El Mercat Municipal L’Almara celebra el dia de l’amor amb el sorteig de tres cistelles per a enamorats – Ajuntament de Burjassot\nEl Mercat Municipal L’Almara celebra el dia de l’amor amb el sorteig de tres cistelles per a enamorats\n13 febrer 2019|Burjassot\nCupido s’ha passat pel Mercat Municipal L’Almara i ha deixat a CODEMER, l’associació de comerciants del mercat, tres bonics regals per a les veïnes i els veïns de Burjassot que realitzen les seues compres en aquest espai municipal i que veuran premiada la seua fidelitat.\nEl mateix dia de Sant Valentín, el 14 de febrer a les 12 hores, es farà el sorteig de tres cistelles per a enamorats que contenen un pastís per a dos, una botella de cava, dues copes, una rosa eterna i un peluix. Un amorós regal que, d’assegurança, alegra als afortunats que ho aconseguisquen. Les cistelles es podran recollir el dissabte 16 de febrer en el propi Mercat.\nLa campanya compta amb el suport de la regidoria de Promoció Econòmica, dirigida per Roc Senent, a través de CEMEF.\nmercat, promoció econòmica, codemer


Una Catalunya sobirana i europea? és legítim, és necessari, és progressista. | Raül Romeva i Rueda\nUna Catalunya sobirana i europea? és legítim, és necessari, és progressista.\nPublicat el 18 de febrer de 2010 per raulromeva\nEn el marc de dues intervencions que em toca fer aquesta setmana (una demà divendres, a l ‘Oficina del PE a Passeig de Gràcia en el debat sobre ‘Catalunya, estat independent a Europa’ i l’altra dissabte, en la Convenció sobre el Fet Nacional organitzada per ICV), he estat reflexionant sobre un afer que fa temps m’inquieta: on som i cap on volem anar en clau nacional catalana, en el nou espai europeu.\nD’entrada una confessió, que ja no és nova, em temo: sóc dels qui durant molt de temps he defensat una visió federalista de l’Estat, dels qui considerava que allò que calia era convèncer els nostres amics i amigues de la resta de l’Estat per fer institucionalment visible la realitat plural, plurinacional i plurilingüística de l’Estat espanyol. Tanmateix, constato que a la resta de l’Estat ningú no creu en la necessitat d’avançar cap a una fórmula federal. Quin sentit té, per tant, seguir apostant per una opció que ningú més creu possible ni necessària?\nAixí doncs, ara sóc dels qui ens hem adonat que això no és factible i, a aquestes alçades, ja no sé si és desitjable, en tot cas en els termes com ho hem defensat fins ara. Segueixo pensant que el federalisme és una bona opció, però crec que aquest federalisme ha de ser en clau europea, i no estatal, i, per tant, l’ens a federar, en aquest cas Catalunya, i de manera més àmplia, els Països Catalans o Euroregió, ho ha de fer mirant cap a Europa amb l’objectiu clar de poder actuar en la política europea de manera directa i sense necessitat de passar per intermediaris a escala estatal que, ni són necessaris, ni creuen en aquesta concepció plural de l’Estat.\nNo tinc cap sentiment anti-espanyol, també vull deixar-ho molt clar. La meva reflexió no la fonamento en cap animadversió ni antipatia cap a les anomenades ‘espanyes’. De fet, constato sovint, molt sovint, moltes complicitats en temes molt diversos amb gent d’altres comunitats autònomes, a la vegada que amb gent amb qui comparteixo país, llengua i cultura, sovint constato profundes divergències, de fons i de forma, en la manera de veure i interpretar el món, proper o llunyà.\nNo obstant, lamento les dificultats per tractar per part de les instàncies estatals el fet nacional català amb la normalitat i el respecte que li pertocaria. Per dir-ho en termes planers: del PP, quan era al govern, no esperava cap mena de complicitat en aquest sentit, però sí l’esperava d’un PSOE que es deia federalista. La decepció ha estat tal que jo no hi veig recorregut en aquesta opció.\nTot plegat em porta a la necessitat de redefinir el propi concepte identitari en termes propers als que usa Amin Maalouf: “La vraie question est de faire cohabiter au sein de chaque identité, toutes les appartenances qui constituent cette identité. Cette question se pose partout, en Europe par exemple. Faire cohabiter au sein de l’identité de chaque personne en Europe un facteur local, régional, national, et européen est difficile. Pour moi, chez qui ces appartenances viennent d’univers en conflit, c’est plus compliqué encore, mais je n’ai pas d’autre choix que d’essayer. On ne peut renier l’un des deux, il faut tenter de les concilier.” En altres paraules, totes i tots tenim una identitat individual resultat d’una combinació singular de moltes d’altres, algunes de les quals ens venen donades, i d’altres són una opció.\nÉs precisament la recerca d’aquesta identitat moderna de catalanitat europeïsta la que em serveix per estructurar la meva tesi, en tres parts:\n1. Nou repte: construcció d’una nova identitat federalista, ja no estatal sinó europea\n-Una identitat europea i catalana que evoluciona dia a dia (UE, globalització, immigració, …)\n-Necessitat de participació directa dels pobles i la ciutadania en la presa de decisions europees (llengua, presència parlament europeu, participació Consell UE,…)\n-Constatació que no existeix una mentalitat federal ni voluntat de representar la diversitat nacional per part del govern de l’Estat.\n-Eficiència en la gestió (subsidierietat, proximitat ciutadania, …)\n-Els Estats nació ja no serveixen per construir europeïsme (no volen cedir sobirania, ni cap a dalt ni cap a baix): risc de renacionalització.\n2. Definir l’ens a federar: Euroregió (Pirineus-Mediterrània)\n-Construir un espai compartit a partir d’afinitats: social, econòmic, infraestructures, cultura, serveis, …\n-Desconexió de l’Estat i conexió amb Europa\n-Riscos de l’aproximació estatalista (no ens calen més, sinó menys estats)\n-Riscos de l’aproximació euroescèptica.\nFont foto: google earth\n46 pensaments a “Una Catalunya sobirana i europea? és legítim, és necessari, és progressista.”\nquimet el 18 de febrer de 2010 a les 23:19 ha dit:\nMe’n alegro molt! A veure si entre tots som capaços de sumar.\nquimet el 18 de febrer de 2010 a les 23:20 ha dit:\nHom el 19 de febrer de 2010 a les 1:24 ha dit:\nA mí això em sembla una via de reflexió molt bona i seré amatent de veure que escrius sobres això, crec que és el camí adequat i és el que jo penso.\nElSrM. el 19 de febrer de 2010 a les 11:18 ha dit:\nUn escrit molt interessant. El tema de les ordenacions i reordenacions territorials acostuma a ser polèmic perquè s’involucren els sentiments personals, identitaris, col·lectius…\nComprenc i respecto la seva reflexió, senyor Diputat, sobre l’esgotament del federalisme espanyol. Però sóc dels que continuo pensant que és una bona opció. De fet, penso que és la única solució pràctica que Espanya té per a existir com a Estat viable sense tensions internes inabarcables per aquesta causa en el llarg termini.\nLa pròpia Constitució es va formular com un projecte no pas de caire federal però sí federalitzant. És ben cert que el P.S.O.E. del Pres. J. L. R. Zapatero ha estat una decepció en aquest sentit, i en d’altres. Per ser massa liberalista (en el sentit europeu) en lloc de socialdemòcrata, és clar. Suposo que gent propera al partit, al P.S.C.-P.S.O.E., del sector maragallista o com el notari Pérez Burniol, pensaran quelcom semblant.\nLa visió de superar l’organització internacional d’Estats-nació i avançar cap a les bioregions p.ex., em sembla desitjable però considero que cal formular-la com un projecte més filosòfic, intel·lectual… a força llarg termini, en tot cas.\nTambé mirant al posicionamient estratègic, d’imatge, de concepte d’I.C.V. davant l’electorat, crec que es corre el risc de confondre’s amb E.R.C. si es renuncia al federalisme espanyol. El canvi de mentalitat general dels Estat-nació cap a d’altres ens, serà lent i llarg en el temps. De cara als propers processos electorals, la gent té clar què és el centralisme unitari espanyol, què és el nacionalisme català i què és l’independentisme català. Ara bé, són conceptes que vaig comprovant què els costa més de precisar: què és el catalanisme —el confonen amb nacionalisme— i què és el federalisme.\nPenso que si I.C.V. deixa d’explicar i apostar pel federalisme espanyol, l’electorat associarà això amb l’independentisme. I aquí el partit sortiria perdent davant d’E.R.C., que està millor posicionada davant el seu electoral en aquest assumpte. Reflexió semblant vaig aportar fa setmanes a la plana web del Diputat J. Herrera.\nD’altra banda, crec que cal ressaltar una possible contradicció entre considerar els dèficits empírics que presenten els Estats-nació i pretendre, i no personalitzo pas, un Estat-nació català. Els vicis en aquest sentit serien més que probablement els mateixos dels Estats-nació ja existents, com els que té avui el Regne de les Espanyes 🙂 i els seus veïns vers la Unió Europea.\n“Calen menys Estats”. Aquesta seria la filosofia, però crec que es corriria el risc de que Estats grans esdevinguessin Estats-regions petits. I això serien més Estats. Una pregunta seria: menys Estats perquè es fusionen els que ja hi ha o menys Estats perquè es reorganitzen en un altre tipus d’ens polític?\nObrir fronteres, harmonitzar polítiques, cedir sobiranies… seria un camí que reduiria riscos del tipus de la regionalització i gènesi de molts estats petitons. Avançar cap una supranacionalitat europea i, al final, mundial. Aprofitarìem per recordar que si la Humanitat no entra com sigui de nou en l’equilibri mediambiental perdut després de la Segona Revolució Industrial, tot això no arribarà a poder fer-se.\nAixò exposat al darrer paràgraf serà difícil si el Parlament Europeu continua com ara, sent menys representatiu de la sobirania popular que els parlaments nacionals dels Estat Membres. La gent i els Estats no tendiran a cedir sobirania a un ens menys democràtic —en tant que representatiu del ciutadà— que ells mateixos. El poder Executiu europeu ha de cedir molt al Legislatiu. Si nó, veig difícil que els Estats Membres continuïn interessant-se en transferir més de la seva sobirania nacional a l’ens supranacional comunitari, fins que esdevingués potser un nou súper Estat plurinacional —tal com hauria de ser Espanya formalment, des de la concepció federalista—.\nCom deia, sí que em semblen, des d’aquest punt de vista, més interessants les euroregions però, sobretot, les bioregions que els Estats-nació actuals.