Avui es presenta el disc inèdit «T'agrada el blues?» de Pi de la Serra | Enderrock.cat\nAvui es presenta el disc inèdit «T'agrada el blues?» de Pi de la Serra\nAquest dimecres 14 de març es presenta el disc de cançons inèdites del bluesman català a la sala Apolo \nFormulari invitacions Pi de la Serra\nEnderrock | 14/03/2018 a les 10:11h\nArxivat a: Enderrock, concert, Pi de la Serra, Apolo , disc\nPi de la Serra | Juan Miguel Morales\nAls 75 anys, Pi de la Serra (Barcelona, 1942) no és només el cantautor català més veterà en actiu, sinó que és també el gran bluesman de Catalunya Ràdio. Apassionat del gènere d’ençà de les incursions de ben jove a la sala Jamboree, fa 25 anys que lidera el programa T’agrada el blues?, on fa una acurada selecció musical.\nLa qüestió és que aquest mes des d'Enderrock, Catalunya Ràdio i Música Global s'edita un disc amb les cançons que durant les últimes 3 temporades de programa ha anat escrivint de manera inèdita cada setmana. Aquest disc que s'encarta amb la revista Enderrock de març es presentarà en directe aquets 14 de març a les 20 h a la sala Apolo .\nVols assistir a la presentació?\nL'esdeveniment d'aquest dimecres portarà les intervencions dels directors de Catalunya Ràdio i Enderrock, a més d'una actuació de Pi de la Serra acompanyat d'Amadeu Casas a la guitarra i Joan Pau Comellas a l'harmònica. En aquest concert en acústic s'hi inclourà alguna de les cançons que formen part del disc.\nSi voleu venir a la presentació del disc, us convidem. Només cal que reserveu invitació a través d'aquest formulari. Recordem que només posem 50 invitacions dobles disponibles i que les podeu demanar omplint aquest formulari. A les 13 h del dia d'avui es tancarà el termini per demanar les invitacions.\nL'alè més fresc de l'Aran es diu Alidé Sans i demà presenta nou disc\n«Illes dins un riu»: història del hit atemporal de Tomeu Penya que fa 25 anys\n14:30 Flamengrass: «Ens agrada la idea de la constant evolució i permeabilitat de la música»\n13:00 Rigoberta Bandini, Manel i Joan Miquel Oliver seran al març a L'Hospitalet\n19/01 El MMVV obre la convocatòria artística del 2022\n19/01 Quines han estat les cançons més radiades d'aquest inici d'any?\n3 'Present' d'El Diluvi, cançó per cançó\n4 Lapiel: «Crec que és preciós compartir-se des de la feblesa»\n5 El Diluvi, Xavi Sarrià, Lildami o Senyor Oca, entre les novetats de la setmana\n6 Tot el que et cal saber dels Premis Enderrock\n8 Confinaps canta els «Rastres» dels records\n9 Mor Manuel Cabero, fundador del Cor Madrigal\n10 Quines han estat les cançons més radiades d'aquest inici d'any?


Holiday home Tullebo Ekväg Hindås Hindås Suècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHoliday home Tullebo Ekväg Hindås-, Hindas, Hindås, Suècia, 438 98 - Veure al mapaPuntuació dels comentaris3,3Basada en1comentariHoliday home Tullebo Ekväg HindåsVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 36 fotosPuntuació de la ubicació 2,5Veure al mapa2,5UbicacióParticularitats que li encantaranaparcament de cotxes\nSobre l'allotjamentDescripcióTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Holiday home Tullebo Ekväg Hindås és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Hindås. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Holiday home Tullebo Ekväg Hindås asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent pesca, equitació. Holiday home Tullebo Ekväg Hindås és una elecció inteligents per a viatgers a Hindås, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxes Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióforn microonesrentadoraempolles d'aigua de cortesianeverareproductor de DVD/CDMostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. NOVASOL t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus.


El desglaç i la duresa lírica d’Antònia Vicens | Llavor Cultural\nAntònia Vicens (Santanyí, 1941) ha estat guardonada recentment amb el Premi Nacional de Cultura 2016. Vicens és autora d’una quinzena de novel·les -havent obtingut el Premi Sant Jordi per 39º a l’ombra– i de tres poemaris. Sebastià Portell Clar acaba de publicar la biografia de la poeta i novel·lista, Massa deutes amb les flors (Lleonard Muntaner, 2016), que es presentarà dijous 31 de març a l’Arts Santa Mònica (19h). A Llavor Cultural avui comentem la vessant poètica de l’autora, centrant-nos en el seu darrer poemari Fred als ulls (Cafè Central, 2015).\nAntònia Vicens | Foto: Lleonard Muntaner.\nLa poesia d’Antònia Vicens és feridora (i alhora bella) com un bloc de gel. Amb el seu poemari Fred als ulls (Cafè Central, 2015) ens transporta al cor de la tristesa, el lloc on neix el dolor agut del fred, on cristal·litza el sentit de la duresa i la bellesa de la ferida: “surts del cotxe de la policia emmanillada/ un matí fred/ amb molt de vent però lliure/ de culpes a l’amor no/ el vas assassinar tu quan va arribar/ ja agonitzava begut/ d’aurores roges”. El cop de fred de la solitud, la rugositat del desamor -cicatritzat-, el desancorament de la culpa, el desdibuix del record d’un amor pretèrit.\nLa veu lírica vicensiana fa niu en la nostàlgia i s’aferra a la fragilitat de la bellesa per fer front al glaç torbador de la vida: “moltes de les coses que abans no vas gosar/ fer ara sí que tens prou coratge/ de fer-les però no pots a la sang/ ja no t’hi creixen lliris camines arrossegant// amb les sabates/ enfilalls de sols petits que no/ encalenteixen”. La metàfora del fred com a romanent de tristesa que anem acumulant al llarg de la vida, i la duresa del món -que absorbim pels ulls- són dos dels fils conductors de Fred als ulls, una reflexió agudíssima sobre les batalles quotidianes -els trencaclosques per equilibrar els tigres (les amenaces) amb les flors (les dolçors efímeres, les coses boniques del viure) de què ens parlava la poeta britànica Kathleen Raine i que Antònia Vicens cita a l’inici del seu tercer poemari-. Alguns dels símbols més potents de Fred als ulls són el llimoner (el record de l’amor finit) i els ulls (òrgan que veu, però que també sent: per on s’excreta la tristesa i per on se segreguen les il·lusions i algunes fantasies, malgrat que també és un mirall de realitats decebedores).\nLa fragmentació del vers d’Antònia Vicens és un tret estilístic de la seva poètica que Gabriel de la S. T. Sampol destaca en l’epíleg que escriu. El vers trencat que desfigura el poema, esmicola la imatge i fa que ens la reconstruïm dins del nostre imaginari. Perquè per transmetre duresa, austeritat i l’ascens cap a moments de dolor, Antònia Vicens es val d’un llenguatge dur, auster i dolorós: de formes erosionades, de paraules mig esborrades, de frases esquerdades on sovint la idea es desintegra i es dóna el primer element en un vers i el símbol acompanyant es proporciona sincompadament, com en un degoteig -a voltes sublim, a voltes carregat de tragèdia i del repic de l’agonia- en els versos posteriors: “donaràs corda als peixos i/ estendran les aletes igual/ que si nedessin/ en un aquàrium donaràs corda/ al teu cos i els braços/ es mouran com si fossis un// pallasso de llauna dins l’aparador/ d’una botiga de juguetes”.\nLes reflexions sobre la mecanització de l’amor, la crítica a l’aparador que cal seguir per obtenir afecte, els retrets crus cap a un mateix fets des d’una òptica íntima i escrutadora -de persona que examina un a un els passos pretèrits i en treu conclusions devastadores que invoquen el plor: “les aletes de l’ànima se’t remouen dins el ventre// com el tremolor/ d’un banc de peixos”.\nUn altre dels trets estilístics de la poètica vicensiana és el sentit unitari (i fins i tot la narrativitat) de cada obra. Tots els poemes de Fred als ulls són afluents dels temes tractats i s’interrelacionen entre ells, fins al punt que no tots poden ser entesos per separat (ni per acumulació, com passa amb obres poètiques d’altres autors), sinó que cal llegir-ne el conjunt complet per arribar a comprendre la profunditat de cada nus poètic. Lirisme i tragèdia s’entrellacen en la batalla del viure i, no obstant això, sura l’ombra de la resistència i del triomf de la bellesa per damunt de la tristesa pouada pels ulls de la poeta: “sents que et desfàs com/ aquells jerseis de punt de/ mitja que feia la padrina estiraves un fil/ i en un no res del jersei/ només quedava el coll o el puny/ d’una màniga ara tu/ igual d’inconsistent// t’aferres a una rosa”. Les minúscules dosis de bellesa o de joia per als ulls -per al cor- renoven la il·lusió i dilueixen el desànim: “morir-te encara no tens massa/ deutes amb les flors”.\nEtiquetes: Antònia Vicens, Cafè Central, Gabriel de la S.T. Sampol, Kathleen Raine, Lleonard Muntaner, Sebastià Portell Clar


Martorell ajuda a Ucraïna amb una subvenció de 20.000 euros – La Bústia\nPer Redacció / La Bústia 8 de març de 2022 a les 7:00 0 222 Visites\nL’Ajuntament també treballa per coordinar i organitzar altres línies d’actuació\nMartorell ha destinat una subvenció de 10.000 euros a Creu Roja i una altra també de 10.000 euros a ACNUR (Alt Comissionat de Nacions Unides pels Refugiats) per ajudar a la societat ucraïnesa. Així ho ha comunicat l’alcalde Xavier Fonollosa: “Per fer efectiva i de la millor manera la nostra ajuda, des de l’Ajuntament hem iniciat un primer ajut d’urgència d’una subvenció de 20.000 euros destinada a dues organitzacions d’ajuda humanitària per a Ucraïna”.\nAlhora, el consistori martorellenc està treballant amb la Federació de Municipis de Catalunya, l’Associació Catalana de Municipis i la Generalitat per coordinar i organitzar altres línies d’actuació. Una d’aquestes és l’acollida de refugiats que fugen de la guerra.\nFonollosa ha condemnat “tota mena de violència i els atacs injustificats de Rússia a Ucraïna”. Ha destacat que “hem de ser més solidaris que mai amb un poble, l’ucraïnès, que ha vist com d’un dia per l’altre se’ls ha capgirat la vida pels desitjos i les ànsies de poder d’un sol home”. I ha afegit que “cal promoure la pau i el diàleg per a la resolució dels conflictes. La guerra mai és la solució. Amb solidaritat i l’esperança de construcció de la pau, junts ens en sortirem”.\nEn aquests moments es demana que les donacions siguin aportacions econòmiques que es poden fer a través dels números de compte de qualsevol d’aquestes entitats que fan la coordinació i la recaptació de l’ajuda humanitària per a la població ucraïnesa:\n· ACNUR, comitè català\n· Fons Català de Cooperació\n· Fundació Acció contra la Fam\n· Fundació Save the Children\nCom va informar també Collbató per a la Solidaritat en una reunió d’aquest dissabte, ara mateix la forma més efectiva de canalitzar l’ajuda és fent aportacions econòmiques a les entitats que estan sobre el terreny.\nFotografia: Concentració a Martorell en contra de la guerra [Aj]


