Cura de la pell: Aigua, vitamines i minerals, aliats de la pell | Revista | EROSKI CONSUMER\nCura de la pell: Aigua, vitamines i minerals, aliats de la pell\nMantenir la pell en bon estat no tan sols depèn de factors hereditaris o de no patir alteracions cutànies com dermatitis, psoriasis o semblants. Gran part del seu aspecte obeeix directament a les atencions que li dispensem. Entre el que convé evitar destaquen l'exposició al sol sense protecció, l'aire condicionat, el tabac, la contaminació ambiental o un estil de vida inadequats (mala alimentació, sedentarisme, estrès emocional...). Al contrari, una dieta i un estil de vida equilibrats seran grans aliats perquè llueixi sana. A més de l'aigua, les vitamines (com la A, B, C i E) no han de faltar en la nostra alimentació i el mateix pot dir-se de minerals com el seleni, el zinc o el ferro.\nLa pell es renova constantment: mudem la nostra pell cada 28 dies. Es calcula que una persona produeix uns cent quilos de cèl·lules d'epidermis al llarg de la seva vida. Aquesta renovació permanent requereix una aportació continuada de nutrients, perquè són essencials per a la pell i el seu dèficit en la dieta ocasiona alteracions en el seu creixement i en l'aparença. Per tant, una alimentació que asseguri l'aportació correcta de tots aquests contribueix a mantenir en perfecte estat de salut, a prevenir o a disminuir les arrugues en gran manera i a mantenir la frescor del cutis.\nLa hidratació, tan necessària per a la pell, s'aconsegueix per mitjà de l'aigua dels aliments que ingerim i de l'aigua que bevem. En la majoria de verdures i fruites més de 90 grams per cada 100 grams del producte són aigua, per la qual cosa és interessant incloure aquests aliments en la dieta, ja que així ingerim, quasi sense adonar-nos-en, gran part de l'aigua que necessitem. Cal no oblidar que hem de prendre diàriament prop d'1,3 litres d'aigua i altres líquids per a equilibrar les pèrdues i mantenir el nivell adequat d'hidratació. D'aquesta manera, la pell es manté perfectament hidratada i s'eliminen més fàcilment les toxines que la perjudiquen.\nÀcids grassos monoinsaturats: en l'oli d'oliva i l'alvocat.\nVitamina E: en olis vegetals i fruits secs, en el germen de blat, en l'oli d'onagràcia o prímula, en el germen de cereals o cereals integrals i en alguns vegetals de fulla verda. La vitamina E, d'acció antioxidant, neutralitza l'acció danyosa dels radicals lliures que a l'estiu augmenten a causa dels rajos solars i que són una de les causes de les denominades "taques d'envelliment".\nProvitamina A o betacarotè: es transforma en vitamina A en el nostre organisme a mesura que aquest en necessita i té, a més, acció antioxidant. Abunda en verdures de fulla verda i de coloració vermella, ataronjada o grogosa (pastanaga, carabassa...) i en certes fruites (albercocs, cireres, meló, préssecs, nectarines...).\nVitamina A: present només en els aliments d'origen animal, com el fetge, els greixos lactis (nata i mantega), el rovell d'ou i els lactis complets. Exerceix un paper essencial en la renovació de la pell i de les mucoses.\nLicopè: és un pigment antioxidant que confereix el seu color característic al tomàquet i que també és present en la polpa de la poma, l'albercoc, la síndria, la papaia i el pomelo rosat.\nVitamina C: de potent acció antioxidant i relacionada amb la producció de col·lagen; proteïna que manté la pell llisa i sense arrugues. La millor forma d'incorporar aquesta vitamina és a través de fruites i verdures fresques, en amanides, per exemple. Abunda en: pebrots, kiwi, cítrics, meló, maduixes, móres, fruites tropicals, col, tomàquet...\nVegetals i aliments d'origen animal\nIntervenen en el bon estat de la pell i en els processos de renovació cel·lular.Apareixen en la majoria d'aliments d'origen vegetal: verdures, fruita fresca, fruits secs, cereals, llegums, llevat de cervesa, i en els d'origen animal: carn i vísceres, peix i marisc, ous i lactis.\nVitamina B2 o riboflavina: actua contra la seborrea. Es troba en la llet i els seus derivats (iogurt, formatge...), ous, carn, peix, fetge, llegums i fruits secs (ametlles, anous...).\nVitamina B6 o piridoxina: està relacionada amb el metabolisme correcte del zinc, mineral que forma part de l'epidermis. Abunda en: peix blau, carn, ous, fruits secs, cereals integrals, plàtan, espinacs, llevat de cervesa i germen de blat.\nSeleni: mineral amb acció antioxidant, relacionat amb un risc menor d'aparició de certs tumors, entre ells el de pell o melanoma. Es troba en: carn, peix, marisc, cereals, ous, fruites i verdures.\nFerro: el seu dèficit sol ser la causa que la pell estigui pàl·lida per la disminució de l'hemoglobina (transportador d'oxigen i anhídrid carbònic en sang) circulant. Es troba en: vísceres, carn, peix i ous, llevat de cervesa, fruits secs i dessecats, cereals de desdejuni, llegums i verdures de fulla verda. En l'ou i en els aliments d'origen vegetal es troba en la seva forma química no hemo, l'aprofitament de la qual per l'organisme és més baix, si bé els aliments rics en vitamina C augmenten el seu grau d'absorció.\nUna ingesta adequada de carn, peix, ous i els seus derivats i de lactis, així com de llegums, cereals i fruits secs, d'acord amb els criteris de dieta equilibrada, és fonamental per a la renovació i el bon aspecte de la nostra pell.