\nJoan el 19 de febrer de 2010 a les 13:33 ha dit:\nEl tema del Federalisme del PSOE, va quedat clarificat l’any 2005-2006, no cal anar pas més endarrera.\nDesprés que el parlament català aprovés el setembre de 2005 per 120/135 vots a favor un estatut federalista i constitucional (segons el consell consultiu ara tribunal de garanties estatuttaries).\nDic federalista perque parlava de relacions bilaterals però enlloc es desprenia que fos un estatut independentista.\nDoncs fou el Sr. Alfonso Guerra (progre d’esquerres espanyol) que es va anar carregant article per article qualsevol tuf de federalisme de l’estatut aprovat pel parlament català, amb el vist i plau del PP, evidentment.\nAixò em fa reflexionar que tot i la vigència de l’eix esquerres-dretes, actualment la política (àmbit general/europeu) hauria de girar més en termes de reformistes o immobilistes. Els immobilistes poden ser perfectament polítics que en la terminologia clàssica serien d’esquerres, però que quan tenen poder no l’exerceixen, esclafen la cadira, mantenen als poders factics, no escolten al poble i no prenen mesures per al progrés de la societat.\nPer exemple, i per no mirar a Catalunya…. a l’Iran actual qui es més d’esquerres en la terminologia clàssica del terme? Segurament el partit de l’Ahmadinejat, però encanvi són immobilistes, mentre que el partit opositor seria més de dretes en la terminologia clàssica del terme però en canvi té com a objectiu engegar reformes importantissimes per canviar el país…..\nEn l’àmbit estrictament català hi afegiria 2 eixos més.\nUnionistes / independentistes(federalistes europeus), i l’eix competents/incompetents.\nmanel el 19 de febrer de 2010 a les 16:37 ha dit:\nSí, ara comencem a marxar de debò, plantejant les coses sense por i obrint, sense por, debats, camins i fronteres. Perquè els fluxos de “sentiment” social al voltant d’aquesta qüestió, com de totes les altres, són fluctuants, ara avancen i amenacen d’arrossegar-ho tot, ara reculen.\nPer això el debat. Fites i passos clars, estratègicament pensada i elaborada la posició des del punt de vista dels principis i dels objectius. Defugint, per tant, les trampes soterrades en els moviments tàctics, conjunturals (llegeixis: electoralisme tout court, estats d’opinió, desgi de govern…). Al capdavall, i contràriament al que pensa un dels qui comenta, la “caiguda” de la contradicció principal cediria el pas al primer terme a les altres. No solament no hi tindria res a perdre ICV en una Catalunya sobirana, sinó que hi tindria molt a guanyar.\nCrec que és cada vegada més obvi que a partir dels estats actuals Europa no avançarà. Recularà, s’està veient. Quant a la possible integració “positiva” de Catalunya dins Espanya, com molt bé dius, depèn de dos, i els altres no volen però, a més, cada cop estant més encastellats. El pitjor de tot és que aquesta situació, no tan sols priva d’avançar en la qüestió de la sobirania o reconeixement o com se li vulgui dir, sinó que ens priva de fer valer totes les altres qüestions. Continuar així només beneficia als qui esperen que la cosa es podreixi.\nCrec que el plantejament que fas és innovador i permetria molt recorregut, molt, bypassant de facto els condicionants reals o legals existents, a part que suposaria reconfigurar sobre noves i més realistes bases una Europa dels pobles i no dels estats.\nLa teva proposta és molt estimulant i penso que desborda el marc d’ICV. Parlem-ne. Això podria fer que es recuperessin grups, gent, que com jo hem anat quedant pel camí a falta d’algun tipus de marc que recollís suficientment noves i potents reorientacions ( o orientacions a seques).\nBasset el 19 de febrer de 2010 a les 17:29 ha dit:\nAra, les preguntes són:\n– I com vas a lluitar per tot això dins del teu partit?\n– Ja s’han recuperar del disgust els dos Joans?\nRaül, si d’una manera oberta, prioritzeu la independència dels Països Catalans en el vostre programa, i us comprometeu a afegir-se a una candidatura transversal que la proclame, com a primer pas de l’alliberament de la resta del país, compteu amb el meu vot.\nJosep-Llu el 19 de febrer de 2010 a les 18:51 ha dit:\nSóc un votant d’ICV de tota la vida i em sorprèn el gir que aquest partit fa la impressió que pren quant a la qüestió nacional. Alguns articles que he llegit últimament o posts més contundents que aquest d’avui fan que em preocupi perquè ICV entri en el joc de determinats sectors que manipulen amb un suposat independetisme que tan sols respon a consignes d’altres partits com ERC, CIU i sucedanis que han sorgit com bolets en els darrers temps.\nEspero i confio que no es tracti d’això, atès que la via federalista asimètrica de cotes elevadíssimes d’autogvoern (com als länder alemanys, per exemple) és la que sempre m’ha semblat que compartien majoritàriament les persones simpatitzants d’ICV, com jo. I així s’ha anat ratificant eleccions rere eleccions. I caure en la temptació de vendre fum que fan alguns amb consultes clarament partiditzades i organitzades i sustentades per partits no és una via realista, i sí que és fàcil, però també evitable. El dret a l’autodeterminació hi és, només faltaria, però sense estridències i amb el nostre Estatut de 2006 com a gran projecte de futur per al país, hi ha molta cosa a desenvolupar i molta feina a fer.\nRes més, valoro positivament la feina que gent com Herrera i tu heu anat fent, però cal que us pategeu més el país i gent del voltant del partit ens hi puguem adreçar per compartir aquestes inquietuds i canalitzar-les correctament.\nLaura el 19 de febrer de 2010 a les 19:01 ha dit:\nSóc votant d’ICV i crec que és la primera vegada que no comparteixo un post del teu blog… Només una pregunta, és això una opinió particular teva sense més o esta ICV modificant la seva posició respecte al federalisme?\nPuc entendre que hi hagi gent amb opinions diferents dins del partit… però m’agradaria saber si seguiré tenint un referent polític que posa sempre per davant les qüestions socials i ecològiques o si ara ICV pasarà a formar part d’aquest moviment independentista amb gent que d’esquerres no en té gaire…\nPD: de tota manera felicitar-te per la bona feina que fas al parlament europeu.\nA. el 19 de febrer de 2010 a les 20:14 ha dit:\nMolt interessant evolució i ben fonamentada. Tan debò des de Catalunya poguem construir Europa tal i com planteges, de manera seriosa, cívica i progressista. Felicitats\nJaume el 19 de febrer de 2010 a les 22:01 ha dit:\nUna frase i una imatge val més que mil paraules,\nEn el vídeo de Vilaweb TV dedicat en Josep Termes , un dels grans historiadors catalans en vida ( home d’extracció obrera, no com en Solé Tura, que defensava allò de que el catalanisme era cosa de burgesos, quan ell era de casa bona… ) ens explica com en un seminari en Felipe González digué als assistents: ” España la vertebra el PSOE y la guardia civil “.\nlucius el 19 de febrer de 2010 a les 23:13 ha dit:\nCrec que la negociació estatutària i la reacció de bona part de l’Estat espanyol va deixar molt clars els límits del federalisme dins de l’Estat. I mira que, políticament, se suposava que era la millor conjuntura possible per aconseguir-ho. Crec que val la pena explorar nous camins, i tots ells van cap a Europa.\ntraductor el 19 de febrer de 2010 a les 23:29 ha dit:\nCertament, m’he emocionat com molts dels comentaristes. Però just quan he acabat de llegir el darrer comentari ho he vist clar:\n– CiU té en López Tena i en Ramon Tremosa per captar vot independentista, però sense fer massa soroll per no espantar la seva base unionista.\n– ERC ha fet el mateix amb en Junqueras\n– I ara ICV fa també el mateix am en Romeva\nBé, quants més siguem els que votem en les consultes populars independentistes i, sobretot, a Reagrupament, més forçarem als partis a maniobrar en aquest sentit. El que seria un error és a dia d’avui votar-los, ja que la base que predomina en ells encara és unionista, per molt que ho maquillin.\nJordi el 20 de febrer de 2010 a les 0:01 ha dit:\nEnhorabona per l’article i per la valentia de publicar-lo.\nAlbert el 20 de febrer de 2010 a les 1:37 ha dit:\nBona reflexió, Raül!\nJoan el 20 de febrer de 2010 a les 10:04 ha dit:\nEnhorabona, Romeva, per aquest pas que sembla que has donat. El veritable federalisme que ens cal als catalans és el federalisme entre els diferents Països Catalans en una República pròpia i independent dins de la Unió Europea. I Espanya, de veïns.\nS’ha provat un camí d’entesa amb Espanya, i els espanyols no han volgut. Ara no hi ha més remei que assumir-ho i prendre tots els catalans junts el camí de la Independència.\nJordi V el 20 de febrer de 2010 a les 11:25 ha dit:\nUn article brillant i valent.\nNomés ressolent realment la qüestió nacional es podrà fer front a la qüestió social. AMb el pressupost autonòmic actual es poden posar pedaços (i se’n posen!) però no tenir un vestit digne.\nDes de fora el 20 de febrer de 2010 a les 11:56 ha dit:\nUn article interessant i ben escrit. Però, de debò creu l’autor, més enllà de l’idealisme, que hi ha interès polític i social per una Euroregió (Pirineus-Mediterrània) dins de Catalunya? Potser un interès baix-moderat, però fora de Catalunya molt menys interès encara… menys interès que pel federalisme.\nLa part del full de ruta és una col·lecció de frases buides de contingut, que pertanyen més a una reflexió personal que a un pla de futur. I amb això no vull dir que hi hagi una solució fàcil al llarg conflicte Catalunya-Espanya. Però la tesi de l’autor (3 punts) pertany més a un pamflet electoral que a cap solució a curt, mig o llarg termini pel nostre país. A més, el to polític de l’article no va dirigit a il·lusionar la societat a gran escala en aquest aspecte, si no a agradar a una part concreta de l’electorat català, que igualment pensa en línes generals el que l’autor remarca.\nMés enllà de les bones paraules, no em convenç, senyo Romeva.\nGodilhaire el 20 de febrer de 2010 a les 12:27 ha dit:\nLo camin de Catalonha es pas lo sud, es lo nòrd, es Occitània. E lo territòri coërent es clarament un ensemble europèu (CTP o Euroregion).\nVist lo nivèl tant bais de consciéncias politicas occitanas, desiri bon vent per un sistèma occitano-catalan que despertèsse Occitània, gràcia als Catalans e las Catalanas.\nA mantunes moments de l’istòria d’Occitània e Catalonha, avem vist las vias amassa, avem pas capitat fins ara, mas avem los potencials … XXIen sègle tracem una autra via ? Una via amassa ?\nL’Union Europèa ne dona la solucion … Se cal recordar l’imne occitan, lo Se Canta, aqueste que demanda que s’abaissa los Pirinèus.