Les exposicions de l’artista Stefano Dalle Vedove i del Sitges Reciclart 2020 obren portes — Cultura\nLes exposicions de l’artista Stefano Dalle Vedove i del Sitges Reciclart 2020 obren portes\nLes exposicions de l’artista Stefano Dalle Vedove i del Sitges Reciclart 2020 obren portes Les dues mostres formen part de la programació de La Pregonera. L’escultor Stefano Dalle Vedove, guanyador del XXIII Premi d’escultura Pere Jou, exhibeix una petita retrospectiva de la seva trajectòria artística de 15 anys a la planta baixa del Centre Cultural Miramar. El Sitges Reciclart 2020 reuneix 19 artistes d’arreu del món a Can Falç de Mar que presenten obres creades amb material reciclat. En parel·lel al passeig de la Ribera a l'altura de Can Falç de Mar, també s’exposa la mostra ‘Menys plàstic, més vida!’. https://www.sitges.cat/serveis/cultura/actualitat/noticies/les-exposicions-de-l2019artista-stefano-dalle-vedove-i-del-sitges-reciclart-2020-obren-portes https://www.sitges.cat/serveis/cultura/actualitat/noticies/les-exposicions-de-l2019artista-stefano-dalle-vedove-i-del-sitges-reciclart-2020-obren-portes/@@download/image/Expo Stefano Dalle Vedove i Aurora Carbonell .jpeg\nLes dues mostres formen part de la programació de La Pregonera. L’escultor Stefano Dalle Vedove, guanyador del XXIII Premi d’escultura Pere Jou, exhibeix una petita retrospectiva de la seva trajectòria artística de 15 anys a la planta baixa del Centre Cultural Miramar. El Sitges Reciclart 2020 reuneix 19 artistes d’arreu del món a Can Falç de Mar que presenten obres creades amb material reciclat. En parel·lel al passeig de la Ribera a l'altura de Can Falç de Mar, també s’exposa la mostra ‘Menys plàstic, més vida!’.\nLa programació d’exposicions d’art contemporani en equipaments municipals es renova aquest divendres amb tres propostes noves i per donar-les a conèixer s’ha realitzat una visita a les mostres amb la presència de l’alcaldessa de Sitges, Aurora Carbonell, i alguns dels creadors.\nL’artista Stefano Dalle Vedove presenta la retrospectiva ‘Moments de trobada’ per reflectir el seus 15 anys de trajectòria al Centre Cultural Miramar de Sitges. El guanyador del XXIII Premi d’escultura Pere Jou exhibeix 15 obres amb un estil força expressionista que busca la connexió a través de sensacions i de connectar amb la part més irracional, més íntima i menys conceptual. Aquesta petita retrospectiva és la primera mostra individual que realitza el creador italià que resideix a Catalunya des de l’any 2007. Entre les peces destaca, sobretot, la talla de pedra ‘Semilla de la vida’, obra amb la qual va obtenir el guardó.\nEl premi d’escultura Pere Jou, que té dotació econòmica, es complementa també amb l’oportunitat d’exposar al Centre Cultural Miramar de Sitges. L’escultor Stefano Dalle Vedove afirma que “agradezco esta oportunidad de exponer aquí. Es una propuesta muy buena para los artistas emergentes. Es una sala muy bonita frente al mar y tiene mucha visibilidad. Además este concurso ayuda a seguir creando”.\nL’alcaldessa de Sitges, Aurora Carbonell, remarca que a “Sitges no ens cansem de dir que tot i la pandèmia la cultura és segura i no s’atura”. A més, Aurora Carbonell destaca que l’Ajuntament de Sitges impulsa “els concursos de pintura Sanvisens i d’escultura Pere Jou per donar veu als artistes emergents i que tinguin una projecció a la vila i arreu”.\nStefano Dalle Vedove va començar a esculpir amb pedra a Itàlia, la seva terra natal. Quan l’any 2005 es va traslladar a Catalunya va començar a estudiar a Llotja on va aprendre a crear i a investigar amb altres materials i tècniques, i després d’adquirir tot aquest bagatge ha tornat a treballar amb pedra com exhibeix la sèrie de les estrelles de mar, que representen els éssers humans com a estrelles de l’univers. El marbre és un dels principals materials amb els quals treballa ja que l’artista reconeix que ha tornat als seus orígens i explica que “vengo de Italia, de Verona y en mi pueblo se trabja mucho la piedra, el mármol”.\nL’artista reconeix que aquesta mostra li permet mirar enrere, tancar el cercle i ensenyar al públic peces que parlen de la recerca del retrobament amb ell mateix mitjançant formes i tècniques diferents. Segons l’artista, “la idea és la matriz y después el material se acobla a la necesidad de la idea”. Durant el confinament l’escultor va crear 7 peces més petites.\nLa mostra, organitzada per la regidoria de Cultura de l’Ajuntament de Sitges, en el marc de La Pregonera, ha obert portes aquest divendres i es pot visitar fins al 10 de gener.\nEl Sitges Reciclart, el festival de reciclatge i art, ha reformulat l’edició d’aquest any a causa de la pandèmia de la Covid-19 i només programa únicament una exposició col·lectiva d’art responsable a Can Falç de Mar. La mostra obre portes aquest divendres i permet contemplar una selecció d’obres de 18 creadors. Els artistes participants són:\nJana Álvarez, Orson Buch, Ladislas Chachignot, Iván Egea, Noni Font, Richard Keith Hoffman aka RichHARD, Ingravidesa Alliance, Ollivier Jacq, Jordi Llort i Figuerola, Cristina López Igea, Laia Mauri, Miquel Oller Canet, Josep M. Pastó Miró, Toni Riera Roma, Anna Roser, César Santos, Yoshihito Suzuki i Yolanda Uriarte.\nL’alcaldessa de Sitges, Aurora Carbonell, ha posat de manifest que “el Sitges Reiclcart és un esdeveniment que combina el reciclatge amb l’art, un tàndem en el qual hi creiem. No només perquè som una destinació turística sostenible i aquest n’és un exemple, sinó també, perquè considerem que és important la sostenibilitat i el reciclatge en tots els aspectes de la vida i també en l’art perquè es poden fer obres artístiques amb residus i material reciclat”.\nLa presidenta de l’associació Drap-Art i comissària de la mostra, Tanja Grass, assegura que “la cinquena edició del festival Sitges Reciclart es redueix a l’exposició sense activitats culturals. Normalment el certamen se celebra al juny i aquest any s’ha traslladat al novembre a causa de la pandèmia del coronavirus, però estem molt feliços de poder-lo fer”.\nLa pandèmia és una de les temàtiques presents en aquesta mostra a través d’obra de l’estilista i dissenyadora de vestuari de teatre, cinema i televisió sitgetana, Cristina López Igea, que ha confeccionat un barret a partir de mascaretes quirúrgiques reciclades. L’artista multidisciplinar Jana Alvárez també ha tractat la mateixa temàtica per crear l’escultura de peix de plàstic “subjecta-llaunes” mitjançant mascaretes quirúrgiques, malles alimentàries, plàstics, cd’s i una copa trencada.\nMés enllà de la pandèmia del coronavirus, la mostra també posa l’accent en altres temàtiques com el canvi climàtic, la visió apocalíptica del futur, la contaminació dels mars i oceans i també la violència de gènere. Per a Tanja Grass, “cada vegada veiem més que el canvi climàtic és una realitat. Ara ja no hi ha dubtes i ja comencem a veure les seves conseqüències com la pandèmia del coronavirus o la sequera que fa augmentar les migracions”.\nExposició ‘Menys plàstic, més vida!’ del 27 de novembre al 20 de desembre a Can Falç de Mar\nEn paral·lel a l’ l’exposició Sitges Reciclart 2020, també es pot visitar fins al 20 de desembre la mostra ‘Menys plàstic, més vida!’ instal·ldas al passeig de la Ribera a l'altura de Can Falç de Mar. La mostra pretén sensibilitzar la població sobre l’impacte ambiental dels plàstics al medi marí per reduir-ne l’ús. Aquesta problemàtica ambiental generada per un consum generalitzat i inadequat dels plàstics s’ensenya a través de sis blocs temàtics: Plastic Paradise; Polseres d’aigua; Sopa de mar; Esports Nàutics; Un món de plàstic i Alternatives Sostenibles.


Crítiques: 'Pinocho' de Teatro Arbolé, al Versus Teatre de Barcelona - Jove Espectacle\nTeatro Arbolé és una companyia de llarguíssima i productiva trajectòria a Saragossa, Aragó, i de fet és freqüent visitant de les fires d’espectacles infantils i de titelles arreu l’estat. A més, des de la Expo de Zaragoza 2008, regeixen una sala situada al recinte de la Expo, que porta el mateix nom que la companyia, on es fa una programació àmplia d’espectacles per a tots els públics.\nAquest Pinocho forma part dels seus espectacles històrics, i en aquesta ocasió, per al Versus Teatre (que durant el mes de setembre programa 4 dels espectacles de titelles d’aquesta companyia, un de diferent cada cap de setmana), van fer dues representacions el passat cap de setmana, dissabte a les 17:30 (amb assistència de públic, malgrat la pluja) i diumenge a les 12 hores.\nPer començar, direm que ens trobem davant d’un teatre amb regust antic, de fira ambulant, amb el curiós nom de ‘Pinocho’. És en realitat una boca d’escenari, dins de la qual hi ha una taula llarga on es manipulen els titelles. Ens assabentem que hi actua el mateix Pinocho, ara ja un humà adult, que es dedica a anar pel món, concretament les places i els teatres, explicant la història de com va ser creat com un titella i com es va convertir en un nen de debò.\nDos titellaires, Pablo Girón y Azuzena Roda, actuant dins i fora d’aquest teatre ambulant, fora com a actors, i dins com a titellaires, fan una curiosa versió de la història de Collodi. Una versió molt retallada, això sí, inspirada totalment en el llibre original. Entre d’altres coses, ens explica que Pinocho ja existia dins del tronc de fusta, molt abans que el trobés en Gepeto, i com aquest va donar-li forma fins a crear aquell ‘fill’ que no havia pogut tenir. Com es va sacrificar perquè el petitó pogués tenir llibre per a anar a escola, i com el nen-titella, va deixar-se endur pels cants de sirena del titellaire que va trobar pel camí. La fada blava (així és en l’original) li pregunta si ha anat a l’escola, i davant les seves mentides, el nas li creix, amb un senzill però enginyós mecanisme que sorprèn a petits i grans a la sala. Fent propòsit d’esmena, el noi es converteix en un bon estudiant. I aquí ve potser el més sorprenent, just després ens assabentem que un tauró (sí, Collodi va escriure que era un tauró, i no una balena) s’ha menjat Gepeto. En nen-titella no s’hi repensa i va a salvar-lo, sacrificant-se per poder sortir plegat de la panxa de l’animal, tot cremant les seves cames de fusta per obligar-lo a esternudar, i acabar sent convertit en un nen de carn i ossos per la fada, davant del seu bon cor.\nPer tant, ni rastre del gat, la guineu i el camp de somnis, dels nens trapelles i el país de les joguines, ni tampoc d’altres delicioses escenes del llibre. I del grill? Només un apunt, curiosament un petit personatge invisible en dos moments puntuals del conte. Potser una hipèrbole excessiva per al públic que coneix el conte, però en tot cas l’elecció artística de la companyia.\nEl titelles, en general estan fets en una curiosa tècnica, que fa que cos, articulacions i cap estiguin units per uns eixos, sent que semblen pintats sobre una fullola (que no és tal sinó un material que té més gruix, però en definitiva, plans), i manipulats amb tiges (literalment, ‘varillas’, com ells les anomenen). Només la fada es complementa amb unes fines gases. I és clar, el protagonista és un titella de fils, però sense fils, manipulat mig a mà, mig amb tiges.\nEl resultat és un espectacle de regust tradicional, senzill, correctament interpretat, tot i que l’argument faci un salt tan forçat cap al final, i on poques coses sorprenen a l’espectador. A destacar, això sí, el creixement del nas del Pinocho (molt ben manipulat) i sobretot, l’escena del teatrí de titelles del ‘Menjafoc’, on tornem a comprovar que les cleques i les bastonades entre titelles funcionen de meravella a totes les edats, llocs i èpoques.\nEl proper espectacle de Teatro Arbolé al Versus Teatre serà aquest cap de setmana, amb els mateixos horaris: Cinco Lobitos


El port de Barcelona s'adhereix a una iniciativa global sobre descarbonització marítima – El Mercantil\nLa coalició Getting to Zero lidera aquest document que ja compta amb 155 signatures, entre elles ports com el de Barcelona i València\nL’Autoritat Portuària de Barcelona se suma a la Crida a l’Acció per a la descarbonització del transport marítim, la iniciativa de la coalició Getting to Zero de l’Associació Internacional de Ports i Terminals (IAPH). Amb la seva signatura, el total de participants d’aquest document ascendeix a 155 de tots els segments de la cadena de transport marítim del món. “Hi ha una urgència per accelerar la descarbonització del sector marítim. La transició energètica és possible, si s’aconsegueix mitjançant marcs de polítiques de suport i accions governamentals”, ha assegurat el president del port de Barcelona, Damià Calvet. Entre els signants d’aquest document, es troben autoritats portuàries com les de Barcelona, València i Amsterdam, a més d’operadors marítims.\nLa Crida a l’Acció es va publicar fa una setmana, coincidint amb la celebració de l’assemblea general de l’ONU a Nova York. En el text, demanden als governs el compromís de cara al 2050 de la completa descarbonització del transport marítim internacional, reclamen suport per a aquells projectes que treballin amb les zero emissions a escala industrial mitjançant accions nacionals i demanen que apostin per mesures polítiques perquè el transport zero emissions sigui una realitat en 2030.\nDamià Calvet ha recordat que la sostenibilitat ambiental “és una de les tres eines integrades en l’IV Pla Estratègic 2021-2025”. Algunes de les mesures plantejades pel port de Barcelona són l’electrificació en cinc anys de la meitat dels seus molls de contenidors, així com les seves instal·lacions Ro-Ro, i disposar d’una xarxa provisional i connexions electrificades (OPS) consolidades o amb projectes d’electrificació en marxa.\nCoalició Getting to Zero