Clam en favor de la cultura i la música catalanes en la nit dels Premis Enderrock - AraGirona\nDimecres, 22 de maig de 2013 12:36 h\nFoto de família de tots els guardonats amb algun premi Enderrock © Xavier Mercadé\nMARINA LÓPEZ / TANIA TAPIA - ACN - Girona Gironès Divendres, 8.3.2013. 01:28 h\nEnderrock, gala, Girona, premis\tTweet\nLa gala d'entrega dels Premis Enderrock 2013 ha estat escenari de reivindicacions en favor de la cultura i la música del país. La nit dels premis de la música catalana s'ha celebrat, per primer cop, fora de Barcelona i ha estat el Teatre Municipal de Girona l'escollit. Els grans triomfadors de la nit han estat Roger Mas i la Cobla Sant Jordi, Els Amics de les Arts, Txarango i Cesk Freixas. La cita també ha servit per retre homenatge als 50 anys de carrera de Raimon, qui ha demanat "un pas endavant de tothom" per defensar la cultura catalana "de les adversitats". La gala l'han obert els 'Ja t'ho diré' que han avançat dos dels temes que tocaran en el seu retorn, el proper maig, als escenaris. Aquesta nit s'han donat cita a Girona els principals noms de la música catalana en la tradicional entrega dels premis Enderrock, que arriben a la 15ena edició. A partir de les sis de la tarda, els primers artistes han començat a arribar al teatre on han passat pel 'photocall' i han aprofitat per saludar-se abans de l'inici de la gala. Passades les vuit del vespre, el teatre era ple i la gala ha arrencat. Han estat els 'Ja t'ho diré' els encarregats d'encendre la metxa. Amb dos dels seus temes més coneguts -entre els que no hi ha faltat 'Si vens'- la formació ha tornat a sonar després d'una dècada sense trepitjar un escenari. Aquest ha estat un tastet ja que els 'Ja t'ho diré' tornaran a reunir-se al maig i ho faran a la sala La Mirona de Salt. Durant la gala, que ha durat gairebé tres hores, s'han entregat més de trenta premis, tant els votats pel públic com els premis de la crítica. Un dels noms de la nit han estat 'Els Amics de les Arts', que han recollit quatre dels guardons en l'apartat de votació popular. El quartet s'ha endut els reconeixements a millor artista, millor lletra de cançó per 'Louisiana o els camps de cotó', millor videoclip per 'Monsieur Cousteau' i millor pàgina web. En el moment de recollir els premis han agraït el fet que són guardons que escull el públic. Txarango també ha estat reconegut com un dels grans grups, no només pel públic sinó també per la crítica. En l'apartat de votació popular, se l'ha considerat el millor grup revelació de pop-rock, també millor disc ('Benvinguts al viatge') i millor directe. A banda d'això, la crítica els ha atorgat el reconeixement a millor grup revelació. Dalt l'escenari, han fet una crida a combatre la crisi i les retallades. "Igual que hem vist que ompliu les places dels pobles ballant, hem d'omplir les places per dir prou", ha manifestat un dels integrants en recollir un dels guardons. Un altre dels noms de la nit ha estat Cesk Freixas -en la categoria de grup folk- que també ha estat reconegut pel públic com a millor grup, millor disc i millor directe. "La nostra proposta musical vol lluitar pels drets socials i nacionals, afegim aquest complement a la música per convertir-la en eina de transformació i pensament crític, molt necessari en el temps que vivim", ha reflexionat Freixas abans de la gala. El projecte de Roger Mas i la Cobla Sant Jordi -que han actuat durant la gala- també ha estat un dels més reconeguts. Amb tres guardons en l'apartat de votació popular, també s'han endut el de millor disc de l'any que atorga la crítica. Roger Mas va recollir el seu primer Premi Enderrock el 1999 i, des de llavors, és el músic que més guardons té. La resta de premis els completen noms com Andrea Motis & Joan Chamorro i el mestre Jordi Savall. La jove intèrpret jazzística segueix recollint distincions i, en aquesta ocasió, s'ha endut dos Premis Enderrock, juntament amb el músic Joan Chamorro, en les categories de millor grup i millor directe de jazz. Al seu torn, Jordi Savall ha estat distingit com a millor directe de clàssica i com a millor disc per una compilació de diversos intèrprets que porta per nom 'Jeanne d'Arc. Batailles & prisons'. Macaco -que també ha actuat- ha recollit el premi a millor àlbum en altres llengües. Entre els premis de la crítica, també s'ha reconegut Mishima com a millor disc de pop-rock o Sílvia Pérez Cruz, considerada la millor artista de l'any. "Aquest títol és molt gros però la veritat que ha estat un any que hem treballat molt i estic molt contenta que un projecte tan personal com '11 de novembre' hagi estat reconegut", ha manifestat la cantant de Palafrugell. Homenatge a Raimon La gala d'entrega dels premis, que s'ha celebrat per primera vegada fora de Barcelona coincidint amb el 20è aniversari de la revista, també ha inclòs l'homenatge pels 50 anys de carrera a Raimon i a Pi de la Serra. Raimon ha destacat la diversitat musical que hi ha actualment a Catalunya i ha assegurat que, malgrat haver viscut una dictadura, "ara hi ha altres adversitat i s'ha d'estar alerta". Per això, ha dit que no és suficient "lluitar per la resistència" de la cultura catalana i ha demanat "un pas endavant de tothom" per defensar-la. No només Raimon ha estat crítica amb la situació, sinó que en diversos moments de la nit hi ha hagut crítiques a l'apujada de l'IVA cultural -del 8% al 21%- i als atacs per part de l'Estat a la cultura i la llengua catalana.\namb 2085 lectures. 16.5.2013.\nBanyoles Blanes El Celler de Can Roca Figueres Girona Girona FC N-II Olot PAH PSC Roses Salt Sant Jordi balanç detingut detinguts exposició increment judici obres polèmica presentació prèvia robatori 2013 © AraGirona, 2013 Queda terminantment prohibida la reproducció total o parcial dels continguts oferts a través d'aquest mitjà, llevat autorització expressa d'AraGirona.cat. Així mateix, queda prohibida tota reproducció a l'efecte de l'article 32.1, paràgraf segon, Llei 23/2006 de la Propietat intel·lectual.