\nLa CTP es jà considerat per l’UE coma un interlocutor europèu … e tanben coma un interlocutor per Madrid e Paris ; alara ? Que cal far ? perségre lo camin de l’acarament ambe Madrid o Paris o bastir un autre sistèma politic europèu ?\nQuora Occitània serà melhor coneguda en Catalonha, benlèu que tanben las causas seràn melhor entendudas per l’UE e pels sistèmas de la decentralizacion en Occitània.\nRoger el 20 de febrer de 2010 a les 15:40 ha dit:\nJo sóc votant d’ICV i penso com tu. Et felicito molt per l’article i et dono l’enhorabona. És alliberador llegir-te i saber que hi ha polítics realment d’esquerres que pensen en la gent i que també s’adonen que l’estat espanyol ens colla i no ens deixa ser nosaltres mateixos. Ni contra Espanya ni contra ningú, pel bé de tots, separem-nos tranquil·lament, i sense estridències, i anem a Europa d’una vegada sense el pes espanyol a les espatlles.\nUna abraçada i, novament, gràcies per l’article i per la feina feta.\nJosep M el 20 de febrer de 2010 a les 17:01 ha dit:\nLlegit l’article i la majoria dels comentaris veig que anem bé, i només vull repetir que ara toca posar-nos a la feina: Hem de mirar de convèncer als companys i amics que encara dubten,\nprincipalment als que s’aferren a la via morta estatuària o federalista. Tant\nhi fa si son de dretes o d’esquerres, intel·lectuals, ignorants, resignats i\ntambé als malfiats. Ara cal obtenir adhesions i vots en gran quantitat, no\nvinculants, ja ho sabem, però necessaris per fer “tombar” als\npolítics professionals que son els que\ntenen ma als grans medis de comunicació. Si ells s’adhereixen a la causa per a\nla independència a les properes eleccions tot seran vots clarament independentistes\ni cap fanatisme contrari ho aturarà. Catalunya serà aviat un país sobirà, un\npaís petit però amb personalitat pròpia i amb totes les possibilitats que ara\nens son barrades. Ara o mai!\ntoni el 20 de febrer de 2010 a les 17:06 ha dit:\nBravo, Romeva, endavant!\nSergi el 20 de febrer de 2010 a les 19:01 ha dit:\nEnhorabona per l’article, Raül.\nSóc votant d’Iniciativa i estic totalment d’acord amb tu: l’única via possible és la independència de Catalunya.\nFerran el 21 de febrer de 2010 a les 0:57 ha dit:\nLa clau de tot plegat la dones en l’article mateix: amb el PP ja sabiem d’antuvi que no hi podiem comptar, per aconseguir un estat que s’accepti tal com és. La lamentable sorpresa ha estat el PSOE de Zapatero, que semblava que havia de ser qui sap què; quin bluf!\nNo, l’estat (espanyol) federal és inviable, no se’l creu ningú fora d’alguns catalans, que són cada cop menys, així que tots a treballar per una Catalunya socialment més justa, i políticament tan autònoma com les seves veïnes França, Portugal o Espanya.\nEnhorabona per la bona feina, Raül.\nJoan el 21 de febrer de 2010 a les 1:43 ha dit:\nEm sembla bé que Raül Romeva, parli com ho fa pèrò cal fer un seguit de matisacions i de qüestions que crec que poden ser interessants:\n– ICV accepta aquest posicionament i hi ha gent que majoritàriament l’accepta o només és una opinió personal? Així, es pot plantejar que en el futur, ICV serà independentista?\n– Les reticències a un estat em semblen un error. Idealment podríem voler que els estats no existissin i tot el món fos una única unitat on tots puguessin viure en harmonia i on imperés la justícia social, però Raül, resulta que hem de tocar de peus a terra i sense estat, el poble català no podrà ser lliure ni aconseguir les quotes de benestar que li pertoquen per justícia.\n– La fòrmula de govern hauria de ser una República Catalana (que hauria d’englobar tots els Països Catalans -ara i en aquell monent federats i amb la idea que cada regió catalana pogués decidir la seva incorporació de forma lliure i a través de referèndum, la seva adhessió al projecte comú-).\n– Defensar l’estaut a hores d’ara, com fa algun opinador, em sembla una pèrdua de temps perquè aquest text ja està mort i enterrat (més encara per la sentència negativa que farà un tribunal espanyol desprestigiat).\n– El federalisme només se’l creuen alguns catalans i catalanes i ningú més. I ja és sabut que quan dos es volen avenir, han de ser tots dos els qui ho han de voler.\nCom a conclusió vull dir afegir que faci el que faci Espanya, el seu govern, les seves forces polítiques i la seva ciutadania, la nació catalana ha de seguir treballant pel seu compte per aconseguir la seva plena llibertat per decidir el seu futur. I cal tenir en compte la justícia social, l’ecologia, el feminisme, l’educació, la sanitat, l’economia, el treball i la llengua, però el que no podem perdre de vista és que el dret a ser lliures és irrenunciable i l’hem d’exercir.\nJack Monterey el 21 de febrer de 2010 a les 7:43 ha dit:\nFa temps que és una idea que defenso i em sembla fantàstic que l’hagis adoptada, Raül: els federalistes no cal que deixeu de ser federalistes, només cal que us adoneu, com has fet tu, que l’objecte del federalisme català ha de ser Europa, ja no té sentit (ni és viable) fererar-se amb un Estat intermediari com Espanya. De fet, la gran majoria dels independentistes som (con)federalistes, ja que volem continuar integrats, ara sense intermediaris, a la Unió Europea.\nNo he votat mai Iniciativa encara que tinc molts amics que sí que ho fan, però ja fa temps que segueixo el teu bloc i admiro la teva capacitat de parlar i DIR COSES, no com molta de la nostra classe política, que parla i NO DIU RES. Felicitats i a continuar fent bona feina: de Catalunya al món, passant, és clar, per Europa.\nManel el 21 de febrer de 2010 a les 9:43 ha dit:\nHa tingut lloc la convenció sobre la qüestió nacional. Estic segur que el pròxim post que posis ens en parlarà. Però pel que llegeixo als diaris avui no sembla que ICV com a tal assumeixi ara mateix la teva posició com a seva. Por de perdre militància i vots, possibles escissions, defensa del dia a dia, no ho sé. M’agradaria que, sigui el que sigui, no es perdés el que s’ha posat en marxa i que em penso representa una bona part, no se si majoritària, d’ICV i rodalies o mitja distància. Un corrent dins d’ICV, una plataforma (però, una més…?), no sabria dir-ho però alguna cosa que permeti mantenir, acréixer i consolidar les “nostres” posicions dins aquest sector ampli, més ampli del que alguns creuen i diuen, social, que a l’hora de pensar i sentir es mou, en cercles més enfora o més endins, al voltant d’ICV.\nJo espero aquest nou post i no crec que sigui l’únic.\nQue no es peerdi. Que no ens perdem.\nRuben el 21 de febrer de 2010 a les 10:02 ha dit:\nPues creo que estoy de acuerdo con Laura, y añado, no hace falta las siglas de ICV para ser una sucursal de ERC, para este viaje no hacia falta alforjas. Independientemente se esta perdiendo una ocasión de predicar con el ejemplo con La Vall D’Aran.\nLe bon y Tajfel ya explicaron lo que significa. Estando completamente de acuerdo con Raül casi en la totalidad de sus exposiciones, en este asunto discrepo. Sabemos lo que supone los sistemas identitarios. Creo y soy plenamente consciente que es una opinion subjetiva, como lo son siempre las opiniones, que si en ICV se declarara una propuesta claramente independentista quizás se llevaría una sorpresa.\nNo estaría mal que desde dentro de ICV se hiciera una consulta como la que se hizo sobre la independencia, y en los mismos términos, y dejar de marear la perdiz. Comparto como muy bien dijo en su dia Marius Garcia Andrade, nosotros sabemos lo que somos y no necesitamos el reconocimiento de Otros. Añado, eso si es identidad.\nGerard el 21 de febrer de 2010 a les 11:22 ha dit:\nEnhorabona, Raül, per haver tingut la valentia de canviar les idees davant la realitat abans que esperar (vanament) que la realitat canviï per la força de les idees. Em consta que tens un fill, i, per tant, em sembla perfecte que desitgis el millor pel seu futur, que crec que és néixer en una nació lliure i que no sigui espoliada i menyspreada sistemàticament. Endavant!\nElSrM. el 21 de febrer de 2010 a les 15:55 ha dit:\nObservem aquest article que tot just acabo de llegir, relacionat amb l’Estatut d’Autonomia de Catalunya, l’encaix a l’estat espanyol, el federalisme, l’independentisme…\nÉs del senyor Juan L. Pulido Begines, Catedràtic de Dret mercantil a la Universidad de Cádiz. Em sembla haver entés que és simpatitzant del P.S.O.E., del corrent intern anomenat Izquierda Socialista.\nAntoni el 21 de febrer de 2010 a les 17:05 ha dit:\nFelicitats per veure que amb la lluita pel federalisme a Espanya Catalunya no només no va enlloc, sinó que perd miserablement el temps. Fa més de 100 anys que ho defensem des de Catalunya!!! Qui en sent cap necessitat, a Espanya, d’entre els que tenen capacitat de decisió vull dir, no fulanet o fulaneta a mitja tarda aquí o allà??? Em sorprèn, però, la insistència en la identitat, sempre identificada en qüestions de llengua i cultura. Certament, ens ha d’interessar això, perquè tenim el dret inalienable a voler transmetre aquest patrimoni, heretat o adquirit per tots els que sumem ara i aquí, a les generacions futures. Però a mi em sembla que aquesta no és l’única qüestió, ni l’única ni la principal bandera. La qüestió són els nostres interessos col·lectius: que ningú, cap “intermediari”, no faci que el nostre present i el nostre futur no siguin menys del que podrien ser, i que tinguem veu i vot propis a tot arreu per defensar-ho i espavilar-nos. I això tan simple, i tan gros, afecta des dels beneficis de les empreses catalanes fins al dia a dia de la gent, de tots els gups socials. Per a aconseguir això, sisplau toquem de peus a terra: en el món d’avui cal necessàriament un estat amb tots els ets i uts. Ja ens l’organitzarem nosaltres aquest estat, en benefici de tots. Quant a l’Euroregió i els Països Catalans, em sembla que ara no toquen. Primer treure cap, i després si hi ha consens i necessitat sentida, ja veurem. I quant als partits principals espanyols, fa dècades, no ara, que sabem quin és el seu objectiu respecte de Catalunya: mantenir-la a mig gas, per dominar-la i treure’n profit. A Espanya, els que manen, tot això ho tenen claríssim, i no d’ara. Són els catalans els que no ho tenen clar. Felicitats altra vegada per obrir els ulls i ajudar que la gent d’aquest país obri els ulls.\nMart el 24 de febrer de 2010 a les 22:55 ha dit:\nÉs legítim (d’acord);\nés necessari (d’acord);\nés progressista (d’acord).