Mercavalència omplirà de mandarines la vesprada de reis | MERCAVALÈNCIA\nMés de 5.000 “llepolies de la naturalesa” dolces, sense conservants, sense colorants i sense envàs\nMercavalència repartirà més de 5.000 mandarines el pròxim 5 de gener. Celebra així un any més la festivitat dels Reis Mags participant en la tradicional cavalcada organitzada per l’Ajuntament de València.\nEl lema d’enguany “ecologia, medi ambient i sostenibilitat” encaixa perfectament amb l’activitat de Mercavalència que representa la cadena alimentària sostenible. Per esta raó participarà en esta cavalcada amb una carrossa que representa la nostra mar en la que xiquets i xiquetes seran els peixos. Una mar en el qual només volem vore peixos, ni plàstics ni fem. Acompanyant la carrossa, un vehicle sostenible repartiran més de 5.000 mandarines. Carlos Galiana, president de Mercavalència, que enguany participa personalment en la cavalcada, ha volgut destacar que “un any més volem acostar la fruita a un dels moments més feliços dels xiquets i xiquetes valencians, en les últimes edicions hem comprovat que els encanta”.\nPer a esta acció es compta amb la col·laboració de Zenit Technologies, empresa situada en Mercavalència, especialista en logística de fred, per a repartir de manera sostenible les mandarines.\nMercavalència, el major centre agroalimentari de Comunitat Valenciana, vol convidar a tots els xiquets i xiquetes a la cavalcada i a viure intensament la nit més màgica de l’any.\nShare "Mercavalència omplirà de mandarines la vesprada de reis" on Facebook Post status "Mercavalència omplirà de mandarines la vesprada de reis" on Twitter Pin "Mercavalència omplirà de mandarines la vesprada de reis" on Pinterest Share "Mercavalència omplirà de mandarines la vesprada de reis" on LinkedIn


Veus Econòmiques — El blog d'economia i finances de MoraBanc ESP / CAT\nEls peus de fang del canvi de model productiu 22 de març de 2016 • Xavier Cuadras • Empresa, Mercat de treball i consum\nEn una entrada anterior vaig descriure el fenomen de la polarització ocupacional, les seves causes i les seves conseqüències. El que allí explicava és que, als països de l’OCDE, els avenços tecnològics i la globalització econòmica han reduït el percentatge de llocs de treball que corresponen a qualificacions i sous intermedis. Els percentatges corresponents a les categories professionals més elevades i més baixes, en canvi, han augmentat. En aquest context, quan l’economia es vagi recuperant, és previsible que el creixement de l’ocupació es concentri en els dos extrems de la distribució de salaris.\nTot el que necessites saber sobre el gintònic 18 de març de 2016 • Ana Luisa Islas • Lifestyle\nFa un parell d’anys s’augurava la mort del gintònic i el pas del testimoni al vodka. Es van obrir un parell de bars de vodka a Barcelona i Madrid, es va escriure un bon grapat d’articles, es van crear noves receptes… Doncs bé, ja som al 2016 i el gintònic continua sent el gintònic i els bars de vodka ja han tancat. Sembla que la moda passatgera continuarà consolidant-se durant un temps més.\nLa importància de parlar en públic (i com treballar-ho) 29 de febrer de 2016 • Pau Garcia-Milà • Empresa, Mercat de treball i consum\nUn dels punts a què he donat més importancia al llarg de la meva vida és parlar en públic. La veritat és que el temps m’ha demostrat que saber comunicar et dóna un valor afegit que algunes vegades esdevé indispensable en el món de la immediatesa en què ens movem. I és així.\n15 curiositats de la gala dels Oscar 26 de febrer de 2016 • Silvia Taulés • Lifestyle\nÉs la catifa vermella per excel·lència, el lliurament de premis més important del món, el programa de televisió amb més espectadors. Parlem de la cerimònia de lliurament dels Oscar, un espectacle dintre l’espectacle. El dia després de la gala tots sabem les pel·lícules que cal anar a veure, els colors que haurem de tenir al nostre armari i les bromes que dirigiran les xarxes socials durant dies.\nHan tocat sostre les polítiques d’estímul? 23 de febrer de 2016 • Benito Badrinas • Banca, finances i mercats, Política econòmica\nMés enllà de les turbulències i la volatilitat aparegudes als mercats financers els darrers mesos, existeix una certa sensació que la crisi econòmica i financera iniciada a finals del 2008, amb la recaiguda del 2011, encara no s’ha superat. I això que el creixement econòmic, sense ser pròsper, és acceptable en bona part de les economies i, fins i tot, bo en moltes altres. Les dades de l’FMI per al període 2014-2017, tots dos inclosos, recullen un creixement mundial global de vora el 3,5%; una taxa que se situa en la mitjana dels darrers decennis.\nPer què no n’hi ha prou amb un bon expedient acadèmic? 16 de febrer de 2016 • Andrés Raya • Empresa, Mercat de treball i consum\nAl món hi ha més de 80 milions d’estudiants universitaris i vora 3,5 milions de persones que se n’ocupen; incloent-hi, per descomptat, els professors. El Banc Mundial calcula que la despesa total en educació superior arriba als 300.000 milions de dòlars a l’any, xifra que representa l’1% de la producció econòmica mundial. L’educació superior s’està convertint ràpidament en una aspiració universal i la transformació de la universitat d’elits en universitat de masses ha imposat i continua imposant canvis fonamentals en les institucions educatives.\nEl petroli i la Borsa: una relació complicada? 9 de febrer de 2016 • Gonzalo Bernardos • Banca, finances i mercats, Indústria, energia i innovació, Política econòmica\nL’inici del 2016 no ha deixat indiferent ningú. Un gran nombre d’inversors el consideren catastròfic; molts analistes, sorprenent; i molts polítics, desconcertant. Els grans protagonistes han estat el preu del petroli i l’evolució de les principals Borses mundials. I tots dos pel mateix motiu: una gran caiguda. No obstant això, com si fos una pel·lícula, també han existit actors secundaris. La majoria, amb una participació marginal, excepte un que promet esdevenir protagonista absolut els propers mesos: la Xina.\nCopes i bons vins per menys de 10 euros 4 de febrer de 2016 • Ruth Troyano • Lifestyle\nDesprés de més de 2.500 anys d’història a Catalunya, encara ens hem de recordar gairebé a diari que el vi és per gaudir-lo. És tanmateix un aliment que forma part de la piràmide de la dieta mediterrània, declarada per la UNESCO Patrimoni Mundial Immaterial de la Humanitat. Però encara s’hauran d’escriure molts llibres com el de Therry Theise –que recomano encaridament- perquè ho entenguem. Cal trencar dos tòpics. El primer, que per beure’n se n’ha de saber. El segon, que el vi bo és car.\nPer què encara no arrenca el cotxe elèctric? 2 de febrer de 2016 • Dani Cordero • Empresa, Indústria, energia i innovació\nEl vehicle elèctric no acaba d’enlairar-se. El seu preu no és competitiu, sobretot perquè les bateries no li donen prou autonomia per substituir un motor de combustió en llargues distàncies. Espanya compta amb poques estacions de recàrrega -761 segons el Ministeri d’Indústria- i les ajudes a l’adquisició de cotxes endollables han estat fins ara qüestionables, gens comparables a les d’altres països punters, tant per quantitat com per continuïtat. I, davant el poc èxit de la tecnologia, hi ha poca oferta de vehicles.\nEls reptes de la internacionalització de les PIMEs 26 de gener de 2016 • Joan Ripoll • Empresa, Indústria, energia i innovació\nDe vegades, l’aposta per la internacionalització de les PIMEs espanyoles ha estat el resultat d’una estratègia empresarial premeditada. És el cas de les empreses Hidden o Brand Champions, PIMEs amb una vocació exportadora molt marcada, altament innovadores i amb una cultura organitzacional molt dinàmica. Però en la majoria d’ocasions l’obertura comercial a l’exterior de la PIME a Espanya ha estat una reacció conjuntural, forçada per la caiguda de la demanda interna en un context de crisi econòmica.\nQuè és Voces Económicas?\tEl bloc de MoraBanc és un espai d'anàlisi econòmica construït amb les veus d'experts dels àmbits acadèmic, empresarial i periodístic. Aquest bloc proposa convidar als lectors a una reflexió pausada sobre aspectes crucials del canviant i polièdric món de l'economia, més enllà de la immediatesa dels últims titulars de premsa.\nSeguir a @voceseconomicas\nNewsletterSubscriure's\tÚltims Posts\tEls peus de fang del canvi de model productiu\nTot el que necessites saber sobre el gintònic\nLa importància de parlar en públic (i com treballar-ho)\n15 curiositats de la gala dels Oscar\nArticles per autors\tAnna Alós\n« Older Entries Powered by: Interprofit Brand In Red - ©MoraBanc Avís legal


La qüestió catalana podria afectar el creixement econòmic d'Espanya\nEl desafiament independentista podria reduir un 60% el creixement previst de l'economia\nAixí, el Consell d'Experts Econòmics del Govern d'Alemanya, conegut popularment com 'els cinc savis', ha revisat a l'alça les seves previsions de creixement per a Espanya, encara que ha advertit que en cas que es perllongui la incertesa relacionada amb les tensions polítiques a Catalunya el creixement de l'economia espanyola es veuria afectat negativament.\n"Si la incertesa persisteix, pot ser que afecti negativament al creixement d'Espanya, i particularment de Catalunya, el 2018", adverteixen els experts, que, però, no s'aprecien grans riscos immediats de moment a la zona euro.\nEn la seva anàlisi, el Consell recorda que l'economia catalana suposa aproximadament la quarta part de la producció industrial i de les exportacions d'Espanya i subratlla els estrets vincles econòmics de Catalunya amb altres regions espanyoles, el que es reflecteix en el creixement sincrònic d'Espanya i Catalunya en els últims 15 anys.\nMalgrat aquesta incertesa, els 'savis' alemanys han revisat a l'alça les seves previsions de creixement per a Espanya, el PIB augmentarà el 2017 un 3,1% aquest any i s'alentirà al 2,3% un any després, davant de les projeccions del passat mes de març, quan auguraven una expansió del 2,6% i del 2,1% respectivament, coincidint així amb les projeccions macroeconòmiques del Govern espanyol.\nAquesta millor evolució econòmica permetrà una reducció més acusada de la desocupació a Espanya, que tancarà 2017 amb una taxa d'atur del 17,1%, enfront de l'anterior estimació del 17,7%, mentre que els experts mantenen la seva previsió del 16,1 % per al pròxim any.\nD'aquesta manera, l'economia espanyola seguirà creixent molt per sobre del ritme estimat per al conjunt de l'eurozona, el PIB, segons el Consell d'Experts Econòmics del Govern d'Alemanya, creixerà a un ritme del 2,3% aquest any i del 2 , 1% el següent.\nEn aquest sentit, els 'savis' assenyalen que a Europa han disminuït els riscos polítics relatius a la supervivència de la Unió Monetària després dels resultats electorals de 2017, tot i que reconeix que "els recents esdeveniments a Catalunya segueixen subratllant l'existència de tensions polítiques".\n"Un increment dels riscos polítics, que persisteixen en alguns països, els elevats nivells de préstecs fallits i un sobtat augment dels tipus d'interès podrien tenir un impacte negatiu sobre el creixement de la zona euro", afegeixen.\nEl diagnòstic dels 'savis' alemanys coincideix amb el de la Comissió Europea, que aquest dijous va revisar a l'alça les seves previsions de creixement fins al 3,1% el 2017 i el 2,5% el 2018, però va advertir que, si fins ara les reaccions del mercat als "esdeveniments recents a Catalunya" han estat "contingudes", hi ha el risc que "futurs esdeveniments puguin tenir un impacte sobre el creixement", la grandària "no pot ser anticipat en aquest moment".\nEn aquesta mateixa línia, el Fons Monetari Internacional (FMI), els pronòstics de creixement per a Espanya apunten a una expansió del 3,1% aquest any i del 2,5% el 2018, advertia a principis d'octubre que, tot i que les perspectives actuals per a l'economia espanyola "són forts", les tensions perllongades i la incertesa relacionada amb Catalunya "podrien pesar sobre la confiança i les decisions d'inversió".