L'agència de viatges Ports Experience se situa a les Terres de l'Ebre. Compromesa amb l'ecoturisme i el turisme responsable, ofereix viatges guiats al Parc Natural dels Ports.\nEls impulsors d'aquesta iniciativa són dos guies de senderisme amb gran experiència en sortides en grup per entorns naturals. Aposten per l'experiència de la consciència, l'slow travel com a filosofia de viatge sense presses i el turisme ecològic i sostenible. Durant les activitats que realitzen a la natura cerquen la causa del malestar i l'estrès diari amb l'objectiu de recarregar l'energia suficient per afrontar el dia a dia.\nPorts Experience ens ofereix diferents propostes. El programa Walking coach consisteix en rutes dissenyades perquè cada ésser humà entri en contacte amb si mateix gaudint de la fauna i la flora. També organitzen vivències per aprofundir en aspectes de valor del territori com la cultura i la gastronomia.\nSe li ha atorgat el Certificat Biosphere, que garanteix el seu treball per la sostenibilitat ambiental, social i econòmica de les seves activitats turístiques.\nTurisme sostenible i alternatiu\nAdreça:Carrer Nova Estació, 21\nTelèfon:688 971 020 / 699 371 931\nAdreça: Carrer Nova Estació, 21


La Setmana Medieval estrena campament de poble i recupera les Corts Catalanes de 1414 – Radio Montblanc\nLa periodista i escriptora Empar Moliner donarà, aquest divendres, el tret de sortida a la XXXI edició de la Setmana Medieval de la Llegenda de Sant Jordi de Montblanc. La festa arrencarà divendres amb dos caps de setmana plens d’actes per a tots els públics.\nAquest dilluns s’han presentat, en roda de premsa, algunes de les novetats de la festa d’enguany. Destaca al campament de poble, que s’estrena aquesta edició, i que vol ser un punt de trobada de tota aquella gent que participa de la festa vestida de poble. Se situarà al portal i a la muralla medieval de Sant Jordi, tot connectant amb l’espai de l’escola cavalleresca. «En aquesta zona, ja hi ha els oficis artesans, que també s’hi mantindran. Volem mostrar la vida quotidiana de la gent corrent durant l’Edat Mitjana i, alhora, incentivar la participació de gent vestida de poble i posar en valor el seu paper en la festa», explica Joan López, president de l’Associació Medieval.


