Escrito el 9 de Mayo de 2010 en catalán con un tamaño de 8,03 KB\nFC-> Nom: l’ENTERRAMENT d’ORNANS/ Autor: Gustave Courbet/ Clients: --/ Data: 1849/ Rel. amb un conj: La va presentar al saló, juntament amb altres, com “els picapedrers”, les quals crearen molt escàndol. Anys més tard li van rebutjar, tot i això aquesta obra iniciarà el moviment realista/ Estil: Realisme/ Ubi orig: El Saló de 1850/ Ubi act: Museu del Louvre, a París// D-> Tècnica: Oli/ Dimensions: Grans/ Breu descr: Representa el moment en què els assistents a un enterrament del poble natal de l’autor es disposen a dir el últim adéu al difunt/ Suport: Tela/ Fig-No fig: Fig// AF-> Dibuix/color: Color/ Llum: És real, situa l’escena a trenc d’alba i serveix per donar corporeïtat a les figures que omplen/ EdC: Simetria; Desordre; Verticalitat/ Linees compo: --/ Perspectiva: lineal/ Anatom i propor: Són naturals, en tot el quadre, menys en la part esquerra; la creu que s’alça, és menor a la realitat/ Expressió: Els rostres són intensos, mostren el dolor i la tristesa pel difunt, alguns assistents mostren els seus plors/ Temps: Mitjà/ Colors: Gamma cromàtica molt reduïda per tal d’augmentar el dramatisme; Predominança del color negre, nomes és trencada pel blanc, el vermell i el to ocre marronós/ Pinzellada: Soltoses, pastoses/ Centre pictòric: És la part esquerra del quadre, on trobem el capellà amb la seva processó i un home ajupit/ Plans: Té 2 plans, en 1er pla, trobem a les persones, i en 2on pla, el penya-segat amb els núvols/ Vestits: La majoria van vestits de negre, de dol, menys a la part esquerra, blancs i vermells. Van vestits com en els enterraments de l’època/ Mov: Equilibrat, mostra racionalitat i serenitat, tot i la tristesa i els plors/ Ritme: A les còfies de les ploracoses/ Reali- il·lusioni-efecti: Reali/ Detalli-Elem secund: Trobem pocs detalls, cal destacar-ne dos: la creu i el gos, a la vora de la fossa; mostra molts detalls per la natura, com els penya-segats//\nAiEP-> Rel amb altres obres autor: Juntament amb “el taller del pintor” o “els picapedrers” va ser rebutjada a l’Exposició de París el 1850/ Rel amb altres obres època estil: Amb “les espigolaires” de Millet i amb “la vicaria” de Fortuny/ Carac estil: 1)representa la realitat tal i com és, la mort com a fet trivial/ 2)l'artista no busca la bellesa 2)enquadraments casuals i personatges del poble i de la classe humil/ Innov: considerava que l'artista havia de saber triar amb un encert els detalls de la natura capaços d'expressar el que es essencial. inicia el movement realista/ Influ: Amb l’enterrament del comte d’Orgaz, de el Greco i Velázquez, qui el va influenciar en els seus inicis// CiI-> Gènere: Costumista/ Sign inconograf: Representa una cerimònia funerària, del poble ona va néixer l’autor/ Sign iconolog: Va utilitzar com a models, familiars, amics i veïns. Ala part dreta del quadre destaquen les seves tres germanes: Juliette, Zoé i Zélie. Els personatges d’aquest retrat col·lectiu van ser disposats sense cap tipus de jerarquia. L’únic objectiu de Courbet és representar l’enterrament d’un camperol// FiF-> Finalitat: Estètica (és l’iniciador del Realisme) i crítica social/ Rel obra amb època: Es busca el positivisme filosòfic; Enquadrament semblant a la fotografia; La realitat és el centre de les preocupacions socials/ Aport: En Monet ¡, va influir-lo en la seva recerca de la realitat mitjançant els estudis sobre la llum i Picasso realitzà una versió de: “Les demioselles des bords de la Seine”\nFC-> Nom: ESMORZAR a la GESPA, primer El bany/ Autor: Manet/ Clients:--/ Rel. amb un conj:--/ Data: segona meitat XIX/ Estil: impressionisme francés/ Ubicació orig: Saló dels Rebutjats. No va ser acceptat al Saló oficial/ Ubicació act: Museu d'Orsay, París// D-> Tècnica: oli/ Dimensions: grans dimensions/ Breu descr: En un parc de París, un grup de persones conversen entre elles. Els homes són vestits, però la dona és nua. Al darrera, una altra dona sembla desconnectada del grup. En primer pla, la roba de la dona i l'esmorzar pròpiament dit/ Suport: tela/ Fig-No fig: Fig// AF-> Dibuix/color: color/ Colors: colors plans, sense barrejar. Verds predominants/ Llum: no clarobscurs, utilitza els colors per fer efectes de llum/ Pinzellada: lleugera, ràpida/ EdC: lleugera asimetria, desordre en la situació no en les postures dels personatges, equilibri entre verticalitat (arbres) i horizontalitat (humans)/ Línees compo: piràmide en els humans/ Centre pictòric: dona despullada o mà de l'home de la dreta/ Perspectiva (teològica, lineal, aèria, etc): trenca lleis perspectiva, la dona del fons sembla flotar i més gran que el bot que té a la vora. La distància no difumina les formes/ Plans: tres plans. Restes menjar (efecte repoussoir), grup principal, dóna fons i paisatge/ Anatom i propor: proporcionats, anatomia dona segons cànons estètics època/ Vestits: segons l'època, a la manera burgessa/ Expressió: indiferents els uns als altres. La dona nua sosté la mirada a l'espectador/ Mov: escàs, equilibrat/ Temps: mitjà/ Ritme: no hi ha elements rítmics/ Reali/il.lusioni/efecti: realisme excepte dona nua que causa efectisme/ Detalli/elem secund: no gaire detalls ni elements secundaris, excepte restes menjar//\nAiEP-> Rel amb altres obres autor: L'Olímpia també va ser un escàndol a l'època. Una dona nua, una prostituta normal i corrent, mira desafiant a l'espectador/ Rel amb altres obres de l'època o estil: Le moulin de la Galette de Renoir, Impressió, sol ixent de Monet i els impressionistes en general/ Carac estil: 1. interés per la llum i el color. 2. art perceptiu (basat en l'experiència visual) sustitueix l'art conceptual (idealitzat). 3. paisatge sotmés a un procés d'abstracció. 4. importància de l'aigua i els efectes que provoca en la llum. 5. predomini color sobre dibuix. 6. no barregen colors/ Innov: ruptura tècnica pictòria habitual. Colors plans, rebuig clarobscur, figures sense relació entre elles/ Influ: pintura japonesa (colors plans), Velázquez// CiI-> Gènere: costumista, vida quotidiana/ Sign inconograf: representació d'un costum habitual a l'època, un esmorzar a un parc de París. S'inspira en dos quadres de tema mitològic: el Concert campestre de Ticià i el Judici de Paris de Giorgione. En ells la representació de dones nues en mig d'homes vestits resulta del tot natural per la història que expliquen/ Sign iconolog: Manet no representa ja una història de la mitologia. Són homes i dones de París, per la qual cosa el quadre escandalitzà a la societat del moment. També va escandalitzar per la tècnica pictòrica que trencava amb tota la tradició. Manet va utilitzar com a models el seu germà, el seu futur cunyat i la seva model favorita// FiF-> Finalitat: estètica, trobar nous camins en les tècniques pictòriques/ Rel obra amb època: moviment que surt a París, època i ciutat de grans canvis. Apareixen boulevards i parcs on passejar, veure i ser vist. El món artístic gira en torn dels Salons. Importància del marxant per aconseguir clients. Teoria dels colors de Chevreul. Influència de l'art japonés que ara arriba a París/ Aport: iniciarà el moviment impressionista. Aquest quadre influirà molt en Picasso, que va fer vàries versions\nlineas y perspectivas de Retrato de Zelie Courbet temps i ritme enterrament a ornans courbet perspectiva de les espigolaires retrato de zelie courbet ritme enterrament ornans salo dels refusats a paris analisi enterrament a ornans les espigolaires figurativa les espigolaires-millet CLAROBCUR salon refusats paris l'autor de la vicaria on va neixee les espigolaires temps gustave courbet of zelie courbet analisis les espigolaires gamma cromatica els espigolaires les espigolaires fitxa tecnica quadre les espigolaires, Millet sol ixent monet artehistoria historia de les espigolaires el bany-manet


▷ ⭐Definició de alapidar⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de alapidar\nDefinició de alapidar\nara pots descobrir La definició i bastants exemples de com utilitzar la paraula alapidar, en aquesta col·lecció de rectificacions ortogràfiques pots descobrir com es pot utilitzar en un text Veritable aquesta paraula i fer servir un dels sinònims que et recomanem de la llista completa que veuràs aquí a més pots veure la seva Definició perquè et sigui moltíssim més fàcil comprendre què significa alapidar.\n¿Cóm es diu alapidar en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice alapidar en catalán?\nSi vols saber com s’escriu en castellà alapidar has de entendre que la seva traducció és alapidar pots veure en la nostra lloc web més exemples en català perquè et sigui més simple contextualitzar-la en castellà.\nExemples de com utilitzar alapidar\nLa pràctica de lapidar als homes i, en […] en particular, a les dones, no només continua estant recollida en la llei, sinó […] que també s’aplica freqüentment, tal com demostren les nombroses sentències de mort ja dictades.\nd) Abolir […] l’ús de la lapidació com a mètode de […] execució\nAquesta iraniana de 43 anys ha estat […] condemnada a mort per lapidació i a 99 fuetades per […] adulteri i complicitat en l’assassinat del seu marit.\nL’aplicació de la pena capital […] està limitada als autors dels delictes més abominables, i hi ha una moratòria de la […] pena capital mitjançant lapidació.\nTambé tenen l’esperança d’eliminar la llibertat […] artística, imposar l’estatus de segona classe per […] les dones i lapidar aquells amb […] orientacions sexuals poc convencionals.\nEl lapislàtzuli és una gemma molt apreciada en joieria des de l’antiguitat El seu nom ve […] del llatí lapis: ‘pedra’ (de […] on ve també làpida i lapidar), i lázuli és la forma genitiva [. ..] del llatí medieval lázulum, […] que és evolució de l’àrab clàssic l? zaward ( ‘lapislàtzuli’), aquest del persa?\nS’ha de posar fi a la […] pràctica de les execucions públiques, la lapidació i altres formes d’execució particularment […] degradants.\nSom el Manu, selva que ens abraça des del […] verdor tan amenaçat per les […] multinacionals, que volen lapidar la saba vegetació […] i per tant amenaça de trencar, com [… ] si fos un error involuntari, les vides dels pobles originaris.\nSímptomes d’aquests treballs són en la seva gran majoria, els que eren produïts com retrats del […] […] proprio artista: l’únic lloc previst per si mateix, l’única certesa del futur que Ghomes veia anticipadament era la identificació lapidar d’un túmul.\nPotser l’oració específica que es tingui en ment és que Déu faci que el que està en disciplina es penedeixi i sigui restaurat. Així que Jesús contrasta deliberadament l’actitud que demana a seus seguidors amb els dos o tres testimonis a la […] llei de l’Antic Testament, que […] eren els primers a lapidar aquells en contra […] dels que testificaven (Dt. 17: 7).\nComandant de la fortalesa un espanyol, Giovanni Lacombe, el qual, el de Jacobis escriu «va lliurar les claus als francesos sense fer saber res, sense disparar un cop, quiet, va arribar a Téramo i parts per Pescara, amb tot el oficies [. ..] ells de la fortalesa caiguda sense cap rubor que la gent del […] país els van voler lapidar, si no fossin ràpids […] a partir ».\nEs dedicarà a cremar els […] ulls de la gent, lapidar dones o amputar mans?\nL’Alta representant de la Unió d’Afers Exteriors i política de seguretat, Catherine Ashton, va exigir el 2 de […] novembre de l’Iran que cancel·lés l’execució de Sakineh Mohammadi-Aixtiani, […] condemnada a mort per lapidació per adulteri.\nAl maig de […] 2002 un tribunal de Jigawa va sentenciar a un home de 50 anys, Sarimu Mohammed, a lapidació per haver violat una nena de nou anys.\nEn aquesta història es tractaria de persones (possiblement […] homes) que volien lapidar la dona acusada […] d’adulteri.\nApropiadament, les […] paraules en el seu lapida són DEO gratias.\nAquestes informacions podran i hauran de servir de balisa per a les futures IOGEs que […] seran creades, així com també per a les actuals, […] com una forma de lapidar els seus processos actuals […] per a millores futures.\nÉs inconcebible que […] encara es pugui lapidar una dona acusada […] d’adulteri\nDe conformitat amb la llei islàmica (que es va fer obligatòria legalment al Pakistan el 1990), el càstig […] pot ser mort per lapidació.\nLes notícies procedents de tot el món indiquen […] que demà es va a celebrar l’audiència del seu recurs final davant el […] Tribunal de Sharia, que la va condemnar a morir lapidada.\nDe manera que les persones […] que volien la seva lapidació actuaven d’acord […] a la llei.\nConcretament, la forma en què es va cometre aquest atroç assassinat: una nena de 13 anys que és violada, que després és acusada d’adulteri ia la qual […] cinc homes -si es poden anomenar […] homes- s’afanyen a lapidar, impedint fins i tot […] que algú tracti de salvar-la, en un […] estadi ocupat per mil persones.\nUna jove que havia estat violada va ser acusada […] d’adulteri i lapidada fins a morir davant […] a una multitud; unes altres van ser obligades […] a casar-se amb els seus victimaris.\nA més d’això, van matar a un nen que va tractar […] d’impedir la lapidació d’Aixa.\nÉs inconcebible que es pugui lapidar una dona acusada […] d’adulteri com en els temps bíblics; no es pot condemnar […] a l’amputació a joves incriminats.\nEn aquests països, els portaveus Islamicos encara justifiquen actes com lapidar o matar una dona per qualsevol raó com sent part de la seva religió.\nLa riquesa no procedeix de l’especulació, sinó de la feina, i la Borsa no fa sinó lapidar i transformar en falsos valors el producte del treball real.\nLapidar cada vegada més la qualitat total dels productes i serveis […] adquirits.\nNo té sentit lapidar Klaus per això, […] tot i que no hauria d’haver sortit amb això [ara] que és urgent la ratificació.\nÉs aquesta la consciència que expressa […] Claudel a L’Anunciació a Maria: «Santedat […] no és deixar-se lapidar a terra pagana […] o besar un leprós a la boca, sinó fer [. ..] la voluntat de Déu, amb promptitud, ja es tracti de quedar-nos en el nostre lloc o de pujar més alt «(Pròleg).


