendre-me’n pas; havia de fer veure que em concentrava en la feina, moure molts papers. I, mentrestant, no em treia del cap (¿era el meu o no era el meu, aquell cap? ja començava a dubtar-ho) el que m’havia passat. O no m’havia passat...potser tot això no era res més que un malson.\nAquesta nova idea, que podia esbandir el misteri, m’ha suggestionat per un moment. És clar ! Devia estar somiant, i tot allò passaria a l’oblit quan em despertés, com tots dels somnis. M’he pessigat, m’he punxat, quasi m’he cremat amb el cigarret -ho he deixat córrer quan he sentit l’escalfor de la punta encesa- però els resultats no han estat gens satisfactoris. Sentia el dolor amb tota certesa. He procurat mirar per la finestra del despatx, tot i que em cau una mica lluny, i he vist el carrer com sempre, ple d’autos, de tramvies, de gent atrafegada, de fum i del soroll que esmorteïa el vidre. M’ha agafat mal de cap i de sobte he sentit basques. Malgrat el mareig he seguit treballant, sense rumiar més en tot allò. No volia ni pensar en prendre’m res de la farmaciola: hauria d’haver entrat al lavabo, i no volia tornar a veure’m.\nA l’hora de dinar he anat a comprar un sandvitx d’aquells de pollastre amb formatge, i me n’he anat a menjar-lo a una plaça enjardinada que hi ha prop d’allí.\nTot just entrar he vist un home, assegut en un banc del fons, que m’ha atret l’atenció. No us podria dir per què, però la seva figura em xuclava poderosament. Una força desconeguda m’impel·lia cap el banc ocupat per aquell individu estrany. Vull dir que les ordres no semblava donar-les jo, que l’impuls naixia d’algun altre lloc, no del meu cap.\nMentre m’hi atansava he anat veient-li més detalls. Estava amb un llibre a la mà, i anava vestit d’una faisó esportiva, en cos de camisa, sense corbata ni americana com anava jo. No semblava ser cap treballador en la seva estona per dinar.\nA poc a poc, li he anat descobrint els trets de la cara, i em resultaven familiars, molt familiars. Quan finalment, he arribat al seu davant m’he adonat que també em mirava, fixament, i em somreia; no he sabut què dir, ni què fer.\n-No em coneixes?- m’ha interpel·lat, amb una veu que també m’era coneguda.\n-Qui és vostè?- li he preguntat, i m’ha sorprès que la meva veu em resultés estranya, rogallosa i més greu.\n-Jo sóc tu- m’ha dit, tot ampliant el seu somriure, que ara semblava més enigmàtic.\nI aleshores, en aquell moment me n’he adonat: és clar que aquella cara em resultava familiar! Era la meva!! He sentit coragre, la boca seca i el mareig m’ha tornat. Però encara he tingut prou forces per dir-li\n-Qui sóc jo, doncs?- i ell, que semblava que tingués la resposta preparada m’ha dit\n-No ho saps, encara? Tu ets jo-.\nNo sabia què dir, ni què pensar. Només m’han vingut ganes de plorar, les llàgrimes lluitaven per eixir dels ulls, però les he frenades, com sempre, més que mai, no volia demostrar cap feblesa davant d’aquell individu que seia amb les cames creuades, còmodament indolent, mentre jo era al seu davant palplantat com un estaquirot; tot d’una m’he sentit ridícul. Volia dir-li quelcom agressiu, contundent, però bona part de les meves minvades forces les esmerçava en aguantar-me els plors, i no me’n restaven gaires.\nTot i així dec haver-li dit alguna cosa, perquè ha tornat a la càrrega:\n-Que no pot ser? Ja ho crec, que sí. T’ho demostraré\nAleshores les llàgrimes han esbotzat el meu control i he començat a cridar:\n-No m’ha de demostrar res, vostè! Jo sé perfectament qui sóc. Me’n recordo de tot el que tinc, de tot el he fet: la meva dona, recordo clarament el dia que ens vam casar, la meva filla, també recordo el dia que va néixer, i els meus germans, i...la feina, i...\n-Ah! La memòria, -m’ha tallat-, això és el que tens, però ja la vas perdent, de mica en mica va passant a mi, fins que no te’n quedarà. Però no t’amoïnis, home, que no n’hi ha per a tant, no hi perdràs gran cosa\n-Això no és veritat!- li he amollat, amb un fil de veu, perquè en el fons sabia que allò era cert, incontestable: feia temps que perdia la memòria, cada cop més i més de pressa. Fins i tot havia anat a la consulta d’una psicòloga, que no l’hi donava gaire importància.\nM’he posat a córrer, sense saber cap on anava; només volia fugir, allunyar-me d’aquell lladre de personalitats. La memòria era tot el que tenia, els records conformaven el meu jo, i per això no podia permetre que m’ho prengués. Els meus records de vegades em provocaven tristesa, és veritat, però eren meus, i no els volia perdre. Ara que ja era massa tard per a canviar el curs de la meva vida, no deixaria que aquell súcube m’arrabassés la meva infància, la meva joventut, els meus ideals, els meus sentiments, els moments dolços i els amargs; tot això ja havia passat, però ho servava dintre meu, ara me n’adonava, com un tresor que m’ajudava a passar els dies grisos de la meva existència.\nA poc a poc m’he anat calmant, però ara el meu determini era clar: calia impedir, fos com fos, que em quedés diluït en el no res, perquè així em semblava que quedaria: dissolt. Caminant mig d’esma, he sentit els clàxons i els crits dels automobilistes que m’esbroncaven, car passava pel mig dels carrers, sense fixar-me en els semàfors ni en la circulació rodada.\nDesprés de molt caminar he arribat al pont que travessa les vies del tren, i m’he adonat que havia anat molt lluny. Els trens m’han fet recordar el meu avi: l’he vist amb les seves ulleres de cul de got, amb la seva granota de color de gos com fuig, rabassut i manefla, rialler i entranyable. Quan li preguntava perquè li agradaven tant els trens em deia que servien per anar i venir, per fugir i tornar, potser rememorant el dia que va arribar en un d’aquells fòtils.\nSempre em deia . Un dia un d’aquells trens el va ajudar a fugir cap a l’indret d’on neixen totes les coses, com solia dir.\nNecessitava de qualque sistema per evitar que em seguissin soscavant les meves arrels, els meus records, la meva memòria, la meva personalitat. I l’he trobat. He recordat una pel·lícula on un capellà assoleix d’arrencar el dimoni d’un infant, i, notant que és dintre seu, es llença per una finestra a fi d’evitar que torni a entrar en el cos del nen.\nEn el meu cas era a l’inrevés, havia d’aconseguir que no sortís de dins meu allò que jo volia resguardar, protegir, havia d’intentar que es quedés amb mi. Però la solució podia ser la mateixa. ¿Com podria prendre’m la memòria aquell individu que deia ser jo -però no l’era, només en tenia l’aparença, l’embolcall- si la prenia amb mi lluny del seu abast? El tren ho podia fer, ho faria. També a mi em serviria per fugir.\nPer les vies que anaven cap al nord he vist que venia un tren, a tot drap. Un Talgo, m’ha semblat que era, però tant li feia, qualsevol m’anava bé.\nI, després de passar les cames per sobre de la barana, he saltat.\nLa sensació de la caiguda l’ha despertat violentament.\nI s’ha alegrat que tot plegat només fos un malson. Li han vingut unes ganes boges de cridar, alleujat.\nI s’ha llevat, per anar al lavabo a orinar.\nTot just ha encès el llum, ha bramat esfereït: la cara que hi havia al mirall ... NO TENIA RES A VEURE AMB LA SEVA!\nEl depravat del metro


Dòriath | LOTR Wiki | FANDOM powered by Wikia\nTerra tancada (Síndarin)\nThíngol i Mèlian\nDòriath era un regne boscós a les ribes del gran riu Sírion, on s'incloïen els boscos Noldoreth (Taur-ba-Neldor, al nord, un bosc de faigs), Nivrim (a l'oest, un bosc de roures), i Regíon (el bosc principal). A més a més els boscos de Brèthil i Nan Émlmoth es consideraven part de Dòriath, però quedaven fora del Cinturó de Na Mèlian.\nEl seu nom significa "Terra Tancada" (de Dor="Terra" + iath="tanca") i té el seu origen en l'encanteri a que Mèlian la Maia el sotmeté impedint-hi l'entrada d'enemics. Aquesta protecció va ser coneguda com el cinturó de Na Mélian.\nDurant el Gran Viatge que els éldar que s'havien despertat a Cuiviénen van fer cap a Vàlinor, els vànyar i els nóldor van travessar el que esdevindria el bosc de Dòriath. Quan van passar-hi els teleri, el seu senyor Elwë es va perdre a Nan Élmoth, on va trobar Mèlian. Elwë (anomenat Thíngol) i alguns dels teleri es van quedar a viure a Beleríand, i van passar a ser coneguts com a síndar o elfs grisos. Thíngol esdevingué el seu rei.\nEl nom original de Dòriath era Eglador, que significava "la Terra dels Desemoarats", però quan en els anys previs a la Priemra Edat les criatures de Mélkor (orcs) van començar a intensificar els seus atacas, Mélian va aixecar el seu cinturó i el regne va passar a ser conegut com a Dòriath.\nThíngol va contractar els nans de Belegost per construir les caverned de Menergoth al centre de Dòriath, que acaberien sent la capital i residència del monarca.\nEl Rei Elu Thingol de Dòriath, Reis Suprem dels Síndar, considerava que el seu regne no consistia només en Dòriath sinó en tot Beleríand de del Gelion al Belagaer. Tot i això aquest reconeixement no era unànime a tot Beleríand, especialment des que els nóldor van tornar a la Terra Mitjana. Thíngol no els va permetre entrar a Dòriath (excepte a la casa de Finarfin, que eren parents seus a través del seu germà Olwë), i quan conegué els fets de la matança d'Alqualondë fins i tot va prohibir que la seva llengua, el quenya, es parlés.\nMés tard, quan els homes van arribar a Beleríand, també se'ls va impedir entrar, però a instàncies de Fínrod Felagund als Haladin se'ls va deixar viure a Brethil.\nBeren, fill de Bàrahir i de la Primera Casa dels Homes, va travessar el Cinturó de Na Mèlian tal com havia estat profetitzat, i va conèixer Lúthien de qui s'enamorà.\nL'altre gran heroi dels edain de la Primera Edat, Turin, també va viure a Dòriath fins que va esdevenir major d'edat i en va fugir. Més tard la seva mare i la seva germana, Morwen i Nienor, també hi van viure fins que es perderen.\nQuan Thíngol va demanar als nans de Nogrod que encastessin el Silmaril de Beren i Lúthien al Nauglamirm, els nans van voler robar la joia i van matar Thíngol en el que es va convertir en el primer saqueig de Dòriath. Amb la mort del seu espòs, Mèlian va abandonar el regne, i amb ella el cercle protector va desaparèixer.\nDòriath es va restituir breument sota el regnat del fill de Beren i Luthien, Dior, però els fills d'En Fèanor van atacar-lo per robar el Silmaril, en la Segona Matança Fratricida entre elfs i també el segon saqueig de Dòriath. Després de l'atac, el reialme es va desfer i Dòriath va quedar abandonat.\nReis de Dòriath Edit\nElu Thíngol (? - 503)\nDior Eluchil (504 - 507)\nAquest article conté text extret de l'article Dòriath de la Viquipèdia sota llicència CC-BY-SA (autors)\nObtingut de «http://ca.lotr.wikia.com/wiki/D%C3%B2riath?oldid=414»