Llagostera Ràdio - Les dues figures recuperades de l'Arqueta de Banyoles s'exposaran al monestir el 20 d'octubre i després es restauraran\nLes dues figures recuperades de l'Arqueta de Banyoles s'exposaran al monestir el 20 d'octubre i després es restauraran\nLes dues figures de Santa Anna i Sant Cristòfol recuperades de l'Arqueta de Banyoles. / Foto: Lourdes Casademont (ACN)\nArticle Anterior L'aeroport de Girona registra un 10,3% més de passatgers durant el setembre\nSegüent Article 51 propostes al novembre per descobrir l'oferta cultural, patrimonial i d'espectacles de comarques gironines\nFeia 38 anys que les dues figures de Santa Anna i Sant Cristòfol no es veien des que el 1980 Erik el Belga i la seva banda se les van endur, juntament amb la resta d'elements de l'Arqueta.\nVa ser el robatori patrimonial més important que cometien a Catalunya.\nTant el Bisbat de Girona com l'Ajuntament de Banyoles han expressat aquest dilluns la seva satisfacció per haver-les recuperat però ja han deixat clar que se seguirà treballant per poder recuperar les cinc figures de plata que falten. "No hi renunciem" ha afirmat l'alcalde de Banyoles, Miquel Noguer, que ha atribuït a la "discreció" en les gestions de recuperació aquest èxit i al treball conjunt entre les administracions (Bisbat, ajuntament i Estat). També ha elogiat la figura de l'advocat Carles Mascort que és qui personalment ha assumit la tasca.\nLes dues figures que s'han recuperat representen Santa Anna, mare de Maria que porta la seva filla als bressos que, a la vegada, aquesta última també té a Jesús. La de Sant Cristòfol també té jesús a les mans i porta una vara. Ambdues, que estan en bon estat, es van elaborar entre el 1413 i el 1453 al taller gironí dels Artau i formaven part del conjunt de l'Arqueta de Sant Martirià del Monestir de Sant Esteve de Banyoles. L'única modificació important és que la de Sant Cristòfol porta adherida una peanya per mostrar-la en un armari que ara caldrà retirar.\nL'advocat Carles Mascort ha detallat que, després que s'exposi el 20 d'octubre coincidint amb Sant Martirià, patró de Banyoles, es portaran a restaurar. Aquest cop, però, no es portaran juntament amb l'Arqueta a Madrid, sinó que es restauraran de forma individual per després col·locar-les 'in situ' a l'Arqueta. "Erik el Belga tindria moltes problemes per endur-se-les ara", ha afirmat l'alcalde, tot subratllant que la sala del monestir compta amb càmeres de seguretat i alarmes des que es va exposar de nou el 2010\nEl gener del 2018 es va tenir coneixement d'una de les peces (Santa Anna) a mans d'un antiquari de Brussel·les. Va ser "inesperat", ha admès l'advocat tot dient que el més sorprenent va ser que cal cap de quinze dies van saber, "per un altre camí", que n'hi havia una segona de localitzada a un antiquari de Londres. Feia vuit anys que no en sabien res des de les últimes peces recuperades.\nMascort ha explicat que s'ha hagut de treballar en l'adquisició amb rapidesa per evitar perdre la seva vista. Ambdós antiquaris les tenien a la venda, no estaven catalogades i es podien vendre en qualsevol moment. L'advocat creu que desconeixien el seu origen il·lícit i ha assegurat que no saben on estan les cinc peces que falten. "Tenim alguna flaire però és absolutament prematur dir a on estan i en quines condicions", ha dit.\nDurant la compareixença, s'han donat pocs detalls malgrat les preguntes insistents dels periodistes. Tant l'alcalde, com el bisbe i l'advocat han respost sempre que calia ser molt "cauts" i discrets per poder mantenir els "canals oberts" i els possibles contactes més endavant. La xifra de la compra tampoc ha transcendit. Només s'ha dit que s'ha pagat un preu "molt inferior" al que tenien a la venda els dos antiquaris.\nL'abril passat les peces van tornar a casa però no ha estat fins aquest dilluns que s'han presentat. Preguntat pels motius del retard, l'alcalde ha respost que "han passat moltes coses" en política aquests mesos i que feia falta tenir els nomenaments dels nous ministres fets per rubricar l'acord.\nPer la seva banda, el bisbe Francesc Pardo, ha recordat que la institució que representa i l'Estat tenen la propietat compartida de l'Arqueta i que fa uns anys, arran de la recuperació de la resta de peces localitzades, es va acordar que s'exposés de forma permanent al Monestir de Banyoles.\nFinalment, l'advocat ha recordat que actualment no es pot jutjar Erik el Belga, que actualment viu a una localitat de Màlaga, perquè l'espoli ha prescrit. La primera pista de les peces es va tenir el 1997 quan una catedràtica d'art va localitzar-ne dues (Santa Llúcia i Sant Benet) a una casa de Subhastes Sotheby's i va donar l'alerta. A partir del 2005, que se'n van recuperar les primeres, se n'han adquirit 19 de les 24 figures que hi ha en total. L'arqueta també té dues figures centrals i dos plafons. Les peces que falten encara són les figures de Sant Miquel, Sant Pau, Sant Pere, Sant Esteve i Santa Bàrbara.


