Ets a: Inici > Notícies > Les persones participants del Taller d’Horta CEP 6 inauguren l’ HOTEL D’INSECTES de l’Hort de la Torre d’en Gorgs\nPer tercer any consecutiu, l’Hort de la Torre d’en Gorgs ha estat cuidat i cultivat per les diferents persones que han participant dels Tallers CEP d’Horticultura En aquesta darrera edició, les participants del Taller CEP 6, a més de cuidar l’Horta i conèixer les peculiaritats i el calendari d’hortalisses de tardor- hivern, han construït un Hotel d’Insectes dissenyat col·lectivament entre tot el grup.\nEn el desenvolupament d’aquesta activitat, a més de conèixer més a fons el món dels insectes, i la funcionalitat i la interacció d’aquests amb l’Hort, han pogut, al mateix temps, desenvolupar i posar en valor altres destreses i habilitats relacionades amb la fusteria, muntatge i restauració; així com altres competències relacionades amb la recerca, creativitat i síntesi d’informació.\nEl resultat, molt satisfactori, és reflexa de la potencia del treball en equip, la diversitat, i la cooperació. L’Hotel d’Insectes, acompanyat d’un panel informatiu, descansa ara a l’espai de l’Hort de la Torre d’en Gorgs, rere la cadira CEP i sota la morera.\nDes de l’estiu de 2018, un total de 26 barberencs i barberenques en recerca o millora d’ocupació han participant dels Tallers CEP d’Horta, deixant la seva petjada i les seves aportacions en aquests tallers, alhora que emportant-se una petita llavor de creixement personal, del Cultiu d’empoderament professional i personal. Una petita llavor d’energia, fruit de la connexió amb el grup i amb la natura.


El canvi climàtic serà l’eix de la 29a Diada andorrana a Prada | BonDia Diari digital d'Andorra.\nLa 29a Diada andorrana a la Universitat Catalana d’Estiu (UCE), que tindrà lloc el 20 d’agost a Prada de Conflent, parlarà sobre el canvi climàtic, els efectes que té en el Principat i les mesures que es prenen per frenar-lo. Així ho va fer públic ahir la presidenta de la Societat Andorrana de Ciències (SAC), Àngels Mach, durant la presentació del llibre de les ponències de la diada de l’any passat, que va tractar d’Andorra i els petits estats d’Europa i que s’ha editat gràcies al suport de FEDA Cultura.\nLa jornada del 20 d’agost inclourà 19 ponències presencials i 4 més de no presencials, a càrrec de membres del Cenma i de l’OBSA, sociòlegs, geòlegs i físics del Servei Meteorològic d’Andorra, entre altres ponents. També hi participarà el cap de l’Oficina de l’Energia i del Canvi Climàtic d’Andorra, Carles Miquel, i s’aportarà una visió política de la qüestió amb les intervencions de Rosa Gili (PS), Delfí Roca (SDP), Josep Majoral (LdA) i Marc Ballestà (DA).\nMach va assegurar que es va triar aquest tema per la inquietud manifesta per tothom, ja que sense haver-se posat d’acord hi haurà també dos cursos lectius de l’UCE dedicats al canvi climàtic. L’objectiu de la jornada és donar a conèixer que, tot i ser un país petit, es pot fer molt per frenar aquesta tendència, de manera que l’acte “servirà de calidoscopi entre institucions, entitats i particulars”, que mostraran què s’està fent en molts àmbits diferents.\nLa presidenta de la SAC, que va agrair la col·laboració de FEDA, que fa possible des de fa sis anys que els debats es puguin publicar, així com el suport del Govern per l’ajuda econòmica en el programa de beques estudiantils per assistir a l’UCE, va destacar que hi ha hagut una evolució molt positiva de la Diada andorrana, pel que fa a visibilitat i perquè fa desplaçar cada cop més andorrans a Prada, on tenen l’oportunitat d’accedir a professors de prestigi.\nDiada andorrana a la UCE


les cosetes del querol: Aportacions a l'impuls del projecte ecosocialista (2)\nAportacions a l'impuls del projecte ecosocialista (2)\nAmb motiu d'una entrada del Manual dedicada a parlar de l'èxit de la vaga d'estudiants i treballadores i treballadors de l'educació contra les Bases del fracàs presentades pel conseller Maragall, i del pèssim comportament dels diferents partits d'esquerra al respecte, un individu provocador i contrarevolucionari plantejava la següent qüestió:\nLa pregunta del titol [val la pena anar a votar?] es retòrica ?. L'altre dia el marina - el filòsof- em va fer pensar. Deia que la democràcia no es forta si massa gent té el seu vot captiu. Li he donat voltes i de moment esperaré a fer la ruptura electoral per més endavant, tot i que l'emocional crec que esta massa a prop.\n1. En cap cas puc compartir l'expressió "vot captiu" aplicada a les ciutadanes i ciutadans que mantenen una aposta estratègica i estable per una opció política en les diferents conteses electorals. Hi ha una corrent de pseudopensament (que no ve impulsada precisament pels partidaris de l'emancipació del proletariat) consistent en menystenir les persones que fan una aposta de fons per un projecte polític. Com més de fons, més menysteniment. Així, les i els votants estables d'una força política són considerats persones sense criteri que actuen per mera rutina, els militants actius són poc menys que marginals socials sense personalitat als que han rentat el cervell i els quadres dirigents una colla de trepes només pendents de pillar cacho. Per contra, el ciutadà descregut i cínic és l'exemple de ciutadà responsable i exigent, un ciutadà lliure.\nDes de la primera vegada que vaig anar a votar, les europees de l'any 1995, mantinc la meva opció de vot. Sóc vot captiu? Sincerament no ho crec. No he anat a votar mai de manera rutinària. Cada nova contesa electoral reviso la meva aposta, i en tant que el resultat de la revisió és positiu la mantinc.\n2. Dit d'una altra manera: tinc les meves fronteres vermelles força ben definides. Una de les més importants, i que provocava la citada entrada sobre la protesta del món de l'educació, és l'ensenyament públic. Sóc fill de l'ensenyament públic: des del preescolar fins als estudis superior els he fet a la pública, he comptat alguns cursos amb beca, i li dec bona part del que sóc al sistema públic d'educació, en el que tinc dipositades moltes de les meves esperances de millora de la societat i del món. És aquesta convicció una de les principals causes de la meva implicació de fons en el projecte ecosocialista, i si aquest abandonés la batalla per la pública (com en bona part ho han fet els socialistes sense eco) no em seria possible de mantenir-hi el meu compromís.\n3. La política no és quelcom estàtic sinó dinàmic. El projecte polític ecosocialista té sentit com un flux de futur, i això només és possible si una massa crítica de ciutadanes i ciutadans ho convertim en aposta estable i estratègica. Per tant, no comparteixo amb el filòsof Marina el seu punt de vista, penso que un gruix de votants que mantenen la seva aposta política en el temps no són cap dèficit sinó un fort actiu per l'aprofundiment democràtic, sempre i quan ho facin de manera lliure i crítica, cosa que no dubto.\n4. I aquí és on trobem un dels principals punts dèbils que actualment pateix el projecte ecosocialista a Catalunya. Com deia en l'entrada anterior, els resultats electorals de les darreres generals mostren que existeix aquesta massa crítica de ciutadanes i ciutadans, però a l'hora mostren que té encara poc gruix. Sense més "vots captius", l'opció d'ICV-EUiA no serà viable en el futur i això voldrà dir que tota la ciutadania comptem amb una opció menys, i això ben segur que no reforça la democràcia.\n5. Existeix, però, una altre risc tant o més perillós. Els partits polítics tenen tendència a auto-considerar-se els actors polítics principals, mentre que veuen la resta d'organitzacions socials i sociopolítiques com actors secundaris i instrumentals. Un dels més greus errors del Govern tripartit (tant el de la primera versió com el 2.0) ha estat el considerar que amb els partits d'esquerres al govern, la veu de treballadores i treballadors ja està representada i que per tant només cal negociar seriosament amb els representants del poders econòmics. La resta (sindicats, associacions ciutadanes de tot tipus, etc.) ens hauríam de conformar amb miranos-ho, muntar de tant en tant alguna mani de suport al govern, i anar a la signatura protocolaria del famosos Plans Nacionals a fer-nos la foto. Des d'aquesta perspectiva partitocèntrica que domina els tres partits d'esquerres no s'entén que els actors socials som organitzacions majors d'edat i amb veu pròpia. Així, una vaga convocada per sindicats i associacions d'estudiants, amb suports de diversos actors socials només s'entén com una traició i no com una proptesta davant una mesura amb la que no estem d'acord.\nAquesta situació perversa, que té bastant a veure amb el que parlàvem en l'anterior entrada, resulta un error en tots els casos, però esdevindria especialment suïcida per ICV-EUiA. Per definició, els suports reals i potencials d'ICV-EUiA provenen dels sectors més crítics de la gent d'esquerres (els més acrítics voten opcions amb més diputats), i en cas d'allunyament del partit de les lluites socials, la majoria d'aquestes persones optaríem per les lluites socials abans que per una estructura partitocràtica que no s'hi referenciés.\nAl final, a Catalunya Stakhanov vota PSC.\nPublicat per Andrés Querol Muñoz a 16:50\nEtiquetes de comentaris: educació, ICV, política, política social, PSC, societat, treball\nBaja chusqueza ha dit...\nRazonamientos polineurales aparte, te agradezco la iconografía de este post. Me ha sido muy inspiradora...\n¿En lugar de tanto rollo luso-brasileiro, para cuando un link al youtube con La Internacional?\n(la güena-güena, la de meter goles, la que entonaban nuestras huestes frente al Kremlin cada 1 de mayo antes de partir a Afganistan... Pues vaya con este ecosocialismo pusilánime de chichinabo... flojos, que sois unos flojos...)