El bloc de 2n cicle d'educació infantil!: d’octubre 2018\nPer previsió de pluja, des de l'escola vam avançar el dia de la castanyada, així que ho vam celebrar el dimarts dia 30.\nEl d’infantil vam preparar el tast de menjar per a la tarda, uns riquíssims bombons de xocolata amb fruits secs al damunt. El de P3 van fer els bombons de xocolata blanca. Els de P4 van fer els bombons de xocolata amb llet i, els de P5 van fer els bombons de xocolata negra. N’hi havia qui es llepava els dits!!!\nA la tarda, vam ballar el ball de la cançó “Baixem de la muntanya” de Picarols i ho van fer súper bé, tots disfressats de pagesos, llenyataires i castanyeres. Fins i tot les mestres es van disfressar de castanyeres!!\nTots plegats us desitgem una BONA CASTANYADA A TOTHOM!!\n1a sortida del curs!\nAquest dilluns els nens i nenes d'educació infantil vam fer la primera sortida amb autocar, vam anar a casa de la Castanyera!! Sí sí, a casa de la Castanyera i del Marrameu de veritat!!\nTot i ser un dia una mica fred i amb força vent, vam poder gaudir d'un bon dia al Canadell. I sort que hi vam anar, sort que vam poder ajudar a la Maria Castanyera!!\nSabeu què li va passar?? Doncs que ella estava torrant les castanyes per nosaltres quan arribéssim i li van trucar per telèfon. Li va demanar al Marrameu que li controlés les castanyes que no se li cremessin. Però... quan la Maria Castanyera va tornar: no hi havia cap castanya!\nI d'aquesta manera ens vam passar el matí, tot ajudant a la Castanyera a trobar-les, vam fer una gimcana de castanyes i també li vam preparar un beuratge per al Marrameu, perquè es tornés bo i no fes més entremaliadures.\nI ho vam fer tant bé, que vam recuperar les castanyes i vam poder cantar i ballar.\nEl passat dijous vam estar de festa els de P5 ja que vam celebrar l'aniversari de la LAIA, que ja en té 5!\nVa venir la seva mare i ens va preparar un taller molt bonic i divertit: vam fer unes màscares de Halloween!\nTambé ens va portar esmorzar per a tots i totes.\nPublicat per educacioinfantil_santmartí a 2:54 Cap comentari:\nAhir, dia 25, vam celebrar l’aniversari de la Lia, va fer 4 anys. Per celebrar-ho, va vindre la seva mare, la Sílvia i ens va fer un experiment a la classe; un volcà!\nAmb l’ajuda de tots i totes, vam anar posant els ingredients dins l’ampolla de plàstic perquè el volcà treies espuma simulant un volà de debò. També vam experimentar amb bicarbonat, colorant alimentari i vinagre i, vam poder veure com sortia escuma.\nEn acabat, vam cantar la cançó d’aniversari feliç a la Lia i ella ens va donar coca amb xocolata per berenar.\nMoltes gràcies Sílvia i Lia i, PER MOLTS ANYS LIA!!\nPublicat per educacioinfantil_santmartí a 5:39 Cap comentari:\nEns visitem els BOMBERS!\nAquesta setmana l'hem començat d'una forma molt especial...ens han visitat els Bombers de Puig-reig!!\nEns han explicat quina és la seva feina, les eines que utilitzen, com es vesteixen per anar a apagar foc i no cremar-se i, fins i tot, han portar el seu camió a dins el pati de l'escola! Hem pogut veure totes les coses que hi porten, hi hem pujat i també hem fet sonar la sirena!\nPublicat per educacioinfantil_santmartí a 6:50 Cap comentari:


La reunió del comitè tècnic de gestió del coronavirus aquest 17 de març del 2020. (Horitzontal)\nEspanya ja acumula 11.178 casos de coronavirus i 491 morts, segons les últimes dades del Ministeri de Sanitat. El director del Centre d’Alertes i Emergències Sanitàries, Fernando Simón, ha explicat en roda de premsa que en les últimes 24 hores s’han registrat gairebé 2.000 casos nous (1.987) però que les altes mèdiques ja sumen 1.028 persones, un 9% dels diagnosticats. A més, s’han hospitalitzat 5.136 persones i un 5% estan a la UCI. També ha detallat que Madrid ja no acumula el 50% dels casos, sinó que la xifra ha baixat fins al 43. La comunitat té registrats 4.891 afectats, seguit de Catalunya, amb 1.394. A hores d’ara, la letalitat respecte el nombre de morts se situa en el 4%.\nSimón ha tornat a fer una crida a la calma durant les restriccions i ha alertat que pot durar més de deu dies. També ha defensat les mesures adoptades i ha dit que les decisions s’han pres quan es tenia la certesa que tindrien “garanties”.


Mesures de suport als autònoms - Centre Gestor\nA partir d’avui, 1 de febrer de 2021, estan a disposició dels treballadors autònoms nous ajuts que estableix el Reial decret llei 2/2021, de 26 de gener, de reforç i consolidació de mesures socials en defensa de l’ocupació.\nPer accedir a les noves prestacions que regula el Reial decret llei 2/2021, hauran de presentar una nova sol·licitud en tots els casos.\nA continuació, desglossem les ajudes que comprèn el RDL 2/2021:\n1. Prestació de cessament d’activitat compatible amb el treball per compte propi: Podeu sol·licitar tots aquells autònoms que tinguin els 12 mesos cotitzats i hagin cotitzat per cessament d’activitat.\n• Estar al corrent de pagament de les cotitzacions al RETA\n• Tenir una carència de 12 mesos en el RETA i haver cotitzat 12 mesos per cessament d’activitat\n• No haver complert l’edat ordinària de jubilació\n• Acreditar al PRIMER SEMESTRE de 2021 una reducció dels ingressos computables fiscalment de l’activitat per compte propi de el 50% dels que hi ha hagut en el SEGON SEMESTRE de 2019\n• No haver obtingut durant el PRIMER SEMESTRE DE 2021 uns rendiments nets superiors a 7.980,00 euros.\n• No superar uns ingressos de la feina per compte d’altri superiors a 1,25 vegades l’import de l’salari mínim interprofessional (MENSUAL).\nLa prestació podrà percebre com a màxim fins al 31 de maig, la quantia de la prestació serà el 50% de la base de cotització mínima que li correspongui. Es podrà renunciar en qualsevol moment abans de el 30 d’abril de 2021, amb efectes de renúncia a el mes següent a la comunicació. Si se sol·licita abans de el 21 de febrer tindrà efecte retroactiu l’1 de febrer, i si es demana amb posterioritat tindrà efectes des del dia següent a la sol·licitud.\n2. Prestació extraordinària de cessament d’activitat: Podeu sol·licitar tots aquells autònoms que no puguin tenir dret a la prestació per cessament d’activitat.\n• Estar en alta en el RETA abans de l’2021.01.01\n• Estar a l’corrent de pagament de les cotitzacions al RETA\n• No tenir rendiments nets computables fiscalment procedents de l’activitat per compte propi en el PRIMER SEMESTRE de 2021 superiors a 6.650,00 euros.\n• Acreditar al PRIMER SEMESTRE de 2021 uns ingressos computables fiscalment de l’activitat per compte propi inferiors als que hi ha hagut en el PRIMER TRIMESTRE de 2020.\nLa prestació podrà percebre com a màxim fins al 31 de maig, la quantia de la prestació serà el 50% de la base de cotització mínima que li correspongui. Es podrà renunciar-hi en qualsevol moment abans de el 30 d’abril de 2021, amb efectes de renúncia a el mes següent a la comunicació. Si se sol·licita abans de el 21 de febrer tindrà efecte retroactiu l’1 de febrer, i si es demana amb posterioritat tindrà efectes des del dia següent a la sol·licitud.\n3. Prestació extraordinària de cessament d’activitat per als treballadors de temporada: la poden sol·licitar els treballadors autònoms l’únic treball al llarg dels anys 2018 i 2019 s’hagués desenvolupat en el Règim Especial de Treballadors Autònoms o en el Règim Especial de Treballadors de l’ mar durant un mínim de 4 mesos i un màxim de 6 en cadascun dels anys. Es considera que el treballador autònom ha desenvolupat un únic treball en 2018 i 2019 sempre que, d’haver estat d’alta en un règim de seguretat social com a treballador per compte aliè, aquesta alta no superi els 120 dies al llarg d’aquests anys.\n• Haver estat d’alta un mínim de 4 mesos i un màxim de 6 mesos de cada un dels anys 2018 i 2019, sempre que aquest marc temporal abasti un mínim de 2 mesos a la primera meitat de l’any.\n• No haver estat en alta com a treballador per compte d’altri en el règim de Seguretat Social corresponent més de 60 dies durant el primer semestre del l’any 2021.\n• No obtenir durant la primera meitat de l’any 2021 uns ingressos nets computables fiscalment que superin els 6.650 euros.\n• Trobar-se al corrent en el pagament de les quotes a la Seguretat Social\nLa prestació podrà percebre com a màxim fins al 31 de maig, la quantia de la prestació serà el 70% de la base de cotització mínima que li correspongui. Es podrà renunciar-hi en qualsevol moment abans de el 30 d’abril de 2021, amb efectes de renúncia a el mes següent a la comunicació. Si se sol·licita abans de el 21 de febrer tindrà efecte retroactiu l’1 de febrer, i si es demana amb posterioritat tindrà efectes des del dia següent a la sol·licitud.\n4. Prestació extraordinària de cessament d’activitat per als treballadors autònoms afectats per una suspensió temporal de tota l’activitat: Podeu sol·licitar tots aquells autònoms que, a partir d’1 de febrer de 2021, es vegin obligats a suspendre totes les seves activitats com a conseqüència de una resolució adoptada per l’autoritat competent.\n• No superar uns ingressos de la feina per compte d’altri superiors a 1,25 vegades l’import de l’salari mínim interprofessional.\nLa percepció de la prestació tindrà una durada màxima de 4 mesos, finalitzant el dret a esta l’últim dia del mes en què s’acordi l’aixecament de les mesures o el 31 de maig de 2021 si aquesta última data és anterior.\nLa quantia de la prestació serà el 50% de la base de cotització mínima que li correspongui. Es podrà renunciar en qualsevol moment abans de el 30 d’abril de 2021, amb efectes de renúncia a el mes següent a la comunicació. Si se sol·licita abans de el 21 de febrer tindrà efecte retroactiu l’1 de febrer, i si es demana amb posterioritat tindrà efectes des del dia següent a la sol·licitud.\nLi recordem que la persona encarregada d’aquests ajuts estatals al Centre Gestor és Cristina Aguilar, caguilar@centregestor.es, si està interessat en el tràmit, si us plau escrigui a la persona responsable un e-mail i li respondrà el més aviat possible.\nCentre Gestor2021-02-07T22:46:55+00:00febrer 7th, 2021|Sin categoría|