Cotxe amb porta posterior - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Hatchback)\nDiagrama de comparació entre un cotxe amb porta posterior i un familiar basats en el mateix model.\nPeugeot 308, Cotxe de l'Any a Europa, a Espanya i a Itàlia\nUn cotxe amb porta posterior és un tipus d'automòbil que consisteix en una cabina o àrea per a passatgers amb un espai de càrrega (maleter) integrat relativament petit, al qual es té accés mitjançant una porta posterior.\nAquesta porta posterior es considera una porta més, per la qual cosa els cotxes amb porta posterior amb dues portes laterals es denominen «tres portes» i els models amb quatre portes laterals són «cinc portes». També són denominats com a automòbils de dos volums o amb escotilla posterior, traducció literal del terme anglès hatchback.\n1 Diferències amb altres carrosseries\n3 Estigma del cotxe amb porta posterior\nDiferències amb altres carrosseries[modifica]\nLa diferència entre una carrosseria de cotxe amb porta posterior i una familiar és que la segona té una volada posterior més llarga, i per tant un maleter més espaiós. Molts models d'automòbils tenen ambdues carrosseries disponibles, amb el que la diferència és únicament algunes desenes de centímetres i canvis en l'aspecte del seu disseny original. Els familiars tenen gairebé sempre el vidre posterior molt vertical, mentre que un cotxe amb porta posterior pot tenir-lo també més inclinat.\nUn liftback simula les línies d'un sedan però té porta posterior igual que un cotxe amb porta posterior. En aquest cas, el vidre posterior va encara més inclinat que en un sedan, i la zona horitzontal de la tapa és molt més curta, encara que major que la que té (eventualment) un cotxe amb porta posterior.\nEls automòbils tot terreny, els monovolums i les furgonetes també tenen normalment una porta posterior, però gairebé mai se'ls denomina cotxe amb porta posterior o familiar.\nCom a avantatges, molts models de cotxe amb porta posterior tenen seients posteriors abatibles, amb el que es poden carregar objectes grans que no entren en un sedan o liftback. A més, qui no precisa un maleter gran pot triar un cotxe amb porta posterior per estalviar-se uns centímetres en la llargària de l'automòbil que poden molestar en maniobrar.\nEl primer cotxe amb porta posterior de gran sèrie va ser el Renault 4. El cotxe amb porta posterior va anar guanyant popularitat pel seu caràcter pràctic, estenent-se també al mercat de cotxes de luxe (Rover SD1, per exemple), fins a convertir-se en l'estil de carrosseria més freqüent a Europa per a automòbils dels segments A, B i C. És un error habitual considerar aquest tipus de cotxes com de càrrega volumètrica.\nEstigma del cotxe amb porta posterior[modifica]\nA certes àrees geogràfiques, el cotxe amb porta posterior es considera com a inferior, barat o utilitari. Per pal·liar aquesta situació, molts fabricants creen versions sedan de models que es venen només com a cotxes amb porta posterior en altres països. També ocorre això en països emergents, però per atreure a clients que busquen una major capacitat de maleter però no tenen accés a automòbils de segments superiors, i per tant més espaiosos. Exemples del segon són les versions sedan dels Citroën C3, Dacia Sandero, Peugeot 208, Mazda 2, Renault Clio, Ford Festa, Opel Corsa i Chevrolet Kalos.\nUna altra forma d'evitar l'estigma del cotxe amb porta posterior és amb denominacions comercials alternatives, com Sportback o Sportwagon, que emfatitzen l'aspecte esportiu en lloc de l'aspecte pràctic. En el segment D, també és molt comú que els cinc portes tinguin una silueta similar a la d'un sedan; això se sol denominar liftback. Exemples d'aquest tipus de carrosseria són el Citroën DS5, el Citroën Xantia, el Ford Mondeo, el Opel Vectra, el Hyundai Accent, el Fiat Brava i el Renault Laguna.\nAltres tipus de carrosseries són:\nDescapotable o Cabriolet\nTres volums o Notchback\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cotxe_amb_porta_posterior&oldid=23922856»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 30 juny 2020 a les 08:44.


La presència de nòmades digitals es dispara a València - À Punt\nLa presència de nòmades digitals es dispara a València\nAquest fenomen ha obert un important filó en el coworking i el mercat immobiliari\nLa presència de nòmades digitals es dispara a València / À Punt NTC\nLa gent que treballa en línia des de qualsevol part del món, coneguts com a nòmades digitals, s'ha disparat a València després de la pandèmia. Un nombre creixent d'empreses estrangeres se sumen a aquesta tendència perquè ací els seus treballadors són més productius.\n"Les empreses saben que, si cuiden els seus treballadors, seran més productius i més feliços". Així ho expressa Jaime Villalonga, responsable de comunicació d'un espai coworking al barri de Russafa que té entre els seus usuaris una vintena de nacionalitats diferents.\nSegons explica a À Punt Notícies, la meitat dels seus clients són nòmades digitals, la majoria estrangers, que han triplicat la seua presència des del 2019. Ara, seguint aquesta tendència, s'hi sumen les empreses estrangeres.\nEl fenomen dels nòmades digitals té una derivada immobiliària que confirma el cas de Jennifer Fernández: "Es tracta d’arribar i no començar de zero, integrar-te directament en una comunitat, fer amics i plans".\nPer a fer front a aquesta demanda, es proposen paquets que inclouen un espai de treball i l'allotjament per a estades temporals. Es tracta del coliving. Maira Enguer, encarregada d’una empresa que ofereix aquests serveis, comenta que els clients volen "provar un o dos mesos per a veure si els agrada la ciutat" abans de mudar-s’hi.\nD’altra banda, els agents immobiliaris, com Esther Pérez, veuen una oportunitat per als llogaters, ja que "sol tractar-se de bons perfils d’inquilins, amb molt bones nòmines". Al Cabanyal, un dels barris més sol·licitats pels nòmades digitals, els preus mensuals per persona voregen ara els 750 euros.


El pròxim dijous, 21 d’octubre, a les 19 h, tindrà lloc a la seu social del Centre (Paradís, 10, Barcelona) la presentació de l’últim monogràfic de la revista ‘Arrels’, publicació que té uns valors editorials molt propers als del Centre. Com ells mateixos la descriuen, “‘Arrels’ és una plataforma de divulgació d’informació i coneixements d’un estil de vida basat en els valors de la natura i el món rural per a totes les persones que el senten com a propi, i també un espai que posa en contacte directe els consumidors amb els pagesos productors d’aliments de proximitat del nostre país”.\nEl número, titulat ‘Muntanyes’, és una invitació a descobrir diverses maneres de viure a la muntanya a través de persones que hi han trobat un lloc propi. La muntanya no els ho ha posat fàcil, però l’han entès i s’hi han sabut aliar. I, llavors, les altures han deixat de ser un mer espai de fugida per convertir-se en el seu refugi. Tal com escriu la pastora Vanesa Freixa, “la muntanya és sinònim de solitud i plenitud, de poca gent, de trobades esporàdiques, d’intercanvi de vivències terrenals, de paraules, de cultura antiga. La muntanya també és humana. Habitada, cultivada, culta”.\nL’acte serà obert a tots els socis/es, i comptarà amb la participació de membres de la redacció de la revista, del vocal de comunicació i cultura del CEC, Albert Gusi, i del director de l’entitat, Ton Barnils.\nA més, tots aquells socis/es que facin la compra digital de la revista la rebran gratuïtament a casa, sense pagar despeses d’enviament. Cal fer-ho al web d’Arrels, sense necessitat de cap codi.\nAquesta presentació s’emmarca en el procés de reobertura de la seu social a la massa social i la ciutadania després de l’aturada per la covid. La presentació, per tant, no és l’únic esdeveniment cultural extern que el CEC acollirà durant els propers mesos: del 9 al 19 de novembre, el LOOP Barcelona projectarà la peça de l’artista Anna Dot al Centre, i del 10 de novembre al 19 de desembre, el festival Panoràmic presentarà l’exposició ‘Masies imaginades’, també a la seu social del Centre.