Emile Ajar (Joan Guasp)\n6 min. 20/08/2017 18:10\nQuè em passa amb els autors francesos del segle XX, que gairebé tots m’apassionen? Escriuen com si parlessin amb mi, com si m’ho contessin a cau d’orella. Fent ús de les paraules justes. De manera col·loquial i desenfadada. Molt propers. Bons amics i bona gent. Molt diferents dels autors francesos del segle XIX, tan detallistes i ampul·losos, tan manieristes. I això que eren escriptors excel·lentíssims.\nHe de dir de seguida que Emile Ajar és un pseudònim de Romain Gary, i que cap dels dos va néixer a França. Així que no era francès de naixement, però sí de llengua, cultura i ànima. I encara he d’afegir que tant Emile Ajar com Romain Gary eren, en realitat, Paul Pavlovitch, o Roman Kacew, nascut a Vilnius (Lituània) el 1914. Una gran novel·la humana la d’aquest autor.\nBé, el cert és que jo sempre l’he conegut com a Emile Ajar, i així l’anomeno sempre que penso en ell.\nFeia poc que havia nascut la meva filla petita, Eva Maria, i jo estava al costat del seu bres llegint 'La vie devant soi', d’un tal Emile Ajar, que acabava de guanyar el prestigiós premi Gongourt de les lletres franceses. Aquesta novel·la era un d’aquells llibres que ens fan perdre la noció d’on ens trobem. Però jo em trobava, aquell estiu de 1976, a la nostra flamant i modesta casa del Port d’Alcúdia. Aquestes dates i aquests detalls es queden clavats a la memòria: tant per la meva filla d’un any com per Madame Rosa, la potent i generosa protagonista d’aquella història inoblidable. De seguida vaig quedar corprès del contingut i de l’estil que tenia entre les mans, la llengua i el cervell: 'La vida al davant'.\nÉs fàcil de suposar. Un cop acabada la lectura vaig voler saber més coses d’aquell fins aleshores desconegut Emile Ajar. Amb els anys he arribat a saber tant d’aquest francès d’arrels jueves com gairebé de mi mateix. Amb el nom de Romain Gary tenia altres històries publicades. Fins i tot, amb aquell nom, havia aconseguit guanyar uns anys abans el mateix premi Gongourt amb una novel·la preciosament romàntica: 'Les arrels del Cel'. Així que Emile Ajar era Romain Gary! No m’ho podia creure! De fet era l’únic, i encara ara ho és, que ha estat capaç de guanyar dos cops el Gongourt amb dues novel·les peculiarment distintives i dos noms diferents!\nLa vida en general, com la de madame Rosa i tots els seus fills acollits en un miserable racó pudent de París, fa moltes voltes. Vaig saber que Romain Gary (Emile Ajar) es trobava a Mallorca, o que hi havia estat feia poc. Concretament a l’altra punta de l’illa, al Port d’Andratx. Estava casat amb l’actriu nord-americana Jean Seberg, amb qui passava llargues temporades a casa nostra. Tot concordava perquè sorgís l’empatia entre nosaltres.\nAviat vaig saber que, amb la signatura famosa d’Emile Ajar, el 1974 havia publicat una breu novel·la brillant: 'Gros-Calin', publicada en castellà per Plaza & Janés. Gros-Calin era el nom d’una gran serp pitó que el protagonista tenia a casa seva. La problemàtica convivència amb el rèptil és tot l’argument de la història, però que el geni d’Emile Ajar converteix en una joia literària del tot comparable amb 'La vida al davant' que jo havia llegit feia poc. El tresor que jo havia trobat, es digués com es digués, Emile Ajar o Romain Gary, era d’un valor extraordinari. A partir d’aquell moment seria per a mi un far que m’il·luminaria i m’inspiraria. Això sí que era tenir sort a la vida!\nAnys després, quan Jean Seberg, després d’una llarga malaltia mental durant la qual Romain Gary no la deixà mai abandonada, havia mort, i el mateix Emile Ajar-Romain Gary havia acabat amb la seva vida en un apartament de París, es va publicar un llibre autobiogràfic en què feia un homenatge d’amor i d’amistat a la condició humana i un cant de profund afecte a la seva mare. Es titulava 'La promesa de l’alba' i jo l’havia de llegir amb urgència, cosa que vaig fer de seguida. Tot allò que sospitava de Gary-Ajar quedava confirmat: havia estat, a pesar de la seva vida presumptament dissipada, un personatge digne del gènere humà: un gran lluitador pel bo i millor, tant en la seva faceta d’estudiant, de soldat, de pilot, d’activista, de marit, d’amant de les lletres i les arts, d’escriptor brillant i de fill exemplar. En aquesta semiautobiografia va escriure que “al costat de les aberracions intel·lectuals, científiques i ideològiques del nostre segle, totes les aberracions de la sexualitat desperten en el meu cor les disculpes més tendres. Una al·lota que cobra per obrir les cames al poble em sembla una germaneta de la caritat”. Tot plegat perquè havia parlat de la seva mare amb una tendresa infinita. La seva mare, diu, era filla d’un rellotger jueu de l’estepa russa. Molt guapa. Havia abandonat la família a setze anys i s’havia casat i divorciat, i s’havia tornat a casar i divorciar. “Era una galta contra la meva, una veu melodiosa que mormolava, parlava, cantava, reia; un riure despreocupat, de sorprenent alegria, que des d’aleshores n’estic a l’aguait, espero i busco debades al meu voltant...”. Abans havia dit que amb l’amor matern la vida et fa a l’alba una promesa que mai podrà complir: “Sempre tornem a cridar sobre la tomba de la mare com un gos abandonat”.\nAllò que m’acabà de colpejar de la literatura d’Emile Ajar per a la meva causa com a lector va ser descobrir el que jo compartia amb aquell esplèndid i admirable escriptor francès: el sentit de l’humor. Escriu Romain Gary d’ell mateix: “L’humor, aquesta forma hàbil i totalment satisfactòria de desactivar la realitat en el moment precís en el qual és a punt de caure sobre nosaltres. Al llarg del meu camí, l’humor ha estat per a mi una fraternal companyia; li dec els meus únics instants d’autèntic triomf sobre l’adversitat. L’humor és una declaració de dignitat, una afirmació de la superioritat de l’home sobre tot el que succeeix”.\nQuè més puc dir sobre Romain Gary, sobre Emile Ajar?


Dos bars de Cerdanyola tanquen preventivament per l'aparició d'un cas de Covid-19 entre el personal\nImatge d'arxiu d'una cambrera netejant una taula. FOTO: ACN\nEls dos establiments han decidit aturar la seva activitat de forma preventiva per evitar contagis\nper Redacció 30 de juliol de 2020 16:30\nDos bars de Cerdanyola del Vallès han anunciat que tanquen portes de forma preventiva davant l'aparició d'un cas de Covid-19 entre el seu personal. Per tal d'evitar possibles contagis, Ca l'Enric i Bodegas Chumi han decidit aturar la seva activitat fins que sigui segur per als clients.\nAmbdós establiments han viscut la mateixa situació. Dos treballadors, un de cada bar, han resultat positiu de coronavirus en la prova PCR i els responsables dels establiments han decidit tancar per mantenir la seguretat dels clients i la resta de treballadors. L'alcalde de Cerdanyola, Carlos Cordón, ha enviat un missatge d'agraïment als dos establiments: "Vull agrair a Bodega Chumi i Ca l'Enric el seu exercici de responsabilitat social amb el cessament preventiu de la seva activitat davant un possible risc de contagi per coronavirus d'un dels seus treballadors".\nEn un comunicat, des de Ca l'Enric expliquen que la resta del personal s'ha fet la prova PCR i informen els clients que, si han visitat el local en les darreres setmanes, poden comunicar-ho als CAP de Cerdanyola per saber com cal procedir en aquests casos.\n"Des que vam tornar a obrir portes, tot el nostre esforç ha anat dirigit a oferir un local segur duent a terme tota la normativa que es va posar en el nostre coneixement. L'establiment romandrà tancat fins que no estiguem convençuts de poder donar un servei segur per als nostres clients", diuen des de Ca l'Enric en el comunicat que han penjat a les xarxes socials.\nDes de Bodega Chumi també apunten que han decidit tancar el local perquè el seu principal objectiu és "garantir la salut i seguretat de tothom". "Des que es va posar en el nostre coneixement el cas positiu, hem seguit escrupulosament totes les pautes i indicacions marcades per les autoritats sanitaries", destaquen. Així, el seu local també romandrà tancat perquè el personal es faci les proves PCR i es desinfecti l'establiment.