Mostra és un espai de respecte per a totes les expressions i identitats. Es tracta d’un projecte creat des del cor, basat en la cura mútua i abraçant la diversitat.\nVolem que durant el festival totes les persones puguin ballar, generar vincles i gaudir de la música de forma segura. Construïm des de la pista de ball un canvi en l’escena.\nNo tolerarem cap mena d’actitud sexista, homòfoba, trànsfoba, queerfoba, racista o gordòfoba.\nSi et sents incòmoda en algun moment, trobaràs personal del festival identificat amb un braçalet lluminós a la pista i a la barra. Estarem a la teva disposició!\nDescarrega’t el protocol en contra de les violències sexuals i la LGTBIQ+fòbia aquí (PDF en castellà).


“Tusk va enganyar els catalans” | ADELA GENÍS | Entrevista | La República\n“Tusk va enganyar els catalans” “Tusk va enganyar els catalans” “Tusk va enganyar els catalans” “Tusk va enganyar els catalans” + “Tusk va enganyar els catalans” E-mail\n“Tusk va enganyar els catalans”\nL’exdiputat finlandès, ferm defensor del procés català, visita per primera vegada Catalunya\n“Tusk va enganyar els catalans” Arxiu.\n“Tusk va enganyar els catalans” “Tusk va enganyar els catalans” “Tusk va enganyar els catalans” “Tusk va enganyar els catalans” “Tusk va enganyar els catalans” E-mail\n“Tusk va assegurar als polítics catalans que podrien negociar amb Rajoy, però no va fer res, va enganyar els catalans”\n“El govern espanyol no vol que es parli de Catalunya”\n“L’ambaixador espanyol a Finlàndia es queixa de mi davant de qualsevol instància”\n“És terrible que a Espanya, a Europa, hi hagi presos polítics”\n“L’acostament dels presos és un gest petit perquè haurien d’estar en llibertat”\n“Sense Twitter ni Facebook molta gent d’arreu del món no hauria vist les imatges de l’1-O”\n“És un pacifista, un lluitador per la democràcia”\nEl fins ara diputat finlandès Mikko Kärnä (Espoo, 1980) visita Catalunya per primera vegada. S’ha fet famós per defensar el procés d’independència al Parlament finlandès i també a través de Twitter, on també ha rebut la fúria dels que no pensen com ell. Es mostra molt crític amb l’actual paper de la Unió Europea en el cas català. Amic del president Puigdemont, va fer d’amfitrió de la visita del mandatari a Finlàndia el mes de març passat. Kärna ha deixat de ser diputat perquè el veterà Paavo Väyrynen, que era el diputat electe, tenia lloc com a eurodiputat i ara ha demanat tornar al Parlament finlandès. Kärnä assegura que es presentarà a les properes eleccions. De moment, té pensat escriure un llibre en els propers mesos. Durant la seva estada en terres catalanes s’ha reunit amb el president de la Generalitat, Quim Torra. La República entrevista Kärnä durant la seva estada a Barcelona.\nÉs la primera vegada que visita Catalunya i el veig vestit amb una samarreta dels presos polítics, amb el llaç groc...\nVull demostrar la meva solidaritat amb els presos polítics. Penso que la situació a Espanya és una desgràcia per a Europa. Hi ha seriosos problemes amb la democràcia i no ho puc tolerar. És totalment absurd.\nHi ha justícia, a l’Estat espanyol?\nPodem dir que a l’Estat espanyol hi ha presos. I si ho comparem amb Bèlgica, per exemple, la justícia belga va dir que mai extradiria els consellers de Puigdemont a Espanya pels delictes de rebel·lió. Sí, es pot dir que hi ha diverses mancances en la justícia espanyola.\nPuigdemont és a Alemanya. Què pot passar en els propers mesos?\nSegons la meva opinió, Alemanya mai extradirà el president Puigdemont. L’única cosa que estan fent és deliberar què fan amb els altres càrrecs de què se l’acusa. És estrany, però, que la decisió s’hagi endarrerit tant... Espero i crec que significa que no serà extradit a Espanya. Estic esperançat que Puigdemont podrà continuar la seva feina de viatjar arreu del món internacionalitzant el procés català tal com va fer quan va visitar Finlàndia.\nCom es va començar a interessar pel procés català?\nFeia temps que seguia el cas del procés català, però va ser durant els mesos d’agost i setembre quan vaig començar a ser més actiu a Twitter. Tinc amics catalans, i encara que mai havia estat a Catalunya, estava molt preocupat per la reacció d’Espanya. Es pot veure en els meus tuits d’abans de l’1-O.\nS’esperava la violència exercida per la policia l’1-O?\nSí, sí. Ho vaig dir en els meus tuits. Estava convençut que alguna cosa passaria. Potser el que no m’esperava era el grau de violència a què van arribar.\nCom va reaccionar el seu país, Finlàndia, davant d’aquests fets?\nEstic molt orgullós de la reacció del govern finlandès. Va ser un dels pocs països que va condemnar la violència durant el referèndum. Va trigar un parell de dies, però va dir clarament que aquell tipus de comportament no es podia tolerar dins de la Unió Europea. Tot i que encara hi ha molts països que no han dit absolutament res sobre la violència.\nPer què pensa que altres països encara no ho han fet?\nDins de la Unió Europea, Espanya és un país gran, madur, amb poder econòmic... i com tots sabem ha estat amenaçant altres països. Quan em vaig discutir amb l’ambaixador espanyol a Finlàndia, em va amenaçar. Jo li vaig demanar que deixessin votar els catalans, que no exercissin la violència. Em va contestar mitjançant un correu electrònic en què em deia que si algun dia Finlàndia tingués un problema de seguretat i necessités la solidaritat dels seus socis de la Unió Europea, podria buscar aquesta solidaritat a Catalunya. Com que m’ho va escriure en un correu, el vaig publicar. És totalment absurd que un home que diu que és un diplomàtic es comporti d’aquesta manera, amenaçant un membre del Parlament finlandès. Encara que m’estic acostumant a aquest tipus de comportament de gent espanyola en els darrers temps.\nL’ambaixador espanyol a Finlàndia es queixa de mi davant de qualsevol instància. Per exemple, quan el president Carles Puigdemont va visitar Finlàndia, es va queixar de les meves accions al Parlament finlandès. Però sembla que ell no entén que si tu ets un parlamentari, com jo ho era, pots convidar qui vulguis al Parlament. Crec que l’estratègia del govern espanyol és intentar evitar que la gent continuï parlant de Catalunya. Estan espantats per la política. Un altre cas recent és el d’un dependent d’origen espanyol que no em va voler atendre a Hèlsinki perquè portava una samarreta groga amb la imatge dels presos polítics. És una actitud de bojos.\nCom es veu des de Finlàndia la situació de Catalunya? Es coneix?\nLa gent coneix el què està passant. La visita de Puigdemont al país la van cobrir molts mitjans de comunicació... La meva estada aquí durant aquests dies també s’està seguint. Un home de 80 anys, pescador de Lapònia, quan van detenir Puigdemont a Alemanya, va escriure: “Per què el detenen? Això no està bé. Són coses que ens passaven quan estàvem sota el poder dels russos.” Sí, Finlàndia està interessada en Catalunya. Som una nació relativament jove, tenim 100 anys d’història i també vam patir repressió quan formàvem part de Rússia. I ara també [riu]... quan vaig a Hèlsinki des de Lapònia, també tenim els nostres problemes amb el govern central, però no és el mateix... És per això que em vaig dedicar a la política, perquè els afers es poguessin decidir més a prop de la gent.\nLa majoria de catalans estan en contra que hi hagi presos polítics. Les darreres enquestes parlen d’un 80%...\nSí, és una gran part de la població. És gairebé tothom. La gent no ho pot entendre. És terrible que a Europa, que a Espanya, hi hagi presos polítics. L’any passat, l’Estat espanyol va enviar a la presó més artistes que la Xina i l’Iran. No pots tancar a la presó un raper per les seves lletres. Això no està bé.\nEl nou govern del PSOE, liderat per Pedro Sánchez, ha acostat els presos polítics a Catalunya...\nRealment és un gest molt petit, perquè crec que els presos polítics haurien de ser alliberats. Per part de Sánchez, demostra que està disposat a asseure’s a negociar a la mateixa taula que el president Torra. No soc gaire optimista... Ja veurem si Pedro Sánchez pot demostrar en aquests mesos que és capaç de fer alguna cosa en aquest conflicte. Molts mitjans de comunicació de tot el món asseguren que aquesta és una nova oportunitat per al govern català per negociar. Però veient el govern de Sánchez, amb Josep Borrell com a ministre, no estic gaire esperançat. Veurem què passa en els propers mesos. Crec fermament que hi hauria d’haver una negociació internacional.\nEls polítics catalans han comès errors durant el procés?\nCrec que els polítics catalans ho han fet de la millor manera possible en una situació molt complicada. Jo estic molt decebut amb el que va fer el president del Consell Europeu, Donald Tusk, que quan va veure que el moviment independentista anava cap endavant va contactar amb el polítics catalans i els va assegurar que negociarien amb el president espanyol, Mariano Rajoy. Però Tusk no va fer res per negociar. Va enganyar els catalans.\nQuè pensa de l’actuació de la Unió Europea?\nSoc un gran partidari de la Unió Europea. Penso que és un gran projecte que ha permès construir tot això... Però ara mateix no està a l’altura de les circumstàncies. Se suposava que havia de ser una unió per la democràcia, pels drets polítics, pels drets humans i no s’han defensat.\nLes imatges de l’1-O van ser colpidores...\nSí, i si això hagués passat en un país com Turquia o en un estat membre petit de la Unió, com per exemple Hongria, la Comissió Europea s’hauria afanyat a dir que no podia ser, que allò era inacceptable, que no es podia permetre.\nCom veu el president Carles Puigdemont?\nEl respecto totalment. És un pacifista, un lluitador pels drets de la democràcia i pels drets humans. Estic orgullós de poder dir que és amic meu. En una conferència a Hèlsinki (Finlàndia) va explicar la importància que avui dia tenen les xarxes socials i els telèfons mòbils. Penso que és ben cert, perquè sense Twitter o Facebook molta gent d’arreu del món no sabria què és el procés català ni hauria vist les imatges de l’1-O.\nCreu que s’hauria de celebrar un altre referèndum?\nÉs una de les possibilitats que hi ha. Crec, però, que el referèndum de l’1 d’octubre estava totalment legitimat. De fet, em sento com si estigués a la República de Catalunya, encara que la declaració d’independència no s’hagi implementat. Va ser aprovada pel Parlament català. Si l’ocasió de celebrar un nou referèndum arribés, i Espanya es mostrés d’acord a celebrar-lo, i si els observadors internacionals en formessin part i els països del voltant diguessin que accepten aquest nou referèndum, segurament fer-lo seria la manera més fàcil de solucionar el conflicte.\nApostaria per un referèndum com el que es va fer a Escòcia?\nÉs que és així com es fan les coses als països civilitzats. Deixes que la gent voti. Al principi vaig quedar decebut, perquè Escòcia no ho va aconseguir, però s’ha de respectar la democràcia. Potser algun dia tornaran a votar.\nEl referèndum es podria perdre...\nSí, és una de les possibilitats que hi ha i, de fet, també ho diu el mateix president Puigdemont. Però crec que el sí a la independència pot guanyar, el suport a hores d’ara està creixent. He rebut milers de cartes a la meva oficina, totes explicant històries del dia que es va celebrar el referèndum. Hi ha persones que m’expliquen que van anar decidides a votar que no a la independència de Catalunya, però que després de veure l’actuació policial, brutal, van votar que sí. M’expliquen que no volen formar part d’una nació que tracta així els seus ciutadans.\nCreu que Europa frena el procés independentista català per por que hi hagi un auge d’aquest sentiment en altres punts del continent?\nA Nova Caledònia, que forma part de l’Estat francès, es farà un referèndum aquest mateix any. Europa té un problema amb el procés d’independència català. Cap a on va Europa? No veig un futur gaire esperançador per a les nacions petites o per a les llengües minoritàries com el català o el finès, per exemple. Cada país té les seves pròpies regions, però aquest fet no ens hauria d’espantar... Podem ser diversos, es pot aconseguir l’autodeterminació i encara podem ser forts i promoure la pau a Europa.\nEmmirallats en el model finlandès\nQuan es parla d’educació, de sistema, de mètode, sempre es mira cap al nord. Finlàndia està considerada un dels països del món amb un dels millors sistemes educatius. Mikko Kärna és un gran defensor del mètode que es fa servir al seu país. “És un sistema igualitari, que permet que tothom tingui les mateixes oportunitats. Sense diferències”, assegura. El país nòrdic inverteix molts recursos en educació. L’exdiputat assegura que gairebé totes les escoles finlandeses són públiques.\nLa República 07-07-2018, Pàgina 20


Bloc de butxaca: de març 2007\nVaig conèixer la música i cançons d’en Lluís Llach, els últims anys del franquisme, jo tot just era un adolescent. A l’escola varem estar parlant de la cançó “Cal que neixin flors a cada instant”, després ja vaig comprar alguns disc, L’Estaca, Campanades a Morts, etc.\nAhir vaig veure per TV3 el concert de comiat d’en Lluís Llach, per definir en una sola paraula: l’artista, la persona, el ciutadà, aquesta seria COHERÈNCIA. En LLach crec que ha estat durant tota la seva carrera musical, coherent: amb la seva música, amb el seu país, amb la seves idees.\nHa estat un referent, compromès amb les seves idees i amb el seu país, i com a tal el trobarem a faltar, en un país tan petit com el nostre, no podem prescindir de persones com en Lluís Llach.\nEspero que si no es cantant, des de la vessant que ell vulgui, segueixi al nostre costat lluitant perquè un dia Catalunya sigui un país normal; un país lliure. Per molts anys Lluís.\nAdéu Espanya !!!\nSegons publiquen la majoria d’analistes polítics, l’estatut de Catalunya ho te magre per passar el tràmit de Tribunal Constitucional espanyol, després de la recusació del jutge progressista Pérez Tremps, queda amb majoria conservadora, hi tot fa pensar que li fotran una altre retallada.\nEls catalans son mesells, després de 300 anys d’ocupació espanyola, encara no ens hem adonat, que amb Espanya no hi ha res a fer.\nMalgrat tot crec que pot ser positiu, que el tornin a retallar, a veure si per una vegada, hi ha a Catalunya una majoria social que te clar que la via sobiranista es la única que pot solucionar els problemes que te plantejats Catalunya, el millor es dir Adéu Espanya !!!\nLlegeixo que el càncer te cura, que actualment el 64% dels càncers es curen, hi ho diu el Dr. Germà, cap del servei d’oncologia mèdica del Institut Català d’Oncologia. Es veritat que s’ha avançat, però mireu el vostre entorn, hi segur que teniu un familiar, un veí, un amic, o un company de feina, que ha mort de càncer.\nEl meu avi va morir de càncer l’any 1969, era pagès, no tenia cotxe, ni telèfon, ni televisor. L’evolució i els canvis tecnològic en els últims anys ha esta espectaculars, segur que també s’ha avançat molt en la lluita contra el càncer, però avui pots parlar amb un telèfon mòbil, pots mirar TV per satèl·lit, etc .., però el càncer continua matant.\nTercera entrega, 14 de març, hi presentat aquesta foto en blanc i negre, feta en una Kasbah de Marroc, la foto original es en color, m’agraden els contrastos de llum que te. Ha tingut una puntuació de 3,50 sobre 5, hi quedat en 5 lloc empatat amb la Susi Xiberta, de moment aquest any es la foto que m’han puntuat millor.\nPublicado por Joan Puig i Massuet at 19:39 Cap comentari:\nAquesta gent fan por !!\nAhir es celebrar la gran manifestació a Madrid, convocada per el PP, per defensar la nació espanyola, a mi aquesta gent del PP en fan por. La dreta espanyola pensa que el poder li pertany, i quan no el té fa tot el possible per a aconseguir-lo. Tot si val en la seva estratègia de “acoso y derribo” al govern del PSOE. Només es pot seguir les seves consignes des de la mala fe o des de la ignorància. Son una banda de manipuladors, cínics, no tenen vergonya, ni fetge. Els importa una merda, les victimes i la pau, només volen el poder. Si per desgràcia recuperen el poder que Déu es agafi confessats, amen.\nEs busquen dones !!!\nHe llegit avui a La Vanguardia, que la propera setmana el senat aprovarà la Llei d’igualtat , que obligarà a totes les candidatures de les eleccions municipals del 27 de maig, estiguin formades per un 40% de dones, a més de paritària ha de ser representativa en els llocs de la llista. La norma del 40% s’ha de complir a cada tram de cinc candidats. Inicialment obliga als municipis de més de 5.000 habitants i a partir del 2011, també a les poblacions de més de 3.000 habitants.\nConec moltes dones compromeses en l’activitat política, que estan en contra de les quotes, que fa que hi hagin càrrecs ocupats per dones, no gràcies a la seva capacitat, si no al seu sexe.\nPublicado por Joan Puig i Massuet at 20:19 Cap comentari:\nGràcies Renfe, gràcies Endesa\nEl desgavell de Rodalies de RENFE a Catalunya o tota la problemàtica encetada a partir de l’OPA de Gas Natural a Endesa, pot fer més pels nostres anhels sobiranistes que moltes de les campanyes endegades per diversos estaments a favor de la independència.\nCada vegada ja més gent, despolititzada, que veu que la única solució per poder ser un país normal, es la independència.