El Escorial, Reial Monestir de Sant Llorenç de Felip II\nEl Escorial, el Reial Monestir de Sant Llorenç de Felip II\nAutor: Pere | 08 / 05 / 2017 | Categories: Ruta per les Comunitats de Castella la Manxa, Madrid i Castella i Lleó - Espanya (Inici: Sigüenza - Final: Àvila) (2017) | Etiquetes: Monestir | Sense comentaris\nEl Reial Monestir de Sant Llorenç d’El Escorial va ser la residència de la Família Reial espanyola.\nVa ser construït pel rei Felip II com a monestir, palau, panteó reial, biblioteca i col·legi.\nL’Orde dels Agustins administra el conjunt religiós.\nL’any 1984 va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la Unesco.\nActualment és gestionat per Patrimoni Nacional. Aquest és un organisme que administra els béns de l’Estat al servei de la Corona.\nEl Escorial és una població situada a la comarca de la Cuenca del Guadarrama de la Comunitat de Madrid.\nEl nom prové de les restes de les nombroses ferreries o escòries que hi havia a la zona.\nEstanc dels Frares\nL’estanc garantia el rec de l’horta dels Frares.\nIntroducció històrica d’El Escorial\nFelip II va construir el monestir de Sant Llorenç d’El Escorial:\nen agraïment a la victòria de la batalla de Sant Quintí contra els francesos el 10 d’agost de 1557 (dia de sant Llorenç).\nper edificar el panteó reial de la dinastia dels Àustries, perquè fos el seu pare el primer rei enterrat.\nVa ser concebut per l’arquitecte reial Juan de Toledo. Més tard va assumir la reorganització del projecte Juan de Herrera. La seva arquitectura renaixentista està plena de simbolismes malgrat la seva sobrietat introduïda per l’estil herrerià.\nL’Orde de Sant Jeroni van ser els religiosos escollits per administrar el monestir.\nEn el seu temps va ser considerat l’octava meravella del món.\nPlànol del monestir d’El Escorial\nExterior del monestir d’El Escorial\nEl monestir va ser construït en forma de graella en honor al martiri de sant Llorenç.\nTé una base rectangular de 207 m per 161 m. A cada angle s’aixeca una torre de 55 m d’alçada que està coberta per una agulla.\nLa façana oest és la més important, ja que en el centre es troba l’entrada principal de tot el conjunt. Al costat esquerre s’obre la porta del col·legi d’Alfons XII i a la dreta l’accés a la zona conventual.\nPer sota de les llotges situades davant de les façanes nord i oest es van construir uns passadissos subterranis. Aquests permetien treballar en èpoques de molt fred.\nLa portada principal va ser construïda per Juan de Herrera. Destaquen vuit columnes dòriques al voltant de la porta d’accés. Per sobre d’aquestes es troben dues graelles.\nAl pis superior quatre columnes jòniques envolten l’escut de Felip II i una escultura de sant Llorenç.\nAl voltant de la façana sud i est es troben el jardí dels Frares i el jardí dels Convalescents. En aquest últim es curaven els monjos malalts.\nEl jardí Reial ocupa una part de la façana est del monestir al costat de les estances dels monarques.\nTanques i rosers\nAls jardins es troben quadres de tanques de boix i rosers adossats a la façana sud.\nInterior del monestir d’El Escorial\nPati dels Reis\nDesprés de traspassar la portada principal s’entra al pati dels Reis.\nLes escultures dels sis reis d’Israel es mostren a la façana principal de l’església. Destaquen David i Salomó al centre.\nLa biblioteca està situada en un pis superior de la façana que tanca l’atri de la basílica.\nUna inscripció adverteix amb pena d’excomunió a tothom que tregui qualsevol peça de la sala.\nLa volta de canó de la nau està decorada amb frescos que representen les set arts: retòrica, dialèctica, música, gramàtica, aritmètica, geometria i astrologia.\nOcupa una nau de 54 m de llarg per 9 m d’ampla i 10 d’alçada.\nLes estanteries van ser dissenyades per Juan de Herrera i contenen més de 40.000 volums d’obres.\nPresideix l’estança una esfera armil·lar que posicionava els astres al cel.\nPalau dels Borbons\nEl segle XVIII Felip V va relegar el monestir en un segon pla. El primer Borbó no gaudia amb l’austeritat dels reis anteriors.\nEls reis Carles III i Carles IV van revitalitzar el palau dels Borbons amb estances més luxoses que fossin dignes de reis.\nDestaquen el despatx del rei, el dormitori del rei i el saló pompeià.\nLes sales decorades amb tapissos de la Reial Fàbrica de Santa Bàrbara vestien per complet les parets del palau. Oferien ambients més acollidors i càlids.\nAlguns tapissos representen dones i cavallers passejant i donant a menjar als ànecs. Passeig de les estàtues al jardí del Buen Retiro.\nLa galeria de les Batalles\nLa galeria de les Batalles és una sala de 55 m de llarg coberta amb volta de canó.\nTota ella està pintada al fresc amb les escenes de batalles guanyades pels exèrcits espanyols: la batalla de Sant Quintí, Higueruelas, Pavia, Lepanto i altres.\nEl museu de Pintura alberga quadres del segle XVI molt lligats als orígens del monestir:\nla Degollació de Santiago de Juan Fernández de Navarrete, el Mut\nl’Anunciació de Paolo Caliari, el Veronès\nel Calvari de Roger van der Weyden\nel Martiri de Sant Maurici\nla Legió Tebana de Domenico Teotocopuli, el Greco. Va ser encarregat per Felip II per a la basílica però que no li va agradar.\nLa basílica ocupa la part central del monestir i s’accedeix pel pati dels Reis. El temple de planta quadrangular va ser realitzat per Juan de Herrera.\nEl 1563 Carles II va encarregar a Luca Giordano que decorés la resta de les voltes de la basílica. Les voltes del presbiteri i la del cor es van acabar d’estucar al segle XVI.\nDel conjunt de frescos barrocs destaca l‘Èxode dels Israelites.\nEl retaule de la capella major de 30 m d’alçada va ser dissenyat per Juan de Herrera.\nEstà format per un sòcol i quatre cossos horitzontals:\nels tres primers cossos estan formats per columnes estriades de marbre vermell i l’últim per un calvari.\nals diferents pisos destaquen les pintures de l‘Adoració dels Reis i l‘Assumpció de la Verge però sobretot el Martiri de Sant Llorenç.\ntambé es troben les escultures de sant Jeroni, sant Agustí i els quatre evangelistes.\nal quart pis es mostra un conjunt de Crist a la creu, sant Joan i la Verge.\nEl cor de 14 m per 26 m té un total de 124 seients a dues altures.\nEl faristol va ser dissenyat per Juan de Herrera.\nCenotafis dels Reis\nAl voltant de la capella major es troben les habitacions de la Família Reial.\nA cada banda de l’altar major hi ha un grup escultòric realitzat en bronze daurat que s’anomena cenotafi. Representa a Carles V i Felip II acompanyats per la seva família en actitud de resar.\nEl palau de Felip II\nEl palau de Felip II o dels Àustries ocupa la capçalera de la basílica i es troba al costat de la capella major.\nDes de les seves habitacions es poden seguir els seus actes religiosos.\nDestaca l’austeritat i senzillesa de les estances reials tal com desitjava Felip II:\nla cambra del rei amb el despatx i el dormitori\nla sala dels retrats\nla cambra de la infanta.\nAquí va morir el rei Felip II el 13 de setembre de 1598. Va ser conegut com el rei d’un Imperi on no es posava mai el sol.\nRetrat de Felip II als 35 anys.\nDiversos mobles utilitzats pel rei: una cadira plegable xinesa d’època Ming i un rellotge de Custòdia.\nLa galeria de Passeig s’obre amb dues portes dobles de marqueteria regalades per l’emperador Maximilià II d’Alemanya.\nEls panteons de la Família Reial es troben a sota de l’altar major.\nUna porta daurada obra pas a la cripta. Una inscripció explica: “A Déu Omnipotent i Gran (D.O.M.)”\nA finals del segle XIX la reina Isabel II va construir el panteó d’Infants per donar sepultura als fills de reis no primogènits. També a les reines sense descendència coronada.\nDestaca la tomba de Joan d’Àustria (1547-1578) que està feta de marbre blanc de Carrara. Aquest era fill natural de Carles I i germanastre de Felip II.\nLa cripta és una estança octogonal d’estil barroc. Té un petit altar i 24 sarcòfags de marbre per a reis i reines.\nEl primer rei que va rebre sepultura el 1573 va ser Carles V i la reina Isabel de Portugal. Més tard Felip II i Anna d’Àustria.\nEl segle XX van ser enterrats Alfons XIII i Victòria Eugènia de Battenberg.\nLes sales capitulars són els espais destinats pels monjos per reunir-se i tractar en capítol els temes de l’Orde.\nEs troben al costat sud del pati dels Evangelistes.\nLes pintures que adornen les seves parets són:\nla Túnica de José de Diego Velázquez\nl’Últim Sopar de Tiziano\nSant Francesc d’Assís de José de Ribera.\nPati dels Evangelistes\nEl patí dels Evangelistes és el claustre monacal del convent que té un estil renaixentista.\nEstà format per dos pisos d’arcs de mig punt suportats per columnes dòriques al pis inferior i jòniques al pis superior.\nAl centre destaca un templet octogonal de Juan de Herrera amb quatre estancs al seu voltant. Al seu interior hi ha quatre estàtues que representen els evangelistes: sant Lluc, sant Mateu, sant Joan i sant Marc.\nEntre els dos pisos del claustre es troba l’escala principal. La volta d’aquesta escala va ser pintada per Luca Giordano el segle XVII. Representa la Glòria de la Casa d’Àustria.\nEl rei Carles II, la seva esposa i la seva mare contemplen l’escena dels reis Carles I i Felip II. Aquests es troben davant la Santíssima Trinitat en presència de sant Llorenç.\nLa Glòria de la Casa d’Àustria\nSota del claustre\nA la part inferior del claustre destaquen uns frescos de la vida de Crist.\nAutor: Pere|2020-04-19T21:25:28+01:0008 / 05 / 2017|Categories: Ruta per les comunitats autònomes de Castella la Manxa, Madrid i Castella i Lleó - Espanya (Inici: Sigüenza - Final: Àvila) (2017)|Etiquetes: Monestir|Sense comentaris