La Pobla de Vallbona - L'Enciclopèdia, la wikipedia lliure en valencià\nIglésia de la Santíssima Trinitat i Sant Josep\nLa Pobla de Vallbona és un municipi de la Comunitat Valenciana, Espanya. Pertanyent a la província de Valéncia, en la comarca del El Camp de Túria a 22'6 km de Valéncia.\n9 Patrimoni Rural\n10 Patrimoni Arqueològic\nLa superfície del terme municipal té la forma del mateix d'un rombe irregular i és regat pel riu Túria per mijà de les séquias de l'Agucil, Acampes, Primera, Major i la Noeva, en els rolls del Chinet i Gallipont. La població s'ubica al sur del terme, principalment sobre terrenys plans. El punt geodèsic més alt és la montanya Tos Pelat en 225 m. sobre el nivell del mar.\nS'accedix a esta localitat, des de Valéncia, a través de la CV-35. També es pot accedir a esta localitat a través de la llínea 1 de Metro Valéncia.\nEn el terme municipal de la Pobla de Vallbona es troben també els següents núcleus de població:\nLlíria, Benissanó, Olocau, Serra, Bétera,El Pou de Benissanó,Ragoma,Sant Antoni de Benaixeve, L'Eliana,La Casa Blanca Riba-roja del Túria,El Cerrao, i Benaguasil, totes elles en la província de Valéncia.\nLa Pobla de Vallbona va ser sempre lloc de senyoriu i durant este periodo fins a l'abolició de tots els senyorius de Espanya en l'any 1811, l'escut de Pobla va haver de ser el de les distintes cases senyorials que varen detindre la seua jurisdicció. A fi d'evitar els fraus i erros a qué es donava lloc en documents o autorisacions de revistes militars davant dels alcaldes dels distints pobles d'Espanya, en l'any 1848 el Ministeri de la Governació va ordenar "el us de Segell pels ajuntaments". Va ser llavors quan la Vila va determinar adoptar el que fins a l'any 1975 havia usat com propi, sent el comú, en chicotetes variants, de tots els pobles i llocs que d'ell carixen.\nAntigament, l'escut tenia forma de lira musical rodejada d'una branca de llorer i una orla en la llegenda "Municipalitat de La Pobla de Vallbona". El seu interior estava dividit en quatre parts, figurant en elles 2 lleons rampants i 2 castells alternativament. Estava coronat per la Corona Real oberta, pròpia dels Reis de la Casa d'Aragó.\nEn l'any 1975 l'Ajuntament va decidir adoptar un escut municipal propi en característiques pròpies de la Vila.\nL'escut es troba dividit en tres parts: en el superior sobre fondo dorat (per pertànyer a l'emblema del Rei) estan les quatre barres d'Aragó ("els insignes pals d'Aragó"). Estes demostren que Pobla en el seu orige i assentament com a localitat va estar establida a usos, furs i costums de Aragó.\nA partir d'ací l'escut es troba dividit simètricament en dos parts: en el primer sobre fondo d'argent, veem 3 moreres de sinople (en heràldica el sinople és el color que en pintura es representa per vert). El triar les moreres com a motiu heràldic i peculiar de Pobla obedix a la profusió d'este arbrage en el terme de la Vila. En 1791 el botànic Cavanilles en el seu llibre "Observacions sobre la Història Natural, Geografia i Agricultura, Població i fruts del Regne de Valéncia" va consignar el següent: "Hi ha porcions considerables cultivades, especialment en les proximitats de La Pobla, la qual a una certa distància s'oferix com un bosc de moreres". Un atre autor assegura que la seua plantació era tan tupida que sense descendir de les moreres es podia recórrer tota l'horta del terme de Pobla.\nEn la segona part, sobre fondo dorat, veem un caçaria d'argent. El color blau en Heràldica ve a indicar llealtat; per això el caçaria que fa referència al nom de Pobla es troba sobre el que poguera ser la nota característica dels vallbonenses: la fidelitat. Finalment com a única rematada, La Corona Real tancada.\nEls orígens de La Pobla de Vallbona s'han presentat un tant incerts, pero és evident que Pobla deriva de "poblar" i equival a assentament de persones, població o lloc. Quant a Vallbona, és una paraula composta de dos diccions del valencià: vall i bassa, en significat de vall bo o fructífer, i que té relació en la frondositat del parage.\nD'atra banda, hi ha una tradició o llegenda entre els poblans i poblanes, pero sense fonament històric, que assegura que quan el Rei Jaume I va passar per estos entorns i va exclamar: «Vall bona per a un poblament», o també es diu que va exclamar: «Quina vall més bona».\nLa dominació musulmana, primer en el califat, o despuix, des de la taifa de Valéncia, va propiciar el desenroll de l'alqueria de Benaguasil com una unitat de poblament important, dotada de mesquita, torre, cisterna i un sistema defensiu amurallat dotat de torres capaces d'albergar en el moment de la conquista més de dos mil cinccentes ànimes. De l'época taifa, són els traçats de les séquies de l'Alguasil, l'Acampes, de Dalt i de Baix, totes elles lligades a la introducció de nous modos de producció agrícola en la introducció de cultius com l'arròs en les terres inundables o la canya de sucre i els fruters d'irrigació.\nA partir de la Conquista cristiana, una nova organisació social s'impon sobre les bases del dret i l'escritura registral s'impon com la forma més eficaç d'afirmar la propietat. Els registres de propietat, els pleits i les séries fiscals, seran cada vegada més numerosos i deixaran constància de les condicions i formes de la repoblació inicial per un reduït número de cristians en mig d'una comunitat musulmana fortament arrelada i cohesionada, que no deixarà de produir conflictes, entre atres motius pels usos de l'aigua en els interessos per l'explotació de la terra, uns usos i costums que començaran a respondre a diferents patrons culturals: els islàmics, en hortes d'arròs i hortalices; i els cristians, en blats i vinyes. D'esta conflictivitat, mos queda un primer registre d'un pleit dirimit per Jordi Joan, procurador del Infant Martín en l'any 1380, entre l'alcait de Benaguasil i l'Universitat de Pobla pels drets de reg que es derivaven de la séquia compartida de l'Alguasil. En este mateix document se li otorgava a l'Universitat de Pobla la capacitat de regular el reg en el seu terme i establir síndics i alguasils que es cuiden del sistema de recs. Esta conflictivitat per l'aigua permanandrà en el temps, no sols en Benaguasil, sino que també la trobarem emmaixquerada en la conflictivitat que mantenen els pobles-castell en el Tribunal de les Aigües de Valéncia.\nLa primera notícia documental que tenim de la Pobla de Benaguasil com a entitat jurídica pròpia és la Carta de poblament de l'any 1382 otorgada a Fur d'Aragó pel Duc de Sogorp a una chicoteta comunitat de cristians que s'havia establit de forma ya definitiva separada del vell núcleu de Benaguasil, com a única forma de superar els problemes de convivència. La dualitat de poblament, moriscs, i cristians, com també la dualitat jurídica inicial, Furs d'Aragó en les terres senyorials i Furs de Valéncia en les de reialenc, varen estar en l'orige dels conflictes pels interessos econòmics entre les dos comunitats. Conflictes que varen acabar resolent-se en la separació física de les dos comunitats en núcleus de població diferents. D'esta manera, en l'any 1401, el Papa Benet XIII cedix les rendes de la parròquia de Pobla a la cartoixa de Porta-Celi i en l'any 1403 un decret episcopal d'Hug Lupià-Bagés, bisbe de Valéncia, fixa la residència del Rector parroquial en Pobla com a fòrmula per a superar la contínua conflictivitat que es dòna entre cristians i musulmans en la vila de Benaguasil.\nTrenta anys despuix tornaran a trobar-se signes de conflictivitat per colisió dels interessos del desenroll econòmic, ara la fricció es manifesta en els monges de Porta-Celi pels drets de pasts en el la devesa que el monasteri té en la Casa Blanca.\nEl model de repoblació desenrollat a lo llarc del país, un model de superposició de poblacions cristianes i musulmanes en un mateix territori, no va estar mai exent de produir una àmplia conflictivitat social. Una conflictivitat que acaba en crisis general en les revoltes dels agermanats. Els agermanats (menestrals i ciutadans) varen vore en els moriscs com a aliats dels senyors en la defensa dels seus interessos feudals enfront dels cada vegada més forta interessos ciutadans. D'atra banda, a lo llarc del sigle XVI se va anar generant l'idea de l'homogeneïtat social i territorial com a base ideològica de l'Estat modern. Quan en el canvi de sigle la Monarquia Hispànica abandone els seus interessos europeus i se centre en els problemes interns, la primera cosa que abordarà és l'homogeneïtat social i en això recorrerà a aumentar la pressió sobre els moriscs. En l'any 1609 tindrà uns efectes negatius de llarga duració sobre la població de Pobla. L'expulsió dels moriscs, decidida per Felip III, va supondre una pèrdua d'uns 300 veïns, el 48% de la seua població total, segons es desprén de les séries fiscals de 1606 i 1647. Una pèrdua de població que no es recuperarà fins ben entrat el sigle XVIII.\nDurant el sigle XVIII, en el marc de la recuperació econòmica del camp valencià, s'observa un espenta de les noves transformacions agrícoles que es mos manifesta en la construcció de les Masies. Algunes d'elles ya existien com a explotacions agrícoles integrades i disperses, pero és ara quan adquirixen una fisonomia que les definix com a tals, apareixent lligades a la penetració del capital rendiste de la ciutat en el camp animat per les bones expectatives comercials del vi i els productes agrícoles per a l'exportació, en una tendència que la vorem prolongar-se fins ben entrat el sigle XIX. El Corral Roig de L'Eliana es transforma en la possessió carmelita de L'Eliana, possessió que serà capaç d'abastir posant en explotació noves terres, les necessitats alimentàries del Carmelo de Valéncia. Al mateix temps, Porta-Celi inicia una extensió dels cultius de la vinya en les seues terres de la Casa Blanca en propòsits comercials. També, és ara quan vorem com el "Mes Nou" o la Masia de Tous amplien les extensions de regadiu en les seues terra en la construcció d'importants obres hidràuliques.\nEsta expansió agrícola que es prolonga fins al sigle XIX, lligada a les bones expectatives exportadores per als productes agrícoles, se saldarà en un important aument de la superfície cultivada que doblega la cantitat de les terres explotades de secà i d'hortes irrigades, és un aument que en molts casos necessita fortes inversions en maquinària per a elevar les aigües del Túria, aixina veíem com el 1845 la fosa de Bofill i Companyia de Valéncia produïx un ingeni d'elevació en motor i sénia per a la La Pobla de Vallbona.\nA lo llarc del sigle XIX, en el procés de desamortisació, s'inicia el procés de transferència de la propietat de la terra cap als explotadors més o menys directes, en un procés llarc i que no estarà exent de dificultats jurídiques. La masia Casa Blanca va ser primer adquirida, per Vicente Torner, possiblement l'últim arrendatari dels monges cartoixans, pero la vendrà posteriorment a Rafael Bertán de Lis. La fallida econòmica d'este junt en el seu germà Manuel, propiciarà l'embargament de l'Estat per 140.704 escuts, un rescat que mai es va fer efectiu i la propietat va quedar en mans de l'Estat fins que en l'any 1948 va ser reparcelada per l'ICO i donada en propietat als nous colons. La mateixa sort va tindre la possessió carmelita de L'Eliana que va passar també per diverses mans, primer per les dels seus últims arrendataris, despuix de la fallida fins a arribar a les mans del marqués de Casa Ramos, per a disgregar-se finalment entre els seus parcers a lo llarc del sigle XX. Es completa d'esta manera la transferència de la terra de les mans mortes i els vínculs senyorials cap als parcers en un procés de més de cent anys i no exent d'operacions d'especulació fiscal i econòmica.\nEl desenroll dels mijos de comunicació durant el sigle XX, i en concret, la penetració del camió com a element bàsic per a la distribució de mercaderies, farà bascular l'eix de la distribució de la ceba des de Benaguasil, on es concentra per la seua localisació en la ret ferroviària, a La Pobla de Vallbona, millor orientada esta, en les vies de comunicació per carretera i en una posició central en la comarca de Camp de Túria sobre l'eix Valéncia-Llíria. Els anys xixanta i setanta són l'época dorada per a la comercialisació de la ceba des de La Pobla de Vallbona, en una forta expansió dels almagasens de transformació agrícola que se situaran en la base de l'acumulació de capitals per al posterior desenroll industrial. L'atre pilar sobre el qual se sustenta el desenroll econòmic de Pobla ho constituïx l'ubicació en una part dels terrenys de la Masia de Tous de la Factoria d'IBM Espanya en els anys setanta, que servirà d'argentforma de reclam per a la primera onada migratòria de tècnics industrials vinculats a la producció de noves tecnologies.\n1979–1983 Benjamin March Civera UCD\n1983–1987 Vicente Alba Puertes OIV\n1987–1991 Vicente Alba Puertes AP\n1991–1995 Vicente Alba Puertes PPCV\n1995–1999 Vicente Alba Puertes PPCV\n1999–2003 Vicente Alba Puertes PPCV\n2003–2007 Vicente Alba Puertes (fins a decembre de 2005) / Guillermo García Báguena (des de decembre de 2005) PPCV / PSPV-PSOE\n2007–2011 Mari Carmen Contelles Llopis PPCV\n7.947 8.122 8.614 9.871 10.563 11.757 13.068 15.160 17.114\n19.387 18.790 19.540 20.431 24.068\nEn quant a les pedanies i núcleus de població:\nEvolució demogràfica per núcleus (Font INE)\nCASC URBÀ 8280 8411 8667 8996 9207 9808 10016 10312 10709 11195\nCASABLANCA 324 347 377 418 460 576 617 550 578 657\nCONARDA (LA) 929 1130 1375 1774 2083 2623 3045 3459 3680 4403\nGALLIPONT 960 981 1045 1204 1316 1571 1659 1622 1654 1731\nPLA DELS ALJUBS 228 276 313 375 422 522 603 699 754 824\nRASCANYA 1036 1156 1291 1566 1672 2014 2132 2148 2165 2301\nEn l'actualitat presenta activitat agrària i industrial si be el sector servicis s'està desenrollant a causa de l'afluència de població que ho tria com a zona residencial.\nErmita de Sant Sebastià . L'actual ermita de Sant Sebastià es troba situada junt en el Calvari de La Pobla de Vallbona i presidix una espècie de plaça en una font la qual ostenta la figura del Sant Màrtir en el centre.\nErmita Mes de Tous . Dedicada al Sagrat Cor de Jesús. És de planta rectangular i pis de taulells. Sòcol de taulellets, volta de canó, i una parella d'esveltes columnetes exentes, en capitells corintis i dorats sosté l'entaulament i, sobre ell, l'arc faixó en l'intradós decorat. La frontera és de maçoneria en juntes en les pedres ben retallades.\nIglésia Santiago Apòstol . Dedicada a l'apòstol Santiago. Edifici d'estil gótic que té diverses époques: sigle XV i sigle XVII. Està decorada en pintures al fresc i al Retaule (Retaule de les ànimes i el de Santiago). Més alvançat el temps s'incorporaren elements d'estil neoclassicocorinti.\nIglésia de la Santíssima Tinidad i Sant Josep . Inaugurada el 24 de març de 1957 davant dels ulls del seu promotor el senyor Joaquín Barberá Barberá. Esta obra va ser promoguda pel capellà i construïda pels obrers de "Les Vendes".\nLa Casa Bernal. Històric edifici, que és el resultat de distintes reformes d'adaptació, sent en orige una vila romana, despuix una alqueria àrap, una masia cristiana, una casa senyorial i, finalment, un casota. La primera informació relativa a una possible construcció en el dit lloc pareix remontar-se a l'época romana, a causa del fet que per este punt passava el camí original des d'Edeta a Cabrassia i Dénia.\nLa Casa Gran és un edifici propietat de l'Ajuntament que va ser rehabilitat a través de distintes subvencions i proyectes formatius com “Escoles Taller” i “Tallers d'ocupació”, en l'objectiu de construir un Museu Etnogràfic Local.\nColecció Objectes Etnològics. El Museu Etnològic "La Casa Gran" posseïx una colecció d'objectes de caràcter etnogràfic compost per múltiples i variades peces que varen formar part de la societat de la Pobla de Vallbona en époques passades. La major part d'estos materials han convixcut en la població insular fins a la mitat del sigle passat.\nGerres. La localitat també es pot destacar l'existència de “Gerres”. Va ser darrere de la conquista cristiana quan la ganaderia va començar a produir un impacte paisagístic en determinades comarques, semblant en intensitat al produït per l'agricultura. D'ací que per a resguardar-se de les inclemències del temps, els pastors construïen refugis o “gerres”. El seu orige data aproximadament del sigle XVI.\nMasies. Atres construccions característiques que podem trobar en La Pobla de Vallbona són les Masies i les més recordades pels ciutadans són: el “Mes Nou” o “Més de la Trinitat” i el “Mes de Tous” o “Vila Flora”. En direcció a L'Eliana, es troba el “Més de la Lloca” o “Més del Bovo”, junt en la depuradora. Prop trobem la crida “Torre del Virrei”. La “senyoreta” que vivia en la dita torre era neboda del Poeta Querol, segons les fonts i segons pareix, les seues possessions varen ser requisades. El fet que la vies del tren passen per esta zona es deu a facilitar el transport de les mercaderies cap a Valéncia per petició dels senyors feudals de la “Torre del Virrei” i del “Més de la Loca”.\nEn el terme de La Pobla de Vallbona s'han trobat vestigis fins a época romana, com són algunes monedes i, junt en la carretera de Valéncia, en el quilómetro 21, en uns camps de la partida de la Rascanya, on es troben ceràmiques abundants. Es varen iniciar unes obres de prospecció on un senyor, nomenat Montanyana, va arreplegar sigilata hispànica, abundants fragments d'atuents, un pondus i un rajola romboidal. Les tasques realisades de rompuda de terres parar la transformació de secà en regadiu destruïren les fonamentacions d'antigues construccions. Provablement es tractara d'alguna vila romana. Un dels descobriments més importants en 1965 va ser realisat per Enric Pla, que va realisar una atra visita, trobant una espècie de pila de pedra. Existix també vestigis d'un llarc aqüeducte que, procedent de Benaguasil, tendix, despuix de travessar el terme de la Pobla, cap a Paterna segons alguns autors, i segons atres cap a Bétera.\nSant Antoni Abat . Se celebra el 17 de giner en la tradicional benedicció dels animals. Es passeja carrer de Sant Antoni (patró del poble) als animals i se'ls porta als peus del sant, on un capellà els beneïx. D'esta manera, el sant els concedix bona salut i els ompli de benediccions. Celebració de la festa en "despertà", passacarrer, missa, traques, paelles, cucanyes, processó i castell de fòcs artificials.\nSant Sebastià . Durant els dia 20 i 21 de giner se celebren les Festes Patronals en el seu honor. El primer dia de les festes, es realisa el trasllat del sant a l'ermita per mijà d'una romeria precedida d'un carruage ple de "murta", seguit per la banda de cornetes i tambors que encapçala a la comitiva i a les autoritats civils, militars i eclesiàstiques. Una vegada en l'ermita, se celebra una missa solemne i quan finalisa, es trasllada de nou el sant a la seua parròquia, acompanyat de chicotetes mascletades. A poqueta nit es realisa, durant els dos dies, una processó pels carrers de la població i al finalisar té lloc el castell de fòcs artificials.\nFalles . Se celebren del 12 al 19 de març. Celebració de les falles. Les sis comissions falleres del poble alcen els seus monuments fallers en els carrers del municipi fins al dia de Sant Josep que són past de les flames. Sant Josep: Culminació de les falles en la cremà.\nMare de Deu del Rosari . Se celebra els dies 6 i 7 d'octubre. Festes de la Mare de Deu del Rosari. Les festes comencen en el trasllat tradicional de la verge des de l'ermita de la Mare de Deu de l'Abundància fins a la parròquia de la Santíssima Trinitat la nit anterior a la festivitat. Durant els dos dies festius, tenen lloc passacarrers i processons a qué assistixen les reines de les festes i les talls d'honor acompanyades de la Mare de Deu del Rosario i de la Santíssima Trinitat.\nMare de Déu del Pilar . Se celebra el 12 d'octubre.\nSant Josep Obrer . Se celebra el dia 1 de maig en en el Barri Sant Josep.\nSemana Cultural. Se celebren de l'1 al 15 d'agost. On s'organisen activitats de caràcter cultural, exposicions de caràcter divers, teatre, mercats migevals, tallers, cursos, conferències, etc.\n9 d'octubre. Dia de la Comunitat Valenciana. Dia del poble valencià.\nFútbol . La Pobla de Vallbona conta en un club en mig sigle de vida, l'Atlètic Vallbonense. Este club és molt reconegut per tota la comarca ya que té diversos equips en les categories inferiors que han conseguit moltes lligues. Sens dubte el primer equip del Vallbonense ha patit un canvi espectacular ascendint a poc a poc de categories menors fins a estancar-se inclús en primera regional. Cal remarcar que el Drec. Vallbonense, que estava en preferent, el dia 23 de juny de 2002 el primer equip va jugar el partit més important de l'història del club, disputant un partit de promoció, (ya que havia quedat entre els tres primers la temporada 2001-2002) contra el Dénia. Vallbonense va perdre i el Dénia (que ara està en 2B) va poder estar en tercera divisió la temporada següent.\nBàsquet . El Club de Bàsquet la Pobla conta en una escola totalment fundada des de fa pocs anys. Ha sabut realisar ascensos importants per a convertir-se en un club reconegut.\nTrinquet . Pobla conta en numerosos jugadors de Trinquet i els més famosos són Hèctor Coll Sebastià (Colau) i Pasqual Balaguer Castillo (Pasqual II). Contalla també en un trinquet totalment remodelat. I durant l'any es juguen partides d'equips dels casals fallers.\nEst artícul fon creat a partir de la traducció de l'artícul es.wikipedia.org/wiki/Puebla_de_Vallbona de la Wikipedia en espanyol, baix llicència Creative Commons-BY-SA.\nObtingut de «http://www.lenciclopedia.org/index.php?title=La_Pobla_de_Vallbona&oldid=167794»