Picnogònids - Ampliació\nClasse Picnogònids (2)\n1) Organització externa\nEn el conjunt de cèfalon i tòrax podem trobar, de davant a darrere, els apèndixs següents:\nUn parell de quelífers (equivalents als quelícers de la resta de quelicerats), normalment acabats en pinça. En algunes espècies només es troben en les formes juvenils. Són utilitzats per agafar les seves preses mentre se les menja, esquinçar-les i porta els fragment cap a la boca.\nUn parell de palps (poden faltar en algunes espècies) més llargs que els quelífers. Sembla ser que tenen funció sensorial i també per ajudar a centrar la probòscide\nUn parell d'ovígers, situats per darrere dels palps. Poden estar presents només en els mascles o en ambdós sexes, segons les espècies. Poden tenir entre 5 i 10 artells i el seu aspecte és generalment prim. Poden presentar una o més fileres d'espines. La funció d'aquests ovígers es diversa:\nen els dos sexes, són utilitzats per a la neteja i cura de l'exoesquelet.\nen els mascles, en l'època de l'aparellament, els utilitzen en primer lloc per el festeig a les femelles i posteriorment a l'aparellament, per a transportar els ous fins que eclosionen i, a vegades fins i tot, per a transportar les larves.\nQuatre parells de potes marxadores, amb vuit artells (tres coxes, un fèmur, dos tíbies, in tars, un propodi) i una ungla terminal.\nFigura 43.- Esquema d'un picnogònid. Dibuix de Kheper - Gaia - the Living Earth\nL'abdomen, molt reduït, es situa al final del cos, en posició lleugerament aixecada. No té apèndix.\n2) Organització interna\nEl tub digestiu està format per l'esòfag, estómac i intestí, que es prolonga en forma de cecs intestinals per l'interior de les potes ja que dins l'abdomen no hi cabrien, i anus.\nNo existeix cap estructura respiratòria diferenciada i per tant es creu que l'intercanvi de gasos es fa a través d'alguna regió de la paret de cos.\nL'aparell circulatori és obert, sense vasos sanguinis, amb un petit cor allargat situat per damunt dels òrgans genitals i el tub digestiu.\nTenen sexes separats amb dimorfisme sexual: els ovígers, si estan presents, són més petits en les femelles i en l'època de maduresa sexual, aquestes tenen els fèmurs inflats per portar els ous.\nEn l'època d'aparellament, després d'una etapa de festeig, la femella va alliberant els ous i a la vegada el mascle els va fecundant després de posar els gonopors d'un i altra en contacte. Finalment, és el mascle el que s'encarregarà de tenir cura dels ous fins que en surtin les cries.


El pantà de Vallvidrera o el passeig dels plàtans\nSota la presa del pantà de Vallvidrera davalla un antic sender flanquejat per un conjunt colossal de plàtans centenaris\nPlàtans al pantà de Vallvidrera © M. Josep Tort\nSituat al bell mig del Parc Natural de Collserola, el pantà de Vallvidrera constitueix un espai únic i excepcional. La proximitat amb la metròpoli barcelonina, els seus valors ambientals i culturals i, la història que atresora, conformen un escenari d’un atractiu incontestable que ens permet aprendre, gaudir en plenitud de la natura i reflexionar sobre les bones pràctiques en l’ús lúdic de l’indret.\nEl pantà de Vallvidrera va ser projectat per l’arquitecte Elies Rogent, i es va construir entre els anys 1850 i 1860 amb l’objectiu de proveir d’aigua la vila de Sarrià. La presa, d’arc de gravetat construïda amb maó, constitueix una obra única de l’enginyeria hidràulica. L’aigua baixava canalitzada pel túnel de la Mina Grott, de gairebé 1,5 km fins al nivell de l’actual estació del funicular de Vallvidrera. La regulació de la presa es feia des de la casa del guarda, avui reconvertida en centre d’interpretació del pantà.\nEn paral·lel un jove enginyer, Carles Emili Muntanyès, presentà un agosarat projecte per a construir un carrilet elèctric dins el túnel de la Mina Grott, per facilitar l’accés dels barcelonins a l’espai natural del pantà, on estava previst construir un parc d’atraccions, el Lake Valley Park. El 13 de juny del 1908 es fa el primer viatge inaugural, amb un vagó amb capacitat per a 36 persones dins un túnel engalanat amb llumetes de colors. El projecte va tenir un èxit impressionant, però va durar poc a causa de la competència exercida pel Parc d’Atraccions Tibidabo i l’empresa explotadora del tren de Sarrià. Posteriorment es va utilitzar per al transport de treballadors i materials, en la construcció dels túnels dels Ferrocarrils.\nEl pantà en l’oblit\nL’abastament d’aigua a Sarrià va durar fins a l’any 1927, però va seguir proveint aigua a altres poblacions del Vallès. A partir dels anys seixanta, s’inicia una fase d’abandonament total i la vegetació i els sediments s’apoderen de la llera del pantà, convertint-lo en un erm. No és fins al 1999 que s’engega un pla integral de sanejament i recuperació de la fauna i la flora autòctones, que permet progressivament la regeneració del biòtop.\nEl pantà està situat a la capçalera de la riera de Vallvidrera, el curs d’aigua més important de Collserola. Neix sota els turons de can Pasqual i can Castellví i recorre 12 km fins a desguassar al Llobregat a prop de Molins de Rei. El pantà només rep l’aigua de pluja que recull de la seva conca, però, a partir de les Planes, la depuradora de Vallvidrera saneja les aigües residuals dels nuclis de població propers i les retorna a la riera, aconseguint així, un cabal permanent. El volum d’aigua del pantà resta a la sort de les precipitacions i l’evaporació.\nEls boscos de ribera\nEls boscos de ribera van resseguint les vores dels corrents d’aigua i es caracteritzen per acollir una gran diversitat de flora i fauna. Tenen un paper cabdal en la regulació hidrològica i en el manteniment de la biodiversitat, ja que esmorteeixen les riuades, estabilitzen els marges, regulen el grau d’insolació de l’aigua, actuen com a corredors biològics, refugi d’animals i plantes i font d’aliment.\nLa vegetació de ribera comprèn un conjunt d’espècies molt dependents de l’aigua que són majoritàriament de fulla caduca o anuals. Els arbres més comuns són els pollancres, els àlbers, els oms, els verns, els salzes i els freixes i entre els arbusts i herbes destaquem el saüc, els salzes, l’avellaner, les lianes, el canyís, les falgueres, etcètera.\nEls ecosistemes de ribera són els més amenaçats del món a causa de la interacció constant de l’home. La seva fragilitat és extrema, però alhora, la seva recuperació es pot produir en poc temps. Un bosc cremat o talat pot tardar un segle a recuperar-se i, un riu es pot rehabilitar amb certa rapidesa si deixem d’abocar contaminants i mantenim el seu cabal.\nEl jardí del pantà de Vallvidrera: el passeig dels plàtans\nUn passeig al voltant del pantà de Vallvidrera ens permet conèixer la flora autòctona de Collserola amb els seus ombrívols alzinars esquitxats de roures, pins i altres espècies arbustives. Al llindar del pantà la vegetació de ribera és escassa. Alguns bonics lliris grocs afloren només en primaveres d’abundants precipitacions. Els períodes de sequera extrema, que malauradament sovintegen, deixen el pantà eixut de vida.\nSota la presa davalla un antic sender flanquejat per un conjunt colossal de plàtans centenaris que s’arrengleren a banda i banda de la riera de desguàs de la presa. Un passeig preciós que es va enjardinar quan aquest indret es convertí en una àrea recreativa pels barcelonins que pujaven amb el trenet de la Mina Grott.\nEls 24 plàtans que conformen el passeig, són arbres corpulents, esponerosos i altíssims, amb múltiples branques que s’enfilen rectilínies ben amunt sobrepassant els 30 metres d’altura. Els perímetres d’aquests plàtans centenaris oscil·len entre els 2,50 m i els gairebé 4 metres.\nEl plàtan és un arbre de fulla caduca caracteritzat per tenir una escorça d’aspecte clapejat inconfusible, amb plaques irregulars de color verdós i ocre que es desprenen a la maturitat. Les fulles, amb cinc lòbuls punxeguts i un pecíol molt llarg, són grans i cauen a la tardor generant gruixudes catifes de fullaraca. Els fruits són molt petits i estan reunits en boles piloses d’uns 4 centímetres de diàmetre.\nÉs una espècie d’origen oriental, però la podem trobar en estat espontani. Es cultiva àmpliament com arbre d’ombra per vestir parcs i jardins de moltes ciutats i també com arbre d’alineació en molts carrers i avingudes per la seva resistència a la contaminació. Es fan plantacions a gran escala per a l’explotació de la seva fusta que s’utilitza en múltiples aplicacions.\nEl gratapalles (Emberiza cirlus) és un ocell de la zona de la Mediterrània, de la família dels emberízids, resident comú per tot el territori català a excepció de les zones muntanyenques dels Pirineus i Prepirineus; més abundant durant l’hivern amb l’arribada d’individus provinents del nord. És un ocell associat a espais oberts i terrenys agrícoles, amb taques de vegetació arbustiva o arbòria on refugiar-se i construir el niu. Per aquest motiu a Barcelona es troba, de forma escassa, a la perifèria de Collserola, a llocs com l’Arrabassada, l’observatori Fabra o Sant Pere Màrtir. És un ocell d’uns 16 cm amb el dors de color bru i groc per sota, i amb el carpó verd olivaci. El mascle, en època reproductora, té una identificativa gola negra i una franja negra al cap, que destaquen sobre el color groc. Les femelles i els joves tenen un plomatge més apagat. És un ocell granívor, per tant amb un bec triangular i robust, que s’alimenta de llavors, baies i grau, i que afegeix insectes durant l’època de nidificació per a alimentar a les cries. La femella fa un voluminós niu d’herbes i arrels amb molsa, d’aspecte desordenat, sempre a prop del sòl. El nom li ve del fet que l’aliment preferit dels gratapalles són les restes de gra que s’amaguen a les bales de palla.\nDita: Ocell espigoler, lluny del meu graner\nJardins de l’Institut del Desert de Sarrià\nJardins del col·legi Jesuïtes Sarrià-Sant Ignasi\nL’esclat de les glicines a Sarrià