Ens fem una selfie? La Diada dels Enginyers 2019 retrata el col·lectiu i les seves institucions | Fulls dels enginyers\nEtiquetes:Diada de L'Enginyer Enginyeria Enginyers industrials de catalunya enginyers enginyeres\nSelect ratingGive Ens fem una selfie? La Diada dels Enginyers 2019 retrata el col·lectiu i les seves institucions 1/5Give Ens fem una selfie? La Diada dels Enginyers 2019 retrata el col·lectiu i les seves institucions 2/5Give Ens fem una selfie? La Diada dels Enginyers 2019 retrata el col·lectiu i les seves institucions 3/5Give Ens fem una selfie? La Diada dels Enginyers 2019 retrata el col·lectiu i les seves institucions 4/5Give Ens fem una selfie? La Diada dels Enginyers 2019 retrata el col·lectiu i les seves institucions 5/5


Estan canviant els hàbits de compra? – Conclusions del Dimarts de Diàlegs (Igualada) | Psicología del Consumo\nEstan canviant els hàbits de compra? – Conclusions del Dimarts de Diàlegs (Igualada)\nAquest dimarts 10 de juny, l’Ateneu Igualadí va organitzar una tertúlia on em convidava a parlar sobre canvis d’hàbits de compra.\nVa ser una xerrada molt interessant i amena, on compartia experiències amb agents locals del món del comerç, alguns d’ells amb un impacte gairebé global, com en JORDI RIBAUDÍ, impulsor de Rec.0. També teníem a en XAVIER FIGUERES, president d’Igualada Comerç, LLORENÇ PALOMAS, creador de esdemarketing.com, parlant de marketing digital i a JULI BOADA, membre d’Ecoxarxa Anoia.\nL’acte va ser molt enriquidor, tant per l’excel·lent organització de l’Ateneu i la conducció del jove periodista Jordi Cuadras, com sobretot perquè teníem a 100 persones de públic i almenys van participar-hi 10 o 15.\nEnllaço un bon resum escrit per Ricard Espelt, de qui he recollit uns fragments de la meva ponència :\nEl que avui coneixem com a consumidor intel·ligent és només l’evolució del consumidor tradicional però amb un comportament més racional. El progrés d’aquests nous hàbits poden aproximar-nos a poc a poc, en unes dècades potser, a un veritable nou escenari del consum.\nActualment, segons Vinyals, més que una crisi del consum, estem fent un consum de crisi: marques blanques, comparativa de preus, evitant l’impuls de compra, etc.\nEls hàbits de consum es relacionen amb les emocions al voltant del producte, el venedor i/o el el lloc de compra. Per tant, l’experiència de consumidor és rellevant. Algunes grans companyies, segons Albert Viñals, cerquen estratègies per tal d’aportar sensació de proximitat, valor associat tradicionalment a les petites botigues.\nAvui en dia, el client valora també que el procés de compra sigui fàcil. Tant en els processos digitals (la simplicitat metodològica, per exemple) com en els presencials (combinació de productes que es poden consumir junts). Òbviament, en el context econòmic actual, el preu també és un element important.\nCom ja hem comentat prèviament, els centres comercials intenten imitar les propostes del petit comerç. Per tant, aquest ha d’explotar al màxim els valors que el defineixen per tal d’intentar fidelitzar els clients.\nL’article complert aquí:\nPosted in Artículos autor, crisis, El consumidor, Retail and tagged albert vinyals, ateneu igualadí, consumer, consumidor, dimarts de diàlegs, esdemarketing.com, habitos de consumo, hàbits de consum, igualada, igualada comerç, jordi ribaudí, llorenç palomas, rec.0, ricard espelt, xavier figueres on junio 12, 2014 by psicologiadelconsumo. Deja un comentario\n← Entrevista sobre smartshopping online (revista sonitrón, Mayo 2014)\nVídeo del debat sobre el canvi d’hàbits del consumidor →


L'ambient d'hivern s'instal·la a les comarques de Girona - Diari de Girona\nL'ambient d'hivern s'instal·la a les comarques de Girona\nLes mínimes cauen notablement i a Girona ciutat s'arriba als 0,5 graus i a Vilobí d'Onyar, als -0,4\n09·11·19 | 00:17\nEl Canigó completament nevat, vist des de Figueres. lluís roura\nL'hivern sembla que s'ha avançat a les comarques gironines. Si fa pocs dies es podia anar amb màniga curta, ahir molta gent va haver de treure l'anorac o l'abric perquè els termòmetres van caure de forma destacada. Una tendència que es repetirà en els pròxims dies. Al Pirineu aquesta situació es va traduir en nevades i en imatges ja més pròpies del mes de novembre.\nAquesta baixada de temperatures va provocar que gelés en punts de l'interior i el prelitoral, com per exemple a Vilobí d'Onyar. Aquí el mercuri va baixar fins als -0,4 graus. I a Girona ciutat, per exemple, la mínima va caure fins als 0,5 graus.\nEls registres mínims que van detectar les estacions del Servei Meteorològic de Catalunya a les comarques de Girona van ser uns tres graus per sota respecte al dijous, sobretot en àrees de l'interior i prelitoral. Per exemple, a Girona ciutat aquest dijous es va arribar a una mínima de 3,9 ºC i a Vilobí d'Onyar va ser d'1,9ºC.\nEl Servei Meteorològic de Catalunya ahir destacava a les xarxes socials que la temperatura havia baixat força al Pirineu, amb mínimes d'uns -3 ºC a 1.500 metres i de -9 ºC a 2.500 metres.\nAl Pirineu gironí va nevar, com van difondre algunes de les estacions d'esquí de la província, que esperen amb candeletes poder obrir i tenir una bona nevada per fer-ho amb condicions òptimes. Els registres de les temperatures a la zona de muntanya més destacats d'ahir a la demarcació de Girona han estat els següents: -9,2 ºC a la Tosa d'Alp, a 2.500 metres, -7,4 ºC a Meranges, -1,2ºC a Puigcerdà, -7,2 ºC a Ulldeter, -6,9 ºC a Queralbs - Núria o -1,9 ºC a Molló.\nAixò ajudarà als punts més elevats a mantenir la neu i, per tant, s'espera que les estacions d'esquí puguin obrir amb bones condicions.\nPer exemple, segons s'ha conegut els últims dies, la Molina està previst que obri les seves instal·lacions el 23 de novembre, mentre que la Vall de Núria ho farà el dia 30.\nContinuen a la baixa\nAquestes baixes temperatures sembla que han vingut per quedar-se i deixarem enrere un octubre amb registres elevats i imatges de molta gent, sobretot a inici de mes, en màniga curta. I és que la previsió apunta que per les pròximes hores i dies s'instal·larà la fred i que hi haurà nevades al Pirineu, que poden arribar a cota 800 entre avui i diumenge. Ahir també hi havia activat el pla Ventcat de Protecció Civil per la previsió de fort vent en zones altes, sobretot en punts del Pirineu en el cas de Girona. Aquí, però, finalment on es va donar la ratxa més elevada va ser a Portbou, amb un cop de 50,4 quilòmetres per hora. Al Pirineu, a la zona de la Tosa d'Alp va haver-hi una ratxa de 38,16 quilòmetres i a Ulldeter, de 33,4.


Tenir cura dels mes petits aquest estiu - Farmacia Solsona\nL’estiu es el temps on els mes petits de casa gaudeixen de les vacances, de viatge, a la piscina, platja. Però també tenen el risc de patir qualsevol contratemps de l’estació com ara la otitis, fongs, etc.\nEn el post d’avui us donaré uns consells per a que passeu un bon estiu sense entrebancs.\nLa malaltia que s’acostuma a tenir després de reiterats banys a l’aigua de les piscines es la otitis. Per evitar-ho es poden posar taps i eixugar-se be les orelles al sortir de l’aigua.\nUtilitzar ulleres d’aigua per evitar la conjuntivitis ocasionada pel clor i bacteris de les piscines.\nEls fongs també son un factor d’infecció a les piscines , ja que es va descalç tant a la vorera de la piscina com a la dutxa .\nAmb les altes temperatures poden tenir cops de calor si s’exposen al sol entre les 12 del migdia i les 4 de la tarda. S’han d’hidratar, bevent sovint o menjant aliments rics en aigua, com la síndria.\nLa protecció solar per a ells es molt important , ja que la seva pell es més sensible que la d’un adult. Ha de ser d’un factor alt (SPF50). Es necessari aplicar-la mitja hora abans del bany i renovant-la cada dues hores. També podem protegir-los del sol amb una gorra.\nFins aquí el post d’avui, passeu unes bones vacances tots plegats!


#NO LÍMITS. Les propostes més arriscades del GREC 2018 - Teatre Barcelona\nPer Imma Romero\nCreadors extrems, destacats per un llenguatge rotundament propi i innovador, moltes vegades inclassificable, amb unes creacions van molt més enllà de les etiquetes preestablertes. Autèntics referents internacionals en la creació contemporània i artistes nacionals que podem veure més a fora que a casa.\nAquesta és una selecció de les propostes més arriscades del Festival, que fan desaparèixer els límits de les convencions teatrals per a plantejar noves formes de viure l’escena. Atreveix-te!\nSón un dels clàssics del GREC, i ja ens resulta habitual veure les seves estrenes en el gran Festival de la Ciutat (la darrera Birdie, el 2016). Amb un segell propi inconfusible, en el que combinen el live-cinema amb maquetes, performances i música en directe; encaren a l’espectador amb una reflexió incòmoda sobre les mediocritats i injustícies de la societat actual. A Kingdom utilitzen la icona del simi gegant més famós de la història, King Kong, per a parlar sobre el funcionament del capitalisme, amb les seves crisis cícliques que es superen tot intensificant les perversitats del sistema. Però també hi veurem plàtans, molts plàtans, que amb humor, ens ajudaran a pair la duresa de tot plegat.\nJan Fabre: Belgian rules / Belgium rules\nEll és un dels grans referents de l’avantguarda escènica a Europa. El vam poder veure recentment a Madrid amb un espectacle de 24 hores de durada, Mont Olympus, que va deixar tot el públic exhaust però embaladit. El que porta al GREC té una durada de ‘només’ 3 hores i 45 minuts, i el repte rau en la seva temàtica: Fabre fa un retrat crític i ple d’ironia del seu país, Bèlgica. La modèlica societat belga és presentada com un artefacte ple d’absurditats i surrealisme, però defensada pel seu pluralisme nacional. Una proposta escènica d’una gran plasticitat, que ens remetrà, inevitablement, a l’actualitat política del nostre territori.\nSimona Levi: Realitats avançades 2\nEl 2007 es va estrenar Realitats avançades, un espectacle que parlava, just abans de l’esclat de la crisi, sobre la conspiració entre immobiliàries i entitats bancàries, juntament amb el silenci còmplice de les institucions, per evitar l’accés universal a un habitatge digne. Ara, 10 anys després, el mateix equip fa una revisitació d’aquest espectacle, tot posat èmfasi en el que ha canviat (o no) durant aquest temps. Tal com en la primera versió, el públic hi tindrà un paper actiu, i se li permetrà votar, mitançant unes paparetes de colors, i expressar les seves opinions en una recreació ideal d’una societat democràtica. Humor i crítica en aquesta proposta contundent que conjuga art i activisme social.\nRealitats avançades 2. Enlluernats per la democràcia\nEl 2016 aquesta companyia italiana va sorprendre el públic del Festival Grec amb MDLSX, una peça sobre el dret a no pertànyer a cap de les etiquetes definitòries de la sexualitat. A Panorama tornen a parlar de llibertat, però aquest cop relacionada amb el territori i la raça. Amb la col·laboració de l’emblemàtic teatre La MaMa, situat a l’East Village de Nova York, parteixen de la convivència d’un grup multiètnic d’actors, la majòria immigrants, per a fer una reflexió sobre la naturalesa nòmada dels artistes. Projeccions, música en directe i una connexió radical amb la realitat que proposa com a urgència política la possibilitat d’una identitat post-nacionalística per a totes les poblacions del món.\nCompanyia Motus: Panorama\nEl Conde de Torrefiel és una de les companyies catalanes amb més projecció internacional. La seva darrera peça, La Plaza, ha sigut estrenada al Kunstendesartsfestival, a Brusel·les, un dels festivals més rellevants d’Europa dedicat a la creació escènica més actual i innovadora. Amb aquest espectacle converteixen l’escenari en una gran plaça, ocupada per monuments i persones, on succeïxen una sèrie d’esdeveniments inesperats que mostren la idea de futur com a temps desconegut i imprevisible. I de nou, la violència, tema recurrent en els seus espectacles, i, com aquesta, a voltes invisible i imperceptible, forma part íntrinseca de l’existència humana.\nNeed Company: Concert by a Band Facing the Wrong Way\nJan Lawers, al capdavant de la companyia Need Company, és també un dels grans creadors escènics europeus de referència. El vam poder veure el 2015 inaugurant el Festival TNT Noves Tendències amb The blind poet i, a l’inici del 2018 amb Begin the beguine, al Lliure. La seva proposta pel GREC és un espectacle que trenca les barreres dels gèneres artístics, tot posant en escena un concert que esdevé alhora una performance sobre l’esforç i la cega fugida endavant d’un grup de decadents músics occidentals.