Sección Audiovisual Jóvenes\nAnys noranta. La germana Marina és enviada al Parral, un orfenat amenaçat de tancament. Els xiquets estan fora de control, però la monja aconsegueix captar la seua atenció amb el seu carisma. Quan Marina descobreix les escapades nocturnes dels xavals, troba la idea que canviarà per sempre l'orfenat: formar un equip de futbol.\n13:00 PODCAST EN DIRECTE: 'I DE BEURE, MANDONGUILLES' amb Santi Alverú\nPODCAST EN DIRECTE: 'I DE BEURE, MANDONGUILLES' amb Santi Alverú\n"I de beure, mandonguilles', presentat per Santi Alverú, és un un podcast d'entrevistes que pots veure en directe. Per a l'ocasió, Alverú entrevistarà l'actriu Paula Usero, i a la presentadora i membre del Jurat Oficial de llargmetratges, Elena S. Sánchez. Vingueu a gaudir d'un espectacle en el qual podràs participar i convertir-te en un col·laborador de tot el que passe!\nUna parella de cineastes nord-americans es retira a l'illa de Fårö, on va viure el cineasta suec Ingmar Bergman, buscant inspiració per escriure les seues properes pel·lícules. Segons avança l'estiu i augmenta la seua fascinació pels paisatges misteriosos de l'illa, la frontera entre realitat i ficció no tardarà a desdibuixar-se.\nTotalment aclaparada per la proposició de matrimoni del seu nuvi Julien, Marie s'escapa al camp per ordenar les seues idees, però en lloc de trobar la pau, es veu sorpresa per uns pensaments personificats. Les coses es compliquen quan apareix Julian, amb els seus pensaments personificats. Ich Ich Ich és una història surrealista que explora amb humor la resistència d'una relació i la recerca del jo.\nVictor, la seua dona Annette i la seua filla Pamela estan a punt d'abandonar Viena per traslladar-se a París. Annette vol creure que Viena exerceix sobre Victor una influència negativa que fa que siga un irresponsable, i té l'esperança que algun dia recupere el seny i la seua vida conjugal s'estabilitze. Però a París la situació empitjora definitivament i trenquen la seua relació. Onze anys després, Pamela, que ja té 17 anys, busca el seu pare per intentar comprendre'l.\nKotogawa és un taxista excèntric de 41 anys, sense família i sense molta inclinació pels altres. Manté converses amb els seus clients, inclòs un estudiant universitari que vol tornar-se viral, una infermera que oculta un secret, un comediant sense èxit, una rude llista de carrers i una prometedora idol. Aquestes converses ho porten fins a una xica que ha desaparegut.\nMau és el primer documental sobre el visionari del disseny Bruce Mau. La pel·lícula explora el seu insòlit viatge creatiu i el seu empenyiment sempre optimista per a abordar els majors problemes del món a través del disseny. Des d'assessorar marques mundials com Coca-Cola i Disney, fins a replantejar un pla de 1000 anys per a la Meca, el lloc més sagrat de l'Islam. De treballar amb els millors arquitectes vius (Rem Koolhaas i Frank Gehry), a canviar la imatge de nacions com Guatemala i Dinamarca. Bruce Mau és un pioner del disseny de transformació i de la creença que el disseny pot utilitzar-se per a crear un canvi positiu en el nostre món.\nEls xiquets i les xiquetes del col·legi Santiago Apòstol, en el Cabanyal, no tenen un pati d'escola en condicions. Amb l'arribada de la pandèmia, l'Ajuntament de València cedeix temporalment al centre l'ús d'un solar pròxim a l'escola. En la construcció d'aquest espai participa l'alumnat de E.S.O amb un projecte d'Aprenentatge Servei. ‘Zona Santiago, lliure per a jugar’ és un documental que ha seguit tot el procés de transformació d'aquest espai\nUna parella acudeix a un xicotet poble pesquer francés per a intentar resoldre els problemes del seu deteriorat matrimoni.\n19:00 Gala Inaugural #37CINEMAJOVE\nGala Inaugural #37CINEMAJOVE\n20:00 Curtmetratges Programa 1\nCurtmetratges Programa 1\nA continuació es detallen els curtmetratges que podràs veure el divendres 24 de juny des de les 20:00H i el dimecres 29 de juny des de les 22:30H en el Teatre Rialto. Fes clic en el títol dels curts per a visualitzar la seua fitxa.\nFrances és una jove de 27 anys que ha decidit intentar complir el seu somni de ser ballarina en una companyia de dansa de Nova York. Viu amb la seua millor amiga Sophie i gaudeix de la vida amb alegria i despreocupació, malgrat que desitja molt més del que té i el seu esperit innocent no és precisament ideal per a sobreviure en la jungla novaiorquesa.\nMax Fisher és alumne de l'Acadèmia Rushmore, una de les escoles més prestigioses del país. És l'editor del periòdic escolar, capità i president de nombrosos clubs i societats, però també és un pèssim estudiant que està sempre a la vora de l'expulsió. Quan Max s'enamora de Miss Cross, una jove i encantadora professora, la seua conquesta perilla perquè el senyor Blume, pare de dos companys de classe, intenta també conquistar-la.\nMesa redonda con Rebecca Windsor (Director of the Warner Bros. Television Workshop).\nRebecca Windsor és la vicepresidenta i directora de la Warner Bros. Television Workshop, el principal programa d'escriptura i direcció per a artistes que busquen llançar les seues carreres televisives. Com una extensió del seu paper desenvolupant nous talents, Rebecca va ajudar a llançar Warner Bros. marca digital Stage13, que supervisa l'aclamat Snatchers, que es va estrenar en el Festival de Cinema de Sundance i SXSW, i Especial, que es va estrenar en Netflix i va obtindre quatre nominacions als Emmy. Anteriorment, va ser la Gerent d'Iniciativa de Producció Creativa del Programa de Llargmetratges de l'Institut de Sundance, jugant un paper clau en la coordinació dels Screenwriters and Directors Labs, Episodic Story Lab i Creative Producing Lab i Summit. Abans de Sundance, Rebecca va ser Gerent de Desenvolupament en la companyia de televisió Samuel L. Jackson, UppiTV, i en Mandeville Films. Va començar la seua carrera com a assistent en l'Agència Broder Webb Chervin Silbermann i ICM. Nadiua de Sant Diego, va assistir a la Universitat de Northwestern, on va rebre una llicenciatura en Teatre.\n12:00 Webseries programa 1 + Q&A\nWebseries programa 1 + Q&A\nA continuació es detallen les webseries que podràs veure el dissabte 25 de juny des de les 12:00H a la Sala 7 (Teatre Rialto). Fes clic en el títol de les webseries per a visualitzar la seua fitxa.\n16:00 Webseries Programa 2 + Q & A\nWebseries Programa 2 + Q & A\nA continuació es detallen les webseries que podràs veure el dissabte 25 de juny des de les 16:00H a la Sala 7 (Teatre Rialto). Fes clic en el títol de les webseries per a visualitzar la seua fitxa.\n18:00 TAULA REDONA: COM FINANÇAR I MONETITZAR LA TEUA WEBSERIE\nTAULA REDONA: COM FINANÇAR I MONETITZAR LA TEUA WEBSERIE\nTaula Redona amb Luke Eve (director i productor de cinema australià). ENTRADA GRATUÏTA FINS A COMPLETAR AFORAMENT.\nPer al seu treball com influencer, es vist de taronja i llueix un ampli somriure. La marca 'Felicitat' és la seua doctrina, però la seua casa és un lloc fosc on la força bruta ha governat durant anys. Aquesta pel·lícula ens mostra el que costa escapar del parany de la misogínia\nAquesta és la història d'una xica amb una malaltia pancreàtica terminal, un xic que li guarda el secret i una relació que encara no té nom…\nJust abans dels exàmens finals, Defne, de 19 anys, ha de tornar a la seua ciutat natal a causa del vessament cerebral que ha patit son pare. Les seues sessions de rehabilitació els donaran l'oportunitat de guarir la seua relació fràgil, però prompte la jove es veu embolicada en un drama familiar i és testimoni del suïcidi de la seua tia amb unes pastilles sense recepta que ella mateixa li ha proporcionat. Angoixada pel sentiment de culpa, poc a poc va perdent la seua innocència i qüestionant la seua pròpia noció de la justícia.\nUna pel·lícula-assaig personal rodada en un DV enlluernador es mou entre diferents temps i llocs amb una lògica deambulant: un quadern de viatge de quarantena i un viatge familiar que traça línies entre Graz, la Xina i Myanmar, així com entre la intimitat, la memòria i la política.\n17:30 Curtmetratges Programa 3\nCurtmetratges Programa 3\nA continuació es detallen els curtmetratges que podràs veure el dissabte 25 de juny des de les 17:30H i el dijous 30 de juny des de les 22:30H en el Teatre Rialto. Fes clic en el títol dels curts per a visualitzar la seva fitxa.\nDesprés d'un any al poble amb la seua mare, Mónica reprén un duo de dansa amb la seua parella.\n22:30 Curtmetratges Programa 2\nCurtmetratges Programa 2\nA continuació es detallen els curtmetratges que podràs veure el dissabte 25 de juny des de les 22:30H i el divendres 1 de juliol des de les 17:30H en el Teatre Rialto. Fes clic en el títol dels curts per a visualitzar la seva fitxa.\n'Tipus que importen' presenta a les persones que, allà pels anys seixanta i pinzell en mà, van començar a omplir de color i calor els carrers de València. Una mostra que dona veu als protagonistes anònims que construeixen la gràfica comercial de València. Professionals de la retolació a mà, la retolació comercial i el disseny, històries personals que ens ajuden a entendre una ciutat i la seua història.\n"Mud Frontier" segueix als fundadors de l'estudi, Ronald Rael i Virginia San Fratello, quan tornen a la terra ancestral de Rael per a reconnectar-se amb el passat i forjar nous mètodes de producció creativa. Motivats per l'abandó de les cases tradicionals de tova que antany cobrien la regió de la Vall de San de Sant Lluís i l'auge dels edificis de formigó, l'estudi ha ha explorat l'ús de la tecnologia d'impressió en 3D per a construir estructures de tova al poble familiar de Rael, La Florida, en el sud de Colorado.\nEl ràpid auge dels emoji 📈(caràcters il·lustrats en japonés) és un fenomen mundial sense precedents. El seu ús generalitzat i la seua capacitat per a transmetre missatges complexos no sols han consolidat el lloc dels emoji com a llenguatge digital emergent 🗣, sinó que han suscitat preguntes difícils 🤔 sobre la creació d'un llenguatge i els tenebrosos vincles de la comunicació digital 😣 amb la identitat i la inclusió.\n18:00 Curtmetratges Agnès Varda\nCurtmetratges Agnès Varda\nA continuació es detallen els curtmetratges que podràs veure el dissabte 25 de juny en el CCC Octubre des de les 18:00H. Fes clic en el títol dels curts per a visualitzar la seua fitxa.\nMarnie és una jove recentment graduada que s'ha d'enfrontar al món dels adults, però la seua addicció a l'alcohol, el seu mal gust pels homes equivocats i la seua incapacitat per aconseguir un treball fixe no li ho posarà gens fàcil. Seria trist si no resultara fins i tot divertit.\nSimon Spiers és un jove de 16 anys amb una vida normal, una família meravellosa i bons amics. Però Simon té un secret: és gai. Quan un dia un dels seus e-mails cau en mans equivocades, Simon veurà com les coses es compliquen extraordinàriament, i haurà d'enfrontar-se a una situació que posarà en perill la vida que portava fins al moment.\n11:00 TAULA REDONA: "FILMIN TE BUSCA"\nTAULA REDONA: "FILMIN TE BUSCA"\nTaula redona amb Elodie Mellado (editora de contingut en Filmin). ELODIE MELLADO: Formada en Comunicació Audiovisual en la Universitat Rovira i Virgili, treballa des de 2012 en la plataforma catalana de VoD, Filmin, on és editora i programadora. Des de 2020, programa també en el REC, Festival Internacional de Cinema de Tarragona i en 2022 s'incorpora a l'equip del Festival de Cinema de Las Palmas de Gran Canaria en la secció Panorama Espanya. ENTRADA GRATUÏTA FINS A COMPLETAR AFORAMENT.\nA continuació es detallen les webseries que podràs veure el diumenge 26 de juny des de les 12:00H a la Sala 7 (Teatre Rialto). Fes clic en el títol de les webseries per a visualitzar la seua fitxa.\n16:00 Webseries Programa 4 + Q&A\nWebseries Programa 4 + Q&A\nA continuació es detallen les webseries que podràs veure el diumenge 26 de juny des de les 16:00H a la Sala 7 (Teatre Rialto). Fes clic en el títol de les webseries per a visualitzar la seua fitxa.\n18:00 Taula redona: La meua webserie, una història d'èxit\nTaula redona: La meua webserie, una història d'èxit\nTaula redona amb Adjani Salmon (escriptor, director, i actor guanyador de diversos premis amb la seua sèrie “Dreaming Whilst Black”, ara en BBC). SALMÓ ADJANI Adjani, de Jamaica, és un guardonat escriptor-director i actor que només escriu "el que li agrada". A més d'un àvid lector, passa el seu temps observant a la gent, escoltant d'amagat i xarrant a l'atzar amb estranys, sense donar bon ús al seu títol d'arquitectura. En 2019, Dreaming While Black, com a sèrie web va quedar 2n en la Copa del Món de la Sèrie Web amb 36 premis. El pilot de l'adaptació televisiva de BBC3 també ha sigut nominat a diversos premis. Adjani és el 2022 Breakthrough Award Winner per als RTS Awards i BAFTA Winner per al Emerging Talent: Fiction Award com a resultat del seu debut en televisió per a Dreaming While Black.\nGiulio acaba de fer dihuit anys i viu al camp amb els seus pares. Una vegada més, passará l'estiu amb la seua família i sense eixir de casa. Lia, una jove misteriosa i atrevida, arriba a la casa del costat, deshabitada des de fa anys. Lia inicia Giulio en uns jocs estranys i cada vegada més perillosos. Giulio se sent profundament atret per ella, però encara no ha comprès el que amaga en aquella vella casa abandonada, on ningú no hi pot entrar.\nLa vida de Dovile es veu sacsejada per la mort del seu pare, però no té temps de lamentar-se, ja que ha d'organitzar urgentment el funeral. Tractant que tot siga perfecte, Dovile s'ocupa de tots els detalls i es troba amb situacions cada vegada més estranyes mentre els records de la seua infància la persegueixen.\nUna representació fictícia de la vida de Inu-oh, un intèrpret de teatre musical japonés del segle XIV en l'època de la seua transició de l'art folklòric del sarugaku les tradicions formalitzades del Noh i el kyôgen.\nLa cadira de plàstic "monobloc" és el moble més venut que mai haja existit. MONOBLOC compte la història de com aquesta antiestètica cadira es va imposar a tot el món i per què.\nQuan Chuck compra Harmony, la seva futura parella robot, poc s’espera que li agradin els llibres i conversar sobre temes transcendentals. Al Japó, el robot Pepper arriba a la llar de l’àvia Sakurai per fer-li companyia, però resulta ser força despistat… Els robots són les noves criatures del planeta Terra. Estem preparats per introduir la intel·ligència artificial a les nostres vides?\n17:30 Curtmetratges Programa 5\nCurtmetratges Programa 5\nA continuació es detallen els curtmetratges que podràs veure el diumenge 26 de juny des de les 17:30H i el dijous 30 de juny des de les 17:30H en el Teatre Rialto. Fes clic en el títol dels curts per a visualitzar la seva fitxa.\n20:00 Curtmetratges Programa 4\nCurtmetratges Programa 4\nA continuació es detallen els curtmetratges que podràs veure el diumenge 26 de juny des de les 20:00H i el dimarts 28 de juny des de les 17:30H en el Teatre Rialto. Fes clic en el títol dels curts per a visualitzar la seva fitxa.\n22:30 Curtmetratges Programa 6\nCurtmetratges Programa 6\nA continuació es detallen els curtmetratges que podràs veure el diumenge 26 de juny des de les 22:30H i el dijous 30 de juny des de les 20:00H en el Teatre Rialto. Fes clic en el títol dels curts per a visualitzar la seva fitxa.\n18:30 CLÉO DE 5 A 7 90'\nCleo, una jove cantant, espera impacient els resultats d'un examen mèdic. Quan una endevina que llig les cartes li revela que té càncer i que pot morir, la seua curiositat augmenta. Tractant d'ocupar el seu temps a l'espera dels resultats, Cleo coneix a un jove soldat, a punt de partir per a fer el servei militar a Algèria, al qual confia el seu temor a la mort.\nUn dependent es veu obligat a treballar en un supermercat durant el seu dia lliure i atendre molts personatges curiosos.\nRobert és un estudiant rus extremadament religiós, un jove víctima d'una crisi mística en la qual està convençut que el món s'ha rendit al mal i que ja no hi ha moral. Els seus companys i professors ja no saben què fer amb les certeses d'un xic que només es guia per les sagrades escriptures. Elena, la seua professora de biologia és l'única persona que s'atrevirà a desafiar-ho en el seu propi terreny.\nEn els Alts del Golán ocupats, un desesperat metge sense llicència subverteix les expectatives quan per accident es troba a un soldat de la guerra de Síria ferit.\n17:30 Curtmetratges Programa 7\nCurtmetratges Programa 7\nA continuació es detallen els curtmetratges que podràs veure el dilluns 27 de juny des de les 17:30H i el divendres 1 de juliol des de les 22:30H en el Teatre Rialto. Fes clic en el títol dels curts per a visualitzar la seva fitxa.\n22:30 Curtmetratges Programa 9\nCurtmetratges Programa 9\nA continuació es detallen els curtmetratges que podràs veure el dilluns 27 de juny des de les 20:00H i el dissabte 2 de juliol des de les 22:30H en el Teatre Rialto. Fes clic en el títol dels curts per a visualitzar la seva fitxa.\nFrançois es un jove fuster feliçment casat i amb dos fills, però quan coneix a Emilie, no pot evitar sentir-se atret per ella i acaben tenint una aventura. El vertader problema és que no aconsegueix aclarir els seus sentiments i no sap a qui vol més.\nVarda, com altres cineastes francesos "gauchistes" va voler anar a Cuba poc després del triomf de la Revolució per vore i filmar el que passava. Així, “Salut les Cubains” anima mil cinc-centes de les més de quatre mil instantànies que la directora va fer durant les seues vacances a Cuba. Mitjançant el muntatge, la realitzadora aconsegueix que les persones retratades canten i ballen, en el que ella denomina com a "socialisme i cha cha cha".\nLara Jean Covey, una estudiant de secundària, escriu cartes a xics que li agraden i les guarda en el seu armari. La seua última carta és per al seu amic de la infantesa Josh, que està festejant amb la seua germana major, Margot. Quan Margot es muda a la universitat, trenca amb ell, però Lara Jean, enamorada d'ell des de sempre, no s'atreveix a dir-li res. El que no sap és que les seues pròpies cartes ja ho faran per ella.\nRehana, professora adjunta de la facultat de medicina, lluita per mantindre l'harmonia entre la feina i la família. Una nit és testimoni de com una estudiant eix plorant del despatx d'un professor. Profundament impactada per este succés, la vida de Rehana comença a descontrolar-se, just quan rep una queixa de l'escola pel comportament inusual de la seua filla de sis anys... Rehana es nega a acceptar la bogeria de la societat patriarcal on viu i ho posarà tot en joc amb l'objectiu de trobar justícia per a l'estudiant i la seua filla.\nA l'excitant vida nocturna parisenca dels 90, el jove Paul fa els seus primers passos com a DJ.\n20:00 CURT CREIXENT: FESTIVAL INVITAT CLERMONT-FERRAND\nCURT CREIXENT: FESTIVAL INVITAT CLERMONT-FERRAND\nQuan Clara visita a sa mare amb la seua filla Emma, s'enfronta al seu ideal d'una vida sense lligams i el preu que ha de pagar.\n17:30 Curtmetratges Programa 4\n20:00 Curtmetratges Programa 8\nCurtmetratges Programa 8\nA continuació es detallen els curtmetratges que podràs veure el dimarts 28 de juny des de les 20:00H i el dissabte 2 de juliol des de les 22:30H en el Teatre Rialto. Fes clic en el títol dels curts per a visualitzar la seva fitxa.\n22:30 Curtmetratges Programa 10\nCurtmetratges Programa 10\nA continuació es detallen els curtmetratges que podràs veure el dimarts 28 de juny des de les 22:30H i el dissabte 2 de juliol des de les 20:00H en el Teatre Rialto. Fes clic en el títol dels curts per a visualitzar la seva fitxa.\nUn escriptor i la seua esposa s'instal·len a l'illa de Noirmoutier, on viuen amb un contacte mínim amb la població. La dona va perdre la capacitat de parlar després d'un accident i el marit és escriptor. De sobte, succeeixen fets inquietants i diversos habitants de l'illa semblen estar perdent el control de si mateixos. Un veí enginyer jubilat manipula als illencs utilitzant una màquina de la seua invenció, l’escriptor així troba un tema per a una novel·la fantàstica.\n22:20 LA OLA 110'\nEl professor d'institut Rainer Wenger proposa als seus alumnes un experiment per a explicar el funcionament d'un règim totalitari. En tan sols uns dies, el que semblava una prova inofensiva basada en la disciplina i el sentiment de comunitat, va derivant cap a una situació sobre la qual el professor perd tot el control.\nAmb les deutes acumulant-se i els assassins a sou estalonant, un mal parlat joier de Nova York ho arrisca tot per a resistir.\nColegio M. Rector Peset\n11:30 EAJ Projecció sessió B1 Categoría Juvenil\nEAJ Projecció sessió B1 Categoría Juvenil\n16:00 EAJ Projecció sessió C1 Categoria Amateur\nEAJ Projecció sessió C1 Categoria Amateur\nYujin, de 18 anys, es queda sola i obre els ulls a l'amor sense tindre ni idea de l'altra banda de l'amor.\nNathalie és una professora de filosofia que imparteix classes en un institut de París. La seua feina l'entusiasma i reparteix el seu temps entre els alumnes i la família, amb els seus fills ja grans i sa mare un poc senil. Un dia el marit l'informa que la deixa per una altra dona. Este serà només el primer d'una sèrie de grans canvis que obligaran Nathalie a reinventar la seua vida d'un dia per l'altre.\nUna chica camina reflexiva por un parque, observando la actividad de la gente.\nDocumental que comença amb l'arrest de Huey Newton, un dels fundadors del Panteres Negres, després del presumpte assassinat d'un policia. El film se centra en les protestes que van congregar a més de 5000 persones, en les quals es van produir duríssims enfrontaments entre la policia i els manifestants.\n19:00 PRESENTACIÓ DEL LLIBRE "COW LOST" PER ALEJANDRO PORTAZ + PAULAPÉ\nPRESENTACIÓ DEL LLIBRE "COW LOST" PER ALEJANDRO PORTAZ + PAULAPÉ\nGuia didàctica completa de l'IVC, escrita pel cineasta Alejandro Portaz, que proposa un equilibri entre processos amateurs i professionals de creació cinematogràfica, potenciant la creativitat narrativa i el joc. Compta la teua història... d'una altra manera!\n20:30 Concert Olivier Arson + JOGV\nConcert Olivier Arson + JOGV\nOlivier Arson, compositor de capçalera de Rodrigo Sorogoyen, interpretarà les seues bandes sonores al costat de la Jove Orquestra de la Generalitat Valenciana. El compositor francés Olivier Arson, guardonat en 2019 amb un Premi Goya a la Millor Música Original per la pel·lícula El Reino, presentarà en directe les seues bandes sonores en un concert especial amb motiu de la 37a edició de Cinema Jove. El programa, que alternarà peces electròniques amb altres simfòniques i inclourà projeccions extretes de les pel·lícules, comptarà amb seixanta músics de la Jove Orquestra de la Generalitat Valenciana. Al llarg de 75 minuts, Arson repassarà les fites de la seua puixant carrera com a compositor de bandes sonores, tant per a la televisió -Antidisturbios, La Zona, El Doble- com per a la pantalla gran - El Reino (2018), Mare (2019) i As Bestas (2022), Rodrigo Sorogoyen, entre altres pel·lícules-.\n20:00 Curtmetratges Programa 9\n22:30 Curtmetratges Programa 1\nAndrew apareix a casa de Ben sense avisar, el seu vell amic de facultat. Els dos homes no tarden en recuperar la seua vella complicitat de mascles heterosexuals. Per a mostrar-li una cosa diferent a la seua vida convencional, Andrew porta a Ben a una festa diferent, on tots planegen participar en el festival local de porno per a aficionats i rodar pel·lícules porno d'art i assaig.\n22:30 EL CLUB DE LOS CINCO 100'\nCinc estudiants de diferent educació i interessos són castigats a passar un dissabte en l'institut en el qual estudien. Prompte les disconformitats entre ells apareixen, especialment quan el director que els vigila s'absenta de l'aula.\n10:00 EAJ Projecció sessió B2 Categoria Juvenil\nEAJ Projecció sessió B2 Categoria Juvenil\n12:00 EAJ Projecció sessió A1 Categoria Infantil\nEAJ Projecció sessió A1 Categoria Infantil\nGabriel, un jove reporter de guerra francès que va ser pres com a ostatge a Síria, es dirigeix a l'Índia després de mesos de captiveri.\n16:00 EAJ Projecció sessió C2 Categoria Amateur\nEAJ Projecció sessió C2 Categoria Amateur\n18:00 EAJ Projecció sessió C3 Categoria Amateur\nEAJ Projecció sessió C3 Categoria Amateur\n20:00 Curtmetratges Programa 6\n22:30 Curtmetratges Programa 3\nChristine és una artista solitària que treballa com a conductora de taxis per a gent gran. Richard, depenent de sabateria acabat de separar i pare de dos xiquets, coneix Christine, però té por dels seus propis sentiments. La vida no és tan complicada per als fills de Richard. Robby, de set anys, manté un perillós romanç per Internet, mentre que Peter, de catorze, es converteix en conillet d'Índies d'unes veïnes.\nFrançois és un jove professor de llengua francesa en un institut conflictiu de l'extraradi. Els seus alumnes són adolescents i no dubta a enfrontar-se a ells en estimulants batalles verbals, però l'aprenentatge de la democràcia pot implicar autèntics riscos. Les diferències culturals xoquen violentament a les aules, que no són més que un microcosmos de la França contemporània.\n17:30 Curtmetratges Programa 2\nMi vacío y yo narra el viatge interior de Raphi, una dona trans a la recerca de la seva pròpia identitat.\n22:30 Curtmetratges Programa 7\n22:30 UN FUTUR DE CINEMA: TROBADA AMB JORGE SILVESTRE\nUN FUTUR DE CINEMA: TROBADA AMB JORGE SILVESTRE\nProjecció dels curtmetratges 'Sociales', 'La sangre seca' i 'Cuando haces pop'. Presentat per Jorge Silvestre, Premi Un Futur de Cinema 37 edició.\nCharlie, un estudiant tímid i marginat, escriu una sèrie de cartes a una persona sense identificar en les que aborda assumptes com l'amistat, els conflictes familiars, les primeres cites, el sexe o les drogues. Charlie haurà d'afrontar algunes dificultats al mateix temps que lluita per trobar un grup de persones amb les quals puga encaixar i sentir-se a gust.\nYui, una xica de 17 anys que s'ha escapat de casa, i Hiyori, de 8 anys, que s'ha quedat sense veu després de perdre als seus pares en un accident, tenen alguna cosa en comú: ambdues s'han quedat sense llar. És llavors quan coneixen a una misteriosa anciana, Kiwa, i decideixen anar a viure amb ella a una antiga casa tradicional coneguda com Mayoiga situada en un cap. Gràcies a les cures de Kiwa i de la Mayoiga, els cors ferits d'ambdues comencen a sanar.\n20:00 PEL·LÍCULA GUANYADORA DE LA LLUNA DE VALÈNCIA 37 Ed.\nPEL·LÍCULA GUANYADORA DE LA LLUNA DE VALÈNCIA 37 Ed.\n22:30 PEL·LÍCULA GUANYADORA PREMI DEL PÚBLIC 37 Ed.\nPEL·LÍCULA GUANYADORA PREMI DEL PÚBLIC 37 Ed.\nNarra els primers 25 anys de vida de Berlanga, un període vital molt important per a entendre la personalitat d'un geni.\n20:00 Curtmetratges Programa 10\n22:30 Curtmetratges Programa 8\n19:00 Gala Clausura #37CINEMAJOVE\nGala Clausura #37CINEMAJOVE\nCher i Dionne són dos de les xiques més populars d'un institut de Beverly Hills, mantindre l'estatus és la seua única preocupació. Però Cher també té la necessitat innata d'ajudar als altres i dedica el seu temps a actuar de casamentera per als seus estrictes pares i ajudar a la seua nova amiga Tai.\nViure a una familia persa i confessar que eres bisexual pot ser no siga la millor idea. Però intenta explicar-li-ho a la teua núvia, firme defensora del alliberament sexual.