RECURSOS PER ENSENYAR EN LÍNIA DURANT EL CONFINAMENT | Toolbox | mSchools\nObrim el blog de mSchools Toolbox!\nCada setmana, docents de tot Catalunya compartiran la seva experiència, idees, propostes i recursos que estan posant en pràctica per adaptar la seva docència en temps de coronavirus.\nVols ser un d’ells? Escriu-nos a contact@mschools.com i publicarem la teva proposta!\nI per a començar, us compartim el testimoni de l’Eulàlia Canet, la Núria Ferré i l’Elena Velcher, guanyadores dels Mobile Learning Awards en les dues últimes edicions, que ens han explicat com i per què utilitzen Toolbox.\nUs animem també a que visiteu els seus perfils i veieu les valoracions i les experiències que han compartit amb tots vosaltres.\n"TOTS APRENEM DE TOTS I, EN AQUESTS MOMENTS, ENS FA MOLTA FALTA”\n“Us recomanem que compartiu les vostres experiències a Toolbox. Tots aprenem de tots i, en aquests moments, ens fa molta falta”. Són paraules de la Núria Ferré, professora i coordinadora TAC de cicles formatius de grau mitjà i grau superior a l’Institut Comte de Rius de Tarragona i, des de fa dos anys, una “gran usuària” de la plataforma mSchools Toolbox.\nEn el context educatiu actual, afectat greument per la pandèmia del virus COVID 19, els docents catalans han trobat en Toolbox un bon recurs per a descobrir i compartir contingut educatiu de qualitat que els permet continuar amb la seva docència en remot.\nDescobreix les experiències per a Cicles Formatius dissenyades per la Núria Ferré!\nAPPS I EXPERIÈNCIES DIDÀCTIQUES DE I PER A DOCENTS\nAmb una col·lecció de més de 1000 aplicacions educatives i 500 experiències d’aula, la plataforma és un espai on la comunitat educativa proposa i avalua apps pedagògiques, però, sobretot, ha esdevingut un lloc per a compartir les experiències didàctiques que els mateixos docents han dissenyat, segons les seves necessitats, al voltant d’aquestes apps.\n“M’enriqueix molt que altres docents em diguin què els hi ha semblat una app; em dóna molta més fiabilitat que si ho busqués a Google, perquè d’aquesta manera no només obtinc una valoració de com és l’app en general, si no de quin és el seu ús pedagògic”, explica l’Elena Vercher de l’Escola Cal·lípolis, a Vilaseca (Tarragona).\nConsulta les experiències que ens proposa l’Elena Vercher\nIdeada com a plataforma col·laborativa, Toolbox convida a tots els docents d’arreu de Catalunya a compartir les seves experiències i, d’aquesta forma, ajudar a altres docents, inspirar-los i guiar-los en l’aplicació dels recursos.\nSegons l’Eulàlia Canet, de l’Escola Puig de les Cadiretes, a Llagostera (Girona), “els docents que han fet servir les apps comparteixen la seva experiència i en detallen els objectius, els continguts, les competències que es treballen i sempre en pots extreure una font d’inspiració”.\nExplora les experiències que proposa l’Eulàlia Canet!\nEn aquesta mateixa línia, l’Elena remarca que el propòsit de Toolbox no només és posar a l’abast dels docents “eines tecnològiques”, sinó que tot “ només pren sentit quan s’incorporen els continguts que es volen treballar amb els alumnes”.\nRECURSOS PER A TOTS ELS ÀMBITS I NIVELLS EDUCATIUS\nDes d’apps de realitat augmentada, fins a recursos per fer matemàtiques o llengües. El contingut educatiu a Toolbox s’estén a tots els àmbits i nivells educatius.\n“A nosaltres ens funciona molt bé Toolbox perquè intentem trobar aplicacions que tinguin utilitat en l’àmbit tècnic”, afirma la Núria. “Som usuaris d’apps de lectura de codis QR, de forma que hem implementat moltes experiències en el nostre centre, o de l’ús de realitat virtual per formació en temes de seguretat”, afegeix.\nTens disponibles a la plataforma aquests i d’altres recursos. Fes-hi un tomb i descobreix el contingut que millor encaixi en la teva docència. Anima’t a unir-te a la comunitat de Toolbox!


Noves tecnologies – Pàgina 4\nEstrenem el nou canal Youtube\nUs informem que l'Ajuntament d'Alfarràs ha obert un nou canal de comunicació a Youtube. En aquest espai podreu gaudir dels diferents continguts … [Llegeix més...]\nPresentació nova pàgina web de l’Ajuntament\nUs informem que el pròxim dijous, dia 18 de setembre a les 20:30 h. de la tarda, a la sala d'actes de l'Ajuntament, es farà l'acte de presentació de … [Llegeix més...]\nArxivat com a: Noves tecnologies Etiquetat com a: noves tecnologies\nVols rebre els pregons al teu dispositiu mòbil?\neBando, el nou canal electrònic de l'Ajuntament d'Alfarràs. L'Ajuntament d'Alfarràs posa en marxa el servei eBando. Una aplicació mòbil per poder … [Llegeix més...]\nArxivat com a: Noves tecnologies Etiquetat com a: noves tecnologies, pregons


restaurant sitges bon estar: d’octubre 2013\nCatalunya, gran i extensa terra de vins, versàtils i marcats per les característiques que li atorga la seva terra.\nAvalada per una gran tradició vitivinícola, Catalunya posseeix actualment deu denominacions d'origen, de les quals hem anat parlant una mica de cadascuna elles. Avui, amb motiu de la celebració del 3r Gran Tast de Vins de la DO Empordà, celebrada dilluns passat 28 octubre 2013 a la Casa Llotja de Mar de Barcelona, viatjem fins a l'Empordà.\nEl Consell Regulador de la Denominació d’Origen Empordà ha aconseguit un èxit històric de convocatòria a Barcelona, amb la visita de casi mil persones tant de profesionals del sector del vi com del mon de la restauració. Els seus cellers han donat a tastar les últimes novetats a Casa Llotja de Mar. Josep Blanch, president del Consell Regulador de la Denominació d’Origen Empordà, ha valorat la jornada com a molt positiva destacant la excel·lent acollida a la ciutat de Barcelona.\nI d'aquesta meravellosa terra ... Vins La Vinyeta .\nLa Vinyeta és una petita explotació de vinya i olivera al mig de l'Empordà , a Mollet de Peralada . És una empresa jove , familiar , fruit de l'esforç i les il · lusions . L'origen d'aquest projecte es remunta al 2002 quan es van adquirir un parell de vinyes velles - d'edats compreses entre 55 i 80 anys - de Carinyena i Garnatxa . A partir d'aquest moment es van realitzar les noves plantacions fins a les aproximadament 30 ha actuals . El projecte es va consolidar el 2006 amb la construcció del celler i l'elaboració dels primers vins . A partir de l'any 2009 el celler La Vinyeta és un dels primers cellers que ha entrat a formar part de la Producció Integrada , un sistema de conreu respectuós amb el medi ambient .I voleiant per la nostra carta de vins : Heus * Blanc ... Jardí de fruites blanques .\nUn sensacional vi blanc de La Vinyeta de varietats tradicionals de l'Empordà - Garnatxa blanca , Xarel · lo , Macabeu i Muscat - l'Heus blanc és lleuger i fresc i destaca per l'elevada intensitat d'aromes i una llarga persistència . Excel · lent combinació amb formatges de cabra i productes del mar.\nSens dubte, un vi singular per a gent singular i ... en un espai singular .\nSalut i... ens veiem a taula!!\nPublicat per restaurant sitges bon estar a 17:25 Cap comentari:\nSitges prepara un any mes les seves pantalles per passar por i deixar fascinar-se per la ciencia ficció.\nLa "red carpet" de Sitges es prepara per acollir glamour, talent i mites del fantàstic\nRostres mundialment coneguts, mites del gènere, personatges de culte, professionals de sòlida trajectòria, a més d'una llarga llista de talents del país, trepitjaran la catifa vermella de Sitges 2013 .\nEl Festival, que celebra enguany la 46a edició entre el 11 i el 20 d'octubre, acollirà noms rellevants del món fantàstic com Takashi Miike, Alejandro Jodorowsky, Terry Gilliam, Eli Roth o Jorge Dorado, mentre que el glamour el portaran actors com Elijah Wood, Taissa Farmiga, Sharni Vinson, Carlos Areces o Simón Andreu .\nLa crisi colpeja fort al cinema i la cultura . Encara que, tot i això , també constitueix una oportunitat per afavorir la irrupció de nous formats i expressions d'un cinema que vol mantenir el seu rol com a catalitzador i generador d'il·lusions i llenguatges creatius. Sitges, conscient d'aquesta tendència i sensible als gustos i afinitats dels seus fans, obre la porta als treballs i propostes que ja s'han convertit en una realitat dins de la cultura popular actual. El Festival reafirma el seu compromís amb el talent, la creació, la indústria i la propietat intel·lectual.\nEl Fantàstic ocupa una bona part de la programació amb quatre seccions més del gènere: Fantàstic Especial, Fantàstic Gal·les, Fantàstic Competició i Fantàstic Panorama Especial. Es tracta d'una àmplia profusió de treballs signats per mítics realitzadors i habituals de Sitges, com Neil Jordan, Terry Gilliam, Robert Rodríguez, Alejandro Jodorowski, Vicenzo Natali, Brad Anderson o Kiyoshi Kurosawa.\nÁlex de l'Església ha estat rebut amb entusiasme i calidesa a Sitges, on ha afirmat sentir-se com a casa. El cèlebre director ha destacat l'interès d'un festival dedicat al cinema de gènere, amb públic molt especial, i ha explicat algunes idees darrere de la seva obra cinematogràfica. A més, ha declarat que la indústria cinematogràfica ha de donar més opcions al públic espanyol. Així mateix, el director del Festival Internacional de Cinema d'Autor de Barcelona, Carlos Rodríguez, ha visitat Sitges per presentar el Catàleg de Cinema d'Autor. Amb Ángel Sala, ha destacat la necessitat que la producció, distribució i exhibició cinematogràfiques trobin noves formes d'articulació a l'Estat.\nDit aixó... bon festival i... ens veiem a taula!\nPublicat per restaurant sitges bon estar a 16:26 Cap comentari:\nVa de bruixes...\nNous aormas i sabors gallecs en la nostra oferta de vins\nL'última aposta de Bodegues Torres és Pazo das bruxas, un albariño premium elaborat a Galícia amb Denominació d'Origen Rías Baixas. Amb el llançament d'aquest monovarietal, Torres aconsegueix ampliar el seu portafoli de vins procedents de les principals DO espanyoles amb major quota de mercat. Pazo des bruxas és un vi que expressa perfectament el caràcter varietal de l'albariño a Rias Baixas.\nAquest vi és un homenatge a la tradició i a la naturalesa de Galícia, terra de grans boscos habitats per meigas o bruixes gallegues i éssers màgics. Es tracta d'un vi que connecta amb l'essència de la natura més mística i amb les danses i encanteris gallecs. Els ceps d'albariño que donen vida a Pazo dass bruxas són el millor fruit d'aquesta terra. Per això, el disseny de la nova ampolla és sobri i elegant.\nEs van seleccionar dues subzones per utilitzar els seus ceps d'albariño i elaborar aquest vi: Val do Salnés, a causa de la mineralitat de la seva terra, la seva proximitat al mar i l'elevada pluviometria registrada, i O Rosal, una mica més càlida i amb una pluviometria que oscil entre 1.000 i 1.500L/m2. Pel que fa al cultiu i seguint el mètode tradicional a Galícia, a les vinyes s'utilitza poda en pèrgola, que eleva la vinya i minimitza així el risc de patir botritis, afavorint la maduració del raïm. Tots els treballs de cultiu de la vinya es duen a terme de manera totalment manual.\nPazo des Bruixas és un vi de gran intensitat aromàtica en què destaquen notes fruiters (poma verda i escorça de llimona) sobre un fons net de fenc. En boca és fresc, amb entrada llaminera i suau, i culmina en un postgust llarg i elegant. Es tracta d'un vi excel · lent com a aperitiu i que acompanya perfectament a mariscs (al natural, cuits ia la planxa), peixos blancs suaus i formatges de cabra no curats.\nUn bon ví per degustar sens dubte a taula del "bon estar".\nPublicat per restaurant sitges bon estar a 16:15 Cap comentari:\nSitges prepara un any mes les seves pantalles per ...


