Que la cultura deixi de ser una maria (Laura Serra)\nCiutats i governs locals pressionen perquè la cultura s’inclogui en l’agenda post-2015 de les Nacions Unides\n6 min. Barcelona 23/03/2015 00:00\n260x366 01. El Quartier des Spectacles de Mont-real. 02. Un projecte artístic a Bogotà. / MARTINE DOYON / QUARTIER DES SPECTACLES PRENSA SCRD 01. El Quartier des Spectacles de Mont-real. 02. Un projecte artístic a Bogotà. / MARTINE DOYON / QUARTIER DES SPECTACLES PRENSA SCRD\nEl que avui es coneix com el Quartier des Spectacles de Mont-real, el bulliciós barri cultural on la gent pren els carrers per celebrar festivals com el Montréal en Lumière -fins i tot en ple febrer i amb temperatures polars dissuasòries-, fa poques dècades era l’inhòspit Barri Vermell. A prop dels teatres i cinemes que s’hi havien fundat a principis de segle, entre els anys 20 i 60 hi van obrir desenes de locals de nit i cabarets. La llei seca nord-americana (1920-1933) va ajudar a donar a Mont-real la reputació de ciutat festiva. Però amb això hi van anar de regal la prostitució, les cases d’apostes il·legals i el crim organitzat. L’efecte va ser la degradació i finalment l’empobriment i la desertització del centre de la ciutat. “La revitalització va passar per buscar un projecte de consens que donés orgull i identitat a la zona, i el vam trobar en la cultura”, explica Manon Gauthier, membre del comitè executiu de l’Ajuntament de Mont-real. I per demostrar-ho als escèptics, xifres reals: el Quartier des Spectacles ha generat 1.800 milions de dòlars des que es va crear fa més d’una dècada, i en un quilòmetre quadrat concentra 450 negocis culturals, 7.000 llocs de treball, 80 esdeveniments anuals i 5 milions de visitants. “És un lloc de trobada, de negoci i de turisme cultural”, assegura Gauthier.\nAquest és un dels exemples de com la cultura pot ser un motor social i econòmic que es van exposar a la primera Cimera de la Cultura, celebrada fins divendres a Bilbao i organitzada per la Xarxa Mundial de Ciutats i Governs Locals Units (CGLU), una entitat que té seu a Barcelona. L’objectiu no era només fer una recopilació de casos d’èxit, ni organitzar una trobada festiva, sinó escenificar la postura conjunta de la societat civil i la política perquè la cultura entri de ple en les pròximes negociacions sobre l’Agenda del Desenvolupament Sostenible Post-2015 que les Nacions Unides ratificaran al setembre.\nEl quart pilar d’un nou model\nUn primer pas ja sembla garantit: quan aquest 2015 les Nacions Unides renovin els Objectius de Desenvolupament del Mil·lenni -que fins ara incloïen vuit reptes, com reduir la pobresa a la meitat-, s’hi incorporaran objectius que tenen a veure amb la cultura. Caldrà negociar quins són els eixos concrets, però l’aprovació suposarà directament que els països membres hagin de respondre amb més recursos i més polítiques a aquests compromisos adquirits. “No és una negociació sobre pressupostos o prioritats nacionals però sí que les Nacions Unides es doten d’un marc de referència que obre la porta a fer que la resta d’actors -els països, les ciutats, la societat civil- reforcin les seves accions en l’àmbit de la cultura”, explica Jordi Pascual, coordinador de cultura de CGLU.\nPerò l’objectiu és més ambiciós. Que la cultura se situï com la quarta pota de les ciutats del futur: “Creiem que al model de sostenibilitat, que fins ara es creia format només per creixement econòmic, igualtat i equilibri ambiental, s’hi ha d’afegir una dimensió cultural -explica Pascual-. Ja no es pot entendre el desenvolupament sostenible d’una societat sense tenir en compte aquest pilar: la diversitat, el patrimoni, la creativitat..., elements bàsics per a la vida d’una persona i elements bàsics de les polítiques que tenen èxit a les ciutats capdavanteres”.\nLa llista de les ciutats amb la cultura com a prioritat inclou llocs tan diferents com Belo Horizonte, Mont-real, Barcelona o Medellín. Cadascú aporta la seva experiència a la Xarxa de Ciutats i Governs Locals.\nAl costat de la regidora de Cultura canadenca, en una de les sessions celebrades a la Cimera de la Cultura s’hi asseia Eduardo Vázquez, el secretari de Cultura de la Ciutat de Mèxic. Ell també va donar xifres, però per dibuixar un panorama ben diferent del quebequès, el d’una ciutat que acull durant el dia 15 milions d’habitants que parlen 40 llengües indígenes; el d’un país on hi ha hagut 10.000 morts, 30.000 desapareguts i 300.000 desplaçats per culpa de “la guerra contra les drogues”; i el d’una ciutat que escull el seu cap de govern des del 1997. “Quan sento que Barcelona dedica el 12% del pressupost a la cultura o que Mont-real hi destina el 10% em fa enveja. Nosaltres hi dediquem l’1%. Encara hem de convèncer la mateixa classe política que la cultura és una prioritat”, explicava. “Hem de fer una feina de portes enfora, amb polítiques públiques, però també de portes endins dels gabinets -certificava María Victoria Alcaraz, subsecretària de Patrimoni Cultural del ministeri de Cultura de Buenos Aires-. Només aconseguim posar la cultura a la taula de la política si expliquem el nostre objectiu: fer ciutadans més feliços”.\nRetorn econòmic i social\nPer això també cal modificar el focus de les polítiques: “Els ciutadans no han de ser vistos com a receptors sinó com a agents culturals”, deia el secretari de Cultura de Mèxic. “Hi ha d’haver implicació directa de les persones en producció cultural. Essencialment es tracta que aprenguin a ser més bons ciutadans”, resumeix Pascual. La cultura a la qual s’aspira va més enllà “de la definició de belles arts o alta cultura -diu Ibone Bengoetxea, tinent d’alcalde de Cultura i Educació de l’Ajuntament de Bilbao-. Inclou diversitat, convivència, valors, exercici de la ciutadania. Són importants els processos, a més dels resultats”. Una teoria que comparteix el tinent d’alcalde de Cultura de Barcelona, Jaume Ciurana: “La cultura ha de ser al centre de les polítiques socials”. Bengoetxea assegura que, a més “de ser una eina de transformació social, és una inversió que pot tenir un important retorn econòmic, com demostra l’experiència de Bilbao”.\nÉs el doble eix que els agents internacionals coneixen com a culture as a driver (cultura com a motor econòmic) i culture as an enabler (com a facilitadora del desenvolupament). De Bilbao n’ha sortit el document Cultura 21: Accions, una eina que ha de servir de guia als governs locals per promoure bones pràctiques. “La política cultural no ha d’estar només enfocada als professionals del sector ni ha d’estar orientada al creixement econòmic, la creació de marca, l’espectacularització i els esdeveniments. Això és important, però hi ha més elements que la completen. En els últims deu anys hem vist que la bombolla especulativa també va afectar la cultura i hem après que les bones polítiques a llarg termini s’han de centrar en temes soft : inclusió, espais públics, barris, tradició, educació, drets humans. El món llatí ha donat una lliçó al món anglosaxó”.


L'Argentina guanya la Copa Amèrica i trenca una sequera de 28 anys - À Punt\nL'Argentina guanya la Copa Amèrica i trenca una sequera de 28 anys\nL'equip de Leo Messi, que suma el primer títol amb l'absoluta, ha vençut el Brasil al Maracaná amb un gol de Di María (1-0)\nLeo Messi alça el trofeu de campió / Sebastiao Moreira (Efe)\n11 de juliol 2021 - 12:08\nL'Argentina ha hagut d'esperar 28 anys per a celebrar un nou títol. I no ha pogut triar millor adversari ni millor escenari: l'etern rival, el Brasil, i a la seua pròpia casa, l'estadi de Maracaná, a Rio de Janeiro. Un gol d'Ángel Di Maria en la primera part ha sigut suficient per a véncer l'equip liderat per Neymar (1-0) i sumar la quinzena Copa Amèrica, fet que la situa al capdavant de la classificació històrica juntament amb l'Uruguai.\nEls primers minuts del partit van ser de tanteig i tot i que el Brasil va intentar assumir el control, a penes es va acostar a la porteria defensada per Emiliano Martínez. L’Argentina, per la seua banda, creava perill amb contraatacs que buscaven la gran novetat en l’onze, Ángel Di María, que va aprofitar que la defensa brasilera estava més pendent de Leo Messi.\nJust en un contraatac va arribar el primer gol, en el minut 22. Una passada llarga de l’exvalencianista Rodrigo de Paul la va aprofitar Di María per a superar per alt Ederson, que es va quedar a mitja eixida. El Brasil tenia la pilota però eren els argentins els que disposaven de les millors ocasions i amb l'1-0 es va arribar al descans\nL’entrada de Firmino en la represa va donar més clarividència en atac als brasilers, que tot i això van veure com els anul·laven un gol per fora de joc i Martínez salvava una altra gran ocasió. L’Argentina va optar per reforçar la parcel·la defensiva en una aposta per mantindré l’avantatge i tot i els intents de Neymar, va frustrar els atacs de l’equip entrenat per Tite.\nLa victòria va elevar a 20 el nombre de partits en què l'Argentina no coneix la derrota, i va frenar la sèrie de 13 partits invicte del Brasil. A més, va permetre els visitants venjar-se de la derrota que van patir en semifinals de la Copa Amèrica el 2019 enfront dels brasilers i evitar el segon títol consecutiu de la canarinha.\nEls argentins no aconseguien un títol des de la Copa Amèrica de 1993 i en aquest període havien perdut fins a set finals. 28 anys després, i guiats per un Messi triat com un dels millors del torneig, tot i que no va ser un dels destacats en la final, van poder dedicar la victòria a Diego Armando Maradona, que va faltar l’any passat.\nAquest és el primer títol de Messi amb l'Argentina, que es lleva l’espineta 16 anys després del seu debut. El davanter va ser campió mundial juvenil i campió olímpic, però havia disputat i perdut quatre finals amb l’absoluta.