EN QÜESTIÓ LA SEGURETAT DE LES ÀREES DE JOCS INFANTILS\nEl nostre conveni, en el seu document acord de condicions laborals 2005-2009, al seu apartat de salut laboral, punt 4.1.2. diu:\nL’Institut es compromet a potenciar l’assoliment d’una autèntica cultura preventiva a tota la seva organització, protegint la salut dels seus treballadors/es i promovent la seva seguretat i la dels ciutadans en general.\nEl plec de condicions tècniques per al disseny, l’execució i la recepció de les àrees de joc infantils de l’Ajuntament de Barcelona. Al seu punt 2.5.2.2.3 (els dibuixos són en un annex) diu:\nLa porta serà de 90 cm d’amplada lliure de pas, composta pels mateixos elements cilíndrics que la resta de la tanca (o per elements de secció semicircular en el cas que siguin de fusta), ancorada a l’element vertical extrem mitjançant dues argolles on se soldaran les frontisses anti-enganxament d’acer galvanitzat o pintat que subjectaran perpendicularment tota l’amplada de la porta, i amb un pestell per tancar l’àrea.\nLa normativa europea també fa recomanacions i és molt concreta, i alhora dispersa, però no són d’aplicació obligatòria.\nNo obstant aquestes normes, tenim constància d’un accident, que pot tenir greus conseqüències, en un àrea de jocs infantils de Barcelona que, després de les nostres investigacions, podem afirmar que és deu al incompliment d’aquestes normes de seguretat. Desconeixem si l’àrea de jocs ha estat contractada pel districte o per Parcs i Jardins però, en qualsevol cas, el plec de condicions tècniques és evident que no s’ha complit. L’accident, com diu la Llei de Prevenció, té una causa (com a mínim) i no és casual, s’ha produït per enganxament dels dits en una frontissa de la porta de l’àrea de jocs infantils; porta que mostrem en comparació amb d’altres, a les fotografies de més avall.\nAlgú podria dir que per un accident no es pot qüestionar la seguretat de tots els jocs infantils. Pot ser no de tots, efectivament. Però, al nostre entendre, si de las àrees de jocs infantils com a tals, ja que; primer, no sabem quina quantitat més d’accidents es produeixen, segon, no sabem quina part de les àrees són perilloses, i tercer, no es pot justificar de cap manera que una criatura posi en risc la seva integritat ni per una sola vegada.\nEnviarem aquest document al Gerent de Parcs i Jardins i al Sr. Alcalde de Barcelona perquè actuïn en conseqüència. Demanem la revisió de la seguretat en tots els jocs infantils, i la rectificació dels defectes en matèria de seguretat, abans que sigui massa tard i alguna altra criatura pateixi un accident. En el cas que hem conegut, encara no se sap si les conseqüències seran per a tota la vida i, situacions com aquestes no es poden permetre. En qualsevol cas, sol·licitem la immediata actuació a l’àrea de jocs on s’ha produït l’accident que hem conegut, el carrer Sant Llàtzer del districte del Raval, ja que hem pogut comprovar altres defectes de seguretat que posem en coneixement com, per exemple, un forat tallant a la mateixa porta d’entrada (a la part interior de dalt del cilindre on s’enganxa la porta amb la tanca) del qual mostrem fotografia, per exemple, la pròpia soldadura de la frontissa que també és tallant, i no podem assegurar que s’hagi complit el punt que fa referència a les condicions del paviment o també en quant a la unió dels elements cilíndrics. Fora bo, també, revisar les condicions de seguretat dels mateixos jocs infantils d’aquest cas.\nNo hi ha excusa, s’ha de posar remei ja, ens juguem la integritat dels nostres fills i filles. I si la actuació no es preveu ràpida, sol·licitem el tancament temporal de l’àrea de jocs afectada.\nACCEDEIX AL DOCUMENT COMPLERT AL SEGÜENT ENLLAÇ\nPublicat per Secció Sindical CCOO Parcs i Jardins BCN a 21:55\nEN QÜESTIÓ LA SEGURETAT DE LES ÀREES DE JOCS INFAN...


AREC: ELS DILLUNS DE CINEMA A LA BIBLIOMUSINETECA\nELS DILLUNS DE CINEMA A LA BIBLIOMUSINETECA\nDillunsdeCinema a la BiblioMusiCineteca\n(Vila Vilà, 76- M. Paral.lel)\nDia 9 de Febrer a les 19 hores\nCicle : Filmat a Barcelona\nEl 23 de maig de 1981, sols tres mesos desprès de l´intent de cop d´estat del 23 F, es va produir un assalt a la seu del Banc Central de Barcelona, en plena plaça de Catalunya/Rambles. Varen ser 37 dramàtiques hores de tensió que varen paralitzar la vida de la ciutat i seguit en tensa expectació a la resta de l´estat espanyol.\nDos anys desprès de produir-se els fets, el 1983, el realitzador Santiago Lapeira va rodar aquesta pel.lícula reproduint fidelment tot el que va passar. De nou la plaça Catalunya va ser ocupada per les tanquetes de la policia i el Banc Central pels atracadors i els segrestats, sols que en aquesta ocasió es tractava de la filmació d´una pel.l´´icula i tots eren actors i figurants.\nGuió de Santiago Lapeira i Alberto Speratti. Fotografía de Francisco Riba. Duració : 93 minuts. Producció : Charol Films/Look Films/Traveling Films\nActors : José Sacristán, Isabel Mestres, Alfred Lucchetti, Arnau Vilardebó, Víctor Israel, Joan Borràs, Fernando Guillén, Blai Llopis, Francesc Orella, Salvador Vidal, Carlos Herrera, Manel Dueso, Teresa Manresa, Pep Guinyol, Llàtzer Escarceller, Oscar Mas, Isabel Moncusí, Josep Minguell, Montserrat Calvo, Antonio Dominguez i les veus de Rogélio Hernández, Felipe Peña, Antonio de Vicente, Fernando Ulloa, Camilo García, Antonio Lara, Jesús Ferrer, Julia Otero……\nSantiago Lapeira, actual director del Col.legi de Directors de Cinema de Catalunya, és director, guionista i productor en actiu i amb un llarg recorregut dins del món del curt i llargmetratge, el videoclip i el cinema publicitari. Entre les seves pel.lícules cal destacar a més d´Asalto al Banco Central, ESO (Entidad sobrenatural oculta, 2011), Il Coraggio (pel.lícula sobre la Mafia, rodada a Palermo, 2011), El secreto de los 24 escalones (2012), Molta merda (2011), El invernadero (1983) i Donde, video-clip, de la cantant Ana Torroja, www.santiagolapeira.com\n(Cartell de la pel.lícula i fotografia del director en la fitxa adjunta)\nA continuació (en català i desprès en castellà), us aproximem a aquest fet històric que va suposar un dels moments de més tensió i dramatisme que va viure la ciutat de Barcelona en aquests darrers quaranta anys.\nL'assalt al Banco Central fou un esdeveniment produït a la seu del Banco Central de Barcelona el 23 de maig de 1981. Els motius d'aquest assalt no han estat completament esclarits i les hipòtesis van des de l'intent d'atracament a l'obtenció de documents comprometedors entorn els fets del 23-F. L'assalt derivà en el segrest d'unes tres-centes persones, treballadors i transeünts que en el moment de l'assalt es trobaven dins de l'edifici, i s'allargà pràcticament 37 hores.\nDesprés de l'intent de cop d'estat del 23 de febrer de 1981 dos mesos abans, el país encara s'estava intentant recuperar del xoc produït per l'intent d'acabar amb una democràcia que s'estava obrint pas després de la mort de Francisco Franco Bahamonde. Com a President de l'Estat Espanyol hi havia Leopoldo Calvo Sotelo -que havia estat elegit durant la famosa sessió del 23-F- i com a cap de l'oposició Felipe González Márquez.\nL'assalt s'inicià el dissabte 23 de maig pocs minuts després de les nou del matí, dia en que l'oficina es trobava oberta. La seu, situada llavors al número 23 de Plaça Catalunyade Barcelona, comprenia tot un edifici de set plantes i tenia també accessos des de la Rambla de Barcelona.\nUn mínim d'onze persones entraren a l'edifici dirigides per José Juan Martínez Gómez àlies "El Rubio", retenint-hi, entre empleats, clients i transeünts a més de tres centres persones. A les 9 i 23 minuts la policia rebé l'avís anònim que el banc estava essent atracat. Pocs minuts més tard, vora dos quarts de deu, les principals redaccions dels diaris barcelonins són avisades de que en una cabina de telèfons de la Plaça Catalunya hi ha un comunicat i periodistes del Diario de Barcelona el recullen. En el comunicat, mecanografiat en castellà, s'exigeix a les autoritats que deixin en llibertat a "quatre herois del 23 de febrer i el nostre valent tinent coronel Tejero" i la disposició de dos avions, un l'aeroport de Barajas i l'altre al del Prat, per tal de facilitar la sortida d'aquestes cinc militars i del comando allotjat al banc. Així mateix, es dóna un termini de 72 hores i s'amenaça d'executar 10 ostatges d'entrada i després 5 cada hora. El Govern d'Espanya, posat en alerta després del comunicat, pren com a plausible la hipòtesi d'una possible implicació de membres de la Guàrdia Civil i forma un gabinet de crisi a la seu del Banc Bilbao, proper a l'edifici. Allà hi envia el llavors Director General de la Guàrdia Civil, el general José Aramburu Topete. El primer comunicat del govern apunta la hipòtesi que l'assalt és obra de l'extrema dreta. Tant Tejero com Sanmartín feren declaracions a través dels seus advocats defensors oposant-se a qualsevol intent per treure'ls.\nLes autoritats evacuaren la plaça Catalunya i la part superior de les Rambles així com els edificis propers. A les poques hores, cap a un quart de dotze del matí s'evacuaren en ambulància dos dels ostatges, una d'elles ferida d'arma de foc. Pocs minuts més tard es produí el primer intercanvi d'ostatges per menjar. Durant les primeres hores el gabinet de crisi va considerar la hipòtesi de que Gil Sánchez Valiente, suposat implicat en el recent cop d'estat i desaparegut des d'aleshores, formava part del comando.\nDurant el migdia i la tarda els assaltants van fer un intent de fuga a través d'un túnel pels soterranis de l'edifici, cosa que els resultà impossible, doncs la pedra no cedia als instruments que havien dut. Veient que el pla de fuga inicial no sortia van decidir fer una pila amb els bitllets del banc. Mentrestant les negociacions seguiren. Passada la nit s'evacuà un ostatge, cap a les sis del matí. A les deu del matí s'envia una tanqueta militar amb un megàfon des de la que es transmet un missatge als assaltants. En aquell moment es produí un foc creuat entre la tanqueta i els assaltants. Durant el matí es produïren més intercanvis d'ostatges. Al migdia el governador civil de Barcelona i el Director General de la Policia. En el decurs del matí un dels assaltants protegit amb un ostatge sortí i es passejà pels voltants del banc.\nÉs durant la tarda de diumenge que els assaltants comencen a negociar la seva entrega. Tot i així, a les 19:55, un franctirador abat un dels assaltants que retenia un ostatge dalt del terrat de l'edifici. El mort, cunyat i germà de dos dels assaltants, provoca escenes de nerviosisme. Tot plegat desembocà en l'entrada dels GEO (Grup d'operacions especials de la policia) pel terrat i anaven baixant per l'edifici. En aquell moment encara quedaven més de dos-cents ostatges retingut. "El Rubio" decideix que els ostatges surtin i amb ells els assaltants barrejats. Tan bon punt sortien per la porta de les Rambles la policia feia estirar-se a terra a tothom que sortia de l'edifici. En pocs minuts nou dels assaltants foren detinguts.\nEl resultat de l'assalt fou relativament satisfactori, ja que només es produí una víctima mortal, un ferit i la fugida d'un dels assaltants. Fou després de la seva detenció quan es comprovà que els assaltants no tenien cap vinculació ni política ni amb la Guàrdia Civil. En una roda de premsa el general Aramburu, en nom del gabinet de crisi, qualificà als assaltants de "banda de xorissos, macarres i anarquistes". Per la seva part el govern, representat per Calvo Sotelo, respongué de forma poc clara a les respostes dels grups parlamentaris. Els assaltants foren condemnats entre 30 i 40 anys d'empresonament.\nLa postura oficial del govern després de la resolució de l'assalt és que es tractava de simples delinqüents. Segons Jose Juan Martinez Gómez "El Rubio" en una entrevista realitzada el 2009 afirmà que havia estat contactat per dues persones un anomenat "Luís" cap de operacions encobertes del CESID i l'altre el propi subdirector de seguretat Emilio Alonso Manglano, que el van contractar per a realitzar el robatori d'un maletí que es trobava a l'interior del banc i que segons li van dir comprometia seriosament la seguretat i l'estabilitat del país. Sempre segons les afirmacions de "El Rubio" el maletí contenia documents que establien quines capitanies generals actuarien, que Alfonso Armada havia de presidir el govern de concentració nacional després del cop d'estat del 23-F i que la monarquia hi estava d'acord. Un cop iniciat l'assalt "el Rubio" s'apoderà del maletí i n'analitzà el contingut. En la primera sortida d'ostatges haurien pogut fer sortir el maletí.,no obstant el capità i 2n cap de la unitat dels GEO, Enrique Esteban, afirma que si els ostatges "duguessin un maletí estaria controlat".\nCULTURA MATARÓ: No t'ho perdis | 26-2-15\nJosep Julien i Xicu Masó - El Bon Lladre\nPORTES OBERTES D'ESCENOGRAFIA CURS 2015-16\nLa Poderosa - MIS -moviment d’insurrecció sonora\nButlletí cultural de la ciutat de Mataró. No t'ho ...\nLa Vela, ubicada a l’Estruch de Sabadell, ja acull...\nLa Fura dels Baus cedeix el seu fons documental a ...\nLA PODEROSA: MIS (moviment d’insurrecció sonora)\nSOCIETAT CORAL EL MICALET: CURSOS I TALLERS DE CUR...\nButlletí cultural de la ciutat de Mataró (16/02/20...\nRodolf Sirera o les virtuts del guió\nCARLOS OLALLA. UN VALENT QUE DIGNIFICA EL TEATRE\nTEATRE EFÍMER AL'EMPORDÀ\nConferencia inaugural Màster de Creació en Arts de...\nTEATRE LLIURE: BULLETÍ 23 / 13 DE FEBRER DEL 2015...\nFebrer- Barris en dansa al Mercat de les Flors\nButlletí cultural de la ciutat de Mataró. 13/15 de...\nEl Circ Raluy, Premi Ciutat de Barcelona de Circ 2...\nEL TEATRE PREN LA PARAULA (2ª EDICIÓ)\nTEATRE LLIURE: BULLETÍ 22 / 6 DE FEBRER DEL 2015\nMATARÓ: Actes destacats del cap de setmana | 6-2-1...\nProjecte NISU estrena EL CICLÓ, Cicle de Companyie...\nEL TEATRE “REKIONAL” MALLORQUÍ\nCIRC EN FAMÍLIA, FEBRER 2015\nBarcelona Big Blues Band amb Dani Nel·lo: 1.280 no...