Faddah ja ha descobert la nocilla\nLa petita sahrauí ha estat acollida per una família mallorquina durant l'estiu. S'adapta sense problemes a la vida occidental i li agrada molt anar a la piscina i ballar amb la seva nova germana\nLaura Mas | 01 agost 2011\nFaddah (amb camiseta blanca) al costat de la seva mare i els germans de Mallorca.\nFaddah té 10 anys, és sahrauí i gràcies a una família d'acollida ha descobert un dels majors plaers de qualsevol nin: la nocilla.\nLa nina va aterrar a l'Illa el passat 18 de juliol i en dues setmanes s'ha adaptat per complet a la vida mallorquina. Li agrada molt la piscina, la televisió, el menjar de McDonalds i, sobretot, escoltar música i ballar amb la seva nova germana, Carlota. De fet, la família d'acollida diu que varen tenir molta sort amb Faddah. És una nina obedient, que s'adapta sense problemes i, a sobre, estudia castellà a l'escola, la qual cosa facilita la comunicació amb ella.\nFaddah ha vingut a Mallorca mitjançant l'Associació d'Amics del Poble Sahrauí, que ja s'encarreguen d'enviar el nin més adient per a cada família. Marta Mayhoub i José G. Ribas ja tenien una nina d'onze anys, Carlota, que de sempre havia desitjat tenir una germana, i un fill de 7 anys. Així, el matrimoni va sol·licitar que, preferentment, els portassin una nina per tal de fer realitat el somni de Carlota.\nMarta, la 'nova' mare, destaca que tot el procés d'acollida va ser fàcil, no van tenir cap dificultat, tret de la vaga de pilots que va retardar una setmana el viatge de Faddah.\nMentre esperaven a la petita sahrauí, la família Ribas Mayhoub estava preocupada i una mica inquieta per com seria la nina. D'ella, només en sabien el nom i l'edat, i tampoc no els van assegurar que fos ella la que acollirien.\nNo obstant això, ara la família no vol pensar en la partida de Faddah, però sí que pensen viatjar al Sàhara per visitar-la. El sentiment és recíproc, "m'agrada molt estar aquí, hi voldria tornar i m'agrada la meva família, els estim molt", sentencia la nina.\nUn cop per setmana, la petita sahrauí telefona a la seva família, que està molt agraïda a Gabriel i a Marta, els pares temporals, entre d'altres motius perquè aquí duen els infants a tot tipus de metges, des del general fins al dentista. Faddah, per sort, no té cap malaltia greu.\nNocilla, nocilla..... el que ha de descobrir és la sobrassada!!!!


El Congrés nord-americà condemna els atacs de Trump contra diputades - Diari de Girona\nUn vídeo demostra que el president dels EUA va mentir en rebutjar conèixer un magnat condemnat per violar menors\nEl Congrés nord-americà condemna els atacs de Trump contra diputades Diari de Girona\nLa Cambra de Representants dels Estats Units va aprovar una resolució en la qual denuncia els comentaris del president del país, Donald Trump, contra quatre congressistes demòcrates. La resolució va ser aprovada amb 240 vots a favor i 187 vots en contra. Trump va carregar dilluns contra les congressistes demòcrates Alexandria Ocasio-Cortez, Ayanna Pressley, Ilhan Omar i Rashida Tlaib, a les quals va qualificar de «comunistes». També va exigir que es disculpessin amb Israel i amb ell mateix pel discurs polític que han defensat des de la seva arribada a la Cambra de Representants.\nTrump es va justificar dimarts i va tornar a instar les quatre congressistes a abandonar el país. En una sèrie de missatges que va publicar al seu compte de Twitter, Trump va acusar les congressistes demòcrates d'haver estat «escopint» algunes de les expressions «més vils, odioses i fastigoses que hagi dit mai un polític a la Cambra de Representants o al Senat».\nPer altra banda, ahir es va divulgar un nou vídeo que mostra Donald Trump de festa amb Jeffrey Epstein al costat d'un grup d'animadores al club Mar-a-Lago, tot i les afirmacions del mandatari nord-americà segons les quals amb prou feines coneixia el financer acusat d'agredir sexualment menors d'edat. NBC News va anunciar que havia trobat en els seus arxius un vídeo de 1992 de Trump en un club de Palm Beach, Florida, en el qual dona la benvinguda a la festa al magnat Jeffrey Epstein, i els dos parlen animadament.\nUna peça vella dels escacs reIals.\nEls vigilants d'Epstein es van adormir i van falsejar l'informe.


Entrevistes Entrevista a Sílvia Carrasco\nInvestiga la desigualtat educativa dins de la desigualtat social i com afecta la gent jove més vulnerable\nEntrevistes 01/04/2018 15:00\nDoctora en Antropologia i professora del departament d'Antropologia Social i Cultural de la Universitat Autònoma de Barcelona. Investiga la desigualtat educativa dins de la desigualtat social i com afecta la gent jove més vulnerable.\nCom en altres àmbits, sembla que hi ha un alt grau d'autosatisfacció respecte al model de l'ensenyament a Catalunya. Això respon a la realitat o és més aviat un miratge?\nEm preocupa moltíssim que tant els nacionalistes com l'esquerra vagin proclamant que tenim un model educatiu d'èxit, quan en realitat es tracta d'un model que reprodueix i amplifica la desigualtat entre els nens i els joves, i que comporta més barreres que oportunitats per al seu futur, per pensar críticament el món i sentir que valen per transformar-lo i millorar-lo. Tenim entre un 25% i un 30% de noies i nois que deixen d'estudiar molt joves, alguns sense ni tan sols haver acabat l'ESO, de classe obrera i d'origen estranger.\nQuè hi ha, a l'origen de tot això? El bilingüisme, els continguts que s'imparteixen, els recursos i la seva distribució...?\nHi ha tres punts molt febles, que no són cap secret, on es reprodueix la desigualtat, en lloc de ser una educació emancipadora. El primer és una redistribució de recursos econòmics a les escoles completament desigual. Precisament allà on es necessiten, tant de professorat com de qualitat de les infraestructures , noves metodologies, atenció més personalitzada..., és on hi ha menys recursos i s'assignen pitjor. Cosa que té molt a veure amb decisions polítiques. El segon gran error té a veure amb la formació del professorat, que és absolutament deficient, no a causa dels qui la imparteixen, sinó perquè s'ha perdut l'horitzó de la missió social de l'educació. Estem en un país que es va distingir per tenir propostes educatives innovadores en el seu moment. I ara, la gent creu que disposa d'un sistema modern i això és absolutament fals. Els professors fan el que saben fer, però en molts casos no és el que necessiten els alumnes. I el tercer gran problema és la terrible politització de l'instrument clau, que són les llengües. Les investigacions més avançades en els ensenyaments de les llengües com a vehicle per accedir al coneixement, van en direcció totalment contrària al monolingüisme. Malauradament, per preservar el català, la qüestió s'ha polititzat tant que és impossible ni tan sols iniciar un debat serè sobre les necessitats dels parlants, que són els nens i nenes, i no sobre les de la llengua com a patrimoni cultural, al marge dels parlants. Aquest enfocament és absolutament erroni.\nEls recursos que es destinen al sistema educatiu més aviat escassegen o el problema està més aviat en la distribució?\nTotes dues coses. El percentatge del PIB que dediquem a l'educació a Catalunya és clarament inferior a les mitjanes recomanables per a una societat complexa i desigual com la catalana. Però, insisteixo, el que hi ha és una distribució molt desigual. Crec que la batalla no està plantejada entre tot el sector públic i tot el sector concertat, que era temporal i que hauria d'haver desaparegut. Es va començar a concertar perquè, en teoria, amb la LOGSE l'ensenyament s'iniciava als tres anys i s'allargava fins als setze, i la cosa s'ha acabat cronificant. S'ha aprofitat per privatitzar en comptes de per millorar el servei públic. En un país com els EUA, molt poc sospitós de comunisme, l'ensenyament privat és només d'un 7%. A més a més, també hi ha una distribució molt desigual entre els centres públics. Per què? Perquè els recursos s'han de repartir en funció de les necessitats. No pot ser que hi hagi centres pú- blics amb ordinadors totalment desfasats o problemes de connectivitat. Necessitats logístiques, de manteniment dels centres, infraestructures, activitats de suport... no estan cobertes en molts casos. I la formació del professorat ha rebut una estocada de retallades brutal, perquè des que va començar Artur Mas amb "el govern dels millors", els diners destinats a la formació permanent del professorat s'han reduït fins a nivells ridículs.\nEn matèria curricular, no passa, com amb TV3, que molts continguts de l'ensenyament estan determinats o influïts per una visió més aviat egocèntrica de Catalunya i del que és català?\nEls currículums no són el meu camp d'investigació, però a la universitat hi ha un grup reconegut que es dedica a analitzar com s'explica la història i com es plantegen les ciències socials, i jo mateixa vaig participar en una investigació orientada a veure com es representava, als llibres de text, la diversitat creixent de la societat catala na, que era zero. En realitat, s'expliquen les coses des d'una perspectiva molt més mítica que científica. És a dir, no es tracta d'analitzar els fets, sinó de rememorar una genealogia de la qual nosaltres en som descendents. Els romans ja van distingir entre el mite i la història. Ara molts dels currículums, sobretot d'història i geografia, en els entorns nacionalistes, no només de Catalunya, estan totalment imbuïts d'una perspectiva falsa. Aquesta idea del nosaltres no pot ser protagonista de la història, perquè no tenim una distància objectiva suficient sobre els fets per sotmetre'ls a una anàlisi rigorosa. Això exclou relats comuns. S'utilitza políticament i l'esquerra ha sigut molt covarda, perquè no s'enfronta a un fet que afecta fonamentalment els nens i nenes de les famílies més vulnerables.\nLa universitat també està inclosa en aquest model que explica?\nLa universitat és gran i diversa i hi ha de tot. Del sistema educatiu, la universitat és la part més saludable en tots els sentits. És lògic. No només s'hi ensenya, s'hi produeix coneixement, i això només es pot fer des del pensament crític. La ciència desenvolupa pensament efímer: el que avui és veritat demà pot deixar de ser-ho. Aquesta perspectiva, que és saludable, no ha calat gens en l'ensenyament preuniversitari. La universitat és l'única etapa educativa oficialment trilingüe. A les universitats hi tenim el castellà, el català i l'anglès com a llengües vehiculars. No s'obliga a fer classe en una llengua que no és la teva. Els màsters es fan en castellà, en anglès i també en altres llengües.\nExisteix un lligam especial o un vincle d'una part de l'estament educatiu amb el nacionalisme via, per exemple, Administració?\nEl pujolisme ha fet molt de mal en aquest terreny. Tots els règims que tenen un projecte nacional (el pujolisme n'és un) intenten apropiar-se de l'escola. Això ha anat impregnant una normalització de l'escola com a projecte nacional. I fa més de trenta anys que passa això. Hi ha una sèrie de formalitzacions, que han generat la seva normativa corresponent, com per exemple, el de la normalització lingüística, que, al principi, es pacta amb el PSC i amb el PSUC per no segregar però que no és el que finalment es consolida. El 2018, la investigació està fins i tot molt més enllà del multilingüisme. Es parla del plurilingüisme. I tot això està molt allunyat d'un model nacional.\nEn què s'inspira, d'on surt, el projecte nacionalista de Pujol per a l'educació?\nEl pujolisme va fer una apropiació de l'escola moderna, inclosa la de tradició anarquista. Van fer aparèixer el que és català com a modern i democràtic en si mateix. Igual que ara ho estan fent amb altres coses. Si això es presenta d'aquesta manera, la gent acaba fent l'equació català és igual a democràtic, català és igual a modern, i si t'hi oposes ets un feixista. Encara que siguis molt més emancipador, igualador…\nAl final, la pervivència i el desenvolupament de les llengües no és més qüestió d'enamorament, de ganes d'aprendre-les i usar-les que de qualsevol altra cosa?\nSi no s'arriba a estimar la llengua, no hi ha manera de preservar-la, encara que la facis obligatòria i única. Perquè el que això genera són anticossos. El bilingüisme és un model monolític. A Catalunya hi ha moltes llengües diferents del català i del castellà. L'any 2004 vam fer la proposta que es poguessin introduir com a optatives en l'ensenyament algunes llengües majoritàries de les noves comunitats migrants. Perquè hi ha molts nois i noies que parlen malament i fins i tot rebutgen les seves llengües maternes sense que puguin arribar a constituir un valor afegit per a ells. Contribuiria a millorar els seus currículums i, en conseqüència, les seves sortides laborals, però també seria una forma d'autoestima, validació i correcció d'aquestes llengües i, evidentment, un factor d'integració. En moltes escoles de Londres sí que ho han fet.\nNo hi ha un cert substrat agònic, defensiu, de fi del món, en aquestes actituds?\nCrec que sí, s'ha introduït una sensació de por, i el problema és com es defineix el nosaltres. Tant a nivell escolar com en altres àmbits, domina una sola manera de ser català, que impedeix que els nois i noies connectin amb el món, des d'una perspectiva local i global alhora. El contrari és contraproduent. Des del punt de vista federalista, se sap que no es poden bastir ponts i reconèixer l'altre si no s'han creat relats comuns. L'educació ha de servir també per a això.\nentrevista Sílvia Carrasco