Barcino Barcelona romana\nLa fundació de Barcelona, malgrat les llegendes que l'atribueixen a Hèrcules o les hipòtesis a faor de la cèlebre nissaga cartaginesa dels Barca, es va produir com una colònia de dret romà, segons tots els indicis arqueològics i les fonts clàssiques. Bàrcino, amb el nom oficial complet de Colonia Iulia Augusta Paterna Fauentia Barcino, va ser fundada per l'emperador August cap a l'any 14 a.C., un cop acabades les guerres càntabres i en plena reforma administrativa i viària del nord-est de la península. És, per tant, una fundació tardana respecte de les altres ciutats romanes de l'actual Catalunya.\nLa ciutat es va alçar damunt un petit turó anomenat en l'edat mitjana mont Tàber (15 m. sobre el nivell del mar), enmig del fèrtil pla situat entre el Llobregat i el Besòs i entre la serra de Collserola i el mar. El territori (ager) va ser objecte d'una parcel·lació o centuriació entre els colons i d'una intensa explotació agrícola per mitjà de nombroses uillae. Una dels produccions més comercialitzades de la zona era el vi, però també s'hi van conrear cereals. Es van practicar també la pesca, en la qual destacaven per la seva fama les ostres. Altres recursos presents en el territori van ser el ferro de les mines de Gavà i el gres de Montjuïc, el material constructiu per excel·lència per a la major part de les edificacions de Bàrcino. El comerç va ser un altre motor econòmic de la ciutat. En aquest sentit cal destacar que el Llobregat era una important via de comunicació cap a l'interior.\nL'extensió de la colònia, delimitada per unes muralles amb torres i quatre portes, no superava les deu hectàrees. S'hi va respectar l'estructura habitual de les fundacions romanes: el seu recinte era rectangular, tot i que amb els angles retallats per adaptar-se al relleu del turó. Els dos carrers principals partien de les quatre portes i formaven una creu: el Decumanus Maximus s'estenia sobre l'eix muntanya-mar ara ocupat pels actuals carrers del Bisbe, de la Ciutat i del Regomir, mentre que el Cardo Maximus seguia l'eix perpendicular al primer (Besòs-Llobregat), corresponent als actuals carrers de la Llibreteria i del Call. Tant els carrers principals com els secundaris (decumani i cardines minores) eren originàriament amples, amb clavegueres, i formaven una quadrícula.\nEls primers colons van ser d'origen itàlic. La població era reduïda, d'uns 2000 habitants com a màxim. Tant per la seva població com per la seva extensió, la mida de la ciutat era petita respecte d'altres fundacions agústees i de la magnificència del seu espai públic (fòrum i temple). Això s'explica segurament perquè des de bon principi va ser concebuda com un centre administratiu i religiós d'una àrea més àmplia, que abraçaria altres nuclis urbans preexistents i vil·les de la Laietània.\nS'han trobat restes de diversos habitatges del tipus domus, sobretot sota la Plaça del Rei i els seus voltants (actualment visibles al Museu d'Història de la Ciutat), el carrer del Bisbe Caçador i la plaça de Sant Miquel. D'altres cases privades se'n van poder rescatar bells mosaics com els de les tres Gràcies i la cursa de circ. En canvi no s'han localitzat, per ara, insulae. Les termes públiques, ara sota la mateixa plaça de Sant Miquel, van ser donades a la ciutat per la família Minici Natal el 125 d.C. Aquesta família, pròxima a l'emperador, va ser una de les més notables de la Barcelona romana i va accedir a la categoria social més elevada, la classe senatorial. Fins i tot consta que Luci Minici Natal va participar amb una quadriga en els Jocs Olímpics del 129 d. C.\nQuadriga, detall del mosaic del circ, s. IV d.C., Museu d'Arqueologia de Catalunya (S.G.).\nEl fòrum de Bàrcino es trobava en la confluència del Decumanus Maximus amb el Cardo Maximus i abraçava un ampli espai situat aproximadament entre els carrers de la Llibreteria, de la Pietat, de Sant Domènec del Call i de la Freneria, incloent l'actual palau de la Generalitat. S'hi alçava un gran temple, construït a l'últim quart del s. I a.C. i probablement dedicat al culte imperial. Era un temple de planta rectangular, hexàstil (6 x 11 columnes) i perípter, amb dues columnes in antis. Avui se'n conserven quatre columnes i un part del podium de l'angle est (carrer Paradís). No hi ha constància que hi hagués cap edifici d'espectacles.\nMaqueta de la reconstrucció del temple romà de Bàrcino, construït a finals del segle I a.C. (Museu Arqueològic de Catalunya, Barcelona) i les úniques quatre columnes que en resten al Centre Excursionista de Catalunya, c. Paradís, 11 (Fotos: S.G.).\nDos aqüeductes subministraven aigua a la ciutat: confluïen a la muralla al costat de la porta de l'actual plaça Nova, on se n'han conservat restes que han permès una reconstrucció d'una arcada d'un d'ells. Al carrer Duran i Bas se n'ha descobert un tram de quatre arcades. Així mateix el record dels aqüeductes ha perdurat en els noms d'alguns carrers (Arcs, Voltes...). L'aigua que fornien els aqüeductes provindria l'un de Collserola i l'altre del Besòs.\nLes quatre arcades que resten de l'aqüeducte de la Barcelona romana al carrer de Duran i Bas, conservades en la paret d'una casa però en l'actualitat en una situació ben lamentable (S.G.).\nNecròpolis de la plaça de la Vila de Madrid (S.G.).\nCom era habitual en les ciutats romanes les vies properes que hi accedien estaven flanquejades per àrees d'enterrament com encara és possible veure a la necròpolis de la plaça de la Vila de Madrid, que conserva 85 elements funeraris, sobretot del s. II d.C.al III, que abracen els tipus més freqüents de sepultura romana de categoria humil: cupae, ares, esteles, cobertures de tegulae o d'àmfora o fosses.\nAra, de totes les restes romanes conservades a Barcelona sens dubte les més impressionants són les muralles. La muralla fundacional va ser àmpliament reforçada al segle IV d.C., un moment d'esplendor econòmic per a la ciutat però d'inestabilitat política i militar per a l'Imperi. Pràcticament es manté el mateix perímetre de la primera muralla, però se n'augmenta l'alçada -que arriba als 9 m-, se'n dobla l'amplada -fins als 4 m- i s'hi afegeix un gran nombre de torres fins a atènyer les 78. Les quatre portes també es reformen: resten en part les dues decumanes (plaça Nova i carrer Regomir), amb tres obertures (dues per als carros i una per als vianants). Per refer la muralla es van fer servir molts materials de tombes i altres construccions en desús, alguns dels quals s'han pogut recuperar. Actualment en nombrosos punts del casc antic es poden veure trams més o menys extensos de la muralla romana, sovint dissimulada per palaus medievals i altres construccions que van reaprofitar les seves estructures. Els llocs on es veuen les restes de la muralla romana -i els edificis que s'hi recolzen- són: plaça Nova -Palau del Bisbe, Casa de l'Ardiaca, Pia Almoina-, plaça de Ramon Berenguer -Capella de Santa Àgueda, Palau Reial-, carrer de la Tapineria, carrer del sots-tinent Navarro -Palau Requessens-, plaça dels Traginers, carrer del Correu Vell, carrer del Regomir -Pati Llimona-, carrer d'Avinyó, carrer del Call, carrer dels Banys Nous i carrer de la Palla.\nLa nova fortificació i la seva situació estratègica va donar a Bàrcino un paper més important en el període final de l'antiguitat, passant per davant de la capital romana tradicional, Tàrraco. Així va esdevenir capital del regne visigot (415, 507-510 i 531-548). D'altra banda el cristianisme es va fer cada volta més present: del s. V és la primera basílica cristiana coneguda, de la qual es poden veure les restes -tres naus i el baptisteri- sota la catedral i el Palau Reial.\n(Foto superior) Quatre de les torres de la muralla romana, ara incorporades a la Casa de l'Ardiaca i el Palau del Bisbe, a la plaça Nova. Les dues semicirculars emmarcaven una de les portes de la ciutat, que donava pas al Decumanus Maximus (avui carrer del Bisbe). S'hi pot veure també una arcada reconstruïda d'un dels aqüeductes (S.G.).\nLa muralla romana al carrer del sots-tinent Navarro, amb la volta medieval del Palau Requessens, actualment seu de la Reial Acadèmia de Bones Lletres (S.G.).\nPlànol de la Barcelona romana\nFotos de Bàrcino\nDe Bàrcino a BCN (en català, castellà i anglès): la història de Barcelona a través d'un web amb vídeos, imatges, textos...\nRuta de la Barcelona romana: Què visitar (en català, castellà i anglès): una de les rutes turístiques proposades per TMB és la dels monuments romans, amb una breu presentació històrica.\nBàrcino, la Barcelona romana (en català, castellà, anglès i francès): Turisme de Barcelona en línia també proposa la ruta romana, a partir d'una síntesi històrica.\nMuseu d'Història de Barcelona (en català, castellà i anglès): allotja les restes romanes en el subsòl de la plaça del Rei i dels seus voltants i molts dels materials arqueològics trobats de la Barcelona romana. A més un joveníssim Luci Minici Natal guia els menuts en les seves primeres passes per Bàrcino.\nFotos de la Barcelona romana.\nEl temple romà de Barcelona (en català): conjunt d'activitats dins Edu365.com creat per Eduard Barrobés, Eloi Biosca i Santiago Quesada que proposa als estudiants que actuïn com a arqueòlegs per reconstruir el temple romà de Barcelona a partir de les restes existents.\nExposició L'arqueologia a Barcelona.\nQuaderns d'arqueologia i història de la ciutat de Barcelona (PDF): revista d'arqueologia de Barcelona.\nReconstrucció de Bàrcino (IES Miquel Biada).