La Diputació finança dotze accions al patrimoni natural i la custòdia del territori - Empordà\nLa Diputació finança dotze accions al patrimoni natural i la custòdia del territori\nCinc projectes pertanyen a espais de cap de Creus, la serra de Rodes i l'Albera\nEMPORDA.INFO 17.12.2018 | 13:52\nParatge natural d'interès nacional de la Serra de Rodes DDGI\nLa Diputació de Girona subvencionarà amb 106.034,44 euros dotze accions per a la conservació del patrimoni natural i la custòdia del territori a les comarques gironines. Els ajuts es concediran al llarg del 2018 i el 2019, i seran per a tretze entitats sense afany de lucre que treballen per a la preservació de la biodiversitat i els processos ecològics.\nRecuperació i conservació dels prats de dall de l'Albera.\nEntitat: IADEN-Salvem l'Empordà\nConservació del patrimoni natural i custòdia del territori de la finca de Baussitges, al terme municipal d'Espolla.\nEntitat: Associació Sèlvans.\nMillora d'hàbitats amb la recuperació de prats de pastura i divulgació de valors etnològics i ambientals del paratge natural d'interès nacional de la Serra de Rodes, dins del parc natural del Cap de Creus.\nEntitat: Associació Prat Comú.\nMillora paisatgística i regulació de l'ús públic a l'entorn d'una colònia de xoriguer petit, a Palau-saverdera.\nEntitat: Associació Paisatges Vius\nRestauració, conservació i millora del mulladiu de la Font Jordana, de l'entorn de Sant Quirze de Colera i de Sant Silvestre de Valleta.\nEntitat: Societat Catalana d'Herpetologia.\nExecució de treballs de recuperació, millora i difusió dels hàbitats i espècies de l'illa de Jafre.\nControl del cranc americà i de la tortuga de Florida a la bassa del Molí de les Fonts, a Olot.\nEntitat: Agrupació Naturalista i Ecologista de la Garrotxa.\nTreballs de millora forestal de l'hàbitat d'alzinar de l'entorn de Can Miqueló, a l'espai natural protegit de les Gavarres, dins del terme de Girona.\nEntitat: Idària, Empresa d'Inserció, SCCL\nActuacions de millora a l'entorn de la bassa del Mas de la Torre, a la vall de Sant Daniel de Girona.\nEntitat: Associació Naturalistes Girona.\nRecuperació d'hàbitats d'interès comunitari herbacis a l'espai en custòdia Els Plaus, a Queralbs.\nEntitat: Associació Paisatges Vius.\nRestauració de la riera de Santa Maria, a la finca en custòdia de l'estació depuradora d'aigües residuals de Caldes de Malavella.\nEntitat: Fundació EMYS.\nRecuperació de les basses de Mas Vern, a Riudarenes.\nMillora de l'estat de conservació dels ecosistemes litorals i boscosos de Fenals, a Lloret de Mar.\nEntitat: Associació Mediambiental Xatrac.\nProjecte escanyagats (fase 1). Actuacions estratègiques de conservació de l'espinós i espècies amenaçades acompanyants de fauna aquàtica continental.\nEntitat: Associació La Sorellona.


Notícies - Alumnes de l'Esbart ofereixen un recital de balls nadalencs al centre de la ciutat\nAlumnes de l'Esbart ofereixen un recital de balls nadalencs al centre de la ciutat\nel 28/des/13 Adrià Rocha Cultura PDF\nEls nens i nenes de l'Escola de Dansa de l'Esbart han ballat aquest dissabte a ritme de les nadales més tradicionals. Els alumnes han mostrat les seves habilitats davant els pares i mares en una cercavila que ha omplert de música i festa el centre de Sant Cugat.\nMitjançant diferents balls i meticuloses coreografies, els membres de l'Escola de Dansa de l'Esbart han mostrat les seves habilitats artístiques a més d'un centenar de persones. Les nadales més tradicionals d'aquestes festes han aportat el caràcter festiu al centre de la ciutat i han servit per fer moure grans i petits.\nL'organitzadora de la jornada, Lali Mateu, ha explicat que amb aquest acte han donat a conèixer les tradicions catalanes i, alhora, ha servit perquè els nens puguin ensenyar als seus familiars la feina feta durant el curs.\nTall incrustat: Lali Mateu\nCreiem que està molt bé perquè els nens poden ensenyar el que han après i participar en una tradició del poble i catalana\nLa iniciativa, que l'Esbart ha consolidat, busca mostrar la cara més divertida del Nadal i educar als infants mitjançant activitats entretingudes i divertides, segons ha destacat Mateu.\nFa molts anys que fem la ballada dels Innocents i és una forma de sortir a ballar, enganxar llufes durant el dia d'avui i fer festa d'una forma divertida\nEl ball ha passat pel carrer Major, la plaça de Sant Pere, el carrer de Santiago Rusiñol i ha acabat a la plaça d'Octavià.\nEls nens de l'Esbart ballant a la plaça d'Octavià


Inici > Les Joguines>Sonall natural Be!\nDescripció de Sonall natural Be!\nUn sonall 100% natural, elaborat artesanalment amb medul·la de ratan. És lleuger i fàcil d’agafar. La forma és de línies suaus i permet explorar-lo i manipular-lo de diverses maneres. Al interior te llavors que emet un so suau i agradable.