HORARIS CURSES ORIENTACIÓ (HORARIS PROVISIONALS)\nDissabte 18 de maig de 2019. PARC OLÍMPIC DEL SEGRE: (Com arribar-hi).\nPOPULAR NOCTURNA: Inscripcions obertes fins a les 23:00 del dia 16 de maig.\n14:00 a 20:00h recollida dorsals.\n20:30h sortida de les dues curses.\nRecorregut Cursa Orientació\nESCANYABOCS '19 UNA NOVA VERSIÓ DE LA TRADICIONAL NOCTURNA\nEvidentment, i com a tota cursa d'orientació, el recorregut de les diferents proves és secret i es descobrirà el dissabte 18 de maig a l'inici de cada repte, quan l'organització faciliti els mapes.\nTot i això, us podem donar un seguit d'indicacions relatives a la prova.\nPopular urbana i nocturna:\nUna nova versió d'un dels clàssics de l'Escanyabocs.\nPuntuable per a l'Escanyabocs de Ferro.\nPels carrers de la Seu d'Urgell i Castellciutat... i més enllà.\nHi haurà un mínim de 30 estacions.\nPot disputar-se individualment o per equips. La inscripció és individual per a cada participant.\nCronometratge i puntuació amb el tradicional sistema de targetes i pinces.\nInici de la prova a les 20:30.\nReglament Cursa Orientació\nREGLAMENT DE LES PROVES D'ORIENTACIÓ ESCANYABOCS '19\nPer a la cursa popular (Nocturna 1 i 2 hores).\nHO, DO: Categories Open; homes i dones, de totes les edats.\nEl control de la prova es farà mitjançant el marcatge de la targeta amb les tradicionals pinces d'agulles.\n3.- Material obligatori:\nAigua, mínim un litre.\nL'ús de GPS, calculadora, podòmetre o altímetre per calcular l'itinerari òptim queda absolutament prohibit.\nNo és material obligatori però es molt recomanable portar protecció a les cames, ja sigui amb perneres o amb pantaló o malla llarga.\n4.- Penalització per temps:\nEl temps límit de cursa és de 1 hora pel circuit curt i de 2 hores per al llarg. Passat aquest temps, els participants que arribin a meta se'ls aplicarà la següent penalització en funció del temps que hagi passat.\nFins a 04'59"→ 5 punts.\nde 05'00" a 09'59"→ 10 punts.\nde 10'00" a 14'59"→ 20 punts.\nde 15'00" a 19'59"→ 30 punts.\nde 20'00" a 24'59"→ 40 punts.\nde 25'00" a 29'59"→ 50 punts.\nmés de 29'59" → Desqualificació.