diferència i repetició: NO FALTES!\nManifest: TORRENT PER LA DIVERSITAT .\nNO AL RACISME. NO AL FEIXISME.\nDavant la celebració, per part del partit d'extrema dreta Alianza Nacional, d'una manifestació de caire racista i xenòfob pels carrers de Torrent el proper 7 de juny, sota el lema "Por la justícia y el orden, limpiemos Torrent", els antifeixistes de Torrent volem expressar el nostre més enèrgic menyspreu a la iniciativa pels següents motius:\n- Alianza Nacional és un partit polític fundat a València l'any 2006 amb un historial criminal i delictiu considerable. Entre les seues files, es troba Pedro Cuevas, autor de la mort del jove de Burjassot Guillem Agulló l'any 93, assassinat simplement per les seues idees polítiques. Cuevas continua militant activament en Alianza Nacional i així ho prova el fet que a les passades eleccions autonòmiques al País Valencià es presentara en les llistes d'aquest partit.\n- Alianza Nacional es declara, tal i com resolen els seus estatuts, un partit nacional-socialista que defensa tesis de superioritat racial i nacional. Proves irrefutables d'aquest tarannà neonazi del partit són la realització de conferències amb personatges com David Duke (exmembre i líder del Ku Klux Klan) i Gerd Honsik (escriptor negocionista de l'Holocaust), així com el fet que alguns dels seus líders hagen estat acusats de fer propaganda nazi i genocida.\n- Alianza Nacional està implicada en l'Operació Panzer, una operació que ha desarticulat a València una xarxa neonazi que organitzava caçaries d'immigrants i es finançava amb el tràfic il·legal d'armes de foc per Internet. Entre el material incautat per la policia en aquesta operació, hi havia bolígrafs-pistola, llançagranades i manuals per a la fabricació d'explosius.\n- El missatge que Alianza Nacional defensarà a Torrent el 7 de juny s'inscriu en la dinàmica pròpia del feixisme de considerar la immigració com a xiu expiatori dels mals de la nostra societat. L'objectiu d'aquesta manifestació és fer trontollar la convivència cívica entre pobles treballadors, tot cridant consignes racistes, xenòfobes i feixistes.\n- No podem obviar que el feixisme al carrer està nodrit directament per les institucions polítiques i els governs liberal-burgesos que van succeïnt-se en el poder. Al País Valencià, la impunitat policial i institucional de què gaudeix el feixisme posa al descobert els interessos de la classe política de mantenir viva l'espiral d'odi i por als carrers, amb la intenció de posar traves a les expressions polítiques dissidents o alternatives. A més d'això, valors com la intolerància racial i l'odi a l'immigrant són el resultat més palpable de continuar aplicant i defensant, per part d'uns i d'altres, unes polítiques contradictòries amb els valors de la convivència, on la Llei d'Estrangeria esdevé exponent màxim d'aquesta indecisió.\nPer això una vegada més, com a Russafa, Ontinyent o Mislata, ens reunim per tal de demostrat que som més. Que no ens dóna por el que puguen fer-nos. I que mai podran aturar-nos, que el nostre esperit internacionalista i solidari es més fort que qualsevol de les seues agressions tant físiques com polítiques. Que aquesta terra es tant nostra com dels immigrants, i no per molt que vullguen ens la podran furtar.\nAdhesions (de moment):\n-Assemblea de Joves de Benimaclet-CAJEI\n-Assemblea de Joves de l'Horta Sud (L'Aixada)-CAJEI\n-Assemblea de Joves de València (L'Espart)-CAJEI\n-Ateneu Cultural Casino de Torrent\n-Centre Social "El Montó" d'Alcàsser\n-Centre Social "Terra" de Benimaclet\n-Colectivo Abre los Ojos\n-Col·lectiu Ovidi Montllor (COM). Associació de Músics i Cantants del País Valencià\n-Esquerra Unida del País Valencià (EUPV)\n-Fòrum Alternatiu de la Immigració de València (agrupa a més de 30 organitzacions d'immigrants i autòctons)\n-Sindicat d'Estudiants dels Països Catalans (SEPC)\nPublicat per aurora a 16:07\nÀnims! Ja m'ha comentat andrés com va tot!\nNi un pas enrere contra el feixisme!\n2 de juny de 2008 a les 20:59\nSi nosaltres no donem passos enrere! El problema són les trabes que ens posen!\n3 de juny de 2008 a les 16:27\nMilicianonimo ha dit...\nEndavant l´unitat popular contra el feixisme!\n4 de juny de 2008 a les 18:47\nPer cert, soc Dani. ;)\n4 de juny de 2008 a les 23:02\nEns veiem dissabte i que sàpigues que t'he linkat.\n5 de juny de 2008 a les 16:44


Minshuku Getto Okinawa Japó - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMatsuo 1-16-24, Naha, Okinawa, Japó, 900-0014 - Veure al mapa\n"Very close to the Yui railway station, kokusaidori, and trav..."\nExcel·lent 8,7 (901 comentaris)\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Naha, no busqui més enllà de Minshuku Getto. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Naha. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar, servei de bugaderia.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Minshuku Getto és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Naha.\nCal que informeu el Minshuku Getto de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (75) Parelles (18) Viatgers en solitari (25) Famílies amb infants petits (6) Famílies amb infants grans (7) Grups (19)\nTots els tipus de viatgers (901) Parelles (183) Viatgers en solitari (319) Famílies amb infants petits (123) Famílies amb infants grans (39) Grups (237)\nCyntonie, Hong Kong


Pàgina 2 de 4 - Blog - Fundació Biot Foundation\nUn any més, Biot Foundation realitzarem el projecte Binemomno al centre d'Aldeas Infantiles SOS de Bata, durant els mesos de juliol i agost.\nSegon cap de setmana de cooperants\nFalta poc més d’un mes perquè iniciï el projecte Binemombo 2018, i en els cooperants creixen les ganes i la il·lusió de començar aquesta nova aventura.\nSant Jordi és un d’aquells dies en què és fàcil ser feliç; pels carrers es respira positivisme, amor, amistat i cultura. És normal que molts/es el considerin el dia més bonic de l’any.\nFutbol i valors units en una canyellera\nEls futbolistes Sergi Gómez, del RC Celtra, i Aintana Bonmatí, del FC Barcelona, són embaixadors de Biot, demostrant el seu compromís i passió en el nostre treball. En aquest cas, se sumen a l'acció de les canyelleres solidàries: descobreix-les!\nL'esport: eina per al desenvolupament\nMés enllà dels beneficis que aporta realitzar activitats esportives a les persones, l’esport també és una eina molt efectiva per a educar i fomentar en nens i joves els valors positius sobre els quals es funda.\nLa importància de ser feliç\nEn el Dia Internacional de la Felicitat, volíem recordar la seva importància i com, a Biot Foundation, treballem perquè els nens i nenes als que arribem puguin ser feliços.\nLes dones de Biot\nEn la nostra fundació, com en la societat, no seriem sense les dones. En motiu del Dia Internacional de la Dona volíem agrair el seu treball, la seva força, la seva implicació i la seva il·lusió per aconseguir un món més just.