Ancelotti defensa Cristiano: "A la vida privada cadascú ha de fer el que vulgui"\nEl tècnic italià assegura que només jutja el rendiment esportiu dels futbolistes i assegura que no farà canvis a la porteria\nCarlo Ancelotti en roda de premsa CHEMA MOYA / EFE\nBarcelonaCarlo Ancelotti ha assegurat que no jutja "la vida privada dels jugadors" i que cadascú "ha de fer el que vulgui". Ha estat la resposta del tècnic italià després de l'enrenou per la festa de Cristiano Ronaldo posterior a la derrota contra l'Atlètic de Madrid al Calderón.\n"A la vida privada, cadascú fa el que vol. Jo avaluo el rendiment professional dels jugadors", ha assegurat Ancelotti, en defensa del jugador. "El problema és que algú pugui pensar que la festa pot afectar la serietat i la professionalitat dels jugadors", ha matisat.\nA més, el tècnic blanc també ha parlat sobre la possible reacció del Bernabeu després de caure (4-0) al Calderón. El tècnic entén la "frustració" del madridisme perquè "és la nostra", ha dit Ancelotti, que també ha explicat les seves sensacions vers el moment que travessa l'equip: "Després del Mundial de Clubs hem baixat el rendiment", ha reconegut.\nA part, ha tancat qualsevol debat sobre la porteria, anunciant que no hi haurà cap canvi en aquesta demarcació.\nAncelotti Cristiano Ronaldo Madrid


Cerdanya comptarà amb un punt d'atenció permanent del SOC\nAquest nou servei entrarà en funcionament, com a tard, a principis del 2021\n2 min. Puigcerdà 25/07/2020 17:35\n651x366 Un moment de la visita d'El Homrani a Cerdanya. / AJUNTAMENT DE PUIGCERDÀ Un moment de la visita d'El Homrani a Cerdanya. / AJUNTAMENT DE PUIGCERDÀ\nEl Departament de Treball obrirà un Punt d'Atenció Permanent del Servei d'Ocupació de Catalunya (SOC) a Cerdanya, que s'ubicarà a les oficines del Consell Comarcal, a Puigcerdà. Aquest punt desplegarà de manera progressiva la cartera de serveis del SOC, com tràmits sobre la demanda d'ocupació, informació professional i de l'àmbit laboral, orientació professional, informació sobre processos per acreditar competències o tramitació de la Renda Garantida de Ciutadania.\nTreball ha assegurat que la voluntat del SOC és " impulsar acords amb el Servei Públic d'Ocupació Estatal (SEPE en les seves sigles en castellà) per garantir també la tramitació de les prestacions". La previsió és que entri en funcionament, com a molt tard, a inicis del 2021. El conseller de Treball, Afers Socials i Famílies, Chakir el Homrani, s'ha reunit aquest dissabte a Puigcerdà amb l'alcalde, Albert Piñeira; la presidenta del Consell Comarcal, Roser Bombardó, i el Consell d'Alcaldes de Cerdanya per tractar l'obertura d'aquest nou Punt d'Atencio Permanent del SOC.\nActualment, l'Oficina de Treball de Ripoll (Ripollès) assumeix les gestions pròpies del SOC a la comarca de Cerdanya. Fins ara s'havia intentat evitar desplaçaments innecessaris per als usuaris de Cerdanya, gràcies a la col·laboració amb els organismes públics de la comarca, oferint la possibilitat de fer alguns tràmits de forma virtual i també amb el desplaçament dels tècnics de l'Oficina a la Cerdanya.\nTot i això, Treball veu "imprescindible" la ubicació d'un punt d'atenció estable a la comarca i té la intenció de consolidar-lo com a oficina de treball "en un futur pròxim". El SOC i el Consell Comarcal de la Cerdanya treballaran conjuntament en l'adequació dels espais físics per ubicar l'oficina d'atenció presencial.\nAprofitant la seva visita a la vila, el conseller també ha mantingut una trobada de feina amb l'alcalde. En la trobada s'han abordat diferents qüestions relatives a l'àmbit social, l'atenció a la gent gran, la Residència Sociosanitària de Puigcerdà, l'increment de places residencials i de centre de dia, les polítiques actives d'ocupació, l'atenció a les persones amb diversitat funcional, els projectes de les diferents fundacions que treballen per a aquest col·lectiu i la seva integració laboral, l'atenció a les persones nouvingudes, els casals d'estiu o la necessitat d'un conveni de treball específic per a l'Hospital Cerdanya i que englobi també els diferents centres de salut i socials de la comarca, entre altres.


Codi de centre 08021417\n1.- El llibre de família o altres documents relatius a la filiació. Si l'alumne o alumna està en situació d'acolliment, la resolució d'acolliment del Departament de Treball, Afers Socials i Famílies.\n2.- El DNI de la persona sol·licitant (pare, mare, tutor/a o guardador/a de fet) o, si el sol·licitant és estranger, de la targeta de residència on consta el NIE o el passaport. Si es tracta d'estrangers comunitaris document d'identitat del país d'orígen.\n3.- El DNI de l'alumne o alumna major de 14 anys o si té DNI tot i ser menor de 14 anys.\n*De forma extraordinària les dades d'identificació o de filiació dels alumnes estrangers també es poden acreditar amb el document d'identitat, el llibre de família del país d'origen o la documentació alternativa que la persona pugui aportar. El director o directora del centre valorarà i examinarà la documentació presentada.\nLes persones que al·leguen el compliment d'un o més criteris de prioritat (específic, general o complementari) han d'enviar també la documentació escanejada o fotografiada , per les dues cares, que s'indica per cada criteri.\nLa falsedat o el frau en les dades al·legades o en la documentació aportada comporta la invalidació dels drets de prioritat i fins i tot, si s'escau, la pèrdua de la plaça assignada; si és el cas, el Departament d'Educació comunica a l'autoritat competent el fet perquè aquesta adopti les mesures oportunes en relació amb la responsabilitat que correspongui, tant del sol·licitant com de la persona que hagi emès la documentació acreditativa.\nL'alumne o alumna forma part d'una família nombrosa o monoparental. 15 punts\n** es valida mitjançant consultes interadministratives.\n1. Germans al centre: 40 punts\nDocumentació: No s'ha d'adjuntar cap documentació, el centre en farà la comprovació.\n2.- Proximitat del domicili habitual:\na.- Quan el domicili habitual es troba a l'àrea d'influència del centre: 30 punts (Molins de Rei es considera una única àrea d'influència).\nb.- Quan a instància del sol·licitant es pren en consideració l'adreça del lloc de treball del pare, la mare o tutor o tutora, o el guardador o guardadora de fet, i aquest és dins l'àrea d'influència del centre: 20 punts.\n- Domicili habitual que s'al·lega no coincideix amb el DNI. En enviar la sol·licitud es programa la consulta automatitzada del padró. Aquesta consulta serveix per confirmar l'adreça del domicili familiar. Si no es poden obtenir les dades del padró cal acreditar la residència adjuntant un certificat o volant de convivència de l'alumne, on ha de constar l'adreça del domicili i acreditar que l'alumne viu com a mínim amb el pare o la mare que presenta la sol·licitud.\n- Quan per aquest criteri es consideri el domicili del lloc de treball, s'acredita adjuntant còpia del contracte laboral o certificat emès a aquest efecte per l'empresa. En el cas de treballadors en règim d'autònoms, es té en compte el domicili acreditat a l'Agència Tributària i s'acredita amb una còpia del formulari de la declaració censal d'alta, modificació i baixa en el cens d'obligats tributaris (model 036 i 037).\n3.- Renda anual de la unitat familiar: 10 punts\n- Acreditació de ser beneficiari o beneficiària de la prestació econòmica de la renda garantida de ciutadania.\n4.- Discapacitat (igual o superior al 33%) de l'alumne/a, pare o mare, tutor/a o germans: 10 punts.\n** es valida mitjançant consultes administratives.\n- Certificat de la targeta acreditativa de la discapacitat de la persona que n'al·lega la condició emès pel Departament de Treball, Afers Socials i Famílies o organismes competents d'altres comunitats autònomes.