Winston (Oregon) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n43° 07′ 18″ N, 123° 25′ 03″ O / 43.121666666667°N,123.4175°O / 43.121666666667; -123.4175\nWinston és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2006 tenia una població de 5.490 habitants.\nSegons el cens del 2000, Winston tenia 4.613 habitants, 1.753 habitatges, i 1.269 famílies. La densitat de població era de 832,3 habitants per km².\nDels 1.753 habitatges en un 37,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,6% hi vivien parelles casades, en un 15,2% dones solteres, i en un 27,6% no eren unitats familiars. En el 21,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 28,8% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.\nLa renda mediana per habitatge era de 28.939$ i la renda mediana per família de 36.006$. Els homes tenien una renda mediana de 30.909$ mentre que les dones 18.555$. La renda per capita de la població era de 13.299$. Aproximadament el 13,7% de les famílies i el 16,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nGreen (4 km)\nMyrtle Creek (15 km)\nRiddle (19 km)\nRoseburg (12 km)\nRoseburg North (17 km)\nTri-City (17 km)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Winston_(Oregon)&oldid=19041486»


Diumenge s’inaugura l’exposició Universos quadrats al Museu Monjo – Vilassar Ràdio\nDiumenge s’inaugura l’exposició Universos quadrats al Museu Monjo\nBarrejar el moviment i la sensualitat del mar amb les estructures sòlides i pesants del ferro és la base de l’Exposició “Universos quadrats: filtreig amorós entre el ferro i el mar” que es pot veure al Museu Monjo fins el proper 8 de maig. L’autora Patricia Cancelo presenta una vintena d’obres, algunes de molt pes, entre les quals hi ha des de pintures texturades sobre tela a estructures de ferro. La inauguració, aquest diumenge a partir de les 12 del migdia.\nL’escultora Patricia Cancelo resumeix què podrem veure en la seva exposició: línies sinuoses per aconseguir la idea que el ferro pot surar. L’artista gallega té un currículum impressionant. Un dels molts premis aconseguits en la seva carrera el porta al Museu Monjo. És una selecció de vaixells que sembla que estiguin surant sobre el mar.\nTreballar amb ferro i aconseguir que el resultat sembla que no pesi. Aquest és l’objectiu de l’escultora gallega. De fet, i mirant-ho sota el prisma de Cancelo, mar i ferro no són conceptes tan allunyats: els vaixells són fets amb ferro i et porten cap a l’horitzó, assenyala.\nL’artista està molt contenta de presentar aquesta exposició al Museu Monjo. Un espai que li encanta i que li permet contemplar el mar: la seva gran inspiració. Cancelo té vinculació amb Vilassar de Mar arran d’haver participat en el VidMar Festival que se celebra a Can Bisa.\nPatricia Cancelo també té la sort de tenir a la botiga del Museu Guggenheim de Bilbao una selecció de les seves millors obres en format de joieria.\nNotícia anteriorL’Escola de Dansa Madó ataca el prestigiós Nijinsky de modern a Osca\nSegüent notíciaAquest dissabte, nova sessió del VidMar Festival a Can Bisa


Dos nedadors del CN Santa Perpètua participen en el Campionat d'Espanya júnior\nDos nedadors del Club Natació Santa Perpètua, Sergi Castells i Carla Arenas, participen aquesta setmana en el Campionat d'Espanya júnior a Gran Canaria. Castells nedarà els 50 crol, 100 i 200 esquena i 50 papallona. Aquesta última prova en la categoria absoluta. Carla Arenas participarà en els 100 esquena.\nSergi Castells va obtenir una medalla de bronze en els 50 lliures en el Campionat d'Espanya júnior d'hivern. Ara, espera, sobretot, millorar els seus temps.\nD'altra banda, el Club Natació Santa Perpètua ha participat durant les darreres setmanes en diversos campionats de Catalunya. Del 8 al 10 de juliol, va tenir lloc a les Piscines Bernat Picornell de Barcelona el Campionat de Catalunya infantil i hi van participar dos nedadors perpetuencs, Laia Torres i Marcos Lloret. Laia Torres va nedar els 100 i 200 braça i els 800 lliures, mentre que Marcos Lloret va participar en els 50 lliures, quedant-se molt a prop de les marques mínimes per al Campionat d’Espanya, i els 400 estils.\nDel 5 al 7 de juliol, es va disputar, també a les Piscines Bernat Picornell, el Campionat de Catalunya aleví amb la participació de tres esportistes del CN Santa Perpètua. Lidia Budios va nedar els 200 estils, els 100 i 200 lliures, els 200 esquena; Helena Romera, els 200 estils, els 400 lliures, els 200 esquena i els 100 papallona, mentre que Jordi Nomdedeu va participar en els 100, 200 i 400 lliures.\nL'entitat perpetuenca també ha pres part en els Campionats de Catalunya benjamí i prebenjamí. Els dies 17, 18 i 19 de juny es va celebrar a Manresa la final Territorial amb la participació de Mar Notario, Maria Aguilà, Joan Nomdedeu i Júlia Budios. El 2 de juliol va tenir lloc a Reus la final de relleus. El CN Santa Perpètua va estar present amb sis equips.\nFoto: Sergi Castells / Josep Cano


Serveis - Procuradors Forestals SL\nProcuradors Forestals SL\nEl Procurador Forestal\nHistòricament, la figura del “procurador o administrador” ha sigut la persona de confiança del propietari al qual se li delegaven les tasques de gestió de la finca. Aquesta figura en l’actualitat està pràcticament extingida, el nostre repte és doncs, el d’actuar amb la mateixa vocació per tal de posar en valor la gestió de les finques forestals i alhora fer-ho de forma professionalitzada com a societat mercantil.\nL'entorn natural que ens envolta és un dels principals elements distintius del nostre país a nivell patrimonial. Som una població que mira endavant però amb una forta identitat agrícola-forestal que marca el nostre tarannà. Es considera de vital importància la gestió de la massa forestal, així com les ajudes econòmiques per als propietaris d’aquests terrenys. És evident que si afavorim l’activitat silvícola i agrícola millorarem la qualitat i la seguretat d’aquests espais davant dels incendis i altres catàstrofes naturals. Preservar el patrimoni és un dels principals valors que hem de transmetre a les properes generacions per garantir el futur del territori.\nLa subericultura és la ciència i tècnica de gestionar les masses forestals dominades per l’alzina surera. L’abandonament de la gestió forestal en general, i de les suredes en particular, han esdevingut en l’escenari actual en el que la producció de suro a Catalunya està molt per sota del seu potencial, tan pel que fa a qualitat com a la quantitat.\nRecuperar els treballs culturals necessaris per la formació i selecció dels arbres productors de suro de qualitat, la regeneració de les masses, l’adaptació al canvi climàtic i la professionalització dels treballadors, és el repte i l’especialització de Procuradors Forestals.\nQuilos de suro\ncomercialitzats el 2018\nRedacció de dictàmens o informes tècnics, de forma rigorosa i objectiva, per valorar econòmicament les diferents afectacions que pot tenir una finca rústica. Les casuístiques poden ser molt diverses, des de la identificació dels límits d’una propietat o una servitud de pas, fins a l’estudi de danys causats per una tala forestal o una catàstrofe natural.\nValoracións de finques rústiques\nValoració econòmica de la superfície forestal i agrícola d’una propietat i de les seves edificacions (masies, magatzems, granges, basses,..) amb diferents finalitats i mètodes de càlcul (valoracions tributàries i cadastrals, taxacions per conèixer el valor de mercat , expropiacions, garantia hipotecària,…).\nElaboració d’Instruments d’Ordenació Forestal (Plans Tècnics de Gestió i Millora Forestal, Plans Simples de Gestió Forestal i Projectes d’Ordenació) per planificar les actuacions forestals que caldrà dur a terme en una finca pels propers 15-20 anys. La planificació compleix amb els objectius marcats pel propietari o gestor, i es justifica d’acord amb els criteris de Gestió Forestal Sostenible definits per l’administració competent.\nRedacció de tot tipus d’estudis i projectes relacionats amb el medi natural, el paisatge o les seves infraestructures: plans de prevenció d’incendis forestals, estudis d’impacte i integració paisatgística, projectes de construcció de basses, construcció de camins rurals, recuperació i restauració d’hàbitats, disponibilitat de biomassa, comercialització conjunta per agrupacions de propietaris,…\nAssistència als propietaris i gestors de finques oferint els serveis de suport tècnic i oportunitats de mercat, per a optimitzar la gestió de la propietat i treure’n el major rendiment possible, avalats per una dilatada experiència en el sector.\nRepresentació geomètrica de determinats elements de forma precisa sobre plànol. Aquest treball es du a terme mitjançant aparells topogràfics de màxima precisió per tal d’obtenir les coordenades exactes en cada punt.\nTramitació de sol·licituds d’ajuts per: la redacció i revisió d’Instruments d’Ordenació Forestal, actuacions de Gestió Forestal Sostenible, reforestacions i producció de tòfona, creació d’agrupacions i organitzacions de productors forestals i per a l’adquisició de maquinària.\nDictàmens de titularitat de camins\nDocument tècnic amb valor probatori que determina la titularitat dels camins. Dictamen realitzat mitjançant un estudi exhaustiu de recerca de documentació i visites sobre terreny, que juntament amb la capacitat del tècnic, ajuden a determinar la titularitat i característiques en cada cas.


✳ Bomba: Telecinco prepara un retrobament entre Adara i Gianmarco\nEl retrobament podria produir-se aquest mateix mes de gener\nper Manel Ferrer dijous, 2 de gener 2020 - 17:03h\nPels que van confiar plenament en la relació nascuda entre Adara Molinero i Gianmarco Onestini, sembla que podran gaudir d'un retrobament entre els dos protagonistes del que ha estat una de les relacions més complicades de l'any que ja hem deixat enrere. Si en un primer moment Telecinco hauria decidit prescindir de tot el que està relacionat amb 'Gran Hermano', ara sembla que treballen amb una excepció i que ens permetrà gaudir de l'essència que ha deixat l'última edició de 'Gran Hermano VIP'.\nLa cadena volia cobrir l'absència de 'Gran Hermano' amb 'La isla de las tentaciones' i 'Supervivientes', però segons informa FórmulaTV, Mediaset i la productora de l'exitós concurs de telerealitat estan treballant en una espècie de retrobament d'exconcursants de diverses edicions del VIP, en el qual hauran d'ajustar els seus comptes pendents. Els noms dels concursants encara no s'ha desvetllat, però molt possiblement Adara i Gianmarco tindrán una plaça assegurada en aquest format, a causa de la gran expectació que s'ha generat entorn de les seves persones.\nSense la marca 'Gran Hermano'\nEl que sí que està clar és que aquest format no s'explotarà sota el paraigües de 'Gran Hermano', un nom que volen fer descansar durant una temporada. D'aquesta manera, el concurs arribarà amb un nou nom i no sabem, si amb unes noves normes que d'aquesta manera, remodelarien el concepte per complet. La llista de concursants es teixirà amb noms de totes les edicions passades de 'Gran Hermano'. Aquestes relacions no han de ser estrictament de parelles sentimentals, sinó que també poden ser concursants units per altres conflictes dins de la casa més famosa de la televisió.\nVídeo: Una excol·laboradora de 'Sálvame' entra en directe i acusa el programa de masclista\nUna famosa ataca 'Sálvame' en directe i deixa bocabadada Carlota Corredera\nVideo: Toñi Moreno, més emocionada que mai a la televisió