El ‘procés’ dinamita la confiança entre Jané i Zoido en plena alerta gihadista | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEl conseller d'Interior al·lega raons de seguretat i rebutja que l'oferta de nous Mossos es limiti a 50 places, com demana Hisenda\nBarcelona 16 JUN 2017 - 22:10\tCEST\nLas tensions pel procés entre la Generalitat i el Govern espanyol han acabat per sembrar dubtes en una cosa tan delicada com la seguretat. I ho han fet en plena alerta gihadista. El conseller de l'Interior, Jordi Jané, va acusar aquest divendres el ministre Juan Ignacio Zoido de no fer cas a la seva reiterada petició de convocar la Junta de Seguridad quan l'amenaça terrorista es troba al grau quatre. El Ministeri de l'Interior va admetre que no existeix el "clima d'entesa i confiança" per convocar l'òrgan. El conflicte s'ha agreujat després que Hisenda rebutgi la convocatòria de 500 noves places de Mossos d'Esquadra i vulgui limitar-les a 50.\nEn una compareixença al Palau de la Generalitat, Jané va revelar al detall tots els passos que ha fet per aconseguir la convocatòria de la Junta de Seguretat de Catalunya, que no es reuneix des del 2009. El conseller va explicar que aquest ha estat el seu objectiu, sense el menor èxit, des que va assumir el càrrec: primer l'hi va proposar al ministre Jorge Fernández Díaz —va descartar la trobada perquè el Govern estava en funcions— i ara al seu successor en el càrrec, Juan Ignacio Zoido, que li va comunicar que es podria celebrar després que s'aprovessin els Pressupostos. Les dues parts, no obstant això, van arribar a pactar un ordre del dia i la Generalitat va proposar cinc dates possibles, que ja han caducat.\n"Vam tenir el silenci per resposta. [El ministre] no em va contestar el telèfon l'1 de juny ni tampoc un SMS. I li vaig enviar una carta recordant-li la necessitat de convocar la junta i l'elevat nombre de detencions gihadistes a Catalunya", va al·legar Jané. Aquest òrgan, segons el conseller, és essencial perquè es pugui dotar els Mossos dels instruments necessaris per poder realitzar la seva funció en la lluita contra el terrorisme i participar en els òrgans de coordinació policial i d'accés de dades. De fet, va esgrimir que a Catalunya, amb un 16% de població, es practiquen el 37% de les detencions gihadistes de tot Espanya.\nAquesta situació de bloqueig contrasta amb el que ha passat al País Basc. La Junta de Seguretat d'aquesta comunitat es va reunir aquest dijous i va validar dues noves convocatòries de 300 agents de l'Ertzainza per aquest 2017, a més de permetre-li connectar-se als sistemes d'informació policials i d'intel·ligència antiterrorista europeus com l'Europol. "Hem de pensar que es fa la Junta del País Basc perquè els han donat suport amb els Pressupostos i la d'aquí no perquè ha estat a l'inrevés? No vull pensar això ni en un càstig polític", va afirmar Jané a les seves declaracions. No obstant això, el secretari d'Estat de Seguretat, José Antonio Nieto, va apuntar, en declaracions a Efe, que la convocatòria de la Junta de Seguretat requereix "un clima d'entesa i de confiança" que no es dona pel procés independentista. Malgrat que va subratllar la lleialtat de Jané, el secretari d'Estat va considerar contradictori celebrar aquesta reunió quan hi ha altres membres del Govern català que es proposen "incomplir obertament" la llei.\nNieto va realitzar aquestes declaracions després que el Govern català expressés el seu enuig després de la decisió del Ministeri d'Hisenda de fer un requeriment previ en el qual li adverteix que en aplicació de la taxa de reposició, això és, que només es cobreixi el 10% de les jubilacions, només pot convocar 50 de 500 places. El requeriment és previ a la impugnació.\nVisiblement enutjat, Jané va mostrar la seva "sorpresa" per la decisió i va anunciar que recorrerà amb raons jurídiques i de necessitats de seguretat. No va aclarir, no obstant això, si finalment farà el pas amb independència del que digui l'Estat Estado. "Esperin-se a final de juny. Exigeixo que rectifiquin", va afirmar. Considerat un dels consellers amb tarannà més moderat de l'Executiu, Jané no va revelar al detall aquests arguments jurídics encara que sí que va posar l'accent que, en una junta de Seguretat celebrada el 2006, la Generalitat i el Govern central van acordar que la dotació ideal per a Catalunya és de 18.267 mossos. Ara n'hi ha 16.783. "Ens falten 1.484 policies quan les exigències de seguretat han crescut", va subratllar. Jané va assegurar que els alcaldes li reclamen constantment la presència de més agents. Segons va explicar, la falta d'efectius va obligar els mossos a fer el 2016 440.000 hores extra que van suposar una despesa de set milions d'euros.\nSuport a l'oposició\nEl Govern català va aconseguir en aquest cas el suport de l'oposició en bloc excepte el del grup del Partit Popular. Miquel Iceta, primer secretari del PSC, en una anotació a les xarxes socials, va afirmar: "Necessitem almenys 500 mossos més. I que es reuneixi la Junta de Seguretat (no ho fa des del 2009). En això estem amb el Govern". Joan Coscubiela de Sí que Es Pot, va abundar: "Tot el suport al Govern i al conseller en la necessitat de desplegar almenys 500 mossos més. Incomprensible decisió del Govern espanyol". El grup de Ciutadans al Congrés va presentar una bateria de set preguntes a l'Executiu sobre quan convocarà l'òrgan i quins són al seu judici les necessitats de les dotacions d'agents dels mossos.\nNieto diu que no hi ha "clima de confiança" per una Junta de Seguridad en Catalunya\nEl secretari d’Estado de Seguretat, José Antonio Nieto, ha respost aquest divendres al conseller de l’Interior de la Generalitat, Jordi Jané, que la convocatòria de la Junta de Seguretat de Catalunya requereix un "clima d'entesa i de confiança" que no es dona en aquests moments pel repte sobiranista.\nNietoha respost així a Jané, qui aquest divendres s'ha queixat que el ministre, Juan Ignacio Zoido, ignora les seves trucades i missatges per posar data a la reunió de la Junta de Seguretat i, per contra, aquesta setmana s'ha reunit la del País Basc.\nEl número dos del Ministeri ha subratllat que tots els canals de comunicació estan oberts i tant el ministre com ell estan disposats a parlar amb el conseller, com ho han estat des que van arribar a el Govern.\nEn els últims dies s'han succeït esdeveniments que ho han dificultat, entre els quals ha citat la moció de censura, l'operació pas de l’Estret o l'arribada d'immigrants en pastera. Però ha advertit que "no és adequat" comparar el que ha passat al País Basc amb el que passa a Cataluña, doncs la convocatòria d'una Junta de Seguretat requereix del desenvolupament dels treballs previs i que hi hagi "clima d'entesa i de confiança" sobre el compliment dels acords que s'adoptin.\nSegons Nieto, si només depengués de Jané, aquest clima ja existiria, doncs han mantingut moltes converses i treballs "de forma lleial" per ambdues parts. Però ha lamentat que en el Govern "no tothom pensa igual" i es posen "dificultats" des d’"altres àmbits". És a dir, és "contradictori" arribar a acords en una Junta de Seguretat amb un Govern que proposa obertament "incomplir la llei". En qualsevol cas, el secretari d’Estat de Seguretat ha confiat que aquest clima es generi "el més aviat possible" i que la relació entre ambdues administracions sigui de total normalitat.


Suquet de rap i gambes | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nPer fer un bon suquet de rap i gambes, peleu les cebes i ratlleu-les, peleu els tomàquets i talleu-los a daus petits, peleu l’all i talleu-lo ben petit.\nPoseu oli en una cassola i quan estigui calent passeu-hi lleugerament el rap, salat i una mica enfarinat, i reserveu-lo. A la mateixa cassola, fregiu lleugerament les gambes i reserveu-les.\nEn aquest mateix oli, sofregiu la ceba a foc suau fins que quedi transparent; tot seguit incorporeu-hi el tomàquet amb l’all i deixeu-ho coure a foc lent, deixant que es vagi confitant.\nPeleu les patates, talleu-les a làmines no gaire primes i fregiu-les en una paella (molt poquet). Quan estiguin al punt, afegiu-les a la cassola juntament amb un bon raig de fumet fins que arrenqui el bull. Finalment incorporeu el rap i les gambes, rectifiqueu de sal, tapeu la cassola i deixeu-ho coure a foc baix uns deu minuts, sacsejant la cassola de tant en tant, i ja ho podeu servir.