‘Portella’ es pren un any sabàtic | BonDia Diari digital d'Andorra.\nEl primer número de ‘Portella’ va aparèixer el novembre del 2010; el 13, i fins ara últim, el novembre del 2018.\nDl., 04/11/2019 - 03:00\n‘Portella’ es pren un any sabàtic\nA. Luengo / Foto: Txema Díaz-Torrent\nLa tercera etapa de la revista arrencarà la primavera del 2020, i a la tardor publicarà el número 14 i estrenarà ‘entorn web’.\nEn un curs normal, a aquestes altures de la tardor estaríem parlant dels continguts, no en tinguin dubte que suculents, de l’última entrega de Portella. Hauria sigut la número 14, però com el lector perspicaç haurà intuït, aquest novembre no hi ha hagut Portella, en la que és la primera ocasió que la revista falla a la cita amb el lector des que en va sortir el primer i gloriós número. I la mala notícia és, òbviament, que no cal que l’esperin perquè aquest 2019 no hi haurà Portella. La bona, que no és un mutis definitiu, sinó un any sabàtic que el nou consell de redacció, renovat de dalt a baix i en què tan sols sobreviu Quim Torredà entre els pares fundadors, s’ha donat per concebre, gestar i, en fi, parir la tercera etapa de Portella.\nEs tracta, augura el mateix Torredà, d’emprendre un “salt qualitatiu” que pretén superar el “format revista” i posar els continguts “al centre del projecte”, de manera que siguin accessibles a través de “formats múltiples” i que tinguin unes quantes, per no dir infinites vides digitals, i no l’existència precària, atzarosa i efímera que fins ara oferia el paper. Tot plegat, és clar, requerirà la creació d’un “entorn web modern i innovador” on –assegura– es plasmarà la idea-força d’aquesta nova etapa, que serà la coexistència de continguts “complementaris i desagregats de la revista”. En resum: que Portella tindrà per fi una versió digital, que serà una mica més que això, si hem de creure les paraules de Torredà, i que ha de permetre explotar el “patrimoni” que suposa, diu, “haver treballat al llarg de deu anys amb una comunitat portellana de més de 250 col·laboradors”.\nTot plegat ho començarem a visualitzar la primavera que ve, quan es presentarà el projecte amb pèls i senyals amb una “acció cultural” que serà el tret de sortida de la Portella 3.0. El número 14 en paper sortirà la tardor que ve, com ja s’ha dit, “i conviurà amb el nou entorn digital, que serà un format complementari”.\nD’acord, no és gaire, però és molt més que els llimbs on els lleials seguidors de Portella estàvem fins ara, i el que sembla clar és que per localitzar un article concret –o un tema, o un autor, o una foto– no caldrà revisar analògicament els exemplars de la revista –o desfilar per la Nacional, si no els tens a mà– com es feia fa tres mil·lennis a Alexandria. A Portella li haurà costat deu anys, deu, fer el salt digital, però no ens posarem ara llepafils amb una revista que va omplir un buit clamorós en el panorama editorial nacional: el que li correspon a una publicació periòdica d’arrel andorrana i vocació transnacional, nascuda per donar visibilitat al xup xup creatiu que no en fa prou amb la urgència de la pàgina diària i homologable en quasi tot a les del seu gremi que es publiquen als països veïns. Ho dèiem fa deu anys i continua sent estrictament cert avui, i no es fiïn mai de les imitacions. Portella era en néixer una raresa absoluta: ben maquetada, ben impresa i ben acabada, concebuda amb amor i parida amb carinyo, una criatura desitjada i per tant mimada, i només això ja era una notícia de les grosses en un context editorial on proliferaven pamflets d’ocasió, fills de matrimonis d’interès i experiments amb poc més que bona voluntat, una sabata i una espardenya.\nPortella era i ha continuat sent tot això, a banda d’un contingut d’altíssim nivell, amb ocasional però sucosíssimes primícies i que repassem a l’epígraf adjunt. Recordem abans d’acabar que aquesta aventura portentosa la va iniciar un equip capitanejat per Joan Peruga, amb Txema Díaz-Torrent, David Gálvez, Manel Gibert, Iñaki Rubio, l’avui síndica Roser Suñé, Roser Porta i el mateix Torredà, que el 2015 va prendre el relleu en la direcció, amb un consell de redacció renovat –tan sols repetia Suñé, i s’hi afegien Eva Arasa, Júlia Fernández, Imma Tomàs i Toni Farrero– que qui s’hi ha mantingut al capdavant els tres últims números.\nDel relat andorrà de Cortázar als tankas escaldencs d’Estellés\nJoan Peruga, que en va ser el primer director, deia fa deu anys en la presentació del primer Portella que “és temps de moure’s i de crear, de fer propostes i de ser imaginatius, de deixar una empremta profunda i bella”. Quedem-nos amb aquesta última vocació, la de deixar una empremta profunda i bella. Cada lector de Portella podria sens dubte fer-ne una selecció personalíssima i igualment vàlida, dels centenars d’articles que han florit a les seves pàgines. I només això, que encara en guardem memòria, ja donaria idea de l’absoluta necessitat d’una publicació com aquesta. La nostra l’obre sense cap mena de dubte Manuscrito hallado junto a una mano, el relat andorrà de Julio Cortázar –Cortázar, mare meva!– que es va publicar al número 3, cortesia de la vídua oficial de l’escriptor, Aurora Bernárdez, i gràcies a la intercessió de David Gálvez. Pensin que Manuscrito havia quedat inèdit fins al volum Papeles inesperadors, publicat tan sols dos anys abans. Una altra fita bibliòfila va ser l’exhumació de Prat de la Mola, la col·lecció de tankas d’inspiració escaldenca que Vicent Andrés Estellés va escriure el 1975. Val que no tenen el plus del relat semiinèdit de Cortázar, però és que Prat de la Mola només s’havia publicat al volum V de l’Obra Completa del valencià (1980) i havia tingut moltíssima menys sort mediàtica que les Postals de Martí i Pol i els haikus de Bartra. Mereixia sens dubte una reivindicació, i va ser Portella qui se la va brindar al número 11, especial també per una joint venture amb l’Associació de Músics que va traduir-se en un CD oportunament batejat com El so de Portella. La literatura negra a l’andorrana (al número 12), la filiació pirinenca de Vázquez Montalbán i de dues de les criatures de l’univers Carvalho –Biscúter i la puta Charo–, al 8, i també Isabelle Sandy (7), Bartra, de qui es van recuperar unes quasi perdudes Estances de Lòria (4), i naturalment, el número consagrat al còmic, l’últim, que va comptar amb un amfitrió de privilegi: Francisco Ibáñez, el pare de Mortadelo i una de les moltes personalitats que ens han visitat per culpa de Portella, i entre les quals, la novel·lista Núria Perpinyà el llibreter Paco Camarasa i l’escriptor Vicenç Villatoro. I no ho deixarem sense recordar que va ser de nou a les pàgines de Portella, i de nou també gràcies a Gálvez, que vam saber que Amat-Piniella va escriure K. L. Reich exactament al segon pis del número 50 de l’avinguda Canòlich de Sant Julià. Què hauríem fet sense Portella?


POLÍTICA - 13/06/2018 17:02 / Redacció\nLa contundent resposta de Marta Madrenas als Piolins que han assaltat l'Ajuntament de Girona\nEls Piolins han assaltat l'Ajuntament de Girona i una empresa pública d'aigües de Sarrià de Ter amb l'objectiu de trobar documentació perquè un jutge pugui investigar el President Puigdemont. Un cop d'efecte que busca l'Estado español després dels seus darrers fracassos i que té com a objectiu vendre a la comunitat internacional que Puigdemont estaria investigat - la figura que abans es coneixia com a imputació - per corrupció.\nUn objectiu que per ara no han aconseguit malgrat l'espectacle organitzat aquest matí i que els ve molt bé per tapar dues polèmiques molt greus a l'Estado español: la sentència del cas Urdangarín i els més de 200.000 euros defraudats pel Ministro de Cultura, Màxim Huerta.\nL'Alcaldessa de Girona ha plantat cara als Piolins i ha assegurat que "nan volgut venir a fer el xou". Ho justifica en el fet que "ens han demanat els pressupostos de tres anys, documentació que per cert està penjada de manera totalment transparent". "No hi ha res a amagar", ha reblat una indignada Madrenas.\nParaules clau: MARTA MADRENAS PIOLINS\nURGENT: El Tribunal de Comptes comença la setmana amb aquesta jugada bruta contra Puigdemont


Kvartiras Minsk Apartments Minsk Bielorússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDifferent Locations in Minsk City Centre, Districte Moskovski, Minsk, Bielorússia, 220000 - Veure al mapa\n"Very stylish apartment. Really cool furniture, everything is..."\nExcel·lent 8,2 (366 comentaris)\nBarri Districte Moskovski Districte Leninski\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Kvartiras Minsk Apartments és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Minsk. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Kvartiras Minsk Apartments, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen transport hotel/aeroport, habitació familiar, servei de llançadora.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Minsk, el Kvartiras Minsk Apartments és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nTots els tipus de viatgers (366) Parelles (94) Viatgers en solitari (77) Famílies amb infants petits (96) Famílies amb infants grans (28) Grups (72)


L'equip de pediatria de l'Hospital Joan XXIII s'adapta front el COVID-19\nImatge del servei d'urgència de Pediatria de l'Hospital Joan XXIII, ahir.\nEls menors amb símptomes de COVID-19 es traslladen a la quarta planta per evitar la convivència amb altres casos atesos per l’equip d’urgències\nActualitzada 23/04/2020 a les 20:32\nEl Coronavirus té, afortunadament, una afectació mínima entre els menors de catorze anys. Els casos confirmats com a positius per COVID-19 no superen els vint, a la demarcació de Tarragona segons el Departament de Salut. Comptabilitzats, hi ha 4 casos de menors de 9 anys que han donat un resultat positiu.\nTanmateix, aquests són únicament els casos confirmats però es desconeixen les dades reals d’infants afectats. També hi ha nens asimptomàtics, que, com han detallat els experts, poden tenir un paper important en la transmissió de la malaltia.\nAquesta pandèmia ha obligat els sanitaris a adaptar-se ràpidament a la situació. I en el cas del Servei de Pediatria de l’Hospital Joan XXIII van haver de traslladar el seu servei a l’espai de Cirurgia Major Ambulatòria (CMA)per tal d’ampliar l’espai dedicat a les urgències dels adults i permetre així, atendre més pacients.\nEsther Castellarnau, Cap del Servei de Pediatria de l’Hospital Joan XXIII assegura que «per facilitar les urgències dels adults, ens vam haver de moure ràpidament, traslladant llits i equips, va suposar un gran esforç però entre tots ho vam poder fer», detalla.\nTot i això, els menors que arriben a l’hospital amb possibles símptomes de COVID-19 es traslladen a la quarta planta de l’Hospital, per tal de poder aïllar-los i evitar així qualsevol contacte amb altres casos d’urgència en els menors. Castellarnau assegura que l’adaptació ha estat ràpida i malgrat hagin de portar mascareta i prendre les mesures de seguretat establertes pel Departament de Salut als centres, això no els limita la feina ni tampoc la comunicació amb els menors i les seves famílies. «Tot l’equip som molt expressius i sí, portem mascareta, però això no interfereix en la nostra manera de fer», explica.\nTotes les mesures de seguretat es prenen de manera rigorosa i les famílies que visiten el servei «entenen perfectament la situació a la que ens hagut d’adaptar», afegeix. L’equip d’urgències de Pediatria sap actuar ràpidament, segons explica Castellarnau. De fet, la capacitat de reacció ja la van posar a prova fa tres anys quan es va patir el brot d’enterovirus que va afectar menors de sis anys i on es van donar casos greus. La UCI Pediàtrica de l’Hospital va atendre 287 casos en 2019 i 165 en 2018.\nCastellarnau destaca la capacitat dels professionals de fer front a la situació i apunta que «tenim sempre present el treball en equip, en general són professionals joves que tenen molt d’entusiasme i motivació pels infants i per la pediatria, i destacaria que tenen una alta capacitat d’adaptació al canvi», descriu, orgullosa de l’equip.\nLes famílies que visiten aquest servei durant aquests dies ho fan amb un plus d’incertesa davant la situació que estem vivint però dintre de la situació, a l’hospital trobaran normalitat. «Les famílies en general marxen molt agraïdes, però en realitat no ara sinó sempre» i creu que el reconeixement més important que tenen és «quan ens donen les gràcies abans de marxar per la porta».\nL’equip va compartir un vídeo ahir a través de les xarxes socials amb dibuixos de Sant Jordi i de l’equip del servei per tal de motivar i mostrar la seva feina.\nIntervingudes més de 300.000 mascaretes ...\nDetingut un matrimoni acusat de maltractament...\nTres detinguts a Màlaga acusats d'abús sexual a...\nUna biotecnològica de Barcelona provarà si una ...\nLa Casa Reial diu ara que els reis no...\nComenta el contingut : L'equip de pediatria de l'Hospital Joan XXIII s'adapta front el COVID-19