Eduard Xatruch - ElsLlepaplats\nAcabem la trilogia del restaurant Disfrutar de Barcelona amb l’Eduard Xatruch, un dels xefs fundadors d’aquest gran restaurant juntament amb en Mateu Casañas i l’Oriol Castro.\nMoltes gràcies Eduard per deixar-nos saber una mica més de tu!\nDe petit a casa, el menjar sempre ha tingut molta importància. La meva mare cuina molt bé i, a casa, a tots sempre ens ha agradat molt menjar. I gaudim molt menjant. A més, també estem molt vinculats al territori perquè el meu avi era pagès, el meu pare també… Els meus pares es dedicaven a vendre fruita i verdura i sempre he tingut el producte molt a prop; m’encanta anar a buscar bolets…\nJo estudiava i treia molt bones notes i va arribar el moment de decidir quina carrera estudiar, però jo volia fer un ofici… I vaig triar ser cuiner.\nSi no hagués estat cuiner, m’hauria decantat per ser pagès perquè m’agraden molt el camp i la terra, però quan vaig haver de decidir, em va tirar més la cuina…\nEls nostres projectes de futur són que tant Compartir com Disfrutar segueixin millorant dia a dia…\nI els somnis a nivell professional els tinc més que complerts, però sí que tinc somnis i que encara avui no els puc explicar…\nEsperem que més aviat que tard vegin la llum.\nDe tots els que servim a Compartir i Disfrutar perquè al final tots són de qualitat i valen molt la pena…\nSi hem de triar-ne un… potser el pa xinès farcit de caviar del Disfrutar perquè s’ha convertit en un plat molt icònic, però sobretot tots els que aporten noves tècniques i conceptes, que ens fan estar molt orgullosos.\nEl restaurant, elbulli… I a Catalunya en tenim molts que poden ser un referent, com en Joan Roca. Però també recordo molt els primers cuiners amb qui vaig treballar i un cuiner i restaurant que em va marcar molt va ser un de Salou, el Quim Font, de tradició marinera, que ara per desgràcia ja no existeix per la mort d’en Quim… Va ser el primer restaurant gastronòmic en el qual vaig treballar i allà vaig aprendre molt.\nNo m’agrada el formatge blau, però sí el cuino i l’aplico perquè sóc conscient que té molt interès a nivell gastronòmic, però jo mai l’he comprat per casa.\nN’hi ha molts… Si penso en coses que hagi fet darrerament… L’altre dia vaig fer albergínies saltejades.\nIngredients: albergínies, all, gingebre, soja, sucre, vinagre de Mòdena, sèsam, herbes fresques.\nSaltejar les albergínies amb all i gingebre sofregit, afegir una mica de soja i polsim de sucre i vinagre de Mòdena, al final hi vaig afegir una mica de sèsam i herbes fresques que teníem… I estava molt bo. Eren com unes albergínies asiàtiques.\nA casa, el què recomano és comprar producte fresc i cuinar-lo de forma senzilla (planxa, forn), la verdura bullida o saltejada amb bon oli i a casa no ens hem de complicar massa, però que sigui fresc…\nSi he de triar un restaurant… L’Esportell de Bou de Picamoixons i hi vaig molt amb la família… És on fan les millors calçotades de la província de Tarragona i a les meves filles els encanta i ens hi sentim com a casa.\nEn tenim moltes perquè són molts anys… Des de coses molt agradables, com veure una clienta que va venir fa poc al Disfrutar a celebrar els seus 90 anys i al acabar el menú es va emocionar i ens va dir que mai s’havia emocionat tant menjant… Això és maquíssim…\nI coses desagradables… I recordaré sempre un banquet que vam fer a Doha i mentre ho preparàvem tot ens va caure el sostre de la cuina a sobre… Era tan nou que no ho havien ni comprovat…


Diumenge se celebra la III Marxa Cicloturista Ciutat de Xàtiva | L'Informador\nPublicat a 20 de setembre de 2013 el 9:00. Escrit per Juan Antonio Cloquell\nLa prova ha sigut inclosa per primera vegada en el calendari de la Federació de Ciclisme de la Comunitat Valenciana\nEl matí de diumenge tindrà lloc la III Marxa Cicloturista Ciutat de Xàtiva que com és habitual és organitzada per la falla del Carmen d’aquesta localitat. La marxa tindrà un recorregut de 135 quilòmetres, 27 més que en 2012, i retrà homenatge al ciclista Antonio Llopis Ordiñana.\nLa prova, que ha sigut inclosa per primera vegada en el calendari de la Federació de Ciclisme de la Comunitat Valenciana (FCCV), donarà començament a les 9 hores des de l’Albereda Jaume I. Com a novetat, la marxa anirà per Llocnou i el Genovés i tornarà a passar pel centre de Xàtiva (Passeig del Ferrocarril, Baixà de l’Estació i Albereda) abans d’encaminar-se al seu recorregut habitual. Es preveu que a les 13 hores comencen a arribar a línia de meta els primers ciclistes.\nA l’acte de presentació d’aquesta marxa van assistir Yolanda Sipán, regidora d’Esports; Alfonso Almiñana, organitzador de la prova; Antonio Llopis, ciclista homenatjat; Amadeo Olmos, president de la Federació Valenciana de Ciclisme i José Saurí, delegat de cicloturisme a la Comunitat Valenciana.\nSipán va destacar que es tracta “d’un esdeveniment lúdic, festiu i turístic que permet potenciar aquestes modalitats esportives menys reconegudes així com donar a conèixer Xàtiva a les famílies i amics dels participants”. Per la seua part, Alfonso Almiñana va afirmar tenir “més responsabilitat” en ser una prova puntuable per a la FCCV. “Hem treballat amb il·lusió i pensem que aquesta tercera edició és perfecta per a consolidar la marxa. És un dia per a gaudir de la nostra comarca i del ciclisme, un esport que ha de tornar a créixer a Xàtiva”, va ressaltar.\nAmadeo Olmos va assenyalar que “es tracta d’una prova que ha agafat molt de nom” i espera poder repetir en futurs anys aquesta inclusió en el calendari de la Federació. Finalment, Antonio Llopis va mostrar la seua alegria per aquest homenatge i va animar a tots els aficionats a participar “perquè cada vegada s’escolte més el nom de Xàtiva”.\nDissabte, de 10 a 14 hores i de 17:30 a 21 hores, tindrà lloc el lliurament de dorsals en una carpa muntada enfront de l’Ajuntament. Una jornada que s’amenitzarà amb inflables, exhibició de zumba i de BMX. Els interessats poden inscriure’s fins al mateix matí de la marxa amb un preu de 25 euros per als federats i 30 euros per als amateur.\nEstà prevista la participació de ciclistes com David Bernabéu, Iván Martínez i Óscar Hernández i d’esportistes de primer nivell com David Albelda.


Poder i racisme: un binomi perillós - Entreterres\nPrincipals líders de l’extrema dreta europea / EFE\nEls discursos i els comportaments racistes es produeixen en diversos àmbits i sempre són nocius. Tanmateix, quan es produeix en el marc de les institucions públiques i dels discursos polítics són especialment perniciosos perquè el seu impacte mediàtic i social és molt gran. En aquesta proposta educativa s’analitzen el racisme institucional i els discursos polítics xenòfobs. Per tancar l’activitat, es proposa participar en una ciberacció per denunciar els discursos de l’odi i la discriminació a les xarxes socials.\nA partir dels 17 anys\nConèixer el concepte de racisme institucional i analitzar-ne algunes pràctiques.\nAprendre a detectar els discursos polítics xenòfobs i adoptar una actitud crítica envers aquestes pràctiques.\nDur a terme una ciberacció a les xarxes socials contra els discursos estereotipats i discriminatoris.\nDispositiu amb connexió a Internet o sistema de reproducció de vídeos.\nLlibretes, papers i bolígrafs per prendre apunts\n1. El racisme del poder\nLlegim la notícia “Una gravació prova les agressions racistes d’un grup de mossos contra un jove” publicada a la revista quinzenal La Directa i, després, observem aquesta estadística de l’INFORME 2019: InVisibles. L’estat del racisme a Catalunya.\n• Quin és el tipus de discriminació predominant? En què consisteix? Com es pot combatre? • En el cas que descriu la notícia de La Directa, quin prejudici va condicionar l’acció dels cossos de seguretat? Per què podem afirmar que es tracta d’un prejudici racista? • Després d’investigar què són les fiscalies especialitzades en delictes d’odi i discriminació, quin paper creiem que poden tenir a l’hora de combatre l’anomenat «racisme institucional»? • Quan les institucions polítiques i els serveis públics d’una societat mostren actituds racistes, quina és la qualitat democràtica del país?\n2. Els discursos de l’odi\nDurant el 2016, en alguns països europeus han guanyat ressò discursos que fan bandera del rebuig a les persones migrades i refugiades, i que propugnen polítiques obertament racistes. Aquest tipus de discursos estan farcits d’arguments (racistes) fal·laços, que s’alimenten dels prejudicis i estereotips que circulen per les societats europees.\nA continuació, llegim la fitxa associada a cada persona, i debatem conjuntament.\n1. A quin tipus d’arguments al·leguen els discursos racistes per culpar les persones migrades, o les persones d’algunes ètnies determinades, dels problemes socials? En busquem informació a la xarxa, com ara aquest vídeo, per entendre la situació.\n2. Durant el segle XX, quins fenòmens van ocórrer a Europa relacionats amb les idees polítiques racistes i xenòfobes? Quines conseqüències van tenir? En relació amb aquells fets, per què és important qüestionar i criticar aquestes idees?\n3. El racisme es viu al carrer\nPer combatre els discursos de l’odi i els estereotips racistes que fan que determinades persones siguin detingudes al carrer, ha sorgit la campanya “Pareu de parar-me”. Després de mirar la pàgina web i les diferents campanyes, testimonis i accions que duen a terme, reflexionem sobre què ens ha impactat o sorprès més, i per què.\nA continuació, comentem en què consisteix la campanya, què denuncia, per què ho denuncia, què proposa i, de manera individual i/o col·lectiva, valorem si ens sembla una bona idea, i si ens agradaria sumar-nos-hi i/o crear la nostra pròpia campanya per denunciar els discursos polítics xenòfobs, així com les accions i conductes racistes. Generem una pluja d’idees per recollir propostes, accions i mesures que ajudin a desmuntar els discursos alarmistes i racistes d’alguns líders polítics, i fer conscienciació social.\nCom podem dur a la pràctica aquestes idees que han sorgit? En triem alguna i la portem a terme?\n4. Racisme petrificat a l’espai públic\nA inicis de l’any 2020, l’enèsim assassinat racista per part de la policia estatunidenca d’un home negre, de nom George Floyd, va despertar una onada de protestes arreu dels EEUU i al món sencer liderada pel moviment antiracista global.\nEn diversos indrets, aquestes manifestacions van destronar estàtues i noms de carrers que homenatjaven líders polítics i empresarials vinculats al passat colonial i racista del territori. Aquest qüestionament sobre com, des de les institucions públiques, es ret homenatge a personatges històrics estretament vinculats amb actes racistes i colonials, no és nou; però sí que en l’actualitat ha agafat una dimensió inèdita fins ara. Aquí a casa nostra potser moltes de nosaltres no en som conscients, però més enllà de la figura de Cristòfor Colom, hi ha nombrosos carrers, estàtues i monuments dedicats a figures clau del comerç d’esclaus —negrer—, i al conjunt del passat i present colonial al nostre país.\nDe fet, el 2018 ja es va retirar l’estàtua dedicada a l’empresari esclavista Antonio López, però no va prosperar la proposta d’anomenar la plaça, a partir d’aleshores, Idrissa Dallo. Idrissa Dallo va ser una persona immigrada que van tancar al CIE de la Zona Franca, on va morir poc després. El debat sobre què cal fer és obert: deconstruir o desmuntar?, com diuen alguns antropòlegs.\nEl també antropòleg Sergio Yanes ha creat el portal web “La Catalunya Negrera”, on es pot trobar informació d’alguns personatges històrics vinculats al passat esclavista català, i on també trobem un mapa amb diferents localitzacions de carrers, estàtues, monuments i edificis que porten el seu nom. Et convidem a donar-hi una ullada, i a pensar si coneixes altres personatges que hi faltin, i/o si tens o pots trobar més informació rellevant sobre els personatges que ja hi havia. Si vols saber-ne més, consulta els articles que trobaràs en aquesta publicació de La Directa. O pots consultar aquesta ruta que analitza el passat colonial dels edificis emblemàtics de Barcelona amb un discurs crític.\n• En quin context i moment històric van ser erigides aquestes estàtues? Justifica això la seva presència en l’actualitat? Quin missatge transmet això a la societat? • Què creus que s’homenatja? Per què creus que se li dona reconeixement? • Com penses que es poden sentir algunes persones racialitzades i/o d’origen migrant per la presència d’aquests carrers, estàtues i monuments? Per què aquest sentiment ha estat tan llargament invisibilitzat? • Com és que, malgrat que algunes de les persones que formen part de l’Ajuntament de Barcelona són crítiques amb aquest fet, hi ha encara tantes estàtues i monuments que romanen intactes? • Quan sentim a parlar de «mantenir la neutralitat de l’espai públic», què creus que vol dir això? Quina implicació té ser «neutral» davant de monuments o indrets de caràcter racista? És possible o real, aquesta «neutralitat»?