NOTÍCIES D'ESTABLIMENTS: ESTATUTS DE L'ASSOCIACIÓ DE VEÏNS D'ESTABLIMENTS\nESTATUTS DE L'ASSOCIACIÓ DE VEÏNS D'ESTABLIMENTS\nTÍTOL I DENOMINACIÓ, NATURALESA, FINALITATS, ÀMBIT, DURACIÓ I DOMICLI\nAmb la denominació de "Associació de Veïns d'Establiments", es constitueix una associació sense ànim de lucre subjecte als principis i disposicions de la Llei reguladora de les associacions que, a l’empara de l’article 22 de la Constitució, ha de regular les seves activitats d’acord amb la Llei 1/2002 del 22 de març, i els seus estatuts. L'associació, segons l’article 35 del Codi Civil, tindrà personalitat jurídica, autonomia i plena capacitat d’obrar pel compliment de les seves finalitats, podent posseir, adquirir, gravar o alienar tota casta de bens o drets i, en definitiva, realitzar tota casta d’actes de disposició i domini. Comparèixer davant qualsevol autoritat, organisme o jurisdicció i exercitar les corresponents accions i drets sense més limitacions que les establertes en la normativa general, gaudint de plena llibertat de reunió, expressió i acció dins les disposicions legals i estatutàries.\nArticle 2: Finalitats\nLes finalitats i objectius d’aquesta associació són contribuir en la millora de la qualitat de vida dels veïns d’Establiments. Qualitat de vida en tots els aspectes: socials, urbans, de serveis sanitaris, culturals, recreatius, d’ensenyança, esportius, urbanístics i de medi ambient. També aspectes de relacions i serveis relacionats amb el Govern de les Illes Balears, el Consell Insular de Mallorca, l’Ajuntament de Palma i la resta d’ajuntaments i desitjos de qualsevol ciutadà del món per poder viure en comunitat i harmonia amb l’entorn i en llibertat.\nArticle 3: Àmbit\nL’àmbit territorial d’aquesta Associació compren el territori de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears.\nArticle 4: Formes d’actuació\nLes formes específiques d’actuació de l’associació seran les següents:\na. Potenciar i defendre la qualitat de vida dels veïns d’Establiments.\nb. Potenciar les relacions entre els veïnats i la vida de la comunitat.\nc. Potenciar tot tipus d’ensenyança i organitzar cursos.\nd. Potenciar, defensar i promoure millores sanitàries, urbanístiques, de medi ambient i socials.\ne. Potenciar, defensar i promoure millores i programes pel sector de població, infants, joves i majors.\nf. Potenciar i organitzar actes socials, culturals, esportius i recreatius.\ng. Potenciar, defensar i promoure millores de tot tipus de serveis.\nh. Potenciar, defensar i promoure serveis socio-sanitàris per a la gent gran i persones amb discapacitats.\nArticle 5: Duració\nArticle 6: Domicili\nEl domicili de l’associació queda establert a la plaça de la Immaculada, 3 d'Establiments (Palma de Mallorca) 07010 Illes Balears.\nTÍTOL II: REPRESENTACIÓ I GOVERN DE L’ASSOCIACIÓ\nArticle 7: Òrgans socials\nEls òrgans de representació i govern de l’associació són:a) L’assemblea general, òrgan supremb) La Junta de Govern, òrgan de direcció DE L’ASSEMBLEA GENERAL.\nArticle 8: L’assemblea general\nL’assemblea general, legalment constituïda, és l’òrgan suprem de sobirania i de la voluntat social i estarà formada per la totalitat de socis presents amb dret a vot. Els acords adoptats dins l’assemblea seran obligatoris per a tots els associats, inclosos els que absents o dissidents, deixant la possibilitat del dret a impugnar, que es tramitarà segons mana la Llei de Enjudiciament Criminal pel judici de menor quantia, essent jutge competent, amb exclusió de qualsevol altre, el de Primera Instància del domicili social.L’assemblea general estarà legalment constituïda quant a la primera convocatòria hi hagi la meitat més un dels socis i, en segona convocatòria, qualsevol sigui el nombre de socis.Entre la primera i segona convocatòries hi haurà un espai de temps de 30 minuts.\nArticle 9: Votació i acords de l’assemblea general\nL’assemblea general decidirà prèviament a cada votació si aquesta serà en secret o a mà alçada.Els acords seran aprovats per majoria simple; és a dir, pel vot favorables de la meitat més un dels vots del socis (amb dret a vot) presents i dels socis (amb dret a vot) que hagin fet ús del seu dret de votar per correu, sempre i quan acompleixin la normativa legal de vot per correu.\nArticle 10: Tipus d’assemblees:\nLes assemblees podran ser ordinàries i extraordinàries\nArticle 11: Assemblea General Ordinària\nL’Assemblea General Ordinària serà convocada, almenys, una vegada a l’any, necessariament dins el primer trimestre natural per aprovar les quotes, els pressupostos i la memòria corresponent. L’any econòmic comença l’1 de gener i acabarà el 31 de desembre.Serà la Junta de Govern qui convoqui l’assemblea amb 15 dies d’antelació mitjançant escrit dirigit a cada soci, on s’inclourà l’ordre del dia de l’assemblea.\nArticle 12: Assemblea General Extraordinària\nLes assemblees generals extraordinàries es convocaran a petició d’un terç del nombre total dels socis, sempre que siguin sol·licitades per escrit i amb 15 dies d’antelació a la data prevista de realització. La Junta de Govern també podrà convocar assemblea general extraordinària.\nArticle 13: Facultats de l’ Assemblea General.\nSón competències exclusives de Assemblea General Ordinària o Extraordinària:\na. Revisar i aprovar l’estat de comtes, la memòria anual i el pressupost general.\nb. Arbitrar recursos econòmics extraordinaris\nc. Acordar quotes ordinàries i extraordinàries\nd. Nomenar la Junta de Govern d’acord amb aquests estatuts\ne. Modificar els estatuts\nf. Dissoldre l’associació\ng.La disposició i alienació dels béns.És necessitarà el vot favorable de dues terceres parts dels associats presents o representats (vots per correu) pres en assemblea general extraordinària per la disposició de béns, nomenament de la Junta de Govern, acords per constituir una federació d’associacions o per integrar-s’hi, modificacions estatutàries i dissolucions de l’associació.\nArticle 14: Fundació\nLa Fundació activa de representació, administració i govern de l’associació correspondrà a la Junta de Govern. Els càrrecs seran gratuïts.\nArticle 15: Composició\nLa Junta de Govern es compon de:\nI un nombre de vocals de tres a nou.\nTots ells seran escollits per l’assemblea general mitjançant llista tancada.Els càrrecs escollits ho seran per quatre anys.\nEn cas de cessament o dimissió d’algun dels membres de la Junta de Govern, serà substituït provisionalment seguint el criteri de la Junta i es proposarà la substitució definitiva dins la primera assemblea que es convoqui.\nLa Junta de Govern es reunirà, com a mínim, una vegada al mes. De forma extraordinària per convocatòria del president o per iniciativa i petició d’una quarta part dels membres de la Junta.\nLes decisions es prendran per majoria simple de vots. En cas d’empat, el president té vot de qualitat.\nLes convocatòries de les reunions de la Junta de Govern es faran segons acordi la Junta.\nArticle 16: càrrecs de la Junta de Govern\n- President/a: presidirà i dirigirà les sessions de l’assemblea i de la Junta de Govern. Vigilarà el funcionament de la Junta de Go vern i convocarà les seves reunions ordinàries i extraor di nàries. Tindrà la representació legal de l’associació. Signarà, juntament amb el secretari/a, les actes, certificacions i altres documents de l’associació.\n- Vicepresident/a: Tindrà les mateixes funcions que el president en absència d’aquest.- Secretari/a: Durà el registre general de socis i redactarà les actes de les reunions i les assemblees. També durà la custodiarà de l’arxiu de l’associació.\n- Tresorer/a: Serà el responsable dels fons econòmics de l’associació davant la Junta de Govern i l’assemblea general. Informarà de la situació econòmica de l’associació cada vegada que li demanin la Junta de Govern i l’assemblea general.\nTÍTOL III: DELS SOCIS\nArticle 17: Tipus de socis\nHi haurà dos tipus de socis:\na. Socis de fet: tota persona que estigui empadronada al padró o sigui propietari d’un terreny o d’un immoble dins el terme d’Establiments. Ser major d’edat i tenir capacitat d’obrar.\nb. Socis col·laboradors: tota persona que col·labori de forma activa o econòmica amb l’associació. Els socis col·laboradors tindran els mateixos drets que la resta de socis, excepte el dret a vot. Tampoc no podran ser escollits per ocupar càrrecs de la Junta de Govern.\nLa Junta de Govern vigilarà i tindrà cura que les col·laboracions es fan amb bon fi i sempre respectant les finalitats de l’associació. De no ser així, serà motiu d’expulsió del soci.\nArticle 18: Ingrés com a soci\nPer ingressar com a soci, una vegada hagi llegit i acceptat els Estatuts, dels qual se li donarà un exemplar, donarà totes les seves dades al secretari i abonarà la quota de l’any en curs. En 15 dies se li farà entrega dels documents acreditatius com a soci de ple dret d’aquesta associació.\nArticle 19: Obligacions del socis\na. Contribuir a realitzar les finalitats de l’associació, sempre acomplint els estatuts.\nb. Comunicar per escrit a la Junta de Govern tot el que considerin d’interès per al bon funcionament de l’associació.\nc. Abonar les quotes socials en la quantitat i termes establerts per l’assemblea general. Els socis col·laboradors no pagaran quota; sols hi aportaran col·laboració activa o econòmica.\nd. Acatar les decisions de la Junta de Govern sobre l’organització d’actes i col·laboracions per aconseguir les finalitats socials.\ne. Acceptar els càrrecs pels quals han estat escollits i servir-los.\nArticle 20: Drets dels socis\na. Assistir a les assemblees amb veu i vot\nb. Ser membre de la Junta de Govern si es escollit en la votació de l’assemblea general o bé per substitució.\nc. Que siguin estudiades les propostes que presentin relatives a qualsevol activitat associativa a la Junta de Govern, sempre que aquestes propostes es facin per escrit.\nArticles 21: Baixa dels socis\nEl soci serà donat de baixa:\na. Quan ell mateix ho sol·liciti\nb. Per falta de pagament de la quota anual.\nc. Per expulsió acordada per la Junta de Govern i ratificada per l’assemblea general raonant i provant els fets que motivin l’expulsió.\nd. Els socis de dret causaran baixa quan acabi la seva tasca dins l’associació.\ne. Els socis col·laboradors causaran baixa quan deixin de col·la borar amb l’associació.\nTambé causaran baixa si es demostra que la col·laboració que realitzen té un fi o uns interessos personals.\nTÍTOL IV: RÈGIM ECONÓMIC\nArticle 22: Patrimoni social\nEl patrimoni de l’associació estarà integrat per tots el béns i drets de qualsevol naturalesa i casta que aquesta tingui o compri, tant a títol onerós com gratuït.La titularitat del patrimoni quedarà inscrita a nom de l’associació.Els recursos econòmics previst són les quotes dels socis, les que provinguin d’activitats associatives, donacions, sub ven cions, col·laboracions econòmiques i convenis. Els pressupost anual màxim serà de 120.206,76 euros.\nArticle 23: Beneficis\nEls beneficis obtinguts s’integraran a la Tresoreria en tota la seva integritat.\nArticle 24: Aportacions\nLes entregues de quantitats a entitats, institucions i ONGs se ran discutides i aprovades per la Junta de Govern i ratificades per l’assemblea general.\nArticle 25: Dissolució\nEn cas de dissolució de l’associació per qualsevol causa, s’anomenarà una comissió liquidadora i si existeixen béns se ran transferits a entitats sense afany de lucre, especialment a ONGs. En tot cas, la dissolució ha de ser acordada en assemblea general extraordinària expressament convocada amb aquesta finalitat.\nArticle 26: Comptes anuals\nAl cap de cada exercici econòmic i dins el primer trimestre següent se formularà un inventari balanç de comptes i la me mòria d’activitats, juntament amb el pressupost d’ingressos i despeses del exercici següent i l’import de les quotes socials, previ informe de la Junta de Govern serà sotmesa a l’assemblea general.\nTÍTOL V: DISPOSICIONS FINALS\nArticle 27: Documentació social i comptable\nL’associació durà en ordre i al dia el següents llibres:\na. Registre de socis\nb. Llibre d’actes d’assemblees ordinàries i extraordinàries i de les reunions de la Junta de Govern.\nc. Llibres comptables\nd. Qualsevol altre llibre legalment exigible.La documentació social i comptable de l’associació haurà d’acomplir amb els requisits i característiques de la legislació vigent. Tota aquesta documentació es podrà instrumentar mitjançant suport informàtic.\nArticle 28: Jurisdicció\nTota qüestió sorgida entre l’associació i algun dels seus membres o entre els associats per raó de ser-ho, o entre aquests i els membres de la Junta de Govern, tant durant la vida social com durant el període de liquidació, serà sotmesa a la jurisdicció dels jutjats i tribunals del domicili social de l’associació, amb expressa i formal renuncia de qualsevol altre fòrum o jurisdicció.