Joan J. Guinovart guardonat amb el XXII Premi de la Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya | Sociedad de Bioquímica y Biología Molecular de Chile\nJoan J. Guinovart ha estat guardonat amb el XXII Premi de la Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya (RAFC), en reconeixement a la seva important contribució al camp de la farmàcia a Catalunya, així com a Espanya i la resta del món. Guinovart, professor emèrit de la Universitat de Barcelona, va ser el primer director de l’Institut de Recerca Biomèdica (IRB Barcelona), del 2005 fins el maig de 2018, i és el cap del Laboratori d’Enginyeria Metabòlica i Teràpia de la Diabetis al mateix institut ubicat al PCB.\nJoan J. Guinovart (Foto: IRB Barcelona).\nJoan J. Guinovart va rebre el premi durant la cerimònia d’obertura de l’any acadèmic organitzada per la Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya ahir a la tarda a la seva seu de Barcelona.\n“Em considero molt honrat amb aquest premi que reconeix la meva trajectòria com a farmacèutic. De fet, l’IRB Barcelona és molt farmacèutic, en el sentit que la recerca que s’hi fa contribueix al desenvolupament de nous fàrmacs”, va afirmar Joan J. Guinovart.\nGuinovart, professor emèrit de la Universitat de Barcelona, va ser el primer director de l’Institut de Recerca Biomèdica (IRB Barcelona) del 2005 fins el maig de 2018, i és el cap del Laboratori d’Enginyeria Metabòlica i Teràpia de la Diabetis al mateix institut. El seu interès de recerca se centra en el metabolisme del glucogen, amb especial èmfasi en les seves alteracions en la diabetis i la malaltia de Lafora. Ha publicat més de 170 articles sobre aquesta temàtica i ha format a més de 40 estudiants de predoctorat i postdoctorat.\nTé diversos premis de prestigi com el Diplôme d’Honneur atorgat per la Federació de Societats Bioquímiques d’Europa(FEBS) i la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya. També és Doctor Honoris Causa per la Universitat Andrés Bello, de Santiago de Xile.


«Si mai el pessebre vivent es deteriorés, voldríem tenir fermesa per plegar» - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nlaura serrat 24.12.2017 | 20:04\nFrancesc Parcerisas, coordinador artístic del Pessebre Vivent de Fals SALVADOR REDÓ\nFrancesc Parcerisas és un dels coordinadors del Pessebre Vivent del Bages a les Torres de Fals. L'escenografia i el repartiment de papers són algunes de les seves tasques. Des de l'estrena del pessebre, l'any 1977, Parcerisas es manté al capdavant. A més, ha encomanat l'amor pel pessebre als seus fills i néts, que enguany hi participen.\nQuè va promoure l'inici del pessebre vivent?\nA Fals sempre hi ha hagut molta tradició de teatre, però mai s'hi havien fet els Pastorets. L'any 1976 es van fer els Pastorets a l'església, ja que no disposàvem d'un local adequat on fer la representació. Però l'any següent va sorgir la idea de fer un pessebre vivent a les tor-res de Fals, ja que és un indret que no podíem desaprofitar.\nVa tenir tant públic que vam plantejar l'opció de començar a fer un pessebre vivent seriosament. Al principi, només teníem uns seixanta voluntaris per fer-lo, però ara ja en són gairebé tres-cents.\nVolem créixer en qualitat. Si algun dia l'espectacle es deteriora o no hi ha prou gent per fer una bona representació, volem tenir la fermesa per dir: pleguem. No voldríem continuar el pessebre per força i oferir un espectacle de poca qualitat.\nCom s'aconsegueix aquesta millora en qualitat any rere any?\nArreglant petits detalls, tot i que cada vegada costa més. Però el que s'ha d'intentar és no perdre la identitat del nostre pessebre. Nosaltres volem fer una representació del naixement de Crist, sent fidels als personatges i a les paraules que apareixen en alguns passatges de la Bíblia. Volem donar a conèixer una història.\nVolem que la gent valori l'espectacle. Però no volem influir en les creences de les persones. Tot i així, és una història que, ens la creguem o no, ens retorna als nostres orígens.\nEl Pessebre Vivent del Bages fa quaranta anys amb famílies de tres generacions. Bages


Megapark, el ‘chiquipark’ dels alemanys\nEl concepte 'biergarten'(literalment, “jardí de cervesa”) ja fa algunes dècades que va arribar a l’Arenal\n5 min. 29/06/2019 00:32\n651x366 Megapark, el ‘chiquipark’ dels alemanys / ISMAEL VELÁZQUEZ Megapark, el ‘chiquipark’ dels alemanys / ISMAEL VELÁZQUEZ\nEl concepte biergarten (literalment, “jardí de cervesa”) ja fa algunes dècades que va arribar a l’Arenal. Ja existia, per exemple, en els temps en què els britànics Blur hi van anar com a joves guiris de viatge d’estudis, una experiència que els va servir per compondre un clàssic del pop dels noranta com Girls and boys (com a dada orientativa per als lectors joves, és una cançó que van ballar tots els amics i amigues del papà i la mamà, però ells no; també podem afegir que el líder dels Blur, Damon Albarn, té avui cinquanta-un anyets). Volem dir amb això que els biergarten ja són una tradició mallorquina amb molt més arrelament que qualsevol neofesta. Consisteix en locals on la cervesa -rossa o negra, però sempre d’una pèssima qualitat garantida-és servida en metres lineals o cúbics, i on els turistes, principalment alemanys, acudeixen a fer-hi les seves moderades libacions. També s’hi sol servir algun tipus de menjar porqueria, per allò de fer paret i posposar així el moment de caure estesos en terra o (si els turistes són britànics) de practicar el balconing. Les ingestes es duen a terme amb l’acompanyament d’una banda sonora de música nefasta a un volum infernal.\nEl Megapark ve a ser com l’apoteosi dels biergarten, els biergarten duits a la seva màxima expressió. Es tracta d’un local de dimensions gairebé tan monstruoses com la lletjor de la seva façana, que imita una església gòtica de cartró pedra o alguna cosa per l’estil (el resultat és tan espantós que es fa difícil identificar què vol representar). Per accedir a l’interior, cal permetre l’escorcoll de la bossa, o qualsevol altra cosa inspeccionable que dugui el client, per part d’un porter molt uniformat i cerimoniós (és lògic, després que, fa un parell de setmanes, un grup de turistes neonazis gairebé matassin d’una pallissa un altre porter, perquè era negre), i a continuació uns altres porters encara més cerimoniosos fan el passadís al client, per fer-lo sentir important.\nEl primer pas que es fa dins el recinte impressiona. El que s’hi veu són centenars de persones, potser milers, bevent cervesa i botant al ritme de les cançons del grup que actua a l’escenari, i que també es pot seguir a través de les pantalles gegants que es troben estratègicament repartides arreu del local. La pista bull amb el formigueig de la gentada que segueix l’actuació, que a l’hora que hi anam és la d’un grup anomenat 1st Glück, que fa una música discotequera de xumba-xumba rutinari i passat de moda. D’altres opten per seure, beure i fumar (es permet fumar a l’interior, amb l’excusa que el local no té sostre i, per tant, el fan passar com si fos a l’aire lliure), i encara d’altres, ja francament col·locats, fan exercicis a una barra fixa que hi ha just abans dels lavabos, tan concorreguts com és d’imaginar per gent que té una necessitat imperiosa d’empolsegar-se el nas. El programa d’actuacions n’anuncia d’altres, cadascuna a la seva hora corresponent, totes a càrrec de triunfitos alemanys, músics dolents que van tenir el seu fugaç moment de glòria a la televisió alemanya i que ara són aquí, a l’Arenal, oferint espectacles decadents per als seus compatriotes. La gent reconeix les tonades i salta per inèrcia i per l’efervescència cervesera. L’ambient és festiu, gens conflictiu: somriures betzols i mirades lúbriques o perdudes. En tres minuts de ser-hi s’arriba a la conclusió que, al cap i a la fi, el Megapark és en realitat un ‘chiquipark’. Un immens i grotesc ‘chiquipark’ per a adults.\nTerritori d’actuació de la Brigada Verda\nEl Megapark pertany, com no podia ser altrament, a Bartomeu Cursach, l’empresari presumptament protagonista d’una de les trames criminals més truculentes d’Espanya, que a través de les seves múltiples ramificacions ha significat la presumpta corrupció d’una bona part de la política, la policia, la justícia i la premsa mallorquines. En realitat, quasi tot en aquesta zona de l’Arenal és propietat de Cursach, i solia ser també el territori d’actuació (és un dir) de l’anomenada Brigada Verda de la policia de Palma, allò que se’n diu una deshonra per al cos. Presumpta deshonra, perdó. Presumptament, sempre presumptament, Cursach va gaudir durant més de vint anys de protecció policial i política, a la qual ell corresponia organitzant festes amb drogues i prostitució per a policies i polítics, molt principalment del PP. Si volen llegir una altra versió de la història en què Cursach apareix com un benefactor de la societat mallorquina, i els policies presumptament corruptes com uns homenots plens de coratge i abnegació, basta que acudeixin a altres diaris que tenen cronistes servils.\nEl Megapark es troba a tres-cents metres escassos del ja mític carrer del Jamón, que vam visitar a l’hivern per veure’l en les seves hores baixes i que ara es troba a ple rendiment. Això vol dir que està estibat de gent que sopa o beu als locals que s’hi concentren, mentre contemplen les evolucions d’un grup de ballarins negres que, enmig del carrer, toquen els timbals i fan acrobàcies o s’empassen foc. El millor són els hotels de la zona, establiments que queien a trossos i que recentment (gràcies a les reformes pagades pels contribuents) s’han reconvertit en hotels de quatre estrelles, però de pega: a dues passes de la platja, sí, però d’una de les platges més degradades de l’illa. I envoltats per la meravellosa oferta cultural de prostitució, drogues i joc que van inevitablement lligades amb el nostre rutilant model turístic. Reservar -i pagar- un quatre estrelles suposadament idíl·lic per acabar aquí, enmig d’una de les zones turístiques més indesitjables d’Europa, no té preu. Per a la resta, Mastercard.