Visites guiades per a grups | MUEC\nDescobrint les col·leccions estables del museu: “Va de joguines, caixes de núvia i banderes”, “Un cop d’ull al món”, “Descobrim els 4 continents: Àfrica, Oceania, Àsia i Amèrica”, “Tabú a Àfrica”, “L’home (no) és el rei de la naturalesa”\nDescobrint les col·leccions de les exposicions temporals: “Les cares de Barcelona”, “IKUNDE. Barcelona, metròpoli colonial”.\nUs esperem en grup o individualment a participar en les visites guiades que descobreixen tots aquests misteris de tan diversos entorns culturals amb els nostres experts guies i antropòlegs.\nVa de joguines, caixes de núvia i banderes\nUna visita guiada de descoberta de l’exposició permanent del Museu Etnològic i una forma sorprenent de mirar-les. Què tenen en comú una pilota, una caixa de núvia i una cadira de barber? Els objectes que ens envolten de la nostra vida quotidiana estan connectats i no sempre de forma evident.\nExposició temporal “Les cares de Barcelona”\nInaugurada al gener, l’exposició proposa que ens alliberem de les imatges de la ciutat que coneixem i que hi donem un cop d'ull nou i fresc, per projectar-hi una mirada nova sobre les moltes cares que acull. A partir d'elements com la gent, els missatges, les festes, els carrers i els edificis, amb la visita comentada podem repensar des de perspectives noves la Barcelona on vivim.\nMuseu de Cultures del Món de Barcelona:\nA la terra som més de set mil milions de persones que vivim en diferents països i continents, parlem moltes llengües, tenim religions i costums diverses i veiem, interpretem i ens manifestem artísticament de forma molt variada. Una visita transversal a la col·lecció del Museu de Cultures del Món permet endinsar-nos en aquest calidoscopi de cultures en un recorregut per quatre continents: Àfrica, Oceania, Àsia i Amèrica.\nDescobrim els 4 continents: Àfrica, Oceania, Àsia i Amèrica\nVisites monogràfiques a cada un dels continents, que permet conèixer amb més profunditat el nostre món i les cultures, objectes, vida quotidiana i creences.\nTabú a Àfrica\nQuè entenem nosaltres per tabú i com ho entenen en diferents indrets de l’Àfrica? Per què serveix un tabú? Tabús i objectes africans de la col·lecció del Museu de Cultures del Món. Comparem tabús occidentals tradicionals i contemporanis. Una visita guiada amb els ulls de l’especialista, a càrrec de l’antropòloga, Elisabet Pertegas.\nL’home (no) és el rei de la naturalesa\nA través de peces de les sales d’Àfrica, Austràlia i Polinèsia, veurem les relacions que aquestes societats estableixen entre el que nosaltres anomenem natura i cultura. I ho veurem a través d’altres maneres d’entendre el món -animisme, totemisme, analogisme i naturalisme- i ens preguntarem on som els occidentals. Una visita guiada amb els ulls de l’especialista, a càrrec de l’antropòloga, Agnès Villamor.\nExposició temporal “IKUNDE. Barcelona, metròpoli colonial”\nVisita comentada a aquesta exposició (oberta fins al juny del 2017) dedicada a la relació entre Barcelona i la Guinea Espanyola. Prenent com a fil conductor la creació d’Ikunde enmig de la selva tropical -centre d'experimentació i aclimatament fundat per l'Ajuntament de Barcelona l'any 1959 on va arribar Copito de Nieve a principis dels seixanta-, l’exposició pretén revisar el lligam complex i ambigu trenat entre Barcelona i Guinea Equatorial.\nACTIVITATS ACCESSIBLES PER A GRUPS:\nAl Museu Etnològic i Museu de Cultures del Món de Barcelona estem treballant per a poder oferir les nostres activitats a tothom. Amb aquest objectiu i amb el compromís de tenir en breu tota la nostra graella actualitzada i accessible, comencem amb aquestes visites i tallers.\nVisita comentada Un cop d’ull al món al MCM:\nUn recorregut per l’exposició permanent del Museu i als àmbits d’Àfrica, Àsia, Amèrica i Oceania, amb peces per tocar de cada un dels continents.\nPer a discapacitats visuals i intel·lectuals\nTaller Sentir l’objecte\nConsulteu preus i dates: reservesmeb@bcn.cat


Connexió Interior | Catalunya Religió\nPer Maria del Mar Albajar. Mar, 19/01/2021\nLa manca de connexió interior es reflecteix en la desconnexió exterior. La creixent violència i tensió, l’augment d’agressivitat i mentida institucionalitzada, la debilitació de la democràcia i l’enfortiment dels feixismes, el debilitament de les comunitats humanes i el creixement de les masses deshumanitzadores són un mirall de la també creixent desconnexió de nosaltres amb nosaltres mateixes. I només hi ha una solució, la connexió interior, el compromís de cadascú amb cadascú de nosaltres.\nÉs un peix que es mossega la cua. Deixar de tenir cura del nostre interior, de conrear la nostra ànima, ens duu a més fragilitat i inestabilitat personals. I, per tant, més por. I la por i la inestabilitat personal ens duu a recolzar-nos més en els altres, en la feina, en els mitjans socials, en el que diuen, o en qualsevol substancia addictiva. I el recolzar-nos en el que està fora de nosaltres ens fragilitza encara més interiorment, generant més por i fent-nos encara més dependents de l’aprovació i reconeixements exteriors. Reconeixement exterior que poques vegades arriba, i per tant, genera frustració. I si arriba, sovint satisfà només un moment o, pitjor, ho fa demanant-nos deixar de ser qui som més genuïnament. Tu ets dels nostres, ens diuen, però vota el que digui el partit, o que no se’t noti que ets... de poble? catòlica? homosexual? gitana? marroquina? O sigui, única.\nAquest moment demana tornar a casa*, a nosaltres mateixes. Aquest moment demana el coratge de recuperar qui som, de tornar a mirar dins nostre i treure la pols de “casa nostra”, recuperar el nostre espai personal, la nostra veu i la nostra confiança. Ferits com estem, ens cal escoltar-nos i acompanyar-nos. I no tenir pressa. El mateix fet de posar-nos en camí ja ens acosta a casa.\nA l’evangeli Jesús ens diu que som llum, sal. No diu que ho serem quan... quan ho fem bé, quan arribem... no. Diu, sou llum, sou sal. El que demana és que no apaguem la llum que som i que no perdem la salabror de la nostra sal, la que som. El que diu és que no deixem de ser qui som. I ser qui som és el mateix procés de tornar cap a nosaltres mateixes, d’escoltar dins nostre i gosar, simplement, deixar parlar la nostra veu més genuïna. Ser llum és el mateix fet d’intentar-ho, de provar-ho, de no acabar de sortir-nos-en, de cansar-nos, i tornar a començar. I també de gaudir del simple fet de ser, d’existir.\nPlató, en els seus diàlegs, explica com a vegades Sòcrates arriba tard, perquè s’ha aturat per escoltar el seu daimon, el seu “geni” o esperit diví. Jesús comença el seu ministeri anant sol al desert i més tard buscava estones per recollir-se sol amb el seu Pare. S’explica de Sant Benet que “habitava en ell mateix, sol, davant l’Absolut”. No van ser solitaris, sinó engendradors de societats millors. Perquè van pouar dintre seu.\nAvui, com llavors no podem aportar res al nostre món si no redescobrim el nostre interior i ens fem deixebles del Sagrat que ens habita. Davant la desconnexió, la por i la potenciació de masses acrítiques i agressives, petits grups de persones capaces d’escoltar la seva veu i deixar-la sentir, poden fer de la seva petitesa la llum i la sal que Déu necessita per transformar el nostre món.\n* “Casa, en el seu sentit més profund, és on som u amb els altres, on ens sentim més nosaltres mateixos, on coneixem els altres i els altres ens coneixen, on som acceptats i acceptem. ()És tot el sentit de la nostra vida: tornar a casa, saber que en realitat ja estem a casa, estar a casa amb nosaltres mateixos.” L. Freeman\nLluc Torcal racconta il Monastero di Poblet La seconda Quaresima in tempo di pandemia\nI giovani (e gli incidenti per l’arresto di Pablo Hasél) “In Italia i primi ministri possono dire di essere cattolici e non succede...