Convocatòria Super Gòtiques – Drap-Art\nIniciem el nostre cicle d’activitats per celebrar el 25 anversari de Drap-Art amb la convocatòria de les Super Gòtiques: l’artista Karol Bergeret i Drap-Art ens conviden a fer una reflexió sobre les dones qui són i han estat importants, significatives, emblemàtiques per al nostre Barri.\nObrim la convocatòria en una data tan especial com el 8 de març i en un lloc amb tant de pes històric com El Borsí. Tindrem exposada allà la Super Woman Shiva perquè li pugueu rendir homenatge i portar les primeres ofrenes per les Super Gòtiques. La Karol també hi serà per explicar-vos com va funcionar aquest projecte i com funcionarà el de les Super Gòtiques.\nA les 13h s’anunciarà la convocatòria amb animació a càrrec de les noies de Dance Here i Carla Carissimi.\nA partir de l’endemà la SWS estarà exposada a l’Espai Drap-Art, al carrer d’en Groc 1, i nosaltres estarem a la vostra disposició per facilitar la vostra participació, resoldre els vostres dubtes i contestar a les vostres preguntes.\nPer proposar les teves Super Gòtiques preferides, accedeix al formulari d’inscripció, clicant aquí\nTria la teva Super Gòtica!\nConvocatòria oberta: del 8 de març al 30 d’octubre de 2021\nExposició de la SWS i acompanyament amb dubtes respecte a la convocatòria: del 9 de març al 30 de setembre\nEspai Drap-Art, c. den Groc 1.


Arxius de Creueta18 - Residències gent gran. Serveis sanitaris i d'atenció a la dependència\nEl Centre Assistencial Mutuam La Creueta introdueix la teràpia amb nines per a demències avançades\nLa psicòloga del Centre Assistencial Mutuam La Creueta, va introduir la teràpia amb nines a grups reduïts de la unitat de psicogeriatria.\nAquest tractament no farmacològic, consisteix a utilitzar nines de manera simbòlica per a interactuar amb persones amb demència avançada. Aquest recurs permet activar instints innats relacionats amb la cura. També fa un efecte de reminiscència envers rols que la persona va desenvolupat en el passat, promovent la comunicació i expressió d’afecte.\nEls grups es van crear a través de valoracions de les persones predisposades i respectant en tot moment les seves decisions, necessitats i interessos. Durant les sessions els resultats van ser molts clars, augment de participació, millora del benestar emocional, disminució de l’aïllament i reducció d’alguns símptomes psicològics i conductuals de la demència, entre altres.\nCategories Els nostres centres Etiquetes Creueta18 Deixa un comentari\nLes residències per a gent gran de Grup Mutuam tanquen la temporada de calçots\nTot i que aquesta primavera no va iniciar amb bon temps, les residències per a gent gran de Grup Mutuam, van voler tancar la temporada de calçots amb una bona calçotada tradicional.\nAl Centre Residencial Mutuam Manresa van aprofitar el seu patí per cuinar els calçots i per muntar taules on càpigues tothom. La pluja els hi va donar treva i tot i que tothom havia d’estar abrigat, l’escalfor de la companya i del moment van fer que allò no fos un inconvenient.\nEl Centre Assistencial Mutuam La Creueta i la Residència Vila-seca, no van poder-ho celebrar a l’exterior, però ho van organitzar de manera molt eficient al menjador del centre. Gairebé cent calçots es van menjar les persones residents de cada centre. Una jornada que agrada, tant per la tradició com pel plaer de llepar-se els dits.\nCategories Els nostres centres Etiquetes Creueta18, Manresa18, VilaSeca18 Deixa un comentari\nLa gent gran del Centre Assistencial Mutuam La Creueta es rehabilita amb lluminoterapia\nabril 26, 2022 abril 8, 2022\nLa fisioterapeuta del Centre Assistencial Mutuam La Creueta ubicat a Sabadell, va iniciar sessions de rehabilitació complementada amb lluminoterapia per a les persones residents amb més dependència.\nDurant la teràpia, la professional Lorena Escudero, va aplicant llum blanca brillant durant un temps determinat a cada persona, mentre li fa la rehabilitació pertinent. Aquesta provoca un efecte al cervell de regulació d’energia i emocions, perfecte per utilitzar-se en casos de depressió, ansietat i fibromiàlgia. A més, en entrar la llum per la retina es transforma en estímuls nerviosos que arriben al cervell i provoquen l’alliberació de melatonina. La mateixa que exerceix la seva funció en la son, la qual també la fa idònia per tractar trastorns de la son.\nEl Centre Assistencial Mutuam La Creueta per a gent gran en continuïtat amb les seves activitats relacionades amb la recerca de l’IKIGAI, basades en l’Atenció Centrada en la Persona, han realitzat un taller de sardanes amb les persones residents. El taller, guiat per la psicòloga del centre, l’han impartit un grup de residents que van ser balladors i balladores de sardanes durant el seu jovent. Amb el suport de música i vídeos els hi van ensenyar les diferents passes als seus companys i companyes. Un taller on els beneficis a banda de físics i socials també van ser terapèutics pel fet de centrar-se en les seves aficions.\nEl Centre Assistencial Mutuam La Creueta col·labora en el programa de pràctiques del grau d’infermeria d’UManresa (UVic-UCC)\nEl Centre Assistencial Mutuam La Creueta de Sabadell compromès amb la formació de les noves generacions, va estar durant el 2021 un centre col·laborador amb el programa de pràctiques del grau d’infermeria de la Facultat de Ciències de la Salut d’UManresa (Universitat de Vic – Universitat Central de Catalunya).\nLa col·laboració continuarà activa aquest any, amb la finalitat de permetre a l’alumnat d’aquests estudis percebre la realitat d’aquesta professió per completar i millorar la seva preparació i perspectives professionals. En agraïment per aquest compromís la Facultat de Ciències de la Salut d’UManresa, va fer arribar al centre una carta i unes plaques en reconeixement d’aquesta implicació.


Decàleg de pràctica ètica i política | Candidatura d'Unitat Popular\n1. Limitació de mandats i sous. Els regidors i regidores han de tenir els mandats limitats a un màxim de 8 anys. La retribució́ dels regidors i regidores, amb dedicació exclusiva, ha de ser com a màxim 2,5 vegades el Salari Mínim Interprofessional (1.613€ nets/mes). Els regidors signaran un document de renuncia al seu càrrec que posaran a disposició de l’assemblea.\n2. Sense duplicitats de càrrecs. Les persones que integren la candidatura no han de tenir una duplicitat de càrrecs en les institucions públiques ni en la mateixa organització.\n3. Independència i transparència financera. La candidatura no ha de demanar cap crèdit bancari per a finançar-se i ha de fer públics els ingressos i les despeses anuals. Els càrrecs de la CUP no acceptaran tractes de favor de cap mena, ni privilegis, ni obsequis pel sol fet de ser càrrecs electes.\n4. Assemblearisme. La candidatura ha de prendre les decisions de forma democràtica, horitzontal, assembleària i prioritàriament per consens o, en defecte, una persona un vot. Aplicant i defensant el programa polític i consultant als moviments socials i populars mitjançant assemblees obertes o consultes telemàtiques. Els regidors i regidores s’han de comprometre a l’assistència regular als òrgans de decisió de la CUP Cardedeu. Els càrrecs electes (i els militants que els pertoqui la tasca) exerciran de portaveus de la candidatura i defensaran els posicionaments acordats a les assemblees.\n5. Instrument de les lluites socials. Ha d’esdevenir l’instrument de les lluites populars i actuar amb estreta col·laboració amb els moviments socials.\n6. Enfortir el poder popular. L’activitat de la CUP Cardedeu ha de potenciar l’autoorganització social i col·lectiva al marge de les institucions, evitant en tot moment el clientelisme.\n7. Contra la corrupció. Llums i taquígrafs a la gestió econòmica i urbanística de l’entramat municipal. En el supòsit que un regidor de la CUP fos imputat per algun delicte en un cas de corrupció deixarà automàticament el seu càrrec.\n8. Radicalització democràtica. Ha d’apostar per l’establiment de mecanismes municipals per fer efectiva la democràcia directa, participativa i inclusiva del veïnat en la presa de decisions polítiques. Avançar cap a uns pressupostos participatius i sotmetre a referèndums vinculants per a aquelles decisions importants de la vila, especialment les grans inversions.\n9. No renunciar a utilitzar la desobediència com a palanca de transformació i de canvi.\n10. Per la ruptura, des de baix a l’esquerra. Des del municipalisme, la candidatura ha de defensar la construcció d’alternatives al capitalisme, el feminisme, la independència i el marc nacional dels Països Catalans, una acció imprescindible per a la ruptura i l’inici d’un procés constituent.


Moviment Menorca Edu21: Debat sobre el model lingüístic\nDebat sobre el model lingüístic\nAvui ens hem reunit. Primer hem explicat les conclusions del Congrés Plurilingüe de Mallorca. Els punts prioritaris van ser:\n- A partir d'ara el Plurilingüisme és l'objectiu. Vivim en un món globalitzat i sempre i quan estiguem ancorats en la llengua pròpia, hem d'assumir un model consensuat plurilingüe basant en la metodologia TIL-AICLE. El pla ha de ser a llarg termini (formació del professorat, metodologia...)\n-Ara bé, la metodologia AICLE (projectes amb i tasques interdisciplinàries, nous entorns d'aprenentatge, molta oralitat) no es pot dur a terme sense canvis metodològics i accions de centre. Els pares i mares l'han de conèixer molt bè. No podem donar l'esquena a aquests canvis\n-Crear equips de treball interdisciplinaris dins un entorn de centre que acompanyi el procés amb un lideratge pedagògic.\nEtiquetes de comentaris: AICLE, Model lingüístic, Plurilingüisme


Esparreguera estrenarà el curs vinent un cicle formatiu de teatre - Línia Nord ed. Montserratí\nEsparreguera estrenarà el curs vinent un cicle formatiu de teatre\nRedacció|2020-05-11T19:10:54+02:0011 maig 2020|Esparreguera|Línia Nord ed. Montserratí\nSerà un cicle de grau superior adscrit a l’institut El Castell. Foto: Ajuntament\nEsparreguera tindrà, a partir del curs acadèmic 2020-2021, el seu primer cicle formatiu; concretament, un de grau superior de Tècniques d’Actuació Teatral. Així ho va confirmar el Departament d’Educació de la Generalitat a l’Ajuntament la setmana passada, fent realitat una demanda històrica del municipi. El grau estarà adscrit a l’institut El Castell, tot i que les classes s’impartiran a l’Escola Municipal de Música i Dansa.\nAquesta novetat formativa s’adreça sobretot als alumnes que acabin el batxillerat artístic al mateix institut El Castell o a d’altres del Montserratí, com ara el Pompeu Fabra de Martorell. De fet, el centre esparreguerí serà l’únic que oferirà Tècniques d’Actuació Teatral a tota la província de Barcelona i el segon a tot Catalunya, ja que actualment només s’imparteix a la província de Lleida.\nSegons va dir el regidor d’Educació, Juan Jurado, al web municipal, “per a Esparreguera és un gran regal poder comptar amb aquests estudis” i, alhora, suposa la materialització d’una proposta que feia anys que el consistori perseguia: la de poder oferir cicles formatius. A més, el fet que siguin uns estudis relacionats amb la interpretació, la dansa i la tècnica vocal lliga molt amb la tradició teatral del poble, amb La Passió com a màxim –però no únic– exponent.