Infosalut - Noves restriccions per evitar la propagació de la COVID-19\nArticle anterior Salut torna a obrir l'hotel Palma Bay per garantir l’aïllament per la COVID-19\nArticle següent Crida a les persones que hagin anat al Kiosco Restaurante el Pirata\nA partir del dia 17, s’apliquen noves restriccions per evitar la propagació de la COVID-19, d’acord amb la nota de premsa (NdP) de Presidència de Govern i de la Resolució de 18 d'agost de 2020 (BOIB núm. 143, de 18 d'agost), de modificació de mesures del Pla de Mesures Excepcionals davant la COVID-19.\nD'acord amb la NdP, durant la reunió es va abordar la situació epidemiològica i assistencial a les Illes Balears i es va explicar el contingut de les onze mesures que s’implementaran a partir de demà mitjançant una resolució.\nLa presidenta va destacar que les mesures van en la línia d’actuació del Govern i que algunes de les iniciatives ja es duien a terme de manera capdavantera a les Balears, com per exemple la limitació de l’oci nocturn i la prohibició del botellón. D’altres són més restrictives i s’hauran de complir obligatòriament atès que han estat acordades per totes les comunitats autònomes.\nEn aquest sentit, per donar compliment a les indicacions del Ministeri de Sanitat, el Govern ha transposat les noves mesures a través d’una resolució de la consellera de Salut i Consum que es publicarà en el Butlletí Oficial de les Illes Balears.\nAquestes noves mesures, va manifestar la presidenta, que «tenen com a finalitat reforçar la seguretat sanitària, trencar les cadenes de transmissió del virus i reduir les situacions de risc que es poden produir dins l’àmbit social».\nAixí mateix, Armengol va fer referència a les mesures ja aplicades i va remarcar que la responsabilitat dels ciutadans en aquest tema es fonamental.\nDe manera sintetitzada, la resolució preveu actuacions en àmbits diversos:\nEs continuaran fent PCR a poblacions de risc i potencialment exposades (residències, barris amb transmissió comunitària, centres educatius, edificis afectats...).\nLes visites seran d’una persona per resident, amb cita acordada prèviament i una durada màxima d’una hora al dia, excepte en el cas de persones en procés de final de vida. No es permeten les sortides als residents grans, en situació de dependència o amb altres factors de risc.\nLa Direcció General de Salut Pública i Participació n’ha d’avaluar el risc. L’assistència màxima serà de 1.000 persones a l’exterior i de 300 en espais interiors. Quant als llocs de culte, l’assistència màxima permesa serà del 50 % de la capacitat.\nOci nocturn i similars\nEs prohibeix l’obertura de sales de festa, discoteques, cafès concert, bars de copes, boat parties i similars.\nRestaurants i bars cafeteria\nLes taules han d’estar separades per 1,5 metres amb grups d’un màxim de deu persones. Els locals han de tancar, com a màxim, a la 1.00 h i no poden admetre nous clients després de les 00.00 h. El consum a la barra a bars i cafeteries serà permès només fins a les 22.00 h i s’ha de garantir una distància d’1,5 metres. A les terrasses, sense límit d’ocupació, s’hi ha de mantenir una distància mínima d’1,5 metres entre les taules, i no hi pot haver més de deu persones per grup.\nEls establiments han d’exposar al públic els horaris, l’obligatorietat de la distància i de l’ús de màscara, així com la capacitat màxima (inclosos els treballadors). Els locals han d’assegurar el compliment d’aquestes mesures.\nEs prohibeix el consum de tabac a la via pública o a espais a l’aire lliure si no es pot mantenir una distància de dos metres.\nEspetacles i esports\nEs prohibeix la pràctica d’esports amb contacte. L’inici de competicions es posposa fins a l’1 d’octubre, si les condicions sanitàries ho permeten.\n[Fonts: Presidència de Govern. 17/08/2020 - BOIB núm. 143. 18/08/2020]


Rocío Carrasco retira la demanda per recuperar la custòdia del seu fill David\nEl menor, que actualment viu amb el seu pare, ja ha complert la majoria d'edat\nEls Jutjats d'Alcobendas van ser testimonis ahir dilluns, 17 de juliol, d'un nou episodi judicial entre Rocío Carrasco i el seu exmarit Antonio David Flores. Tot va començar quan el passat octubre l'exguàrdia civil i col·laborador televisiu no va deixar ni va obligar que el fill dels dos, qui encara era menor i estava sota la tutela de la seva mare, tornés amb ella després de passar amb ell dos mesos de custòdia d'estiu. Però ara, David Flores, ja ha complert la majoria d'edat i segons apunta 'El Mundo', els advocats de Rocío van retirar la demanda de recuperar la custòdia del seu fill, que viu amb el seu pare 'per voluntat pròpia', ja que té llibertat i autonomia per haver complert 18 anys. D'aquesta manera renuncia al fet que els jutjats li donin la raó i a reclamar danys i perjudicis per això.\nD'aquesta manera, David, que va aparèixer en els jutjats agafat de la mà de la seva madrastra, Olga Moreno, seguirà vivint amb el seu pare. Però ahir la jutgessa va llançar un dur advertiment. Si descobreix que Antonio David es va aprofitar del seu fill i va evitar a propòsit que no assistís a la boda de Rocío amb Fidel Albiac, hi haurà conseqüències. A més, la llibertat del fill està en l'aire, ja que la valoració de la seva capacitat està pendent d'una pericial en el Jutjat de Violència de Gènere, que porta actualment la demanda interposada per Rocío. Així, amb la retirada d'una de les demandes, segueixen en peu les denúncies per dany psicològic continuat i assetjament verbal.


General – Pàgina 3 – Casal de Joves Queix\n28 de setembre de 2017 / Sense Comentaris\nUs atreviu a entrar al joc de supervivència definitiu? Teniu ganes de viure unes festes diferents? Apunteu-vos a l’assassí de la pastanaga de l’Esquerra de l’Eixample. El repte començarà el diumenge 1 d’octubre a les 9 del matí i acabarà amb l’últim acte del Queix, el Trivial del diumenge 8 d’octubre. Visiteu la pàgina amb […]\nANULEM el taller d’hort vertical del 30 de setembre\n22 de setembre de 2017 / Sense Comentaris\nBones! A causa de l’allau de demandes dels tallers “Sembra Natura”, tallers que oferta l’Ajuntament de Barcelona de manera gratuïta i que havíem planificat en el marc de les Festes Majors de l’Esquerra de l’Eixample el dia 30 de setembre, hi ha llista d’espera i per tant hem decidit anular el taller! Ens sap molt […]\nPosicionament sobre el referèndum de l’1 d’octubre\n19 de setembre de 2017 / Sense Comentaris\nBon dia! Des del Casal de Joves Queix, compartim plenament el posicionament de Casals de Joves de Catalunya sobre el referèndum de l’1 d’octubre, fem nostres les seves paraules, i cridem a la participació el dia en qüestió! Compartim el posicionament: http://espai.casaldejoves.org/2017/09/12/posicionament-de-casals-de-joves-de-catalunya-sobre-el-referendum-de-l1-doctubre/ Salut!\nTaller d’elaboració de cervesa!\n7 de juny de 2017 / Sense Comentaris\nAquest divendres, taller d’elaboració de Cervesa Artesana a partir de les 17h al Queix. El preu del taller serà el preu de cost dels elements dividit entre les persones que siguem. Cal inscripció prèvia a: https://docs.google.com/…/1FAIpQLSfH6ua5twRNB0sTl…/viewform… T’ho perdràs?\nExcursióNeta diumenge 11 juny\nBona tarda senyors i senyores ExcursióNetes! Amb motiu de la Setmana de la Natura des del Casal de Joves Queix us volíem proposar una nova ExcursióNeta. En aquesta nova sortida us proposem una ruta pel Figaró, tot descobrint quatre antigues explotacions mineres. Es tracta d’una ruta circular molt tranquil·la, d’uns 10 km amb uns +/- […]\nUn maig ple d’activitats!!!\n8 de maig de 2017 / Sense Comentaris\nBones! Intentarem fer un resum de les novetats d’aquest mes, que no són poques! A partir d’ara els dijous, a més de la recollida de cistelles ecològiques de la Xarxa de Consum Solidari i de la tarda de jocs de taula, estrenem dues noves activitats!: De 17 a 18 h, els dijous, classes grupals de […]\nPer Sant Jordi al Queix…\n23 d'abril de 2017 / Sense Comentaris\nBon dia! Avui per Sant Jordi, el Queix obrirem l’Espai per qui vulgui venir a gaudir d’una tarda tranquil·la de lectura. Hi serem de 17.30 a 20.30 h. Recordem per qui no ho sàpiga que estem muntant una part de biblioteca, i que qualsevol pot aportar llibres/revistes/mapes per fer-la créixer o emportar-se’ls en préstec per […]\nPlanning setmanal 20 de març al 26 de març\n20 de març de 2017 / Sense Comentaris\nDilluns 20 de març 19:45h Laboratori de creació Teatral 21:00h Cinefòrum – Dusminguet i la patxanga jonda Dimarts 21 de març 19:30h Volei al parc Dimecres 22 de març 20:00h Taller de Ioga a la voluntat Dijous 23 de febrer 17:00h Tarda de Jocs Divendres 24 de març 17:30h Espai de trobada Dissabte 25 de […]\nPlanning setmanal 06 de març al 12 de març\n6 de març de 2017 / Sense Comentaris\nDilluns 6 de març 19:45h Laboratori de creació Teatral Dimecres 8 de març 21:00h Cinefòrum “Las Damas Azules” Dijous 9 de febrer 17:00h Tarda de Jocs Divendres 10 de març 17:30h Espai de trobada Dissabte 11 de març Paisatges Sonors Excursionota Diumenge 12 de març 12:00h Vermut Musical 20:00h Assemblea del Queix\nExcursióNeta a Campdevànol el 4 de febrer\n25 de gener de 2017 / Sense Comentaris\nBones senyors i senyores ExcursióNeta! La propera ExcursióNeta, la primera d’aquest 2017 ens portarà a fer un tomb per Campdevànol! El proper dissabte 4 de febrer volem fer una sortida que transcorrerà pels entorns d’aquesta població on tindrem un bon paisatge, grans vistes i també la presència d’unes quantes ermites. Serà una excursió tranquil·la, al […]