A LA TAULA I AL LLIT...: de febrer 2012\nPRESENTACIÓ DE LES "RONDALLES DE BENEIXAMA" A VALÈNCIA, A "CA REVOLTA"\nDissabte dia 18 de febrer vam presentar, novament, el llibre "Rondalles de Beneixama". Aquesta vegada a València, la nostra capital. En un espai emblemàtic de llibertat i estimació per la cultura que ens és pròpia: Ca Revolta. Gràcies a Laura Santacruz, una bona amiga, s'hi va poder realitzar.\nGairebé una hora abans ja estàvem allà preparant les coses: cadires, projector, so... i va eixir tot quasi a la primera. Una mica abans del començament ja hi havia gent esperant que començara la presentació. Amics i amigues i, sobretot, família de València i de Tavernes que s'hi havia volgut aplegar per a fer-m'hi costat.\nVa començar l'acte Manel Alonso, tot escenificant, de manera molt i molt divertida, una part de la rondalla "Coses del mal de panxa". Va fer una recreació en directe que va fer esclatar de rialles el públic. Un "artistàs", que diríem, així, en pla. Moment irrepetible.\nVa continuar, després, la Laura Santacruz, amb un parlament bellíssim, literari, ple d'estimació cap a mi que em va encantar. No puc estar-me de posar-lo, amb el seu permís, ací:\n"L’espai i el temps els tenim ben definits: Tavernes, Beneixama; i no fa tants d’anys com perquè les bruixes no hagueren canviat ja la granera per d’altres mitjans de transport més complexos, tot i que no tan ecològics. Sort que sempre hi ha, ací, a Castelló, i arreu, qui provem d’espantar-les i fer-les plegar llapint!\nAmb literatura i amb raons, -i enteneu-m’ho, per favor, aquesta vegada, com a tautologia...\nL’heroi, el povil d’una família valenciana, que, mogut per una pregona estima als seus i al seu món, per una curiositat fundadora; abillat amb els atributs que li són ben naturals -i que el seu companyó Francesc Sarrió enumerava fa ben poc: l’entusiasme, la tenacitat, el rigor, l’amor a l’ordre i a l’endreç...-, decideix enfilar alegre, l’ufanós, l‘inacabable camí de l‘estudi.\nAixí, xino xano i meravella rere meravella, arriba a aprendre per a ensenyar, per a mantindre, per a transmetre, per a transformar, per a ser -i per a fer-nos-hi!- feliç.. Car tots sabem que Francesc Gascó ha estat mestre i encara és docent, ara a la Secundària i al Batxillerat, i aquesta és una professió d’amor...\nAl nostre heroi, el talent del pare el forneix de llibres, de prestatges i prestatges de llibres; i les riqueses de la mare, de les tietes, del tiet... el curullen de segles memòria.\nPerò heus ací el conflicte: tot aquest tresor que sap dins seu no troba manera de fer-lo fluir talment el riu juganer, clar d’aigües que espurnegen i que ens conviden a submergir-nos-hi que ara és, sinó que resta empresonat al seu cor com si fóra una profunda bassa d’argent...\nQuè passa? Què hi ha de fer?\nLa llengua, de mel i de brunzits, de terra i de cases, de pedra i de cultius, de camins i de verds, d’arbres, de muntanyes, de llars que fumegen, de pluja i de flors, de sol, d’abelles i de neu, dels homes i de les dones, de les vides de Beneixama hi és per a escandallar basses, mars oceanes i fins i tot pous ben fondos...\nTanmateix, allò que cal és una altra cosa: l’objecte màgic!\nUn cavall i un sarronet ple de saborosa fruita per a emprendre l’aventura d’apamar i d’ensenyorir-se de tot aquest reialme, que, diuen ratolins, haquetes, llops i raboses; formigues, corbs, xitxarres i serps, que certa princesa li sap fiar...\nAixí, l’heroi, inicia un nou viatge del qual ha tornat victoriós i enriquit.\nI generós. Perquè és a nosaltres i als que han de vindre que ens ha fet present de les rondalles precioses que ha recuperat del dolor de la pèrdua i de l’oblit a què, aquest, i els temps moderns i, sols de vegades, ignorants, les haurien fet captives.\nUnes joies, aquestes rondalles, que Francesc Gascó, el nostre agosarat heroi, ens ofereix enlluernadores, sense desbastar, polides amb un finíssim paper de vidre filològic que ens permet fantasiar, com ja, també, deu haver (fet) notar abans, que són les veus de Leonor, de Carmen, de Ricardo, de Maruja, d’Àngels, d’Honorio, de Rosa, i de les generacions que els precediren aquelles veus que realment escoltem en llegir-les.\nQuan les llegim, quan les llegim... Quan les llegim.\nEls únics camins inescrutables són els de la lectura. I això més que no l’heroi, ho sap el gran mestre que aquest és i, per això, ens deixa campar amb llibertat -i embutxacar-nos-en a pleret!- pel tresor que ha garbellat.\nLlegiu-les, feu-vos-les llegir, doneu-les de llegir a qui estimeu, als fills, als alumnes...\nMotiveu-los amb aquest índex nostradíssimament universal que és ple de xiquets enjogassats i de bones xiquetes, de veritats i de mentides, d’astúcies, de nueses i de matalasos , de deuets i de dimonis, de flors, de fetges, de figues, d’animalons; d’amics i de no tan amics, de bròfecs, d’estudiants, de monges, de desvegonyits i de picardioses... sempre vius, mercé a la gràcia del girablau que és sempre el relat.\nEls relats dels que ja no hi són, dels que som i dels que seran, enfilats per una tradició de paraules i sentits esponerosos com la que hui ens presenten Francesc Gascó i l’Editorial Germania".\nÉs una de les coses més boniques que mai han escrit sobre mi. En fi, que el llibre m'està reportant un munt d'energies positives que em fan molt i molt de bé.\nAcabada Laura, em pertocava a mi fer el meu parlament. I què podia dir jo després d'açò? Sort que m'havia escrit el guió perquè, si no, no ho hauria pogut fer. Estava molt emocionat. Vaig parlar de com havia fet el llibre, com havia recollit les rondalles i tot el que significa per a mi Beneixama: el seu món mític, la seua llengua i tot d'històries i sentiments que he condensat en eixes pàgines. Com no podia ser d'una altra manera, vaig parlar de la meua família, de tots els qui m'havien contat rondalles. Des de la meua àvia Àngela a ma mare, del meu tiet Honorio i la meua cosina Rosa, de tots i totes. Però, especialment, de la meua tieta Leonor. Com més passa el temps, més la trobe a faltar. Ella ha estat la memòria que m'ha permés recollir una bona part del rondallari de Beneixama. D'eixa saba valenciana que ompli els racons més pregons de l'ànima del nostre poble. Per molt que alguns en reneguen i vulguen fer-se'n els forasters. I tot embolcallat per les il·lustracions de les rondalles i d'imatges de Beneixama i el Salze...\nPassats els parlaments i la lectura d'alguna rondalla de Beneixama, va començar un fructífer diàleg amb el públic on vam poder filosofar sobre l'oportunitat o no de les traduccions rondallístiques, sobre la seua vigència, de la importància de la nostra llengua catalana per a ser valencians... De tot una mica.\nFinalment, el sopar i, entre mig, la rifa d'alguns dels productes beneixamins per excel·lència: l'herber i el vi.\nUna presentació preciosa que no oblidaré en molt de temps. Gràcies a totes i a tots per fer-la possible.\nAcí teniu enllaços a alguns blogs que se n'han fet ressò:\nLes fotos que il·lustren el post han estat extretes d'eixos blogs.\nLa presentació del llibre també es va poder seguir per Twitter.\nFins i tot, hi va haver un vídeo promocional.\nPublicat per Francesc a 0:18 5 comentaris:\nPRESENTACIÓ DE LES "RONDALLES DE BENEIXAMA" A VALÈ...


El Pacte per la Llibertat, el compromís d'estabilitat parlamentària entre CiU i ERC va establir un calendari clar en aquesta fase final del procés d'independència. Es tractava de dedicar el present 2013 a exhaurir la via de la Consulta, palesant davant Europa i el món el total tancament d'Espanya a acceptar-la, per passar a una convocatòria a les urnes el 2014 (necessàriament, d'eleccions plebiscitàries) seguida de la Declaració Unilateral d'Independència, d'acord amb el model avalat pel Tribunal Internacional de Justícia de la Haia. Fins aquí, tot perfecte. El problema és que Espanya ha decidit que la via més intel·ligent per aturar el procés és la de l'asfíxia econòmica total. I aquesta realitat porta necessàriament al dilema que exposava brillantment fa uns dies l'Eduard Voltas en un article al Nació Digital. Podem continuar amb el nostre pla inicial com si no passés res o hem d'accelerar el procés? Un límit de dèficit ampliat a l'1,5% del pressupost de la Generalitat, en cas que es produeixi, significa afegir a les retallades fetes fins ara, d'altres per valor de 3.200 MEUR. I, això, tothom ho sap és radicalment impossible. El país ja està trinxat. Senzillament, la gent no pot més.\nBenvolguts tots, és temps d'agafar el toro per les banyes i reformular el timing inicial. És absolutament impossible passar en aquestes condicions d'espoli dos anys més. Aquí va la meva proposta: 1. CiU i ERC aproven ràpidament uns pressupostos amb un límit de dèficit que no requereixi aplicar noves retallades. 2. El Parlament accelera la tramitació de la Llei de Consultes i la petició a Madrid per celebrar una Consulta legal, per tal que abans de l'estiu el Govern espanyol ens hagi fet públics tots els nos pertinents. 3. Alhora, per preparar la manca de recursos provinents de l'Estat, com a via de finançament mentre se'ns obren els mercats internacionals, s'inicia la recapta d'un emprèstit popular a base de bons patriòtics (aquests, de veritat) sense interès i a retornar per la República Catalana tan aviat com sigui possible. 4. Coincidint amb la Diada del 2013 es procedeix a la convocatòria d'eleccions plebiscitàries i a la Declaració Unilateral d'Independència. Cal accelerar perquè no podem esperar més. És a les nostres mans evitar quan abans el patiment de la gent d'aquest país. És la nostra responsabilitat històrica.\nAutodeterminació CiU Consulta Crisi ERC Espoli fiscal\nCalrissian 7 d’abril de 2013 a les 2:09\nCrec que el timing del 2014 no se'l creu ningú a hores d'ara: http://i.imgur.com/WtAKVdK.gif\nArnau Estanyol 7 d’abril de 2013 a les 11:18\nNo podem esperar. Estic d'acord amb tu.\nAnònim 7 d’abril de 2013 a les 14:16\n1. Aprovem els pressopostos sense esperar el 2% que diuen ens donaràn. Si els boten, eleccions independentistes. El devo-max s'intenta des de que va sortir l'Estatut, 2006, i no des de 2010. I ja està totalment descartat. Així que el blindatge no existirà en el suposat federalisme, sense independència plena si és que algú feia càbales federalistes sense realitat\nal mateix 1. S'accelera la llei de consultes i s'envien de cop les 5 vies\nal mateix 1. Es proposen bons patriòtics\nal mateix 1. Proclamem la independència plena de CAT per asfixia\nAh, que ve que ja tenim temari avançat...