Dues-centes empreses s´apunten a la promoció Olot per dos - Diari de Girona\nDues-centes empreses s´apunten a la promoció Olot per dos\nDurant el cap desetmana del 22 al 23 de febrer, pel preu d'un producte en donaran dos\n01.02.2014 | 07:51\nL´alcalde va intervenir en la presentació, amb la ciutat als seus peus. diari de girona\nOLOT | DDG Dues centes empreses en forma de restaurants, allotjaments, centres d'activitats turístiques, comerços i perrúqueries formen part de la segona edició de l'Olot per dos, programat pels dies 22 i 23 de febrer. La intenció, segons Josep Maria Corominas (alcalde d'Olot per CiU) és valoritzar els agents positius d'Olot (paisatge, gastronomia i cultura) per tal de promocionar-los. Una idea que, segons ell, representa un dels principals objectius del mandat. L'alcalde ho va dir a l'acte de presentació de l'Olot per dos, el qual va tenir lloc el dijous dia 30 al volcà Montsacopa.\nEn aquest punt, Estanis Vayreda (regidor de Promoció Municipal per CiU) va concretar que l'oferta de l'Olot per dos del 2014 és molt superior a la de l'any passat.\nEn conseqüència, hi haurà molts més incentius per decidir aprofitar el cap de setmana del 22 i 23 de febrer per fer una estada a un Olot, en el qual quasi tot es podrà fer doble pel preu d'una unitat. Per exemple dues persones podran dinar i només se'ls cobrarà un apat.\nVayreda va presentar números. Segons ell, l'oferta de l'Olot per dos abasta 600 places d'allotjament, 25 restaurants (un 75% més que l'any passat), 13 bars, 50 comerços, les parades de la plaça mercat, 10 perrúqueries, 500 places d'aparcament al centre. I activitats de lleure, com marxa nòrdica, passejades amb burro, passejades amb poni, trenet i cinema. Vayreda va expressar que les xifres representen la consolidació de la promoció iniciada l'any passat. "Esperem incrementar -va confiar-els 7.000 apats servits l'any passat". Va qualificar la iniciativa com una aposta clara de la ciutat i de la comarca envers el turisme familiar.\nPer tal de donar ambient, han programat el Fil Musical d'Olot per dis, el qual consistirà en 10 escenaris de música en directe al centre de la ciutat durant la tarda del 22 de febrer.\nPel mateix dia (a les 12,30 a la Plaça Major) també han preparat un concert gratuït del cor de gòspel Messengers (subcampió de programa Oh Happy Day! de TV3). Comptem amb la web www.olotx2.cat.


La Línia Blava: una acció per visibilitzar el canvi climàtic\nInici > La Línia Blava: una acció per visibilitzar el canvi climàtic\nFont: La Vola  i Centre de la Platja\n26/03/2019 - 08:36\nEl canvi climàtic és un fet: la temperatura global del planeta augmenta i els patrons climàtics d’arreu del món estan canviant. Activitats com la Línia Blava, remarquen la importància del paper de la ciutadania com a agent proactiu i donen l’oportunitat de conèixer les eines que tenim al nostre abast per lluitar contra el canvi climàtic.\nL’activitat va tenir lloc el diumenge 10 de febrer en marc de la Biennal ‘Ciutat i Ciència’  impulsada per l’Ajuntament de Barcelona. Experts científics com el Dr. Ricard Solé, professor d’investigació a la Institució Catalana de Recerca i Estudis Avançats (ICREA) i el Dr. Jordi Salat, matemàtic i oceanògraf a l’Institut de Ciències del Mar (ICM), hi van participar oferint la seva visió científica sobre el futur que es preveu a les nostres costes i com ens hi adaptarem.\nLa Fàbrica del Sol va ser l’espai escollit per a la jornada que va combinar la xerrada d’experts científics amb activitats a la platja del Somorrostro i al Passeig Marítim. Els participants van visitar la senyalística de la sorra de la platja que marcava on arribaria el nivell del mar durant els anys vinents i van poder enganxar-hi els seus missatges de canvis als quals es comprometien per a frenar el canvi climàtic. A més, van poder veure els 19 kg de deixalles recollides per l’entitat Pure Clean Earth durant el transcurs de l’activitat.\nL’activitat va finalitzar amb una proposta familiar i lúdica que consistia a pintar a sobre de la línia blava marcada al Passeig Marítim, i que representava com serà l’augment del nivell del mar a la platja del Somorrostro d’aquí a 100 anys. Amb plantilles d’animals realitzades a l’Ateneu de fabricació de la Fabrica del Sol, petits i grans completaven aquesta hipotètica línia blava: meduses, peixos, tortugues i coralls feien saber als vianants quines espècies es veuran més afavorides i quines es preveu que minvin les seves poblacions en un futur si no hi posem remei.\nL’activitat de la Línia Blava es va organitzar en col·laboració del col·lectiu de científics i investigadors Big Van Ciència, l’entitat SokoTech i el Centre de la Platja , entre d’altres agents. Des d’aquest equipament municipal d’educació ambiental del litoral de Barcelona, el qual Lavola gestiona des de fa més de 10 anys, es manté una llarga trajectòria de sensibilització de la ciutadania sobre el canvi climàtic alineada amb el compromís ciutadà per la sostenibilitat i el recent Pla Clima.\nAquesta implicació es fa palesa amb la programació d’activitats i tallers que cada temporada ofereix el Centre de la Platja i que recentment ha inclòs tallers informatius com “Nosaltres i el canvi climàtic”, d’altres de caràcter pràctic com “Canviarà el canvi climàtic el nostre consum de peix?” o bé d’aprenentatge sobre futurs escenaris amb el taller “Què en saps, de les meduses”, per reflexionar sobre l’augment de la temperatura de l’aigua i la dominància d’algunes espècies. Igualment des de l’equipament també s’utilitza el recurs itinerant el Laboratori de la Platja  per acostar als usuaris de les platges de Barcelona coneixements sobre el litoral.\nUn granet de sorra a la platja de Somorrostro que s’estén per tot el planeta per a participar en aquest moviment global anomenat #BlueLine  o #LíniaBlava , on entre tots es dibuixa la hipotètica línia del nivell del mar que s’assolirà si s’accentua el #canviClimàtic .@BCNCiencia  pic.twitter.com/fVc2jvquq9 \n— Centre de la Platja_Grup d'amics i amigues (@CentrePlatjaBCN) 20 de febrer de 2019 \nURL d'origen: https://www.sostenible.cat/noticia/la-linia-blava-una-accio-per-visibilitzar-el-canvi-climatic


Compromís municipal per comprar l’antic taller Masriera | betevé Web\nRedacció btvnotícies dimarts 11 de juliol, 2017 , 14.28\nCarmen Andrés (PSC) diu que el govern té la “ferma voluntat” d’aconseguir aquest edifici per convertir-lo en un equipament cultural\nLa Comissió de Drets Socials, Cultura i Esports ha aprovat una proposició d'ERC que insta el govern municipal a estudiar la rehabilitació del taller Masriera, a la Dreta de l'Eixample, analitzar la viabilitat de la compra i negociar amb la propietat. La regidora Carmen Andrés (PSC) ha assegurat que l'executiu té "la ferma voluntat d'aconseguir el taller Masriera" com un equipament municipal. L'oposició ha reclamat al govern voluntat política per comprar l'edifici.\nLa proposta s'ha aprovat amb els vots a favor de tots els grups, excepte la CUP, que s'ha abstingut. El regidor Juanjo Puigcorbé (ERC) ha assegurat que la propietat de l'edifici, la fundació Pere Relats, "està disposada a negociar amb l'Ajuntament" i que vol vendre per finançar una residència per a la gent gran al Poblenou. "Evitin que un espai de gran valor passi a mans privades", ha dit Puigcorbé, que ha demanat que el taller Masriera es converteixi en "el vaixell insígnia de la creativitat cultural a la Dreta de l'Eixample".\nCarmen Andrés ha dit que des del districte es treballa per recuperar aquest edifici per dotar-lo d'usos culturals. La regidora socialista ha explicat que el consistori està ara confirmant la titularitat de l'edifici per poder-hi entrar i valorar el cost de la rehabilitació. Andrés ha afegit que aquesta xifra permetrà ajustar el pressupost total del projecte i negociar-ne el preu amb la propietat.\nEl taller Masriera, que reprodueix un temple antic, està en desús des del 2009 i a l'interior es conserva, entre altres espais, un teatre. L'edifici es va incloure en una operació urbanística del mandat anterior per convertir la torre del Deustche Bank en un hotel de luxe, però la moratòria de llicències decretada per l'executiu d'Ada Colau va frenar el procés, que preveia destinar l'edifici a equipament municipal.\nAV Dreta de l'Eixampleequipaments\nEls veïns demanen un espai propi al taller dels Masriera si es converteix en equipament


La mal anomenada i antiga 'selectivitat'\nLa mal anomenada i antiga ‘selectivitat’\nDesprés de més de 40 anys, amb variacions, no es poden mantenir unes proves que el que avaluen es la memòria, la repetició i els coneixements.\nAquest dies s’està fent les PAU (proves d’ accés a la Universitat), l’anomenada selectivitat. Unes proves estressants i maratonianes que duren tres dies i on molts alumnes es juguen accedir a una carrera o una altra.\nA vegades, les lleis duren poc, el sospir d’un nou govern i, en canvi, d’altres molt de temps. Les proves d’accés a la universitat són de juliol del 1974 en aplicació de l’antiga llei de 1970. Es va legislar fer una prova comú i homogènia per a tothom, basada en l’oferta i la demanda dels centres universitaris, o sigui, per la quantitat de cadires i de professorat de les facultats. Cosa que la nota de tall és determinada pel nombre de cadires disponibles. I continua fent-se malgrat els gran canvis que s’han produït.\nI si dic que és mal anomenada selectivitat és degut a que més que seleccionar, ordena i adjudica places. I encara que la majoria l’aprova, els que entren en primera opció a la carrera escollida queden al voltant del 65%. Això vol dir que no es té en compte les vocacions o predisposicions i les aptituds pels estudis, sinó la resolució de continguts acadèmics que converteix al segon de batxillerat en una acadèmia d’entrenament per a les proves, més que de comprendre (metodologia de clavar els colzes)..\nS’hauria de revisar aquest accés a la universitat? Crec que sí, però per diferents motius dels que argumenta l’actual Ministeri d’Educació.\nDesprés de més de 40 anys, amb variacions, no es poden mantenir unes proves que el que avaluen es la memòria, la repetició i els coneixements. Pretenen valorar la maduresa acadèmica, així com els coneixements adquirits durant el batxillerat i la capacitat per a seguir els ensenyaments universitaris. I crec que únicament valora els coneixements. Hi ha incoherència del sistema: diuen que s’han d’ensenyar competències per la vida i la proves no es fan amb aquest criteri. No serien més adequades unes proves per veure la comprensió dels diferents tipus de coneixements a partir del desenvolupament de competències?\nI és comprova que aquestes proves no funcionen, ja que quan arriba l’alumnat a la universitat té problemes d’argumentació, de redacció, d’ortografia, de comprensió. Doncs, per què han servit aquestes proves?\nI per on hauria d’anar? No per la proposta del Ministeri de modificar aquesta prova per una revàlida al final del Batxillerat de 350 preguntes tipus test a partir de 2017 (suposant que encara hi siguin) i traspassar a les universitats el que facin proves d’accés específiques a cada ensenyament. Típic d’una ideologia desregularitzadora, o sigui, d’una autonomia mal entesa.\nTraspassar la responsabilitat a cada universitat i a cada facultat és obrir al mercat l’accés universitari, cercant clients, trencant la igualtat d’oportunitats d’accés i l’equitat. És deixar l’accés a la subjectivitat de cada universitat tenint en compte que amb l’augment de les universitats privades (cada vegada n’hi a més i són més fàcils de crear) alguns tindran més privilegis que d’altres. També pot ser una exclusió per factors econòmics, sobre tot ara amb els preus diferents en comunitats, universitats i facultats.\nSi acordem que s’ha d’establir algun sistema d’accés, primer de tot s’hauria de fer un diagnòstic de la situació i obrir el debat a la cerca d’alternatives. Els actuals governs acostumen a fixar lleis mirant-se ells mateixos i no impulsant un debat entre els implicats. El fer una doble prova, batxillerat i facultats, és inapropiat ja que crea una dinàmica perversa d’estudiar per aprovar i de l’ensenyament com una cursa d’obstacles. I més si una es de tipus test, ja que saben que a part de l’atzar s’estudia per aprovar-lo, no per aprendre.\nImaginem que fem una única prova, que també serveix la nota de batxillerat, que les universitats tinguin l’obligació de coordinar-se (púbiques i privades) per establir criteris comuns. Imaginem que en aquesta prova , segons l’elecció de l’alumnat, es dóna rellevància a matèries i temes concrets mitjançant proves específiques. I que aquestes proves comprovin les competències més que la memorització utilitzant instruments del segle XXI i no tan sols paper i llapis. I si imaginem molt, podrien obrir la porta a comprovar aptituds i predisposició pels estudis demanats.\nPerò l’important és fer un debat per veure per què serveixen aquestes proves, com modificar-les adequant-les a la realitat d’avui dia, com arriba l’alumnat a la universitat, què s’ha d’ensenyar al batxillerat i com respectar el dret de tots i totes a accedir al seu futur sense cap mena d’exclusió.\n1 Comment on La mal anomenada i antiga ‘selectivitat’\nJordi Domènech i Arnau // 13/06/2015 a les 19:43 // Respon\nAquest any no ho he fet, però en general em miro les proves de física i matemàtiques de les PAU. El que em trobo, subjectivament, és que són molt de procediments i gairebé gens de concepte comprensió global o interdisciplinarietat. En altres paraules, en matemàtiques hi pot sortir una integral llarga de fer, d’aquelles que et pots equivocar en un signe i no sortir, però no un problema que impliqui pensar una integral per resoldre’l. Incidentalment, quan he de fer una integral d’aquestes, o alguna cosa d’àlgebra una mica gran, empro un programa, de la mateixa manera que per dividir 5676509 entre 8765001 faig servir una calculadora per més que faci més de cinquanta-cinc anys que ho sé fer a mà.\nPerò quan parlo amb professors sobre la necessitat de posar problemes més conceptuals, de manera gairebé unànime em surten amb que això no ho aprovaria ningú, els alumnes es posarien molt nerviosos, encara que com que sóc mal pensat de mena penso que hi pesa molt la dificultat de corregir. També que els problemes que proposo són d’«idea feliç» que segurament vol dir que no han pogut estudiar prèviament un procediment exacte per resoldre’l.\nUna altra objecció que m’han fet, és que amb proves d’aquesta mena els «intel·ligents» tindrien avantatge. «Paranoic» com sóc, aquesta objecció em sona a: «metre un examen es pugui superar a base d’hores, colzes i concentració, és igual si s’entén el concepte i s’interioritza a llarg termini en el global dels coneixements, o no»\nPer a mi, l’alternativa passa per fer demostrar la comprensió de la matèria, el pòsit que ha de restar al cap dels anys. Permeteu que posi un exemple subjectiu, sóc de ciències, per edat vaig estudiar sempre en espanyol, però he pogut escriure una novel·la en català, sense saber ni el nom ni la classificació de les figures retòriques, que sembla que és la mena de conceptes que es poden preguntar a les PAU. El pòsit en llengua, per a mi, hauria de ser tenir una redacció entenedora i sense errades lèxiques o sintàctiques importants, més que no pas conèixer què és són les catàfores que, d’altra banda, és difícil d’esbrinar el que són malgrat conèixer les arrels etimològiques de la paraula presents, per exemple, en termes més coneguts com són catabolisme o catàstrofe…\nI perdoneu que escrigui des de fora del món de l’educació, però és la meva opinió.