La vida és millor si probes de viure-la.: Claus Perdudes\nAvui parlo d'aquella sensació que sobresalta el cos quan t'acabes d'adonar que has perdut les claus de casa o la teva samarreta preferida. Comences a buscar per tot arreu i tot i així, no les trobes. De sobte, de tant buscar et topes amb qualsevol altre cosa que ja havies donat per perduda, i que de tant temps que ja la donaves per desapareguda, ja no la recordaves. Ara ni tan sols la necessites, però feia un temps, t'era necessària.\nAlgun cop vas haver de decidir parar la recerca, vas haver de saber dir prou. Potser perquè ja no la requeries o pel simple fet de que una altra n'havia suplantat el seu ús.\nCrec que parlo per tots quan dic que tenim un inventari, una pila infinita, de coses que hem perdut i que encara esperen ser trobades, anhelant ser reconegudes pel valor que li havíem donat anteriorment.\nI crec- gairebé sempre, si més no la majoria de vegades- que aquí és on jo pertanyo.\nAquí és on jo pertanyo. On vull pertànyer. Jo sóc aquella nota escrita en una fulla arrugada que encara guardes però no recordes on. Aquella fotografia dedicada que comença a fer-se mal bé. Aquell llibre que et van deixar i que te n'has fet amo sense voler. Aquella pàgina d'un llibre que va passar per les meves mans i que ara té una frase remarcada a llapis. Aquell dibuix ràpid just al fons del teu calaix.\nL'esperança de que el dia menys esperat em trobis i et recordi tot allò què un dia et vaig fer sentir és el que em fa viure de la manera que visc.\nPublicat per Jean-Paul Sitges a 16:58\nEtiquetes de comentaris: amor, claus, claus perdudes, ignorància, llàstima, pena, perdudes


L'Alternativa 2019 - Jurats\nDirector de Programas al MACBA des de 2016. Ha estat responsable d’Educación i Activitats Públiques del CA2M (2009-2016) i professor associat d’Història de l’Art Contemporani a la Facultat de Belles Arts de la Universitat Complutense de Madrid (2011-2015). Dirigeix la col·lecció d’assaig Et al. (MACBA-Arcàdia) forma part de l’equip editorial de L’Internationale Online des de 2016.\nLlicenciat en Periodisme i Màster en estudis de Cinema i Audiovisual Contemporanis, és cofundador del web Transit: cine y otros desvíos. Ha exercit la crítica cinematogràfica a mitjans com ara Caimán. Cuadernos de Cine, Dirigido por, Diario de Levante i Abc Sevilla, i ha impartit classes a La Casa del Cine i l’Institut d’Humanitats de Barcelona.\nCineasta i muntadora. Ha editat vora vint llargmetratges, curtmetratges i altres peces audiovisuals, entre les quals destaquen La noche que no acaba (Isaki Lacuesta), Júlia ist (Elena Martín), la sèrie de ficció Hierro (Jorge Coira) per a Movistar i Arte France i Los desheredados (Laura Ferrés), premiat a La Semaine de la Critique de Cannes. Com a directora va estrenar el seu primer llargmetratge, Trinta lumes, a la Berlinale 2018.\nCineasta i editora francocolombiana, graduada per l’Escola Nacional Superior de Fotografia d’Arles. El 2007 acaba la seva primera pel·lícula, Au fil du son. El 2013 realitza Le Pendule de Costel, projectada a l’Alternativa. El 2010 funda Ab Joy Productions juntament amb Jean-Marc Lamoure, amb qui realitza creacions participatives en super-8. Actualment desenvolupa un llargmetratge a l’hospital psiquiàtric de Valvert (Marsella).\nAutor dels llargmetratges Caracremada (2010), estrenat al Festival de Venècia, i La substància (2016), presentat a l’Alternativa i Visions du Réel, així com de diversos curts documentals i experimentals. Ha treballat com a realitzador a «Salvados» (2017-2019) i actualment està en fase de postproducció del seu tercer llargmetratge, Aftersun.\nMàster en Documental Creatiu i Doctora en Comunicació Audiovisual per la UAB. Acadèmica de la Universitat de Xile, desenvopa tanta la investigació com la docència, i ha signat nombroses publicacions sobre documental contemporani, cinema assaig i cinema experimental. Forma part de Crater-Lab, laboratori independent de creació i experimentació cinematogràfica en suport analògic.\nAls anys vuitanta va publicar articles, cròniques i entrevistes sobre cinema a la revista Oriflama, a més de començar a filmar en super-8. El 2012 va col·laborar amb Isaki Lacuesta en el curt La matanza del cerdo. Des de 2017 condueix amb Joan Morros el programa de ràdio setmanal «Cine sin condiciones».\nLlicenciada en Filosofia per la Universitat Autònoma de Barcelona, catedràtica de Secundària i professora de Literatura i Cinema a la Universitat de Barcelona. Ha participat en projectes d’investigació del Centre Dona i Literatura, i va formar part de la Cooperativa Drac Màgic de 1988 a 2012.\nDoctor en Comunicació Social per la Universitat Pompeu Fabra i postdoctorat sobre Cinema Brasiler a la Universitat de Reading (Regne Unit). Va ser coeditor de la revista de cinema online Contrapicado, i des de 2016 és coeditor de la revista Comparative Cinema, que publica la Universitat Pompeu Fabra.\nSecretari regional de la Federació d’Associacions Cinematogràfiques de la Índia i president de Tasveer Film Society. Com a crític cinematogràfic ha cobert festivals internacionals a l’Índia i ha col·laborat amb l’Open Forum del Festival de Cinema de Goa. Organitza el Festival de Cinema de la Unió Europea, que se celebra a 10 ciutats de l’Índia.\nMembre i programadora del Cineclub del Diable de Martorell. És llicenciada en Belles Arts per la Universitat de Barcelona. Ha realitzat i corealitzat respectivament dos curtmetratges: Fábrica de sueños (2017) i Memorias del proletariado cognitivo (2018). Actualment està desenvolupant un projecte en super-8.\nLlicenciada en Art, Història de l’Art i Filologies Romàniques a Bonn, Barcelona i Perusa. Va iniciar la seva carrera a la Cinemateca de Bonn i des de 1990 dirigeic el Cinema Comunal i el departament de Llengües de la Universitat Popular de Leverkusen. El programa del Cinema Comunal de Leverkusen ha estat premiat a nivell nacional en diverses ocasions.


Oriol Bohigas i el seny planificador\nsábado, 23 octubre 2021 - 22:40 h\nJoan F. López Casasnovas | 24/12/2015\nDiumenge Oriol Bohigas ha fet 90 anys i per aquest motiu a Barcelona li han retut homenatge. Aquest ha estat i és tot un senyor arquitecte (i arquitecte senyor, que no és fàcil reunir ambdues característiques!), i vull que s'entengui el mot senyor en la seua accepció d'importància i grandesa. Bohigas, senyor de Barcelona per civilitat, per urbanitat i per un urbanisme d'arrel republicana (llibertat, igualtat i fraternitat), inseparables en el seu model de ciutat, on interactuen espai i societat, llibertat i justícia, cultura i educació.\nAmb la cordial enhorabona a aquesta persona plena de saviesa, un record també a la seua relació amb les Illes Balears i, en especial, amb Menorca. Al núm. 11 de la revista Serra d'Or, de novembre de 1964, publicà un article («Menorca sense urbanisme»), que, llegit avui, ens ha de moure a la reflexió. És allò del que hauria pogut ser i no ha estat. Que algú ho havia de dir, i qui millor que ell per dir-ho? És que no fer cas a qui ens ho advertia i ens volia bé ha tingut les seues conseqüències. Guarda't d'un «ja està fet».\nBohigas va conèixer la Menorca prèvia al boom turístic i la Mallorca de paisatges extraordinaris encara no malmesos, llevat, deia, de Palma i el seu entorn. Proclamava, llavors, la importància i l'eficàcia d'una planificació urbanística racional i amb sentit d'allò públic. De la balear minor esmentava Cala Galdana, s'Arenal d'en Castell, Fornells, es Grau, etc. com a llocs emblemàtics: «Però ningú no es preocupa de planificar-ho i molt aviat seran un caos d'especulació com ho són ara Platja d'Aro o Castelldefels. És urgent d'iniciar (...) la tasca o, almenys, de fer els primers crits indignats d'alerta». La voràgine de l'Interés Turístico Nacional en va malmetre més d'un, però les declaracions d'ANEI dels anys 80 van aturar en part aquella borratxera cimentadora, plasmada en un Pla Provincial propi del Desarrollismo franquista. Qualque virtualitat havia de tenir l'esquifida autonomia balear!\nBohigas defensava també una arquitectura lligada a la tradició, però defugint els elements de banalització i de dolent folklorisme, que es començaven a veure arran de les costes mediterrànies hispàniques. No hi ha espai per més referències a l'article, el qual acabava amb una reflexió important: «Tenim a l'abast de la mà potser l'únic territori del Mediterrani on l'urbanisme i l'arquitectura poden encara reeixir enfront del gran terrabastall del turisme. Si no ho fem, en som directament i greument responsables».\n21/10/2021 Premis Born de teatre, quaranta-sisena edició\n14/10/2021 La lava del volcà com a tapadora\n07/10/2021 Democràcia xereca\n23/09/2021 Un Consell inexistent


Grup Alba, roses de galeta i xocolata – Respon.cat\nGrup Alba, roses de galeta i xocolata 06/07/2020\nQuè passaria si arribessis a la feina i et trobessis una rosa de galeta i xocolata del Rosal?\nSegurament a primer cop d'ull et sorprendria la seva forma i originalitat, la targeta personalitzada que l'acompanya o el packaging. I en obrir-la sentiries ràpidament el seu aroma a vainilla i a galeta artesana que t'empenyeria a fer-li una mossegada i a sentir la seva textura cruixent. Un cop a la boca assaboriries la dolçor de la cobertura de xocolata i el gust d'una galeta bona.\nPensaries que és un bon detall per a regalar i segurament et sentiries feliç de formar part d'aquella empresa o d'haver participat en aquell acte o celebració.\nFidelitza els teus treballadors o col·laboradors i marca la diferència regalant les roses de galeta i xocolata de l'obrador El Rosal per Sant Jordi o en ocasions especials. Galetes bones i amb valor social.\nAnterior Grup Alba i l'Olivera, lots gastronòmics\nSegüent Grup Efebé, creem espais col·laboratius per a escoles i oficines


L’ODEE fa una anàlisi de la crisi en clau de gènere i reclama un reconeixement social i econòmic de les persones que treballen a primera línia | Sala de Premsa | Cambra de Comerç de Barcelona\nEl personal sanitari, hospitalari i farmacèutic representa al voltant del 28% del total (unes 200.000 persones), amb una àmplia majoria de dones (el 70%).\nBarcelona, 14 d’abril de 2020.- Segons estimacions de la Cambra de Comerç de Barcelona, unes 715.000 persones a tot Catalunya constitueixen la primera línia de lluita contra la Covid-19. D’aquestes, el 65% són dones. En aquest sentit, l’Observatori Dona, Empresa i Economia (ODEE) vol agrair la gran tasca que estan realitzant diàriament, però reclama que aquest agraïment es materialitzi social i econòmicament, amb una compensació en dies festius i pagues compensatòries seguint l’exemple d’altres països europeus. A més demana que les dones estiguin presents en la pressa de decisions, tal i com marca el cinquè ODS de les Nacions Unides.\nDins d’aquesta primera línia, el col·lectiu principal és el personal sanitari, hospitalari i farmacèutic que representa al voltant del 28% del total (unes 200.000 persones), amb una àmplia majoria de dones (el 70%). A aquest personal cal sumar el que treballa en residències de gent gran i residències per persones amb malalties, que són unes 44.000 persones, i on la presència femenina és encara més elevada atès que representa el 84% del personal. Les treballadores de serveis socials (uns 26.000 persones, de les quals un 80% són dones) també estan fent una tasca fonamental en aquests moments de suport als grups més vulnerables. Tot aquest grup del personal que es dediquen a salvar vides i a tenir cura dels altres arriscant la seva pròpia vida es mereixen no només el reconeixement de tota la societat sinó també una retribució justa i similar a la que s’ofereixen a altres països europeus.\nUn segon grup de treballadors i treballadores, que permeten el benestar de tots i totes són els empleats d’establiments d’alimentació i de productes bàsics que atenen als clients amb la màxima cura i prevenció. Aquest grup de treballadors/es és el segon més nombrós, són al voltant de 135.000 persones, i el percentatge de dones és del 64%.\nTambé cal reconèixer la gran tasca que està fent el personal de neteja. Un col·lectiu molt precaritzat i feminitzat (el 86% són dones) i que ara s’està visibilitzant com un personal clau per protegir la nostra salut.\nAltres col·lectius que treballen cada dia per cuidar-nos, protegir-nos i proveir-nos de productes bàsics són els cossos de seguretat i bombers (15% són dones), els transportistes de mercaderies (12% dones) i els treballadors de serveis postals obligatoris (56% dones).\nEl reconeixement és molt més ampli. No podem oblidar-nos dels periodistes, dels pares i mares que han de compaginar el teletreball amb les tasques de cura de familiars, i del conjunt de treballadors i treballadores de la indústria, l’agricultura i la construcció que no s’aturen perquè l’economia els necessita.\nL’ODEE també vol fer un reconeixement a les empreses que són liderades per dones en tots aquests sectors i aquelles que integren la igualtat en la seva organització. En aquest sentit, recorda que la resposta més dràstica per combatre la pandèmia del coronavirus ha estat en aquells estats governats per dones: Alemanya, Nova Zelanda, Bèlgica, Finlàndia, Dinamarca i Islàndia.\nAixí mateix, l’ODEE posa de manifest la preocupació sobre com es podrà fer el desconfinament dels pares i mares treballadores si les escoles continuen tancades i els avis no poden fer el suport en la cura dels infants.\nNP feminitzacio treballadors Covid19.pdf\nEls premis Dona TIC 2018 reconeixen 8 dones i 2 iniciatives empresarials\nL’Observatori Dona, Empresa i Economia treballa per fomentar la inclusió i el paper de la dona en terreny digital.\nDemana que es constitueixi un Comitè de crisi on hi hagi paritat de dones i homes i que estiguin formats en igualtat de gènere.