Nova FP en xarxuteria el curs 2022-23 - Diari de Terrassa\nNova FP en xarxuteria el curs 2022-23\nEls estudis es faran a l’Institut Cavall Bernat\nTerrassa sumarà una nova formació en xarcuteria\nTerrassa estrenarà el curs 2022-23 un nou cicle de Formació Professional (FP) en l’especialitat de Xarcuteria i Cansaladeria. Els nous estudis seran de grau mitjà i s’impartiran a l’Institut (INS) Cavall Bernat que ja ofereix cicles relacionats amb l’hostaleria i la restauració. Així ho ha anunciat aquest matí de dilluns la regidora d’Educació, Teresa Ciurana, durant la comissió de cicles de la vida.\nA més d’aquest nou cicle, Ciurana ha dit que es treballa amb Serveis Territorials i amb la direcció general d’FP per implantar nous cursos de formació professional vinculats als sectors sanitari (aquest es faria a l’Institut Blanxart), comerç i jardineria, a més d’un curs bàsic d’informàtica que es faria a l’Institut Nicolau Copèrnic.\nSobre FP, la regidora ha explicat també que es mantenen les converses per obrir un centre integral d’FP encara que no ha dit on s’ubicaria. En principi, es parlava de posar aquest centre a l’Institut Santa Eulàlia, però no s’ha concretat. Un centre integral d’FP vol dir que està dedicat fonamentalment a aquests estudis i que es converteix en una referència del municipi i del seu entorn. A més d’FP poden fer batxillerat però no l’ESO. Per aquest motiu, l’Ajuntament tenia sobre la taula fer que l’Escola Auró fos un institut-escola i encabir l’oferta de l’ESO que perderia el santa Eulàlia.\nTemes:FP, Institut Cavall Bernat, Teresa Ciurana, Xarcuteria\nL’alumnat de 4t. d’ESO tindrà preferència per estudiar FP\nLes escoles bressols de Terrassa augmenten l’oferta de places per a nens de 2 anys\nDescobreix l’Institut Cavall Bernat a la Jornada de portes obertes\nMenys segregació escolar


Salud Mental Archives - Noticias\nRopa deportiva en vez de pijamas para los pacientes de psiquiatría infantil\nEl Hospital Provincial de Castellón ha sustituido los pijamas que visten los pacientes de la unidad de hospitalización de psiquiatría infantil y juvenil por prendas deportivas, una medida pionera que ha sido muy bien aceptada por los menores ingresados. Leer\nPremian dos trabajos sobre trastornos alimentarios del Hospital Provincial\nLos profesionales del Hospital de Día de Trastornos de la Alimentación y del Programa de Trastornos mentales graves de la infancia y adolescencia del Consorcio Hospitalario Provincial de Castellón han obtenido dos de los tres premios del concurso de pósters de las X Jornadas Internacionales sobre trastornos de la conducta alimentaria que se celebran en Valencia. Leer\nEspecialistas del Provincial elaboran un estudio pionero sobre el suicidio\nCada semana se produce un suicidio en la provincia de Castellón, según se desprende de un estudio epidemiológico pionero realizado por especialistas del Hospital Provincial de Castellón con la intención de entender la magnitud del problema y las características de las personas que han acabado con su vida para lograr que estos casos disminuyan. Leer\nUn estudio en pacientes del Provincial confirma que la esquizofrenia no provoca conductas violentas\nCon frecuencia se atribuyen conductas violentas al paciente dual con esquizofrenia y trastorno por consumo de cocaína, similares a las del paciente con trastorno antisocial de la personalidad. Sin embargo, un estudio recientemente presentado en las Jornadas Nacionales de Patología Dual desmiente esta creencia. Leer\nLa genética influye en el trastorno paranoide en drogodependientes\nLa genética influye en el trastorno paranoide de la personalidad en personas drogodependientes, según se desprende de la tesis doctoral de Matías Real, responsable del programa de salud mental infanto-juvenil del Hospital Provincial de Castellón. Leer\nEl personal del Hospital elabora el primer manual para familiares de enfermos de patología dual\nEl personal del área de salud mental del Hospital Provincial de Castellón ha elaborado el primer manual dirigido a familiares de personas con patología dual, es decir, que tienen una enfermedad mental y una adicción. Leer\nProfesores de Medicina de la Universidad CEU Cardenal Herrera y del Hospital Provincial de Castellón, en colaboración con médicos de las Unidades de Conductas Adictivas de Valencia, han descrito el primer caso de psicosis catatónica causado por un derivado sintético del cannabis: el spice. Leer\nProfesionales del Hospital participan en el Congreso de psiquiatría infantil de Santander\nLos profesionales del Hospital Provincial de Castellón han participado en el Congreso de Psiquiatría del Niño y del Adolescente celebrado en Santander con un trabajo en el que abordan su experiencia en el tratamiento de niñas adolescentes diagnosticadas de esquizofrenia. Leer\nLa patología dual grave debe ser tratada por un equipo multidisciplinar\nProfesionales del Área de Salud Mental del Hospital Provincial de Castellón destacan la necesidad de que los pacientes con patología dual grave que presentan una enfermedad mental asociada a una adicción sean tratados por un equipo multidisciplinar. Leer\nColombia implementará el programa de patología dual grave del Hospital Provincial de Castellón\nUna clínica de salud mental de Bogotá, Colombia, va a implementar el programa de patología dual grave que desarrolla el Hospital Provincial de Castellón en el que se ofrece un tratamiento integral a las personas que tienen un problema grave mental asociado a una adicción.


Penedesfera » “La mà dels qui t’esperen”. Avui, gravació de guitarres.\n« Vins&Blogs i Premis Blocs\nTRACK 2010 »\n“La mà dels qui t’esperen”. Avui, gravació de guitarres.\nEn Víctor Nin ja va començar a gravar el passat dissabte, quan va deixar enllestit un tema acústic que es titula Diuen. El matí del primer dia del cap de setmana el vam dedicar a la guitarra acústica. En Víctor, a l’estudi d’en Magí Batalla, avui seguirà la gravació, amb l’enregistrament de les diverses guitarres que queden per col·locar en algunes de les cançons.\nAquesta entrada ha estat escrita per ceskfreixas i enviada el 21 setembre 2009 at 11:47 am classificada a Música, Política. Aquí tens l'enllaç permanent. Comentaris i trackbacks deshabilitats.\nEls lubrificants RFSU »


Arianna 4 Collazzone Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 38 allotjaments a Collazzone.\nPiedicolle, Collazzone, Itàlia - Veure al mapa\nMés informació sobre Arianna 4\nAl visitar Collazzone, vosté es sentirà com a casa a Arianna 4, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Arianna 4 és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen habitació familiar.\nL'ambient de Arianna 4 es reflexa en cada habitació. banyera hidromassatge, calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de piscina exterior. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Arianna 4.


Deu anys de l’Oficina Antifrau, una venjança republicana (Antonio Baños)\nEl Palau Robert acull la mostra ‘Corrupció! Revolta ètica’\n4 min. Barcelona 18/09/2019 00:01\n651x366 Pere Aragonès i Ernest Maragall ahir a l’acte pels 10 anys d’Antifrau. / SARA CABARROCAS Pere Aragonès i Ernest Maragall ahir a l’acte pels 10 anys d’Antifrau. / SARA CABARROCAS\nFa deu anys va començar tot. Va començar el Procés i també la crisi. I va començar l’aplicació d’una de les lleis universals de la sociologia recreativa. Aquella que diu que quan s’acaba el pinso aflora la corrupció. Allò que més o menys era tolerat per una societat en creixement en nom del pelotazo, la bombolla o el miracle econòmic (triïn el nom que vulguin) es torna en alarma social quan arriben les vaques magres. I per això fa deu anys es va fundar l’Oficina Antifrau de Catalunya (OAC). Un intent una mica Eliot Ness de visibilitzar la lluita contra una corrupció que aflorava de manera compulsiva.


Diumenge, 21.4.2019. 11:05 h\nLa Sra. Arrimadas, aspirant a succeir el gran Albert, es va presentar a Vic, acompanyada d’altres amants de càrrecs, i allà va ser escridassada i increpada, dient-li que volien que se n’anàs i que no volien fascistes. A la política li va anar perfecte que li passàs això que ja devia sospitar que li ocorreria, ja que així pot donar sortida al discurs que va repetint aquí i allà. Que això no podia esser, que si ells ocupaven el poder eliminarien els fascistes dels pobles, aquests que volien privar de llibertat persones honestes com ella. Llegir-ne més\n848 lectures 2 comentaris\t Enviar l'article\nPer si algú s’ha preocupat per les notícies i opinions que divulg, he de dir que són desenes i desenes les coses que passen i em preocupen, però les que escric no és que estiguin seleccionades com les millors d’un determinat rànquing, sinó que diria que són les que primer em surten o pens o lllegesc en algun altre mitjà, però de manera aleatòria. Per tant, ni són les més greus ni les més lleus. Una plataforma que es diu “Ni un euro per a la repressió” vol promoure l’objecció fiscal i negar-se a col·laborar amb l’Estat espanyol en la repressió contra Catalunya (ells diran que és en l’aplicació de la llei). Llegir-ne més\n723 lectures 2 comentaris\t Enviar l'article\nPer exemple, El Nacional.cat veu així la presentació de la candidata del PP per Barcelona: “Ya estoy aquí, no hablo catalán, me importa una mierda Cataluña y si pudiera os fusilaba a todos. Catalanes votadme!!!” Davant la declaració d’un agent qualsevol dels cossos de seguretat de l’Estat, aquest deia: “Señoría, hubo una violència de la hostia. Los agentes estábamos todos aterrorizados ante ese tumulto de rabiosos violentos... y enloquecidos, ¿He dicho ya que eran violentos?” I un dels advocats dels independentistes que demanava al tribunal: “Disculpe señoría, con la venia, solicitamos que se muestre el vídeo de los hechos que està relatando el señor de la guardia civil. Llegir-ne més\n2030 lectures 3 comentaris\t Enviar l'article\nDiumenge, 31.3.2019. 14:44 h\nJo supòs i sempre he suposat que hi ha una Espanya democràtica, però aquesta es troba lluny del poder establert, lluny dels dirigents dretans que només cerquen conflictes, lluny dels grans poders econòmics que són els que manegen els titelles i lluny també dels grans tribunals que haurien d’impartir justícia. També es troba lluny dels mitjans que es converteixen en eco dels poders esmentats. És impossible que no hi hagi una Espanya democràtica. Doncs, l’Espanya antidemocràtica ha retrocedit a l’Edat mitjana i a l’època de la dictadura franquista i ha posat en marxa la censura, una censura que no és la Inquisició, perquè no té encara res a veure amb l’església. Llegir-ne més\n1050 lectures 6 comentaris\t Enviar l'article\nAquest és l’efecte que em fa el judici al Tribunal Suprem dels presos polítics. Passa tot el que s’ha previst als mitjans incondicionals... i són incondicionals la majoria de mitjans espanyols, per allò que tot el que no sigui espanyol va contra nosaltres, aquests que volen ser independents són els nostres enemics, i, per tant, hem de castigar els responsables, els que van davant, i hem de cercar maneres d’implicar-los en afers contra l’Estat i així poder castigar-los com a exemple per a tota aquesta massa manipulada i enfervorida. Llegir-ne més\n941 lectures Un comentari\t Enviar l'article