Avui tornant de la universitat a casa he vist una parella de 45-50 anys asseguts a l'esplanada. Ell plorava. Ella l'abraçava. M'he imaginat mil històries al seu voltant: potser ella l'estava deixant, potser s'ha mort el seu fill, o el seu pare, o la seva mare, potser s'ha quedat sense feina, potser s'ha arruïnat, potser simplement necessitava plorar i que l'abracessin.\nPublicat per Trento a 7:48 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Mataró, Reflexions\nSobre l'horrible perill de ser Patrimoni de la humanitat.\nFa uns anys (de fet, encara en recullen les fruites podrides) el govern de CIU i anteriorment els sectors anti-feixistes van potenciar La sardana com a element definitiu de Catalunya. Això va dur, tal com també ho va fer el famós boom del rock en català, que les noves generacions s'hi giressin d'esquena. El problema és que aquests joves van girar l'esquena a tot allò que volgués dir català (he arribat a escoltar que les traduccions de Harry Potter al castellà són millors que les catalanes pel sol fet de ser en castellà).\nMolt em temo que ara que ens hem recuperat (gràcies a Antònia Font, Lax'n'busto, Els pets, Mesclat, Obrint pas... que van ser qui van aguantar i aparèixer en un mal moment) tornem a saturar. Ja fa temps que es comencen a veure per facebooks, twitters, converses... com hi ha una fornada de joves que comencen a renegar ara de Manel, Amics de les arts, Mishima... i també dels altres que ens trobem a la sopa castells i patum.\nPotser si ensenyéssim tot el que es fa, si mostrem els castells però també de cuina, gegants, música, dansa, teatre, elements de foc ... (segur que em deixo mil coses), si mostréssim els grups d'ska, rock, heavy, dance, tradi, jazz, rumba... (i mil més que me'n deixo) que tenim a casa nostra, potser aconseguiriem que les generacions no critiquin la nostra cultura per petita.\nNo tenim una cultura petita, ni un país petit sinó, una cultura amagada i un país amagat.\nIl·lustro amb un video de l'altre que ens trobem tot el sant dia a la sopa.\nNo jutjo la qualitat de cap grup ni activitat esmentada a aquí, simplement faig una crida a la varietat.\nPublicat per Trento a 9:39 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, Llengua, Música, Política, Reflexions\nSom-hi amb la crisi\nAquests dies a la parada veus coses que fan pensar:\nGent que paga el que sigui (dins d'uns límits) per estalviar-se el mínim de feina.\nGent que vesteix ulleres de sol cares, abrics cars, pantalons cars, laques (mig pot per anar a missa) i troben cara una caseta feta a mà pel pessebre (on l'artesà no recuperarà ni el 50% del que hauria de guanyar).\nEl dissabte a partir de les 8 del vespre no hi havia ningú al carrer (a les 10 hi havia Barça-Madrid), per contra els bars estaven plens.\nEl mateix dissabte tots vam veure 10 persones (com a mínim amb la samarreta ORIGINAL del seu equip de futbol -Jo també en tinc una-).\nÉs cert que els bancs han provocat la crisi. És cert que els polítics han creat la crisi. És cert que no s'entenen alguns sous, alguns extres són vergonyosos (dic alguns en els dos casos, perquè estic d'acord amb uns sous -de 1.000 € a 10.000- ). És cert que les retallades ens estan fotent a tots.\nPerò també és cert que durant anys i panys hem estirat més el braç que la màniga, que continuem volent viure al mateix nivell de vida (dissabte entre birres, pomades i el sopar, a l'Atzucac hi van caure 20 €), tots volem que ens montin els mobles, ens rentin la roba, anar de vacances (si és a esquiar millor), anar a sopar a un bon restaurant, pendre-n's la nostra copa de cava o de vi bo, veure 20 tios córrer rera una pilota....\nAquesta crisi l'hem creat tots i fins que tots no ens asseguem i pensem què fem amb la nostra vida i la nostra economia (no la del país, la de casa) no en sortirem.\nPublicat per Trento a 13:14 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, Mataró, Política, Reflexions\nMasclisme, feminisme i igualitarisme\nDe ben segur que aquest text aixecarà una mica de pols (o això m'agradaria) però, fa temps que defenso aquesta tesi i massa cops se m'ha titllat de masclista.\nAvui en Quim Monzó a El món a Rac1 ha tornat a fer referència a aquells pesats que diuen els nens i les nenes, els homes i les dones, els pobres i les pobres, els mestres i les mestres, els treballadors sindicals i les treballadores sindicals...\nAhir una amiga explicava al facebook, com no trobava sabatetes per el seu fill, que s'acosta a un any, ja que a la botiga només va trobar sabatetes per nenes.\nUna altra amiga em deia l'altre dia que si jo per ser home (si per tenir penis) havia de pagar més per una assegurança de cotxe no passava res.\nFa mig any em pregunto com és que al meu germà li van dir que el primer mes la nena havia d'estar principalment amb la mare. El pare no té dret a estar amb el seu fill? El fill no té dret d'estar amb el seu pare? No és tant pare (pels que sigueu de pares i mares, nens i nenes... utilitzo el genèric) el pare com la mare?\nFa temps que em pregunto, què passaria si presentés el curriculum a una botiga on posés "Es busca dependenta"? I si jo fos l'amo d'una botiga i posés "Es busca dependent"?\nFa temps que em pregunto perquè es parla de violència contra les dones i no de violència. Potser volen dir que una dona és més feble i per tant aquesta violència és més agresiva que les altres violències? Hi ha violències de primera i violències de segona? Si a mi m'apallissa la Mariona em farà menys mal que si l'apallisso jo a ella (espero que no passi mai cap de les dues coses)?