Un any més amb La Marató de TV3 i Catalunya Ràdio per la Salut Mental\nUn any més migranodearena col·labora amb la Marató de TV3 i Catalunya Ràdio com a plataforma oficial de crowdfunding pels reptes personals i de grup.\nEl programa solidari de TV3 i Catalunya Ràdio es farà el diumenge 19 de desembre i estarà dedicat a la investigació de la Salut Mental.\nDepressió, ansietat, trastorn bipolar, esquizofrènia i altres psicosis, trastorns obsessius compulsius, trastorns del neurodesenvolupament (com el TDAH, el trastorn de l´espectre autista o els de l´aprenentatge), trastorns de la personalitat, de la conducta alimentària o addiccions. Aquests són alguns dels problemes de salut mental que afecten una de quatre persones en algun moment de la vida.\nEs tracta, doncs, de malalties molt freqüents que representen una càrrega personal, familiar i social molt elevada.\nLa sensibilització i la recerca en salut mental sempre són essencials, però després d´un any de pandèmia és més necessària que mai.\nProbablement tu siguis una d´aquelles persones que hagi patit algun problema de salut mental en primera persona o a través d´un familiar o amic en algun moment de la teva vida. Per aquest motiu et demanem la teva col·laboració creant un repte de forma individual o en grup per La Marató.\nCrear un repte solidari a favor de La Marató de TV3 i Catalunya Ràdio i posar el teu gra de sorra en la recerca per la Salut Mental és molt senzill:\nEnguany, estrenem una landing exclusiva per la campanya de La Marató a migranodearena. Tots els reptes que es creïn a favor de La Marató de TV3 i Catalunya Ràdio els podràs trobar en el següent web.\nSi ets una persona proactiva, positiva, que vols ser part de la solució, vols ajudar a millorar la qualitat de vida de les persones i familiars dels quals pateixen algun problema mental, crea el teu repte a favor de La Marató de TV3 i Catalunya Ràdio:\nEntra a https://www.reptesperlamarato.cat/ca.\nFes clic a “Crear repte”\nEscull per què et mobilitzes:\nCelebració: Celebres el teu aniversari, o el de noces i en lloc de regals vols recollir donatius solidaris?\nEsport: t´apuntaràs a una prova esportiva i hi vols afegir una motivació solidària?\nAmics i família: tens molts amics solidiaris i poder de convicció? Al teu voltant hi ha empreses solidàries amb ganes de fer donatius? Vius o has viscut de prop un problema de salut mental?\nL’equip de Migranodearena revisarem que el teu repte solidari sigui correcte, ens posarem en contacte amb tu, et proporcionarem Consells de Recaptació i t´assessorarem durant tota la campanya. Una vegada hagis publicat el repte ja podràs fer-ne difusió perquè amics, amigues, família, companys i companyes de feina i coneguts hi col·laborin amb una donació o amb la difusió del teu repte.\nConsells perquè el teu repte sigui un èxit\nEstableix un objectiu econòmic realista: ha de tractar-se d´un objectiu assolible, proporcional amb el suport que creus aconseguir. Les donacions més repetides a migranodearena són les de 25€, 35€, 50€. Podràs veure l´evolució de forma on line, i l´impacte de les teves accions de comunicació\nComunica el teu repte: la clau de l´èxit radica a la comunicació i difusió que es fa del repte.Per donar a conèixer el teu repte pots utilitzar WhatsApp, correu electrònic o les xarxes socials. Les xarxes socials són clau per arribar als donants, utilitza un llenguatge senzill i fàcil d'entendre amb un missatge molt directe.


En Jordi va assistir a l'enterrament amb en Güibes... - Endrets - Geografia Literària dels Països Catalans\nEn Jordi va assistir a l'enterrament amb en Güibes...\nObra:Els jugadors de whist (p. 459-461)\nEn Jordi va assistir a l'enterrament amb en Güibes, en Churchill i en Pierre. No coneixia gaire l'església perquè els seus pares eren assidus de la parròquia de la Immaculada. Tot i que habituats a la litúrgia catòlica, els quatre amics se sentien tan aclaparats per la mort d'en Biel, per l'escenografia gòtica, per la grandària, la fredor i l'obscuritat de la nau, que es van asseure tan endarrere com van poder, a la part dreta del transsepte, entre la capella de Sant Sebastià i la de la Concepció. A causa de la reverberació acústica, empitjorada per uns altaveus rogallosos, en Jordi tan sols va entendre un passatge de tota l'homilia: «Yo soy la resurrección y la vida. El que cree en mí, aunque muera, vivirá. Y todo el que vive y cree en mí no morirá nunca». Dret davant un faristol, a l'esquerra de l'altar, oficiava un ancià vestit de blanc que duia una estola lila. Hi havia una trona de pedra a cada banda, i una estàtua imponent de Sant Pere, també pètria, al fons de l'absis. A en Jordi li va semblar entendre que en Biel —«el malogrado Gabriel», deia el capellà, com si fos un embarbussament— era un afortunat perquè havia entrat a la casa del Pare. ¿Era possible que es referís a la mort com un premi?\nDurant la cerimònia, a en Jordi li va sobrar temps per observar l'església. El taüt estava situat davant l'altar, al passadís central. Sobre una plataforma s'encavalcaven tres corones de flors: la de la base militar de Sant Climent —amb una bandera espanyola—, la del col·legi Sant Pau i la de la família. Als bancs de l'esquerra del passadís hi seia la família, amb els pares i la germana d'en Biel a primera fila. Als bancs de la dreta hi abundaven els uniformes militars. També hi assistien l'alcalde, el director de l'escola, tota la gent que els diaris de l'època qualificaven de «primeres autoritats», i que estaven al cas de quan calia asseure's o aixecar-se —una qüestió que a en Jordi sempre se li escapava—. Les primeres autoritats havien col·locat mocadors al reclinatori del banc per no embrutir-se els pantalons quan s'agenollaven.\nA l'esquerra de la nau, un Crist de mida natural jeia dins una urna de vidre il·luminada. A la capella de la dreta, l'estàtua de la Verge estava flanquejada per pintures que representaven quatre àngels adults amb túnica blanca, dotats d'ales esponjoses i aerodinàmiques, immòbils en un gest forçat, com si no sabessin què fer amb unes ales tan grosses. Dos voletejaven sostenint una corona. Dels que estaven a terra, un brandava una espasa en flames i l'altre una branca, potser d'olivera; tots quatre tenien el mateix nas grec, el mateix mentó voluntariós que apareix a la iconografia dels règims totalitaris, el mateix tupè dels cantants de rockabilly. De l'estàtua de la Verge, sobtaven els peus, desproporcionadament grans, amb uns dits rabassuts com botifarres de sal i pebre.\nEls pilars incorporaven relleus de pedra que mostraven la Passió de Jesús. Els vitralls, petits i llunyans, mostraven escenes que en Jordi no aconseguia identificar.\nAl començament de la cerimònia, dos homes van repartir recordatoris. Com si calguessin.\nEl taüt estava col·locat sobre una plataforma amb rodes. Acabada la missa, dos homes van transportar-lo fins a la porta seguits pel capellà; més endarrere, els pares i la germana d'en Biel tancaven el seguici. Quan la gent sortia de l'església, els trobaven tots tres en fila al porxo. Els assistents passaven per davant i els donaven la mà com si fos una recepció oficial. Quan va arribar el seu torn, en Jordi no va ser capaç de deixar anar la frase ritual. Ell no es podia limitar a acompanyar-los en el sentiment, ja que se sentia íntimament culpable.


Notícies | DNC Packaging Machinery\nNúria Serra és actualment la directora general de DNC Packaging Machinery. Avui celebrem la seva primera dècada al capdavant de la companyia i els seus més de 30 anys dins l’empresa.\nhttps://vimeo.com/311651593 Una empresa dedicada a la torrefacció i distribució de cafè, inicia una nova línia de producció de càpsules de cafè. En una primera fase, les càpsules es carreguen manualment en\n15/12/2020\tNo hi ha comentaris\n28/02/2019\tNo hi ha comentaris\nVolem que conegueu com treballem i les persones que hi ha darrera els vostres projectes; un equip de professionals compromès en oferir-vos una solució integral que respongui a les vostres expectatives\n11/02/2019\tNo hi ha comentaris\nhttps://vimeo.com/295739089 En un centre de producció amb persones amb discapacitat intel·lectual dedicat a la injecció de alveols per a la fruita, s’instal·la una cèl·lula de paletitzat per evitar que els treballadors\n26/11/2018\tNo hi ha comentaris


TSF demana el compliment de les sentències – Ràdio Sant Feliu 107.0 FM\nTSF demana el compliment de les sentències\nBy Paul Marca|2013-06-07T23:46:08+02:007 de juny de 2013|Sense categoria|0 Comentaris\nEl grup Municipal de Tots Per Sant Feliu (TSF) ha difós una nota als mitjans a través de la qual exposen que “el jutjat nº 2 de Girona ha dictat sentència 173/13 i ha anul·lat els pagaments fets al vicealcalde de Sant Feliu, Sr. Pere Albó, per ser indeguts per il·lícits. Cal recordar que aquesta és la segona sentència referent aquest cas. La primera sentencia (208/12) anul·lava els pagaments fets per l’ajuntament al vicealcalde compresos entre els mesos de Juliol i Octubre de 2011, amb un import de 15.360€. Aquesta segona sentència anul·la els pagaments fets des de Novembre 2011 fins Juny 2012 amb pagues dobles incloses i contempla el retorn de 27.468,15 €.\nÉs a dir, 15.360+27.468.15 fa un total de 42.828,15 € que hauran de tornar al lloc on no haurien d’haver sortit mai. I és que la sentencia judicial no fa més que refermar el que ja es sabut per tots els ciutadans:el Sr Joan Alfons Albó (CiU) va aconseguir un suport polític del PSC a canvi d’una contraprestació econòmica.\nLes despeses d’advocats, procuradors, assessorsi elaboració de dictàmens pugen més de 22.450 € que l’alcalde i el vicealcalde han carregat a l’ajuntament. Una despesa del tot injustificable que hauria d’anar exclusivament al seu càrrec ja que considerem que tothom a de pagar les seves despeses jurídiques i no carregar-ho als ciutadans.\nCal recordar, també, que el PSC i CiU van presentar un recurs per anular la primera de les sentències al·legant que no havien estat notificats sobre el procediment obert. O sigui, que desconeixien que hi havia un contenciós contra els pagament fets al vicealcalde.Després de la celebració d’un ple extraordinari, presentació de mocions, debats pujats de to, modificacions del reglament municipal(ROM), aprovacions retroactives, declaracions a mitjans de comunicació etc…considerem un acte de cinisme i desvergonyiment polític el manifestar desconeixement i demanar la nul·litat del procés jurídic.\nTant és així que la jutgessa desestima la petició de nul·litat i diu que “si no se personó en la actuacions no fue por desconocimiento o falta de emplazamiento sinó porque no tuvo interès en hacerlo antes de sentència”.\nA més imposa al Sr Pere Albó el pagament de totes les costes causades per aquest incident de nul·litat de sentència.\nTornaran PSC i CiU a presentar un recurs de súplica? Tornaran a justificar indefensió davant del jutge per que “no sabien que hi havia un judici per aquest assumpte”?\nDes de Tots per Sant Feliu no ens estranya res vist nul sentit ètic i moral del Sr. Alcalde i d’aquells partits que governen la ciutat, CiU i PSC”.