EUiA Esplugues del Llobregat: de febrer 2010\nJornada sobre salut i determinats socials a Europa\nPublicat per EUiA Esplugues a 11:47\nCelebrem la posada en marxa de l’hospital Moisés Broggi\nPublicat per EUiA Esplugues a 11:40\nPublicat per EUiA Esplugues a 20:59\nBARCELONA- a 27 de febrer de 2010 (versió catalana)\nReunir al llarg d’una Jornada complerta, matí i tarda, una sèrie de persones de tot l’àmbit europeu per tal de debatre sobre salut i la sanitat pública i els seus determinants socials en el moment actual i amb la voluntat d’elaborar una Crida – Declaració a nivell de la U.E. i de a resta d’Europa, per definir i garantir el caràcter públic, la sostenibilitat i l’accessibilitat universal de la ciutadania als Sistemes Públics de Salut i Atencions Socials vinculades.\n2.- Una Crida púbica i Institucional:\nAquesta Crida- Declaració, serà la conclusió de la Jornada i pretén vehiculitzada mitjançant el Grup parlamentari de la Izquierda Unida (GUE/EVN) al Parlament Europeu en forma d’una proposta que suposi debatre amb la resta de forces polítiques la bondat i la factibilitat de la nostra elaboració. Aquest mateix text, breu i concís es dirigirà , atots els nivells, institucionals, de les administracions estatals, nacionals, regionals i locals, així com a àmbits acadèmics, sindicals, polítics i la xarxa d’associacions i entitats ciutadanes i de participació en temes relacionats amb la Salut Pública i els determinants socials.\n3.- Data, lloc i convocatòria:\nAquesta jornada es celebrarà a Barcelona, a les instal•lacions del mateix hotel d’acolliment de participants forans. En data 27 d’abril, dissabte, de 2010. Justament la setmana anterior a les mobilitzacions amb ocasió del 8 de març, dia internacional de la dona i just abans de la celebració, també a Barcelona d’una cimera “e.Helath” de la U.E. emmarcat dins la Presidència espanyola de primer semestre de l’ any present (*)\n4.- Organitzadors, col•laboradors i organització:\nLa jornada es realitzarà a partir de dues instàncies de participació\na) Una institucional, europea i partidària, representada per tres entitats: 1.- PEE Partit de l’Esquerra Europea, 2.- Esquerra Unida i Alternativa , EUiA i 3.- Fundació l’ Alternativa.\nb) Una altra cívica participativa i de la xarxa associativa en defensa de les atencions socials i de salut publiques, representada per Dempeus per la Salut Pública, organització de Catalunya oberta i representativa de l’ampla xarxa ciutadana que treballa aquests temes.\n5.- Programa i agenda: informarem posteriorment\n6.- Invitacions i presències:\nPersonalitats. Institucions. Representants del Ministeri de Salut i Assumptes socials d’Espanya, President de la Comissió de Sanitat del Congrés de Diputats i del Senat d’Espanya. Conselleria de Salut del Govern de la Generalitat de Catalunya. Representació de l’Ajuntament i de la Diputació de Barcelona, Representants d’organitzacions polítiques, Representants de les direccions de Partits europeus, i finalment Entitats socials com Dempeus, i d’altre organitzacions sectorials, ONGs, associacions, etc.\nMitjans de comunicació. Medis de masses, premsa, audiovisuals, conferència de premsa, presentació del Document Declaració, edició impresa del document a quatre llengües.\nEn nom de la comissió organitzadora, com EUiA, PEE i Fundació l’Alternativa\nA Barcelona a 2º de gener de 2010\n(*) Al formulari d’inscripció sol•licitem de respondre un breu test. Es tracta de recollir dos tipus d’informacions prèvies que permetin el treball de síntesi.\nUn:dades epidemiològiques i de la realitat assistencial a cada país participant\nI dos: propostes sobre punts fonamentals: 1.- La precarització de la salut és global, no es limita a un sol país, afecta a tota la civilització. 2.- La situació de privatització, externalització e inequitat dels serveis es correspon a unes polítiques neoliberals que cal aturar en bé de la mateixa humanitat. 3.- La U.E. és una de les difusores, impulsores i sponsors d’aquestes polítiques. I ha de tornar a ser impulsora i garant dels drets de ciutadania i conquestes socials i obreres assolides. 4.- La salut no és una mercaderia. Hem de denunciar els negocis escabrosos i gairebé delictius que es fan intentant convertir-la en un objecte de consum en comptes del dret que és i cal segueixi sent.\nPublicat per EUiA Esplugues a 20:56\nCelebrem la posada en marxa de l’hospital Moisés B...\nJordi Miralles: “EUiA treballa per una nova majori...


Somoslas: The Lovely Jonjo + Mr. K\nLa festa ‘heterofriendly’ de l’Apolo no descansa a l’agost i torna més disco que mai. En aquesta ocasió, la sessió comptarà amb The Lovely Jonjo, artífex i resident d’una de les festes més 'cool' de l'est de Londres, Hot Boy Dancing Spot. Per la cabina també passarà el barceloní Mr. K!. Als seus 26 anys, s'ha fet amb un espai propi a l'escena de clubs de la ciutat. Versàtil i entusiasta, a les seves sessions conviuen sense problemes deep house, electro, moombathon i nu-disco, i és un consumat especialista en l'art del mash-up.


Diada del Local – Colla Castellera Sant Pere i Sant Pau\njunio 6, 2017 Ccspisp, Noticies\nAquest any teníem cita amb la Colla Joves Xiquets de Valls i la Colla Castellera de Figueres. Una actuació que pronosticava no deixar de mirar cap amunt en cas de pluja. Vam obrir plaça amb un acostumat 2d7 que va esdevenir tranquil fins la carregada però que després es va haver de treballar. A la segona ronda vam estrenar el 7d7, un castell bé defensat durant l’execució tot i les baixes que vam tenir i que van obligar a fer canvis a nivell de tronc. A tercera ronda tiràvem un 5d7 que es va descarregar sense problemes.\nLa Colla Joves de Xiquets de Valls van apostar per castells de 8 assolint en primera ronda un 3d8. A la segona ronda la intenció era realitzar un 2d8 amb folre però es va haver de desmuntar quan ja estaven a nivell de terços; finalment van enlairar un 2d7 que tot i ser molt lent estava molt ferm. La tercera ronda va acabar amb la realització d’un 4d8.\nLa Colla Castellera de Figueres van realitzar un 5d7, un 3d7 amb l’agulla treballat quan segons sortien i que va ser molt celebrat i finalment un 4d7.\nLa diada es va veure obligada a refugiar-se de la pluja a dins del local i realitzar els pilars a dins. Tenint tot el local ple de gom a gom el nostre pati d’assaig es va convertir en escenari i demostració de pilars 6 per part nostra i de la Joves de Valls. Demostració que no va quedar només en això i que volíem aprofitar per ensenyar una miqueta més del que tenim i fer una prova de pilar de 7 fins acotxador.\nEn acabar l’actuació, les colles van gaudir d’una fideuà que va acabar en festa per a tots.\nCrònica per Laura Díaz


Els terroristes portaven aquesta peça de roba a Cambrils per una figura històrica també reivindicada el 2004 a Madrid\nBarcelonaTres dels cinc terroristes de l'atemptat a Cambrils portaven un mocador de color vermell al coll. Dins l'Audi A3 que conduïen hi van trobar dos mocadors vermells més. Els Mossos d'Esquadra van analitzar la simbologia d'aquesta peça de roba i els autors de l'informe han explicat al judici del 17-A que "molt probablement" la van utilitzar per reivindicar una figura històrica de la tradició musulmana: Abu Dujana, també conegut com el guerrer que portava el mocador vermell al cap i vinculat estretament al profeta Mahoma. "Han reivindicat Dujana en diferents accions, com a l'11-M", han declarat els investigadors. Han explicat que un dels implicats en l'atemptat del 2004 a Madrid, Youssef Belhadj, va reivindicar l'atac terrorista fent servir el sobrenom de Dujana.\nSegons els Mossos, els terroristes van utilitzar els mocadors vermells a Cambrils per emmarcar l'atemptat en la comunitat islàmica, per la cohesió de grup i per reforçar la determinació d'actuar fins a morir. "El simbolisme dels mocadors només era a l'abast d'algú amb alts coneixements de la narrativa salafista jihadista", han dit els investigadors, que han assenyalat l'imam Abdelbaki es-Satty, que "doblava d'edat" als membres de la cèl·lula de Ripoll i tenia "alts coneixements de la doctrina islàmica". "Es-Satty havia estat en contacte a principis del 2000 amb la xarxa d'Al-Qaida de l'operació Xacal a Vilanova i la Geltrú i de manera indirecta amb la cèl·lula de l'operació Tigris, que va facilitar la fugida de l'estat espanyol de persones vinculades a l'11-M", han exposat.\nUn element comú: un mocador vermell lligat al coll\nEn la seva intervenció aquest dilluns a l'Audiència Nacional, els Mossos han sigut contundents: "L'única persona amb capacitat de fer un procés de radicalització extrema fins a voler morir matant havia de ser Es-Satty". Pel que fa al vincle de l'imam de Ripoll amb l'11-M, els investigadors han explicat que el germà de Belhadj havia viatjat a Síria amb dues persones de la cèl·lula de l'operació Xacal que s'havien reunit amb Es-Satty. Per això han parlat d'una "possible relació indirecta". "La informació l'objectivem amb l'estudi en profunditat de les sentències i la instrucció tant del cas Xacal com del Tigris", han argumentat els Mossos. Els dos testimonis han reconegut que Es-Satty no apareix a l'operació Tigris –sí a la Xacal, com va transcendir poc després dels atemptats de l'agost del 2017–, tot i que hi ha coincidències entre els membres dels dos casos.\nSense referències des del 2015\nEls investigadors també han admès que l'informe basat en les operacions jihadistes permetia establir-hi vincles amb Es-Satty entre el 2002 i el 2015. "A partir del 2015 no hi ha cap més referència", han assegurat, perquè des de llavors s'acaba el recorregut dels dos casos. A part d'analitzar la vestimenta que portaven els terroristes a Cambrils, els Mossos han conclòs que l'atemptat al passeig Marítim va ser una "acció precipitada", amb "improvisació tàctica", a causa de l'explosió al xalet d'Alcanar. Ho han justificat pel fet que van comprar una destral i ganivets poc abans de cometre l'acció terrorista, perquè no va anar sincronitzat amb l'atac a la Rambla i per haver utilitzat un cotxe de dues portes: "Si volien atropellar i sortir amb armes blanques, el vehicle no era l'adequat". De fet, han afegit que tenien una furgoneta a Vic que no van fer servir.\nPer acabar, els Mossos han recordat que abans de l'atemptat a Cambrils els terroristes van fer un "ritual", al pantà de Riudecanyes, de cremar la seva documentació "com a mostra que no hi havia marxa enrere i acceptaven una altra identitat". Allà van preparar els cinturons d'explosius simulats que portaven a l'atac.\nEn aquesta sessió del judici també han declarat més agents de la policia catalana, que han assegurat que es va garantir la cadena de custòdia del material recopilat –com els telèfons mòbils, discs durs i altres proves–, així com els intèrprets per ratificar les traduccions d'alguns indicis que estaven en àrab.


La ressaca política de la manifestació a Sant Sebastià de la il·legalitzada Batasuna es resumeix amb una condemna general. Tot i estar prohibida pel Tribunal Superior de Justícia del País Basc, es va acabar fent i va acabar amb aldarulls greus. Les forces polítiques basques han lamentat el que va passar i han recordat que el retorn a la violència no és compatible amb un procés de pau i de normalització política. Socialistes i populars reclamen una investigació judicial, i els abertzales responsabilitzen el govern de Vitòria dels aldarulls.\n15/08/2005 - 00.00 Actualitzat 16/08/2005 - 08.23\nMentre passen a disposició judicial els set detinguts en els incidents posteriors a la manifestació de Batasuna a Sant Sebastià, els partits polítics bascos responsabilitzen l'esquerra abertzale radical del retorn a la kale borroka. Els enfrontaments a Sant Sebastià van causar una desena de ferits entre manifestants i ertzaines. Amb tot, els quatre ferits hospitalitzats ja han estat donats d'alta.\nLa manifestació, prohibida per la Conselleria d'Interior i no autoritzada pel Tribunal Superior de Justícia del País Basc, va transcórrer finalment pels carrers del casc antic de Donosti, després que l'Ertzaintza va impedir el recorregut previst, i va acabar amb violència al carrer i enfrontaments amb la polícia.\nEl PSOE ha demanat que es posin en coneixement de la fiscalia els incidents, que, segons el portaveu del grup parlamentari socialista al Congrés, Diego López Garrido, constaten "l'actitud provocadora de Batasuna". Garrido també ha defensat la professionalitat de l'Ertzaintza.\nPer la seva banda, des de Batasuna, Joseba Álvarez ha insistit a responsabilitzar el Departament d'Interior basc dels aldarulls que es van produir a Sant Sebastià. Els abertzales ja havien advertit que la presència de l'Ertzaintza podria alterar la manifestació prohibida, i així va ser. Per això, Álvarez creu que el govern hauria d'haver impedit la presència policial.\nEls representants del govern tripartit basc també carreguen contra Batasuna pel retorn a la violència, incompatible amb un procés de pau i de normalització política, i el PP d'Euskadi demana al govern de Vitòria que actuï contra la il·legalitzada Batasuna.\nBatasuna manté la convocatòria a la manifestació d'avui tot i la prohibició