Badalona-Olot – CFBadalona\nDiumenge ens visita l’Olot, un equip que també ha sumat un punt en les dues primeres jornades i que, com el Badalona, dimecres va jugar la Copa. Els de La Garrotxa, a més, van haver de fer un llarg desplaçament fins a Xàtiva. En tot cas, el duel d’aquesta tercera jornada es preveu tan igualat i disputat com els de totes les altres. Fins ara, els de Martín Posse han aconseguit un meritòri empat (1-1) al Rico Pérez, contra l’Hércules, i han caigut a casa, 0-2 davant del Sabadell. Arribaran, doncs, amb la mateixa necessitat de punts que nosaltres.\nA banda dels lesionats, Miquel Robusté i Néstor Querol, tots els jugadors de la plantilla escapulada estaran a disposició de Manolo González. En l’Olot, l’única baixa és la de Dembo, lesionat. Xiularà l’àrbitre balear Mateo Busquets Ferrer.\n← Kilian Duràn: “Torno a casa, on en van veure créixer”\tBadalona – Olot, 1-0 →


La gent del CRIC no hi treballem a jornada completa, en general tenim també altres ocupacions. Però tenim més feina de la que podem fer còmodament dintre de l'horari, per això és habitual que fem hores de més i que moltes idees (per donar-nos més a conèixer, per fer més efectiva l'organització, per difondre les propostes per altres canals...) passin un bon temps al calaix abans que les portem a la pràctica. De moment tenim la sort que tots podem mantenir-nos amb sous discrets i que el projecte ens engresca prou per dedicar-li l'energia que li dediquem, però aspirem a guanyar prou solidesa social i econòmica (que van molt lligades) com per poder treballar amb menys presses i amb un sou discret però no tant.\nVaig venir a raure a Barcelona, després d'una època d'activisme internacional, per les protestes altermundialistes de Barcelona 2002, i en aquest moment va començar la meva història/idil·li amb el CRIC. Des de llavors, anys d'aprenentatge, intensitat, assaig-error, descobriments i sobretot obrir camí en això del consum conscient. Sóc un dels veterans del grup però cada dia aprenc alguna cosa. El que més he fet és investigar i escriure per a la revista i fer xerrades, però aquí es toquen totes les tecles. Ara em dedico sobretot a la secció del Divan a Opcions i a fer recerques de llarg recorregut en un projecte de col·laboració entre el CRIC i el Centro de Estudios e Información Medio Ambiental de la Universidad Complutense.\nVaig començar la meva carrera professional com a professora universitària d'Informàtica, de fet tenia una plaça titular a tocar... Ja m'agradava, però sentia que dedicar la vida a allò no m'ompliria prou. Vaig començar a rondar per grups ecologistes, de solidaritat... Quan en una xerrada vaig sentir a parlar del "consum responsable" vaig veure clar que allò era lo meu. Canvi de rumb dràstic, sense encomanar-me a Déu ni al diable, agafo el relleu en el timó de l'aleshores incipient CRIC... i aquí ens teniu, una quinzena d'anys més tard! Amb un equip tan potent, palpitant i entranyable com podeu intuir en aquesta pàgina i que ens ha portat a tenir tres milers de subscriptors. Ara em dedico principalment a tota mena de feines per a la revista i a coordinar el CRIC.\nJove llicenciat en Economia que s'incorpora al CRIC l'estiu del 2007 fent les pràctiques finals de la carrera. Actualment em dedico a fer recerca, ja sigui per a Opcions o per a altres projectes del CRIC, tasca que compagino amb la gestió comptable del CRIC i amb la coordinació de l'àrea de formació i xerrades (i l'execució de moltes de les xerrades). A més, tenim amics i amigues que ens ajuden desinteressadament amb molts cops de mà. La Betty Navarro fa des del primer número la majoria de les fotos d'Opcions, tenim les il·lustracions de la Sophie Dubrocard i l'Ainhoa Roca, en Toni Lodeiro, en Carles Porcel i en David Miño no deixen d'aportar suggeriments en molts sentits, en Víctor i l'Elena corregeixen molts textos en castellà, l'Arcadi Oliveres fa difusió de la revista per tot arreu on fa una xerrada...Moltes altres persones heu contribuït al projecte, amb una subscripció incondicional des del principi, amb donacions, escrivint articles, explicant-nos que la nostra feina us sembla útil i aportant idees, formant part de l'equip o col·laborant-hi de valent durant una temporada (Elena Galán, Mariel Vilella, Johny García, Carlos J. López, Sònia García, Lily Gallamini, Cristina Linares, Susana Montón, Mer Moreno, Bea Fernández, Muntsa Busquets, Pep Sansó, Tom Walton, Eduardo Esclapés, Pablo Braza, Mirjana Farkas, Xavi Bayle, Laura Aubert, Pau Ricart, Noe Lavado, Sandra Coral...), posant la llavor d'on ha brotat el que avui som (Joan Torres)... Això no seria possible sense tots i totes vosaltres. Gràcies!


Aspectes sobre la caldereria industrial\nHome/Manteniment industrial/Aspectes sobre la caldereria industrial\nLa caldereria és una especialitat tècnica que té per objectiu construir dipòsits per emmagatzemar i transportar diferents materials i mercaderies, com són els sòlids, líquids i gas, així com els referents a la construcció naval i estructures metàl.liques.\nPer tant, és un sector imprescindible en la fabricació mecànica, degut que la caldereria treballa el metall i peces de grans dimensions. Un dels materials més utilitzat en aquesta indústria és l’acer laminat i les bigues de diferents aliatges i formes, per tal de satisfer i adaptar totes les necessitats.\nUn factor a tenir en compte a l’hora de construir aquests dipòsits, és la qualitat dels materials i les soldadures, ja que seran sotmesos a altres pressions.\nAixí, s’han de cuidar tots els detalls i, especialment, que ho portin a terme professionals del sector.\nEl manteniment industrial caldereria és un aspecte essencial i, dins d’aquest àmbit, trobem la gestió i control dels materials i el treball a portar a cap, millorar sempre els processos i intentar disminuir els imprescindibles, i resoldre i reparar les possibles avaries, així com la neteja periòdica i tenir al dia les inspeccions.\nA Tallers Pacs tenim el millor equip tècnic a la seva disposició i li oferim la màxima professionalitat i experiencia y materials d’alta qualitat.\nSom referents en manteniment industrial caldereria, amb llarga experiència dins el sector i amb un equip especialitzat, oferint sempre la millor assistència i atenció als nostres clients al millor preu.\nA Tallers Pacs la qualitat dels materials és un factor determinant i essencial. Per tant, oferim un servei global.\nFem treballs a mesura adaptats a les necessitats i característiques de cada empresa, sempre cercant la màxima rendibilitat i satisfacció dels nostres clients, amb un servei de reparacions eficaç i ràpid.\nEstem especialitzats, entre altres, en manteniment industrial vinícola, realitzant treballs de muntatge, manteniment i reparació de caldereria, premses i dipòsits.\npacsuser2018-12-31T06:44:31+01:0023 Gener 2019|