Desmantellen un punt de venda de droga a Reus\nL'operatiu, fruit de la col·laboració entre els Mossos i la Guàrdia Urbana de Reus, es va desenvolupar ahir dimecres, 27 de març\ndijous, 28 de març 2019 - 12:04h\nImatge del material comissat en l'operatiu conjunt dels Mossos i la Guàrdia Urbana | Cedida\nUn operatiu conjunt entre la Guàrdia Urbana de Reus i els Mossos d’Esquadra va permetre desmantellar un punt de venda de droga al carrer de la Mare de Déu del Saliente, al barri reusenc de Mas Abelló. Els agents van detenir dues persones, un home de 32 anys i una dona de 26, veïns de la ciutat, com a presumptes autors d’un delicte contra la salut pública, en el vessant de tràfic de drogues.\nEl dispositiu, fruit de la col·laboració entre els dos cossos policials, es va desenvolupar ahir dimecres, 27 de març, i va acabar amb el desmantellament d’una plantació ‘indoor’ de marihuana i el comís de diverses dosis d’heroïna i cocaïna, preparades per a la venda.\nUna plantació 'indoor' de 125 plantes\nSegons fonts policials, durant l’escorcoll es van localitzar fins a 47 dosis embolcallades de cocaïna i 41 d’heroïna; una bàscula i 1.695 euros en metàl·lic. L’acció va permetre localitzar i desmantellar una plantació amb 125 plantes de marihuana i diversos elements per al cultiu, com un sistema de reg, llums i aparells de ventilació.\nLa Guàrdia Urbana i els Mossos custodiant l'última macrooperació contra el frau elèctric i d'aigua a Reus | Àngel Ullate\nTallen la connexió elèctrica il·legal\nEl dispositiu dels Mossos i la Guàrdia Urbana de Reus també va donar suport als operaris de la companyia elèctrica, que van tallar la connexió il·legal de l’immoble a la xarxa de subministrament. La connexió fraudulenta d’aquest edifici ja havia estat tallada en l’últim operatiu contra les connexions il·lícites fet a la zona.\nLi roben el cotxe mentre visita la dona a l'Hospital Sant Joan i li estampen a la rampa d'urgències


Gerard Farrés puja al tercer lloc de buguis en un dia intens al Dakar - Regió7\nGerard Farrés puja al tercer lloc de buguis en un dia intens al Dakar\nEl pilot manresà va ser segon de l'etapa tot i patir un problema elèctric · Isidre Esteve, en cotxes, es va veure perjudicat pel tràfic de camions\n04·01·21 | 21:48\nEl vehicle de Gerard Farrés va volar ahir sobre l'arena del desert | MCH Photography\nNi tant sols un problema elèctric que van patir a noranta quilòmetres de meta va impedir que el manresà Gerard Farrés i Armand Monleón (Energy Monster Can-Am) escalessin ahir fins a la tercera posició de la general de buguis, després de quedar segons a la segona etapa del Dakar. La bona navegació va ser clau en una etapa de 457 km cronometrats (i 228 km més d'enllaç) entre Bisha i Wadi ad-Dawasir durant la qual els participants es van trobar per primer cop enguany amb les temudes dunes del desert d'Aràbia.\n«Avui hem tingut molta arena i dunes molt altes on les motos han traçat línees rectes i nosaltres, amb els Side by Side, hem volgut fer el mateix i ha estat complicat», va dir Farrés des del bivac de Wadi Ad-Dawasir, on la caravana del ral·li hi passarà dues nits: «però crec que hem fet una bona cursa, de menys a més, hem estat ràpids, però sense prendre riscos innecessaris».\nLa victòria d'etapa va correspondre al duet format per Saleh Alsaif i el pilot de Llambilles (Gironès) Oriol Vidal (FN Speed-Black Horse Team), amb Farrés i Monleón només 40 segons per darrera. En la general, els xilens Francisco López i Juan Pablo Latrach (South Racing Can-Am) ocupen el liderat, amb els polonesos Aron Domzala i Maciej Marton (Monster Energy Can-Am) en segon lloc, a 39 segons. Els catalans són tercers, a 1 minut i 1 segon.\nEl mal tràngol de la jornada el van viure Farrés i Monleón quan quedaven 90 km pel final de l'etapa, per culpa d'un problema elèctric. «Se'ns ha aturat el cotxe i hem hagut d'afluixar fins arribar al final. Estem una mica preocupats per l'avaria, però esperem que els mecànics la puguin solucionar abans de la sortida de la següent etapa», va indicar Farrés, a qui l'experiència fa ser prudent: «estem contents com ens ha anat fins aquest moment, hi ha molt nivell i molta igualtat, ja ho sabíem, però hem d'anar dia a dia, perquè això és molt llarg».\nCaravana de camions\nIsidre Esteve va patir ahir el tràfic de camions en una segona etapa en la qual no va poder passar de la 33a posició en la categoria de cotxes, a gairebé una hora (56.35) del qatarí Al-Attiyah. El fet de prendre la sortida en una posició endarrerida va complicar la cursa al pilot d'Oliana, acompanyat de Txema Villalobos en un Toyota Hilux Overdrive que va haver d'esperar a la segona part de la jornada per córrer de valent. «El Dakar serà molt dur i queden molts dies per recuperar terreny», va explicar Esteve.\nAbans de viatjar a Aràbia Saudita, el català va explicar que disposa del millor cotxe que ha tingut mai a les seves mans i que l'objectiu d'acabar entre els 10 primers és factible. Les primeres etapes, però, no li estan resultant propícies, però confia en la seva capacitat per revertir la situació: de moment, figura en el lloc 32 de la general, a menys d'una hora del Top-10, que tanca Nani Roma (Bahrain Raid Xtreme). Entre l'un i l'altre hi ha, a hores d'ara, 50 minuts.\n«Ha estat un dia llarg i complicat», va explicar Esteve: «hem sortit al darrera de deu camions que anaven en fila i en ocasions els tenia just al costat, però ha resultat impossible avançar-los a tots». El conductor d'Oliana va afegir que «en pistes ràpides no he pogut córrer tan com hauria volgut, havia de frenar, perquè els camions estan limitats a 140 km/h, i els cotxes assolim els 180».\nCompetidor nat, Esteve té sempre una mirada positiva i ahir va constatar que «hem patit molt, però per fi hem pogut comprovar que el Toyota Hilux Overdrive es comporta molt bé a les dunes, fins i tot en les de màxima dificultat». L'alturgellenc va afegir que «a la segona part de la jornada hem pogut córrer més perquè el recorregut era més ràpid i així ho permetia. L'important és que no hem tingut cap problema mecànic ni hem comès cap errada de navegació. Ara toca descansar perquè queden molts dies per davant per recuperar terreny. Serà clau conservar bé el cotxe a l'espera que arribi una etapa neta».\nEl francès Stephen Peterhansel va assaltar el liderat en fer segon per darrera de Nasser Al-Attiyah, i ara té Carlos Sainz, tercer ahir, a 6.37 de distància. Giniel de Villiers i el copilot d'Òdena Àlex Haro (Toyota Gazoo Racing) van perdre pistonada: ara són els 23ens després de quedar en el lloc 37 ahir.\nJaume Betriu remunta\n«Estic molt content», va dir Jaume Betriu (FN Speed-KTM Team) després d'acabar la jornada en 17a posició entre les motos. «Tenim el ritme, però encara em falta una mica de soltesa amb la navegació per poder anar més segur i sense cometre errades», va afegir el de Coll de Nargó. Per la seva part, Marc Calmet (FN Speed-Rieju Team), de Guardiola de Berguedà, va arribar el 53è i, en la seva primera participació en el Dakar, ocupa el lloc 51 de la classificació general.\nDesert pur i dur\nEl desert de Rub al Khali és el més gran del món, 650.000 km 2 -una superfície superior a la de França- coneguts com The Empty Quarter, és a dir, la regió buida. Dunes de 250 metres d'alçada, arena i res més. Els pilots entraran avui al desert pur i dur en una tercera etapa de 630 km amb inici i final a Wadi Ad-Dawasir, dels quals el tram especial cronometrat en tindrà 403.\nMor als 88 anys Paco Gento, exjugador del Reial Madrid


desenvolupament evitat per la compra de bosc a prop de Nova York - bona xarxa de notícies - Totes Les Novetats\nEn lloc d’un nou camp de golf previst i 100 cases de luxe, s’ha conservat una extensió de turons, aiguamolls i aigües panoràmiques com a parc públic mitjançant la compra d’un dels darrers grans espais oberts privats de l’àrea metropolitana de Nova York. El governador George E. Pataki va anunciar ahir la compra de 575 hectàrees als desenvolupadors i la seva reunificació amb el parc estatal adjacent de Sterling Forest al comtat d'Orange ...\nLa nova propietat augmenta la mida del bosc a més de 18.200 acres de boscos, llacs i rierols. Gràcies al Trust for Public Land que està negociant la compra de 13,5 milions de dòlars, Sterling Forest (en la seva totalitat) està ara tancada definitivament al desenvolupament i oberta per sempre al públic.\n'Aquesta última adquisició representa l'última peça del trencaclosques per protegir tota la gamma de recursos naturals i hàbitats de vida salvatge al parc estatal de Sterling Forest contra l'amenaça de desenvolupament', va dir el governador Pataki. 'Amb aquesta compra, no només augmentem les oportunitats a l'aire lliure per al públic en aquesta increïble propietat escènica, sinó que impulsem el nostre compromís amb la protecció de l'espai obert a les terres altes de Nova York / Nova Jersey. El Fons per a la protecció del medi ambient ens ha ajudat a assegurar una parcel·la crítica que ara es convertirà en parc públic, garantint la seva custòdia per al futur '.\n'Aquesta era una gran visió, amb grans resultats, amb un gran benefici per a milions de persones, un llegat durador de la terra per al governador Pataki', va dir Rose Harvey, vicepresidenta sènior de The Trust for Public Land.\nLa propietat consisteix en una parcel·la de 575 acres de forma irregular amb una façana extensa a banda i banda de la ruta 84 del comtat, Long Meadow Road. La topografia del lloc varia des d’un terreny pla o ondulant fins a una forta pendent i la secció sud de la propietat presenta un estany de 36 acres. També hi ha una zona humida de 15 acres a la secció més oriental de la propietat i diversos altres aiguamolls, en total aproximadament 25 acres, repartits per tot.\nEl parc estatal de Sterling Forest està situat al centre de les terres altes de Nova York / Nova Jersey, un tram d’hàbitat contigu d’1,1 milions d’acres, des del riu Hudson fins al riu Delaware. El traçat enllaça el parc estatal Abram S. Hewitt de Nova Jersey amb el parc estatal Harriman de Nova York i protegeix el passadís al voltant del Appalachian Trail, que travessa la porció nord del bosc de Sterling, i tota la longitud del camí de Sterling Ridge.\nEl 1998, el governador Pataki va anunciar l'adquisició dels primers 15.280 acres que van crear Sterling Forest. El Trust for Public Land i l'Open Space Institute van negociar la compra. Els grups van treballar amb Nova York i Nova Jersey, el govern federal i interessos privats per recaptar 55 milions de dòlars per comprar Sterling Forest i preservar-lo com a espai obert. Des de l’anunci inicial, TPL i altres grups que treballen amb l’Estat han afegit al parc altres 3.000 hectàrees, inclosa aquesta última adquisició, al parc.\nSterling Forest protegeix una font important d'aigua potable a Nova Jersey. A més de servir de conca hidrogràfica per a milions de residents a Nova Jersey i Nova York, la propietat és vital per a la supervivència de moltes espècies residents i migratòries, inclosos l’ós negre i una varietat de falcons i aus cantores, així com de molts invertebrats rars i plantes. El governador també va designar una porció de 16.833 acres del parc com a Àrea de Conservació d'Aus (BCA) en un esforç per protegir l'hàbitat de diverses espècies d'ocells que viuen a la zona. (El Trust for Public Land )\nacupuntura per a símptomes de la menopausa\nl’educació no és omplir una galleda sinó encendre un foc\nBones notícies a la història, 16 d’octubre\nDesenes de persones s’ofereixen voluntàries per entretenir les mascotes de refugi solitari durant les vacances: potser ho podeu fer per acció de gràcies\nÉs possible que s’hagin trobat de nou els extints elefants de Java, a Borneo\nEls membres de la tripulació final s’extreuen del vaixell de càrrega encapsulat després que els socorristes sentin tocar a l’interior de la sala de màquines