\nPer mi aquests són exemples de feminisme i masclisme alhora. Crec que són el mateix ja que mai s'han basat en la igualtat. Són idees que defensen els drets de les dones (potser les veuen com a petits éssers indefensos? Potser creuen que les dones han de ser tractades com si malalts (de donitis, proposo jo)? Potser creuen que una dona no té les capacitats suficients (ai pobretes meves, deuen exlamar)?), però no la igualtat.\nSé que alguns pensareu que sóc un masclista (esteu en el vostre dret), però jo no discrimino pel sexe de l'agressor, ni el de l'agredit; ni negaré una feina a algú perquè tingui cony o penis entre les cames; ni obligaré a pagar més a una persona o una altra; ni obriré una botiga on un sexe només hi pugui entrar a acompanyar a la seva parella perquè no hi trobarà res per ell; ni castigaré la meva llengua, ni la meva societat parlant de pares i mares, homes i dones, nens i nenes.\nAquestes diferenciacions només tenen una raó de ser: fragmentar la societat.\nPublicat per Trento a 7:45 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Llengua, Política, Reflexions\nCoses de la fira\nAquests dies he passat bestantes hores a la parada que mon pare té a la fira de nadal de Mataró. Certament, hi ha estones avorrides, estones en que ni un bon llibre et pot ajuar pero, per altra banda, hi ha moments on la genialitat brilla, us en poso dues:\nUn nen pregunta al seu pare (després que aquest li hagi ensenyat el caganer): - Està content el caganer?\nUna noia estrangera (amb dificultats per parlar català o castellà) em pregunta amb un castellà força rudimentari com es diu allò (assenyalant-me un pessebre) en castellà. Després de respondre-li el nom en català i en castellà i explicar-li el perquè del nom, la noia treu una llibreta i apunta els dos noms a la llibreta.\nPotser encara som un país amb futur.\nPublicat per Trento a 2:44 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, Llengua, Mataró, Reflexions\nFa uns anys la van fer a la mostra de cinema, fa un any i poc la Laura Borràs la va posar a Literatura, al cap d'un temps el vaig posar al facebook i avui al bloc.\nPublicat per Trento a 14:52 Cap comentari:\nLlegeixo quan faig caca\nAquest missatge, tot i semblar una broma (fins i tot de mal gust), va de veres. Al lavabo de casa hi vaig amb un llibre quan he d'anar de ventre. És una manera de fer que una estona una mica complicada (fa pudor, et canses i fins i tot se t'adormen les cames (si m'hi puc passar molta estona), sigui de cop entretinguda, distreta, diferent...\nDoncs avui, la portada del que estic llegint:\nPer què no posem tots quina és la lectura que tenim en mans en aquest moment (sigui l'interviu o l'Ulisses de Joyce)?\nPublicat per Trento a 9:51 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Llengua, Poesia, Reflexions, Teatre\n5 recomanacions musicals\nAprofitant que és Santa Cecília us faig 5 recomanacions musicals (no vol dir que siguin les meves 5 cançons preferides, sinó que són 5 cançons que m'agraden i vull compartir):\nCançó del noi dels cabells llargs, Els tres tambors.\nPerquè vull, Ovidi Montllor\nEl silenci d'estimar, Eliseo Parra\nLa dama d'Aragó, Lídia Pujol i Mohamed Bout Ayoub\nLa Mediterrània sen's mor, Companyia Elèctrica Dharma\nPublicat per Trento a 11:41 Cap comentari:\nDe la victòria del PP\nAhir va guanyar el PP i avui només es veuen missatges de desànim. Ai merda que ha guanyat el PP, òstia que tenen la majoria absoluta, collons que és més que absoluta... Amb això no anirem enlloc, és el conte del ploricó i no el de la persona de seny que davant d'una derrota tan gran no es rendeix.\nAra cal lluitar més que mai, agafar les coses i dir-les com toca. Toca una època que serà dura, de lluita, de dir no, de dir no hi estic d'acord, de dir per aquí no hi passo; però també uns anys de contradiccions (si som tan valents perquè collons no som independents?), potser ens cau un ministre català (aquest tampoc vindrà mai a Catalunya, però com a mínim ho admetrà)...\nCompanys ara no toca agafar les armes, ara no toca parlar català, ni lluitar per les esquerres, ni lluitar per la independència... Ara cal seguir parlant en català, seguir lluitant per les esquerres i per la independència i per Catalunya i per ser persones i no energúmens, i per tots aquells que ens han precedit, i per tots aquells que precedim...\nAra, més que mai, el que cal és anar-hi, anar-hi i anar-hi.\nPublicat per Trento a 0:49 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, Llengua, Reflexions\nCançó de la Rosa de Paper (V. A. Estellés)\nPublicat per Trento a 0:02 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, Llengua, Música, Poesia\nPP (així serem més rebels després)?\nPSOE (merda, que pugen els altres)?\nICV (home, aquest(e)s sempre són fashions)?\nERC (in, inde, indepenquè? llavors què fan a Espanya?)?\nCIU (el papa s'enfada sinó)?\nPXC (que es vegi que estem enfadats)?\nEstelades (visca la terra i Espanya a la merda)?\nEl partit pirata (que es vegi que ens importa un rave el que facin)?\nBlanc (aix, és que no sé a qui votar)?\nAbstenció (a tomar vent)?\nEscons en blanc (aquests molen, semblen coherents i semblen indignats)?\nSincerament, no sé què votaré. Ningú m'acaba de fer el pes. S'accepten propostes i bitllets d'avió per anar a viure on cristo va perdre l'espardenya.