Filosofia | Xarxa d'Estudis per l'Autonomia\nGrups d'estudi en procés de creació\nFilosofia pràctica i aplicable a la quotidianitat\n25 de novembre de 2015 xarxadestudis\nL’objectiu del grup és debatre idees i frases de fonament filosòfic que tinguin una aplicació pràctica a la vida. Per exemple: l’economia circular. Un altre exemple: el cicle que fa servir la natura, com fer-ho servir o aplicar a la vida quotidiana per l’autonomia, el be comú i alternatiu al domini existent. La permacultura: els seus principis filosòfics, com s’apliquen a la quotidianitat. En resum, seria com passar de la teoria que ens aporta el pensament filosòfic a la pràctica al carrer, barris, pobles…\nA mode de suggerència, l’altre dia se’m va ocórrer, estant al carrer, aquesta idea que sorgeix de la pràctica: “Moltes vegades, la perfecció NO és el camí.”\nLloc de trobada: A l’Hospitalet, a la futura seu de la cooperativa El Crisol.\nDia i hora: A decidir entre els participants del grup.\nVoleu participar al grup d’estudi de Filosofia pràctica? (Ompliu el formulari)\nGrups d'estudi actius\nGRUP D’ESTUDIS COLL – VALLCARCA\n16 de març de 2015 xarxadestudis\tDeixa un comentari\nActualment estem treballant per editar un llibre amb històries, narracions, anècdotes fetes o aportades pels veïns, ja hi tenim mes de dos-cents escrits o articles i un miler de fotografies, documents, gravats i dibuixos. De moment hem fet un “pre-llibre” amb dibuixos de cases, llocs i indrets del barri, amb unes breus explicacions del que representa el dibuix, el “pre-llibre” es titula, “RACONS, LLOCS I INDRETS DEL COLL-VALLCARCA”. No som un grup reivindicatiu ni d’avantguarda, però si que donem suport a qualsevol reivindicació o demanda de les entitats culturals del barri.\nLloc de trobada: Centre Civic El Coll – La Bruguera (Carrer de l’Aldea 15, 08023, Barcelona)\nVoleu participar al grup d’estudis del Coll-Vallcarca? (Ompliu el formulari)\nTallers o cursos actius\n20 de gener de 2015 xarxadestudis\tDeixa un comentari\nLas constelaciones familiares son un trabajo terapéutico muy innovador e integrador, desarrollado por el psicoterapeuta alemán Bert Hellinger que aborda los problemas que producen malestar en ambitos como la salud, educación, relación con los hijos, relación de pareja, terapia individual, etc, La revolución empieza desde dentro. Os proponemos un espacio de encuentro terapéutico donde nos ayudaremos a través las Constelaciones Familiares, CF, para identificar aquellas dinámicas internas que nos generan malestar, y guiarnos hacia una posible solución. Las CF nos ayudan a ser conscientes y ver desde dentro de nosotros mismos que es lo que realmente nos mueve, y hacia donde nos mueve y así poder generar cambios y orientarnos hacia soluciones operativas\nOn es reuneix el grup: Ateneu l’Entrebanc. C/Comte Urgell 98. (Barcelona)\nDia i hora de reunió: L’últim diumenge de cada mes. A les 10h del matí.\nMés informació a: ateneulentrebanc.tk\nVoleu participar al taller de Constelaciones familiares? (Ompliu el formulari)\nPensament crític sobre política\n25 de juliol de 2014 xarxadestudis\tDeixa un comentari\nEl grup d’estudi consistirà en una trobada mensual en la qual es debatrà sobre un tema molt elemental de la Teoria Política\nd’una forma dinàmica entre tots els assistents per tal de fer un recorregut lògic entre tots i arribar a trobar coneixements de forma autònoma. Aquest projecte comptarà, a més a més, amb l’assessorament com a coordinador del professor de Filosofia del Dret Jaume Nadal.\nTenim la convicció de que aquest projecte és necessari per tal d’apropar els conceptes fonamentals de la Política a tothom i començant per nosaltres mateixos. En aquests temps en que observem com el règim “partitocràtic” ha desvirtuat aquest concepte, cal més que mai recordar les paraules de Fuster: “Tota política que no fem nosaltres, serà feta contra nosaltres”, i en conseqüència, cal que ens preparem tots per a prendre part en una Política que sigui feta des del poble i per al poble.\nOn es reuneix el grup: Ateneu Popular Sa Fera Ferotge (Blanes)\nDia i hora de reunió: Es faran trobades mensuals i cada mes triarem el dia mes adient en assemblea\nMaterial del Grup d’Estudi\n– Dossier generat pel taller al llarg de les dues primeres sessions.\n– Resum de la 3a Trobada\n– El treball, lectura recomanada per al taller del 11 d’abril\nVoleu participar al grup d’estudi dels Partisans Bohemis? (Ompliu el formulari)


Montse Guallar ▷ SincroGuia TV\nMontse Guallar ha actuado en:\nMentre es recupera de la ganivetada a la cara que li va fer Nadim, el seu company sentimental, Armelle, una infermera francesa, emprèn la tasca de retrobar la seva filla, segrestada per Nadim. Sola davant la justícia, mobilitzarà totes les energies per aconseguir aquest objectiu. Enganxa cartells, funda una associació, reuneix fons per pagar la recerca, alerta els mitjans de comunicació... Una cadena humana formidable posa fil a l'agulla de França a Montreal, passant per París i Vancouver, fins que Armelle pot abraçar la filla en un aeroport a l'est del Canadà, gairebé tres anys després d'haver-la perduda. Un drama televisiu que aborda temes com els maltractaments a les dones i les diferències culturals entre Occident i Orient, en la producció del qual van participar TV3 i l'Institut Català del Cinema. Al repartiment figuren algunes cares conegudes per als espectadors del canal autonòmic català, com Laura Conejero ('Ventdelplà') i Montse Guallar ('El cor de la ciutat').


PROFINSER Advocats i Economistes. Abogados y Asesores Tributarios. Lleida - CRISI\nEMPRESES en DIFICULTATS\nEls nostres professionals estan al costat de les empreses i famílies en dificultats, en la recerca de solucions empresarials i legals per minimitzar l'impacte de les crisis en la seva activitat empresarial i patrimonis socials i personals.\nLa pandèmia de la SARS Cov-2 està impactant a tots els nivells. Aquesta nova crisi ha creat una situació amb múltiples efectes i conseqüències. És important analitzar com ens afecta i prendre les mesures necessàries per assegurar la supervivència empresarial.\nLes famílies empresàries i les empreses han d'estar al dia de les opcions que poden i han d'adoptar per minimitzar impactes i adaptar-se a les noves circumstàncies.\nSol·licituds de finançament bancs - ICO. Gestió activa de la tresoreria. Ajornaments de pagaments.\nRefinançaments, negociacions amb bancs i creditors.\nAnàlisi i adopció de mesures organitzatives, teletreball, riscos laborals, noves formes d'organització de la feina, torns, distàncies de treball, salut en el treball. Flexibilitat laboral.\nSol·licituds d'ERTES, ETS, negociació amb personal.\nEls entorns VUCA són entorns volubles, incerts, complexos i ambigus. En aquests entorns i situacions hem de conèixer les nostres fortaleses i ser flexibles i resilients per adaptar-nos a les noves circumstàncies, continuar i perseverar en la nostra activitat empresarial.\nAdaptació de l'organització de l'activitat empresarial en temps d'incertesa.\nReordenacions i reestructuracions empresarials.\nAnàlisi de negocis i viabilitat d'empreses.\nPlans de viabilitat empresarials.\nAcords de refinançament amb creditors, acords extrajudicials de pagament.\nTramitació, si la situació ho requereix, de sol·licituds voluntàries de concurs de societats i persones físiques.\nLes crisis no tenen per que ser el final. Les empreses amb dificultats, els empresaris i les famílies han de saber que poden tornar a començar. La llei de segona oportunitat en la nostra legislació permet l'exoneració de deutes per situacions d'insolvència.


Rudra Guest House Varanasi Índia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nD 17/71-1, Bansigali, Bengalitola, Dashaswamedh, Dasaswamedh Ghat, Varanasi, Índia, 221001 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Rudra Guest House?\nMés informació sobre Rudra Guest House\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Varanasi, Rudra Guest House és l'el·lecció perfecta. A només 25.0 km, aquest hotel de 1-estrelles és fàcilment accessible des de l'aeroport. Els visitants d'aquest hotel, poden gaudir d'anar a les atraccions més importants de la ciutat: Ganges River, Banaras Ghats, Observatori Astronòmic.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Rudra Guest House és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Rudra Guest House es reflexa en cada habitació. accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat, escriptori són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Rudra Guest House la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Varanasi.\njungkyoung, Corea del Sud