La GRAN pantalla, el Festival Internacional de Cinema de les Persones Grans de Barcelona torna a les sales - Diari de la Discapacitat\nIniciEspectaclesLa GRAN pantalla, el Festival Internacional de Cinema de les Persones Grans...\nLa GRAN pantalla, el Festival Internacional de Cinema de les Persones Grans de Barcelona torna a les sales\nLa 3a edició manté la programació en línia, però recupera la presencial de l’1 al 4 de juliol als Cinemes Girona\nEl pròxim 1 de juliol arriba la 3a edició del Festival Internacional de Cinema de les Persones Grans de Barcelona. La Gran Pantalla és un espai de trobada cinematogràfica intergeneracional que té com a objectiu desmuntar els prejudicis i estereotips sobre les persones grans. D’aquesta manera temes com la solitud no desitjada, el poc accés a la tecnologia, l’alzheimer o l’eutanàsia són realitats que es tractaran a través de diàlegs amb especialistes i la mateixa programació.\nEnguany el festival aposta per un doble format. Un presencial amb una programació als Cinemes Girona de l’1 al 4 de juliol, i un altre en línia després de la bona acollida que va tenir l’any passat, que es podrà veure a la plataforma de cinema Filmin de l’1 al 10 de juliol.\nLa programació compta amb la Selecció oficial de llargmetratges, en la qual a través de set pel·lícules de ficció, animació i gènere documental es narren històries protagonitzades per persones grans que aporten una nova mirada sobre l’envelliment. Dintre d’aquesta secció, destaca la pel·lícula El inconveniente, de Bernabé Rico, que inaugurarà el festival, The Father que li va valer a Anthony Hopkings el seu segon Oscar i el llargmetratge El agente topo que tancarà La GRAN pantalla 2021.\nD’altra banda, la Selecció oficial de curtmetratges mostra quinze curts internacionals, procedents d’Espanya, els Estats Units, Rússia, el Brasil i Mèxic. Aquesta secció entra en competició als premis: Millor Curtmetratge Internacional La Gran pantalla, Esment Especial del Jurat i Premi del Públic.\nCom a novetat, en aquesta edició s’ha incorporat una nova secció: la Selecció de vídeos participatius. Set curtmetratges realitzats, a partir de set tallers participatius de 20 hores cadascun, per persones grans de diferents barris de Barcelona, amb l’acompanyament de l’Associació Cultural elParlante.\nEn les activitats paral·leles, La GRAN pantalla 2021 presenta tres Grans Diàlegs on convidades expertes en solitud no desitjada, bioètica i tecnologia conversaran amb persones grans de Barcelona sobre aquestes i altres temàtiques. Els vídeos resultants d’aquests diàlegs es podran veure en la web del Festival a partir del dia 1 de juliol.\nTambé tindran lloc tres Cinefòrums de #ParlaGRAN: espais 100% participatius per conversar sobre cinema, però també sobre la vida, en els quals les persones grans es troben de manera virtual per acompanyar-se, relacionar-se, reflexionar i debatre sobre temes que els interessen. Aquesta secció vol donar continuïtat al projecte #ParlaGRAN, creat durant el confinament. Un espai de comunicació digital en el qual la veu principal la tenen les persones grans. Els tres espais parlaran de “Les pel·lícules de la nostra joventut”; “Les representacions de les persones grans al cinema” i un cinefòrum sobre la pel·lícula programada: Chavela.\nArticle anteriorNova col·lecció de mascaretes de la Fundació Portolà amb dissenys fets per persones amb discapacitat intel·lectual\nArticle següentCarta adreçada al Govern de la Generalitat


10122 Apartament de compra a Encamp\nApartament de compra a Encamp\tRef: 10122\nPis cèntric en Encamp amb terrassa.\nAcollidor pis de compra situat al centre d'Encamp. Prop a tots els serveis i col•legis, a 5 minuts del Funicamp que accedeix a les pistes d'esquí de la vall de Grandvalira. Consta de 1 dormitori doble, 1 bany complet amb banyera, cuina oberta i saló menjador amb accés a terrassa de 4 m2. Disposa de plaça de pàrquing en la mateixa finca. Pis molt solejat, ideal inversors. Per a més informació visiti la nostra pàgina web: www.expofinques.ad o bé contacti al +376 88 70 88


Ajuntament de Vilassar de Dalt - L'equip de govern explica el Pressupost 2017 en audiència pública\nL'equip de govern explica el Pressupost 2017 en audiència pública\nL’Ajuntament compta amb un Pressupost per l’exercici 2017 de 13.741.150€, xifra que s’ajusta al Pla de Viabilitat i respon a una previsió realista de la despesa i prudent en els ingressos. Així ho va explicar l’equip de govern d’Ara Vilassar durant l’Audiència Pública que es va celebrar dimecres 18 de gener a la Biblioteca can Manyer.L’acte també va servir per presentar La web de visualització del PAM (vilassar.cat/pam) que permet consultar l’estat d’execució del Pla per cronologia, línia estratègica, objectius i actuacions.\nL’equip de govern ha definit un pressupost basat en unes finances sostenibles sense necessitat, per primer cop en molts anys, d’haver de generar ingressos extraordinari, i reduint el nivell d’endeutament del municipi fins el 105%. Una reducció que, gràcies a la Dació en pagament que es va signar amb Bankia i el Pla de Viabilitat, seguirà en descens fins al 78% el 2019, retornant l’estabilitat financera a la hisenda local. La transició de Viserma, que deixa de ser promotora immobiliària es transforma per erigir-se com l’ens empresarial públic de prestació de serveis bàsics també ha estat un punt determinant en la reducció del deute.\nEntre els grans objectius del pressupost hi ha la tendència continuista iniciada els darrers anys de reforçar les polítiques d’àmbit social, però també les de promoció econòmica. Es preveu dotar amb més recursos tècnics i econòmics polítiques que permetin desenvolupar estratègies encaminades a generar activitat econòmica i ocupació i a garantir la cohesió social.\nD’altra banda, es vol garantir la qualitat dels serveis municipals bàsics i obligatoris i no abandonar la política de suport a la cultura, l’ensenyament, l’esport, i als segments de la població amb més dificultats i també vetllar per la seguretat de la ciutadania.\nEn el document actual es fa una aposta important de racionalització de l’administració municipal buscant la eficiència econòmica dels serveis que ofereix l’Ajuntament. I no es deixa de banda el manteniment del municipi, la conservació adequada dels carrers, i els espais públics i els equipaments municipals. Com a exemples de projectes d’actuació en via pública que inclou aquest pressupost, la culminació de la connexió asfaltada entre Vilassar i Vilassar de Mar via Polígon Riera de Vilassar i l’ampliació de la vorera de Pius XII.\nCom a projectes inversors, el Pressupost marca la continuïtat dels projectes iniciats com la nau Guastavino del complex de can Manyer, l’acondicionament del cementiri municipal, el nou refugi d’animals o l’habilitació de la planta baixa de l’Estrella. Com també, la millora de les vies públiques, la pavimentació asfàltica i l’enllumenat públic, que incorporarà mesures importants d’estalvi energètic, com són les bombetes de baix consum o la instal•lació de reductors de flux a determinades hores.\nPodeu consultar el Pressupost 2017:\nMida: 5,12 MB\nInformació publicada el 19 de gener de 2017


Els Camins de la Música: L'Andrea Motis es fa major-1\nL'Andrea Motis es fa major-1\nUn cop més, la novetat és un disc, EMOTIONAL DANCE, d'eixa joveneta catalana que, dia rere dia, millora una miqueta més, sense passes endarrere, estudiant, treballant la tècnica de la trompeta, polint la seua veu. L'Andrea Motis em té enlluernat, ho confesse.\nDes d'aquells primers discos i la seua aparició al film "A film about Kids and music", amb 14 ó 15 anys, la seua qualitat no ha deixat de millorar. Sense escarafalls extravagants, amb humilitat, amb uns presència discreta a l'escenari, que malgrat tot emplena amb la seua veu quan canta, amb eixe encant que enganxa i el bon gust de la seua manera de fer les coses. No sé. Ja fa temps que vaig dedicar-li tota mena d'adjectius elogiosos en anteriors programes i crec que ara cal anar per un altre camí.\nL'Andrea ja no és la "nena que canta, toca la trompeta i el saxo". Ara cal veure-la com una professional més que es dedica a fer música de jazz i és això el que cal jutjar. Al diari El País, hi ha una crítica del disc què, amb una miqueta de mala llet, li demana quasi que siga Billie Holliday a la seua edat. Literalment diu que "no és la millor cantant de jazz ni la millor trompetista del món, però tampoc és la pitjor". Home, gràcies!\nVaig a fer el comentari a partir d'eixes paraules. Qui és la millor cantant VIVA de jazz? Quin és el millor trompeta de jazz VIU? Qui és capaç de dir-ho de forma rotunda, sense pecar de supèrbia?\nL'Andrea Motis és una cantant MÉS de les moltes que hi ha al món, cert, però per ací, per les rodalies de la península, en tenim una millor ARA? No sé a la trompeta, però a la veu crec que no hi ha cap millor. I gira per molt països del món a la seua edat, com una professional de relleu.\nNo improvisa ENCARA amb la inspiració d'altres veteranes cantants d'arreu el món. D'acord. Però als 21 anys, qui té a dintre de la seu ànima les melodies suficients per a poder improvisar amb les harmonies de les mil i una cançons que s'han escrit?. Deixem-la madurar. Deixem-la estudiar -que ho fa, no com altres que en treure un disc ja creuen que han arribat a l'estrellat. Ella n'ha tret, amb aquest disc, gravat al nou IMPULSE, crec que vuit, amb 21 anys! i es puja a l'escenari amb humilitat i puja amb altres companyes i companys per ser una més, acompanyant la companya o company que li toca lluir-se eixe dia passant desapercebuda voluntàriament.\nPer altra part, té l'encant personal suficient per fer que la gent calle per escoltar-la. Jo he vist actuacions de gent "consagrada" que actuaven mentre la gent xerrava, fumava (quan es podia...) i, si hi havia bar, sonaven les culleretes dels cafés. I no diré noms...\nEscolteu el disc, que el vaig a posar sencer en dos programes i escolteu-lo amb calma, relaxadament. I gaudiu-lo.\nPublicat per E.P.R. a 06 d’abril\nEtiquetes de comentaris: Andrea Motis, Emotional Dance, Programes