ARA Madrid 20/09/2012 13:10\nA les 13.00 h ha acabat la reunió entre Artur Mas i Mariano Rajoy a la Moncloa. El president de la Generalitat es dirigeix a la Delegació del govern català a Madrid, des d'on compareixerà davant la premsa, un gest inèdit i inequívoc de quin és l'estat de la relació entre els dos executius, que ha anat accelerant-ne la degradació al llarg de l'última setmana, després de la manifestació independentista massiva de fa gairebé deu dies a Barcelona.\nLa trobada Rajoy-Mas s'ha allargat dues hores. A les 11.00 h, el cap de l'executiu espanyol ha rebut el president català a les escales de la Moncloa. Ha estat una rebuda freda. Rajoy no ha baixat ni un esglaó quan Mas ha arribat amb el cotxe oficial. Hi ha hagut dues encaixades, la de cortesia i una altra que han reclamat els fotògrafs.\nÉs una trobada clau, l'última oportunitat per negociar el pacte fiscal que reclama la Generalitat, amb l'aval del Parlament. Mas, però, no espera cap resultat positiu de la reunió. "No estic d'acord amb la proposta que fan de concert econòmic per a Catalunya", va deixar anar aquest dimecres Rajoy en resposta a una pregunta del grup parlamentari de CiU. Aquest matí, en declaracions a la Cadena SER, el ministre de Justícia, Alberto Ruiz-Gallardón, ha descartat "a dia d'avui" la suspensió de l'autonomia catalana, si bé ha llançat una advertència clara: "Mai s'ha hagut de suspendre una autonomia perquè mai cap autonomia ha realitzat un acte contrari a la Constitució".\nEn vista d'aquest escenari, tal com van confirmar ahir a l'ARA diverses fonts de CDC, d'Unió i del Govern, s'acceleraran els esdeveniments i pren cada vegada més cos un avançament electoral si Rajoy no es treu un as de la màniga. El parer de diputats de la federació consultats per aquest diari és que els comicis se celebrin a finals de la tardor.\nEl calendari que es perfila\nAmb el pacte fiscal – la seva aposta de legislatura– amortitzat i amb la perspectiva de noves retallades i d'una difícil negociació dels pressupostos catalans a l'horitzó, el president ha arribat a la conclusió que el millor és avançar eleccions per aprofitar també el vent de cua de la manifestació independentista de l'Onze de Setembre.\nDins la federació CiU hi ha un intens debat sobre la necessitat d'avançar eleccions i quina seria la millor data per fer-ho. Segons ha pogut saber l'ARA, l'opció més defensada és que es facin a la tardor, i hi ha tres diumenges damunt la taula: 18 de novembre, 25 de novembre i 2 de desembre. El 23 de desembre, per la seva proximitat amb les dates nadalenques, està descartat, igual que el 9 de desembre −just després del pont de la Constitució− i el 16 de desembre, quan se celebra 'La Marató de TV3'.\nLegalment, Mas podia haver forçat més el calendari i fer eleccions a principis de novembre, i encara més tenint en compte que el seu principal rival, el PSC, no té a hores d'ara candidat ni ha acordat la fórmula per triar-lo. Esperarà una mica més també per resoldre un tema delicat i complex: el programa electoral amb què CiU es presentarà a les eleccions. CDC vol incloure-hi l'estat propi, però el tema no genera unanimitat ni al Govern ni amb Unió.\nEl cop de porta de Rajoy al pacte fiscal aboca Mas a les urnes\nRajoy tanca la porta al concert i amenaça amb la Constitució davant el pols per l'estat propi de Mas\nMas marca distàncies amb Rajoy i atendrà els mitjans a la delegació del Govern a Madrid


3er Concurs de Microrelats “la sabateria a casa” | La Sabateria\n+34 973 11 23 67 news@lasabaterialleida.com\nLlibres per Estrenar\n3er Concurs de Microrelats “la sabateria a casa”\nby la sabateria | 20 Mar, 2020 | Esdeveniments\nBases del Concurs Microrelats\nPodrà participar qualsevol persona física, a partir dels 16 anys.\nLes obres hauran d’estar escrites en, català, castellà o aranès i tenir un mínim de 50 paraules i màxim de 100, inclòs el títol.\nLa frase …tinc unes sabates… haurà de formar part del text presentat.\nEl termini per presentar-se al concurs finalitzarà a les 24:00h. del dia 22 de Març de 2020.\nLes obres seran originals, inèdites, no premiades anteriorment en cap altre concurs, ni subjectes a cap compromís d’edició. Tampoc podran estar pendents de qualsevol altre concurs fins a la data en què finalitzi el termini de presentació a aquest, ni podràn ser presentades a un altre certamen fins que aquest tingui un veredicte.\nEs premiarà una sola obra per participant.\nEls treballs es presentaran per correu electronic a la adreça news@lasabaterialleida.com amb el nom del relat i del autor.\nEls guanyadors es desvetllaran el dilluns 23\nEls treballs guardonats podran ser utilitzats per ”la sabateria”. En cap cas, es cediran a tercers, excepte autorització expressa de l’autor. Els/les participants es responsabilitzaran de la no existència de drets a tercers sobre les seves obres.\nEls/les participants garantitzaran que són els legítims autors/es dels microrelats presentats.\nD’acord amb l’establert a la Llei Orgànica 15/1999, del 13 de Desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal, s’informa que les dades proporcionades pels participants formaran part d’un fitxer amb l’única finalitat de gestionar la participació d’aquesta convocatòria.\nEls organitzadors es comprometen a indicar el nom de l’autor/a a les seves reproduccions. Les obres presentades podran ser utilitzades per l’organització en possibles publicacions que puguin resultar d’interès per aquesta, dins del tarannà de l’entitat i sense ànim de lucre, així com de la seva intenció de dinamitzar la cultura.\nPer a més informació, contactar per mail news@lasabaterialleida.com


Mantenen activada l’alerta del pla Inuncat | Diari Maresme\nMantenen activada l’alerta del pla Inuncat\nPer Redacció , a Societat 17 de set. de 2009\nEl Centre de Coordinació Operativa de Catalunya (CECAT) manté activada la fase d’alerta del Pla especial d’emergències per inundacions de Catalunya, Inuncat. Entre les comarques afectades per l’alerta s’hi troba el Maresme.\nSegons les darreres previsions del Servei Meteorològic de Catalunya (SMC), entre les 14 i les 20 hores, les precipitacions seran ‘probables’ a les comarques del Maresme, l’Alt Camp, Alt Penedès, Baix Llobregat, Baix Penedès, Barcelonès, Garraf, Priorat, Ribera d’Ebre, Tarragonès, Terra Alta, Vallès Occidental i Vallès Oriental. Finalment, a partir de les 2 de la propera matinada, el risc de precipitacions es podrà estendre a la totalitat del territori català.


La reforma laboral provoca una nova divisió de vot al grup de JxSí - Diari de Girona\nLa reforma laboral provoca una nova divisió de vot al grup de JxSí\nAprovada una moció del PSC crítica amb la reforma, que el 2012 va tenir el suport de CiU al Congrés\nEl grup de Junts pel Sí (JxSí) va tornar a votar dividit en una moció referent a la reforma laboral del 2012, com ja va succeir en un ple del març passat. El president de la Generalitat, Carles Puigdemont, els diputats de CDC i independents com Oriol Amat i Germà Bel es van abstenir en un punt de la moció del PSC en què el Parlament constata que la reforma laboral ha estat «motor del deteriorament i la precarietat dels salaris i les condicions laborals». En canvi, el vicepresident de l'Executiu, Oriol Junqueras, els diputats republicans i independents com Manuel Reyes i Lluís Llach hi van votar a favor i van propiciar que aquest punt s'aprovés per només un vot de diferència, ja que PSC, CSQP i la CUP també hi van votar a favor, mentre que el PPC ho va fer en contra i C's es va abstenir.\nEl punt aprovat que fa referència a la reforma laboral també constata que «ha devaluat les condicions de seguretat, salut en el treball i l'increment de les desigualtats socials i la pobresa». En declaracions als passadissos del Parlament, la diputada i portaveu de CDC, Marta Pascal, va culpar el PSC de buscar i provocar la votació dividida dins el grup parlamentari en no voler transaccionar el text de la seva moció.\nSegons Pascal, JxSí va «intentar transaccionar fins al darrer moment amb el PSC un text que posés èmfasi en què ha estat la crisi el què ha provocat realment aquets procés de deteriorament del mercat laboral i no només la reforma de 2012». «Hi ha hagut certa salivera per part del PSC per intentar que es produís una votació diferent dins de JxSí», va manifestar Pascal, que va acusar els socialistes de voler provocar el cisma a l'hora d'emetre el vot. Amb tot, Pascal va explicar que JxSí «no viu com un problema» aquests episodis, sinó com «una constatació que hi ha algunes diferències ideològiques, però cap respecte el full de ruta sobiranista».\nLlei aprovada per PP i CiU\nEl juny del 2012, amb Josep Antoni Duran Lleida al capdavant de l'aleshores grup parlamentari de CiU, el Congrés dels Diputats va convertir en llei la proposta per canviar el marc de relacions laborals a Espanya que mesos abans havia fet Mariano Rajoy via decret. El nou text legal va aprovar-se amb 194 vots a favor -de PP i CiU-, 124 en contra i cinc abstencions.


Més alcaldes detinguts i associacions clausurades en l'onada repressiva al Kurdistan del Nord - Nationalia\nSostenen un retrat de Figen Yüksekdag en una reunió de l'HDP després de la seva detenció. Autor/a: HDP\nL'onada repressiva al Kurdistan del Nord (Turquia) no s'atura. Després de les detencions de la plana major del prokurd HDP i dels coalcaldes d'Amed (Diyarbakir), aquest 16 de novembre la policia ha detingut els dos coalcaldes de Dersim, Mehmet Ali Bul i Nurhayat Altun, i un dels coalcaldes de Siirt, Tuncer Bakirhan. Igualment, els dies passats han estat clausurades desenes d'associacions kurdes —i també turques. I mentrestant, creixen les informacions que apunten que el partit del president turc, Recep Tayyip Erdogan, prepara una esmena constitucional perquè li siguin atribuïts nous poders.\nSegons explica l'agència JINHA, les detencions d'avui no s'han limitat als coalcaldes, sinó que inclouen personal de l'HDP, dirigents del sindicat DISK i del Partit Laborista (EMEP). El motiu de les detencions, segons l'agència, és que els polítics haurien emès un comunicat de condemna de les detencions dels dos coalcaldes d'Amed. Els mitjans propers al govern, però, apunten a una operació "antiterrorista".\nEls darrers dies, les autoritats turques han clausurat 370 associacions, al·legant que aquestes tenien vincles amb el Partit dels Treballadors del Kurdistan (PKK), amb organitzacions d'extrema esquerra o amb el Moviment Gülen, a qui Erdogan acusa d'haver orquestrat el cop d'Estat del juliol.\nDeu diputats de l'HDP a l'Assemblea Nacional turca romanen detinguts des del dia 4 de novembre, entre els quals els dos colíders de la formació d'esquerres: Selahattin Demirtas i Figen Yüksekdag. Les detencions es van produir en el marc d'una investigació en què s'acusa els diputats de "terrorisme" i de fer "propaganda" a favor del PKK.\nDesprés d'aquelles detencions, el partit prokurd va anunciar que aturava totes les seves activitats legislatives al Parlament.\nMés poders per al president Erdogan?\nFa anys que Erdogan persegueix transformar Turquia en una república presidencialista. El líder turc ha citat en diverses ocasions els Estats Units i França —en aquest cas, semipresidencialista— com a exemples per al seu país.\nSegons fonts del diari Asharq Al-Awsat, el partit d'Erdogan, l'AKP, està preparant una reforma constitucional que atorgaria al president turc el dret de veto sobre les decisions del Parlament i de dirigir les polítiques interior i exterior del país. A la pràctica, Erdogan ja està desenvolupant aquestes funcions.\nTurquia també està considerant la reintroducció de la pena de mort, ha dit el seu ministre d'Afers Estrangers, Mevlut Çavusoglu, qui ha criticat la Unió Europea per les crítiques que el bloc europeu vessa sobre el seu país en relació amb la violació dels dret humans.\nSegons el web de monitoratge Turkeypurge.com, a novembre de 2016 35.000 persones han estat formalment arrestades i 105.000 han perdut la seva feina en la reacció governamental després del cop d'Estat. S'han tancat 2.100 centres d'ensenyament i gairebé 200 mitjans de comunicació.\nMots clau:\tFigen Yüksekdag, HDP, Kurdistan, PKK, Recep Tayyip Erdogan, Selahattin Demirtas, Turquia