THE CRANBERRIES. DREAMS | La Bellesa Blog Cultural THE CRANBERRIES. DREAMS – La Bellesa Blog Cultural\nCom que els dos germans eren guitarristes, van ampliar la banda amb un bateria i una cantant. Aquesta cantant va durar poc i van contractar una altra, Dolores Mary Eileen O’Riordan, la coneguda veu femenina del grup amb la que van arribar a l’èxit.\nEls anys noranta van ser la millor època dels Cranberries fins que van decidir deixar-ho l’any 2003. A partir d’aquell moment, els seus components van continuar la seva carrera musical en solitari. No obstant, l’any 2009 van decidir reunir-se de nou i fins al 2017 han estat cantant i actuant, fins i tot havien tornat a gravar un disc. La mort de Dolores O’Riordan a començament de 2018 sembla haver posat punt final definitiu a The Cranberries.\nEl primer àlbum d’estudi que van editar va ser l’any 1993. El seu títol era Everybody Else Is Doing It, So Why Can’t We? (Tots els demés ho estant fent, així que per què no podem nosaltres?). El disc fusionava el pop-rock tradicional britànic de l’època amb el folk i els ambients místics irlandesos. Les lletres s’endinsaven en un món idealitzat ple de somnis i esperances, era una música amable. L’àlbum ha venut més de vuit milions de còpies, sent als Estats Units on va tenir més èxit amb cinc discs de platí.\nEl primer single que en va sortir, de fet va precedir l’àlbum doncs es va publicar el 1992 convertint-se en una de les primeres cançons famoses dels Cranberries. Era Dreams (Somnis). La lletra diu:\n“Tota la meva vida està canviant cada dia, de totes les maneres possibles, en tots els meus somnis. I mai no és com sembla, mai no és com sembla. Sé que havia sentit això abans però ara ho estic sentint encara més perquè ve de tu; llavors obro els ulls i veig que la persona que està canviant a una diferent manera de ser soc jo i m’adono més de què és impossible d’ignorar, impossible d’ignorar. Els somnis es faran realitat, no és impossible que es facin, no és impossible que es facin. I ara et dic obertament que tens el meu cor, així que no em fereixis, ets allò que no podia trobar, una ment totalment sorprenen, tan comprensiu i tan amable. Ets tot per mi. Tota la meva vida està canviant cada dia de totes les maneres possibles, i els meus somnis no son mai com semblen perquè tu ets un somni per mi, un somni per mi“.\nThe cranberries molt probablement ja no tornaran a actuar mai més sense Dolores O’Riordan. No obstant, han publicat un àlbum commemoratiu dels 30 anys del grup. L’han pogut acabar de gravar perquè O’Riordan ja havia deixat enregistrada la seva inconfusible veu.\nEl seu web és https://www.cranberries.com/


Monuments - HORTA DE SANT JOAN Monuments - HORTA DE SANT JOAN\nAnar a l’Església\nLa part més antiga del poble\nAnar a Nucli Antic\nAl peu de Santa Bàrbara\nAnar a Convent\nAnar a Lo Parot\nLa Casa del Delme\nLa casa del comanador hospitaler\nAnar a La casa del Delme\nEL CASC ANTIC D’HORTA\nEl nucli antic del poble conserva el seu caracter medieval amb carrers estrets i concèntrics al voltant del ja desaparegut castell d’Horta. Les cases s’esglaonen unes sobre les altres a causa dels desnivells del terreny. La part més interessant del centre és la plaça de l’església i els carrers que l’envolten on trobarem els edificis més singulars. El conjunt arquitectònic d’Horta esta considerat Bé Cultural d’Interès Nacional i està protegit.\nLa plaça de l’esglesia, es una plaça porticada que juntament amb els carrers propers van ser constuïts durant el segle XVI.\nEdifici renaixentista del s. XVI. Destaca a la façana un mural de Ferran VII, en commemoracio de les Corts de Cadis que reprodueix el fresc, molt deteriorat que hi ha al darrera. A les golfes de l’Ajuntament hi ha el saló de plens amb una obra de l’artista nord-americà Matt Lamb i als baixos de l’edifici hi trobem l’antiga presó. Aquests baixos van ser restaurats el 1995. Ala part superior de la presó hi trobem una exposició que explica l’evolució urbana d’Orta i els elements arquitectònics mes notables. A la part inferior hi ha troballes arqueologiques en les quals destaca un antic pou excavat en roca viva. Aquest espai també s’utilitza per fer diferents exposicions en diferents èpoques de l’any i de molt diversos artistes -La casa de la comanda o casa de Delme. És un palau renaixentista del segle XVI–XVII amb una galeria a les goldes i una garita en un dels seus extrems. Antigament residia el comanador de l’ordre de l’Hospital que tenia com a principal funció recaptar els tributs. Actualment es una casa particular.


Església de la Mare de Déu dels Àngels de Betxí - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEsglésia de la Mare de Déu dels Àngels de Betxí\n(S'ha redirigit des de: Església de la Mare de Déu del Àngels de Betxí)\n16 d'agost de 1694\n13 d'agost de 1704\n17 ( ) × 34 ( ) m\n39° 55′ 42″ N, 0° 11′ 52″ O / 39.92847222°N,0.19783333°O / 39.92847222; -0.19783333\nL'església de de la Mare de Déu dels Àngels de Betxí, d'estil barroc, és un temple catòlic situat en el centre de la població i seu d'una parròquia del bisbat de Sogorb-Castelló.\nSense notícies de les anteriors edificacions, pareix probable que la primera església se situara en el mateix lloc on es trobava la mesquita. L'església passa a jurisdicció del bisbat de Saragossa quan en 1272 Arnau de Jardí, bisbe d Tortosa li féu donació. En 1577 passa a Terol, quan es crea el bisbat, i en 1960 canvia al bisbat de Sogorb-Castelló, quan es produeix la reordenació dels bisbats espanyols promoguda pel Concordat del 1953.\nEn les darreries del segle XVII, amb greus deficiències en l'edifici i amb un impuls constructiu motivat pel Concili de Trento, el 16 d'agost de 1694 s'inicia la construcció de la nova església, que es finalitza el 13 d'agost de 1704, quan es trasllada el Santíssim Sagrament. Durant el segle XVIII es completa la decoració interior del temple.\nDurant la guerra civil sofrí importants destrosses que obligaren a realitzar reparacions en 1955, especialment en la decoració interior. En 2002-2003 s'efectua una rehabilitació de l'interior.\nEl temple té planta rectangular amb una única nau de quatre trams amb llunetes i presbiteri amb capçalera plana i sense creuer, tot cobert de volta de canó, capelles entre els contraforts cobertes amb volta bufada, cor alt als peus de la nau i, darrere l'altar major la capella de la Comunió, tipus transagrari.\nLa capella té planta rectangular amb tres trams, el central cobert per cúpula sobre petxines. L'accés es fa a través de dues portes situades en l'extrem de la capçalera del temple.\nEn l'interior, pilastres d'ordre compost sostenen un entaulament que envolta tot el perímetre de l'edifici, excepte l'absis, sostingut per mènsules unides per garlandes. Tant la volta del presbiteri com els arcs torals i formers estan coberts per cassetons amb motius florals. Pintures al·lusives als misteris de la Verge es troben en els trams de la volta de la nau. La decoració amb estucs per tot el temple, amb motius florals i caps d'angelets, es relaciona amb altres esglésies de Terol, d'on vindrien els artistes.\nLa portada principal, als peus de l'església, està centrada en una façana alta amb una finestra en el centre per donar llum a la nau, rematada per una cornisa horitzontal adornada per pinacles. La portada té un arc de llinda i els brancals motllurats i està emmarcada per dues pilastres dòriques amb un pedestal alt que suporten un entaulament senzill, i el segon cos està format per una fornícula apetxinada amb la imatge de la Mare de Déu protegida per pilastres dòriques, i per damunt, després de l'entaulament, un frontó circular.\nLa portada lateral, al costat de l'Epístola, entre dos contraforts, és molt senzilla, amb arc de llinda de carreus.\nLa torre campanar, quadrada, de 30 m d'alçada i 6,20 m de costat, es troba adossada a l'església, i forma part de la façana, al costat de l'Evangeli. La torre té dos cossos separats per una àmplia motllura, el primer de maçoneria de pedra i queixals en els cantons, separat per la meitat per un cordó fi, i el segon és de carreus, amb una obertura de mig punt en cada cara, flanquejada per pilastres que arriben fins a la cornisa, la qual està rematada per pinacles esfèrics. Per damunt, una estructura metàl·lica.\nBreva Franch, Francesc. Art a Betxí. Betxí: Ajuntament, 1990. ISBN 84-505-9392-1\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Església de la Mare de Déu dels Àngels de Betxí\nPàgina de l'Ajuntament de Betxí\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Església_de_la_Mare_de_Déu_dels_Àngels_de_Betxí&oldid=21465093»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 10 jul 2019 a les 13:19.


Estem a l'avantsala de la Copa del Món de bicicleta de muntanya a Vallnord. Una cita on es reuniran els millors bikers del planeta que competiran en un circuit renovat i dissenyat perquè els corredors més ràpids demostrin la seva capacitat. Tot això amb una organització perfecta i amb experiència en grans esdeveniments a càrrec d'Ocisport. Prendre part en una Copa del Món és el somni de molts bikers. Però no és una cosa fàcil d'aconseguir. Però sí pots viure què suposa competir en un circuit de Copa del Món i en una prova dirigida per la mateixa organització. La gran final de la Super Cup Massi i de la Copa Catalana Internacional Bikingpoint et donarà aquesta possibilitat.\nSerà el proper 1 de setembre quan Andorra torni a acollir un esdeveniment internacional a Vallnord. La 4a prova de la Super Cup Massi posarà molt en joc a nivell competitiu i, situada just el cap de setmana abans dels Campionats del Món, és segur que veurem a bikers cridats a ser protagonistes al Mundial competint en el seu millor estat de forma.\nPels seguidors habituals, tant de la Super Cup Massi com de la Copa Catalana Internacional Bikingpoint, aquesta carrera és especial. És l'única oportunitat de competir en el mateix escenari en que es realitza una Copa del Món. Amb tots els reptes i desafiaments que això suposa: la duresa del seu circuit, els trams tècnics del seu traçat i l'exigència d'un recorregut situat a més de 2.000 metres d'alçada. A més, Vallnord ofereix un entorn perfecte per passar uns dies en els seus voltants. Un final de vacances per recordar.\nNo només tindràs l'al·licient que suposa el circuit i l'organització, compartir graella de sortida, entrenaments i pàdoc amb equips punters en un ambient molt més distès que una Copa del Món és una cosa que únicament pots viure en un esport com el mountain bike i en un campionat com la Super Cup Massi.\nA més, aquest any s'han introduït novetats importants en el recorregut de XCO i la prova del proper 1 de setembre es beneficiarà d'ells. Sent de categoria UCI C1 tornarà a ser una altra ocasió d'or per sumar punts de cara al rànquing UCI.\nAmb tot l'estiu per davant, és el moment de preparar-se per a un gran repte de XCO de la millor manera possible. La final de la Super Cup Massi i la Copa Catalana Internacional Bikingpoint t'esperen.\nLes inscripcions estan obertes a TicketOci


Raichs, Carme | OmniaBooks Editorial\nCarme Raichs va néixer a Agramunt l’any 1942 però viu a Sant Boi de Llobregat des de que tenia 17 anys.\nHa estat pionera en camps poètics que ha anat traspassant al llarg del temps… Cap els anys 1975-1976 va crear el primer Taller de Poesia a l’escola Salesiana de Sant Boi i des de fa 25 anys imparteix tallers de poesia en aquest mateix centre i en el Barri Centre (Ajuntament) pels escolars de primària i secundària, esforç que es va reflectir en la participació dels escolars als Jocs Florals a Sant Boi i a les Valls d’Andorra (infantils i juvenils) amb fantàstics resultats.\nMés endavant crea i dirigeix durant 5 anys el Taller de Nadal Intergeneracional; un enriquidor taller on gent gran i nens/es, treballen junts a Cal Ninyo. També realitza tallers de poesia per a gent gran per l’Ajuntament de Sant Boi durant 10 anys compaginant aquesta activitat amb la posada en funcionament de les primeres Tertúlies Poètiques a la Biblioteca Jordi Rubió i Balaguer.\nHa participat com a prologista en els llibres de relats breus i poesia d’Amadeu Alemany, Georgina Rabassó i Montserrat Comas entre d’altres.\nHa estat fins fa poc, membre d’un jurat de premis literaris de poesia, relats breus, contes fantàstics, etc. Alhora participa any rere any en la setmana cultural, la diada de sant Jordi a escoles, a les biblioteques i a grups literaris. També ha estat membre actiu durant molts anys del Seminari d’Investigació Poètica, Barcelona.\nJa fora de l’àmbit literari, durant sis temporades ha participat a la ràdio de Sant Boi en el programa “La veu de la gent gran”, sobre la vida a certa edat i com treballar per un envelliment actiu, digne i positiu, amb la col·laboració de jubilats. També ha col·laborat durant 5 anys a Ràdio Estel al programa “Catalunya sense barreres”. I dues temporades a COMràdio fent el programa “Tots x tots”.\nPrincipals premis literaris rebuts:\nFinalista en els anys 2001, 2003 i 2009 als premis de Reconeixement Cultural del Centre d’Estudis del Baix Llobregat.\nPrimer premi al Certament poètic Andreu Tries de l’Hospitalet, 2007.\nPremi de l’Ajuntament de Lleida al Certament Literari de la Pontifícia i Real Acadèmia Bibliogràfica Mariana, 2007.\nViola d’Or als Jocs Florals d’Igualada, 2007.\nFlor Natural als Jocs Florals de la Tardor de Barcelona, 2009.\nEnglantina d’Or als Jocs Florals de la Tardor de Barcelona, 2010.\nViola d’Argent als Jocs Florals de la Tardor de Barcelona, 2012.\nMestra en Gai Saber Dels Jocs Florals de la Tardor de Barcelona, 2012.\nDos reconeixements de l’Ajuntament de Sant Boi, per la tasta de divulgació de la poesia durant tants anys.


LA GENT MAJOR CELEBRA LA SEUA SETMANA CULTURAL - Ajuntament de Gata de Gorgos\nLA GENT MAJOR CELEBRA LA SEUA SETMANA CULTURAL\nInici | LA GENT MAJOR CELEBRA LA SEUA SETMANA CULTURAL\nLa gent major de Gata celebra la seua setmana cultural\nL’Associació de Jubilats i pensionistes de Gata, amb la col•laboració de l’Ajuntament de Gata, han organitzat la Setmana per a la Gent Major que se celebra del 25 de juny a l’1 de juliol i que compta amb el suport de la Conselleria d’Igualtat i Polítiques Inclusives i Diputació d’Alacant.\nDilluns 25 de juny arranca la setmana cultural, a les 19:30h, amb el recital “Poesia i Música” a càrrec del Club de Lectura . Seguidament, la Banda Juvenil de Gata que oferirà un concert.\nPer a dimarts 26 de juny, a les 19:30h, han preparat una excursió a Cartagena i Mar Menor.\nDimecres 27 de juny, la nutricionista Consuelo Leyda Frasés oferirà una xerrada sobre alimentació En acabar, compartiran un sopar de cabasset i acabaran la nit amb ball.\nEl Grup Serrillàs omplirà de música la vesprada de divendres juntament amb la Coral Cultural de la Rectoria de Ràfol d’Almúnia.\nFinalment, tancaran la setmana cultural , diumenge 1 de juliol, amb un dinar de germanor de socis i col•laboradors al restaurant Canor.


El dia ja ha crescut, però no ho sembla mentre camino... - Endrets - Geografia Literària dels Països Catalans\nEl dia ja ha crescut, però no ho sembla mentre camino...\nAutor:Espinàs i Massip, Josep Maria\nObra:Viatge al Pirineu de Lleida (p. 48-50)\nIndret:Estret de Collegats i l'Argenteria\nMunicipi:La Pobla de Segur\nEl dia ja ha crescut, però no ho sembla mentre camino per aquest pas estretíssim, obert entre les altes parets granítiques. La carretera i el riu ocupen totalment l'escassa amplada. Però abans de fer-se la carretera el pas era encara més difícil. Si es trobaven traginers en direcció contrària, conduint les rècules de mules, no es podien creuar. No tenien espai. Per això, així que entraven al Collegats es posaven a xiular per avisar-se.\nJo penso que en les forçoses esperes, en els minuts perduts per culpa d'aquest terrible passadís —fins el vent hi gemega i en surt com ferit—, fou quan els traginers descobriren les estranyes obertures de la roca, que a vegades sembla mossegada. Els traginers, que són homes de braç fort i gana encesa, es dedicaven a tirar pedres contra la paret per veure si les ficaven dintre de les «olles», i s'hi jugaven l'esmorzar.\nEls últims quilòmetres de Collegats —nom que algú fa venir, sense pensar-hi gaire, o potser pensant-hi massa, de «coll de gats», perquè sembla que el gat és un animal de coll molt estret—, el caminant els salva una mica somnambúlic, amb el pensament cobert per la foscor i el silenci.\nPerò no he tancat l'ull perquè vull veure el que s'anomena l'Argenteria. L'Argenteria és un fragment de roca que sembla estovat, recargolat i artificial, com un immens pergamí o un retaule barroc mig desfet. Però, si hagués de definir-lo, diria, potser, que sembla un orgue fet per en Gaudí. Durant el bon temps és només una curiositat, però a l'hivern es converteix en un espectacle sensacional que en justifica el nom. Perquè les aigües del rierol que corre pel Boumort, sobre el meu cap, rellisquen roca avall i s'entretenen en aquestes arrugues fins a glaçar-se.\nCascades d'argent fos en l'aire preses\nescriví Verdaguer. El vers és delicat. Però el que més em meravella, a mi, és que —imatges a part— el fenomen sigui tan senzill i explicable, tan espontani i, amb tot, també tan ric, gairebé luxós en la seva fragilitat.\nL'Argenteria, a més, és un bon punt de referència per a saber que ja sortim del Collegats; sembla com si el congost, sempre auster, tingués abans de morir un rampell de frivolitat.\nI de sobte s'ha acabat el caminar encaixonats. La vall s'obre ràpidament i el sol baixa a tocar el front del caminant amb una avidesa que, de primer, desconcerta. El riu, que fins ara ha estat un cuc fosc presoner de la roca, es torna d'un verd clar i es posa a fer l'ullet descaradament, i s'eixampla i tot amb una ingènua satisfacció.\nDalt de la carena apareixen, fugaçment, les primeres cases, per donar-me la benvinguda al Pallars Sobirà. I a la dreta comença el bosc de Morreres, un bosc espès i amable, on l'ull del caminant, que la pedra pròxima del Collegats havia aplanat una mica, pot descansar i refrescar-se.


Tall de trànsit al carrer Barreres\nAmb motiu d'uns treballs d'Endesa es tallarà el trànsit a la circulació de vehicles durant dues setmanes.\nImatge d'arxiu d'unes obres al carrer Barreres de Manresa.\nLa Secció de Planificació de la via pública informa que ENDESA DISTRIBUCIÓ ELECTRICA SLU, inicia aquest dilluns les obres per a la canalització soterrada elèctrica de BT amb un creuament situat al carrer Barreres, 9. Es tracta d'uns treballs pendents del trasllat de línies de BT amb motiu de l’enderroc de varies finques en aquest vial.\nAquesta actuació tindrà les següents afectacions al trànsit:\nEs tallarà al trànsit de vehicles el carrer Barreres entre els carrers Mel i plaça Gispert. Els vehicles autoritzats a accedir a carrer de la Mel i Camp d’Urgell ho faran des de Muralla Sant Francesc i carrer Barreres on hi haurà un primer tancament de trànsit.\nS’invertirà el sentit de circulació del carrer Sant Francesc (entre plaça Gispert i Muralla) per tal que els vehicles accedeixin a Plaça Gispert i carrer Santa Maria.És previst que els treballs durin dues setmanes.


Apartment Les Mas de La Mer.1 Saint-Cyprien França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Apartment Les Mas de La Mer.1\nAl visitar Saint-Cyprien, vosté es sentirà com a casa a Apartment Mas De La Mer I Saint Cyprien, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartment Mas De La Mer I Saint Cyprien ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de habitació familiar.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb balcó/terrassa, aparell de televisió, cuina americana, forn microones a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Apartment Mas De La Mer I Saint Cyprien no troba competidors en cap categoria.\nCal que informeu el Apartment Les Mas de La Mer.1 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 300 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Arrancan los preparativos del Firafest 2015\nYa hemos puesto en marcha los preparativos para la celebración del Firafest 2015, la fiesta del verano de Fundació Joia, que este año se celebrará el viernes 26 de junio en los Jardines de la Sedeta del distrito de Gràcia.\nPresentamos Fundació Joia dentro del proyecto Escales\nEste viernes 8 de mayo se realiza la jornada de presentación del proyecto Escales y la coordinadora del servicio Prelaboral de Sant Martí, Marta García, presentará Fundació Joia como entidad participante y organizadora del proyecto.\nParticipamos en la Firentitats 2015 de Sants\nEl próximo sábado 16 de mayo el servicio de Rehabilitación Comunitaria de Sants participa en la Firentitats 2015, la feria de Entidades de Sants, Hostafrancs y la Bordeta, donde tendremos una parada para realizar la actividad ‘Encárate por la salud mental’.\nNeus Munté inaugura la nueva sede de Fundació Joia\nLa consellera de Bienestar Social y Familia, Neus Munté, inaugurará el próximo 29 de mayo a las 12h la nueva sede de Fundació Joia en el distrito de Gràcia, donde se ubicará uno de los tres servicios Prelaborals que tiene la entidad, su nuevo Club Social y el servicio Bitàcola.\nLa inserción laboral de Fundació Joia en Vice News\nCelebramos la Cargolada de Gràcia\nVisitamos la Fiesta Intercultural de la Mujer\nRecibimos mención especial 'Organización con valores fem.talent'


Passaport ‘La ruta de Barcelona’ | Barcelona Cultura\nDiversos horaris. Podeu consultar dates i horaris en aquest enllaç.\nPreus i descomptes en aquest enllaç.\nPassaport ‘La ruta de Barcelona’\nLa Pedrera i el Recinte Modernista de Sant Pau formen part de les etapes d’un itinerari cultural i de lleure pensat per a les famílies.\nAvantatges per gaudir de quatre grans atraccions turístiques de la ciutat. Això és el que proposa La ruta de Barcelona, una iniciativa innovadora que vol incentivar que les famílies gaudeixin de l’oci i de la cultura més propers. La Pedrera-Casa Milà, el Recinte Modernista de Sant Pau, l’Aquàrium de Barcelona i el Barça Stadium Tour & Museum són els espais que podran visitar amb aquest passaport que ofereix descomptes i obsequis, entre altres beneficis. La Pedrera, per exemple, regalarà a cada família titular del passaport una guia fotogràfica de l’edifici, i el Recinte Modernista de Sant Pau, un kit d’activitats per a la canalla; l’obsequi de l'Aquàrium serà un record del 25è aniversari de l’equipament i el del Barça Stadium Tour, el llibre-guia del museu del Barça o un conte infantil.\nLa dinàmica de la ruta és senzilla: els passaports es podran aconseguir en accedir al primer equipament que es visiti, tant si l’entrada es compra en aquell moment a la taquilla com si s’ha adquirit anticipadament en línia. A partir d’aquí, el passaport se segellarà en cada una de les visites; a més, les famílies que completin tota la ruta rebran un premi directe, sense sorteig, molt especial: una experiència exclusiva per a quatre persones a escollir en algun dels equipaments que participen en la iniciativa: visites guiades, visites nocturnes, espectacles, accés a zones tècniques, entrades a una pista de gel... Premis especials i atractius per a tota la família.\nEl termini per segellar les visites amb el passaport La ruta de Barcelona finalitzarà el 15 de desembre. Aprofiteu aquesta tardor per fer turisme a la ciutat!


Una notícia errònia del Levante encén alarmes sobre la planta de la Pobla del Duc - VilaWeb\nUna notícia errònia del Levante encén alarmes sobre la planta de la Pobla del Duc\nLa resolució de l'aprovació de la DIA per a la planta de residus animals publicada pel DOGV correspon a 2014, un tràmit que el PP no va fer en el seu moment i que no implica cap modificació a la situació actual\nEl diari Levante-EMV ha publicat aquest dijous una informació que ha encés les alarmes a la comarca, i que ha creat una certa polèmica una vegada confirmada la inexactitud de la notícia. Segons el diari, la Conselleria de Medi Ambient hauria aprovat aquest estiu la Declaració d’Impacte Ambiental (DIA) per a la planta de residus animals de la Pobla del Duc, anul·lada anteriorment pel Tribunal Superior de Justícia.\nEn realitat, el DOGV del 29 d’agost passat a què fa referència la notícia recull la resolució del 24 de juliol passat que ordena la publicació de l’aprovació d’aquesta DIA en febrer de 2014, una publicació que no es va fer en el diari oficial en el seu moment i que ara s’ha hagut de fer pública per complir l’ordenació reglamentària. No s’hi aporta cap canvi en relació a la planta.\nLa mala interpretació del diari ha dut l’Ajuntament de la Pobla del Duc a eixir al pas de la notícia assegurant, amb contundència, que ‘no permetrà mai la implantació’ de la planta.\nTambé des de la Pobla, Compromís ha lamentat que l’equip de govern municipal i el batle no hagen confirmat directament la veracitat de la informació abans de reaccionar i que ho hagen volgut ‘utilitzar políticament acusant la Conselleria de Medi ambient de descoordinació quan és ell que hauria d’haver-se informat abans de fer unes declaracions tan irresponsables’.\nTambé des de l’Assemblea de Veïns contra la Planta havien mostrat preocupació per aquesta hipotètica nova declaració en benefici del projecte.