\nPublicat per Trento a 13:19 Cap comentari:\nDes de l'època que les gallines tenien dents, la solitud ha estat sempre present al nostre entorn. És un tema que fa anys que em preocupa (és el que passa quan has passat uns quants caps de setmana sol a casa sense ningú que et truqui per fer una volta o donar-te una abraçada - ep, d'això ja en fa un temps prudencial i per això crec que en puc parlar-), no sé si per bé o per mal em costa molt començar una relació, fins i tot simplement cordial (no cal que sigui ni amical, ni amorosa), amb una persona i molt sovint busco la soledat - per descansar o fer anar el cap a 200 per hora.\nFa temps que m'agrada llegir llibres on es parla de la solitud (el que tots esteu pensant, no) i comparar-la amb la meva vida i tot i que últimament crec que porto una mica d'avantatge als personatges de les històries que parlen de solitud, no és d'estranyar que hi hagi moments que aquesta sensació t'envaeix i no saps ben bé on agafar-te.\nI d'on ve tota aquesta reflexió? Ve d'escoltar la Rosario Flores i d'aquí anar al seu germà i pensar com de sol havia d'estar quan va prendre la decisió de fer el pas (i no a la fama), d'aquí a La tieta d'en Serrat i ara cap a Palabras para Júlia d'en Goytisolo i en Paco Ibáñez. A tot això, aquesta nit hi afegirem La mort em ve a buscar d'Els Pets.\nPublicat per Trento a 11:52 1 comentari:\nAvui a Manresa (aquest any no ha arribat a ser Manrússia) he assistit amb en Roger i la Marta a un espectacle protagonitzat per tres primeres espases de la música catalana (Carles Belda, Pep Gimeno "Botifarra" i Marcel Casellas), dos actors i un cuiner (no aconsegueixo recordar l nom, qui el sàpiga que el posi sisplau) al voltant de la paella o més ben dit al voltant de la taula i la cuina.\nUna de les millors coses d'aquesta vida és jugar a arreglar el món i això en molts dels casos (tot i tractar-se d'un tema força oníric - potser d'aquí ve aquella frase d'"A la taula i el llit...-) es desenvolupa al voltant d'una taula ja sigui amb una cervesa, un plat, una Coca-Cola, una baralla de cartes, unes patates amb salsa espinaler...\nJa fa temps que la Mariona i els meus amics saben que els dimecres a can Marfà són sagrats i que posar-los en dubte pot esdevenir l'orígen d'una discussió (això no vol dir que no estimi a la Mariona i als meus amics que no són geganters, sinó que és el meu moment de la setmana d'estar amb la colla). Si són sagrats és perquè al voltant d'una taula, amb una copa de cava o una ampolleta de graciosa, amb una torrada amb seitons o llonganissa parlem de coses: parlem de gegants i de Les Santes (de fet és el tema preferent), però també parlem de la factura de l'aigua, La Competencia, el Barça, les vacances d'un, la prenyamenta de l'altre... i és aquesta la causa que per mi els dimecres a la tarda-vespre són tan importants. És el dia d'arreglar el món, de veure uns amics que fa una setmana que no veig i que molts no saben ni la meitat del que passa pel meu cap, però que a la fi (fins i tot amb els que ens podem portar més malament) hi ha una relació d'apreci i fins i tot (això si que només en alguns casos) estimació.\nJa veieu què passa al voltant d'una taula: un pot esdevenir molt feliç\nLa foto és d'en Xevi de fa ben poc.\nPublicat per Trento a 14:48 3 comentaris:\nAhir a Manresa\nA les 3 de la tarda sortiem del carrer Béjar pr anar cap a Manresa. Al cotxe en Manu al volant, en Gerard de co-pilot, l'Aitana rere en Gerard i jo rere en Manu. Sonava la Trinca i a mig camí ens posem a fer un últim repàs de tot. A Terrassa comencen a caure gotes i entrant a Manresa Plou. Simplement plou. Arribem a la carpa i provem so (sentiem més una pluja constant i violenta envoltada de trons que els propis monitors), acabem deixem els trastos al camerino, una sala d'un vell teatre, i anem cap a fer un beure. Abans però en Roger que ens ha vingut a veure perquè té assaig amb La Coixinera al a nit i no podrà venir anem a fer unes fotocòpies a comprar un paraigua per mi. Enmig del diluvi anem al bar Monserratina i ens fotem un entrepà per cap, cafè i altres i en Manu i servidor cap a la llotja, en Gerard i l'Aitana als camerinos a repassar. Després de veure la llotja, xerrar amb la Jordina... Sortim i anem als camerinos i de seguida en Gerard i en Manu van a buscar la sorpresa de la nit (els "trajos"). Nervis, birra, entrevista pel ddM, birra. Naia, Katroi ensemble, cap al camerino, arribem que RIU acaben i montem l'escenari ràpid i au 1/2 hora a tope. En acabar recollir, repartir targetes i canviar impressions. Ens canviem de roba i au cap a fer una birra. Surten possibles propostes (sense compromís) i au cotxe, bus, taxi i a casa a dormir.\nEl millor de tot: el bon rotllo entre nosaltres i amb la resta de grups (tots presentaven propostes molt interessants i dignes).\nPublicat per Trento a 7:03 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Borinotstqt, Música\nEl desvetllament, punt 1\nEl desvetllament és un acte complicat, és una mostra del que va representar en un moment la revolució festiva que hi va haver a Catalunya fa uns 25-30 anys. En aquell moment es reflexionava molt a l'entorn de la festa i en com es podia fer que una festa fos participativa. Això es veu reflectit ben clarament en el desvetllament, un acte que neix per fer que els gegants, els nostres estimats gegants, no desapareguéssin de la línia vital dels mataronins en aquells anys que separen l'adolescència de la paterintat, i s'ha aconseguit. Ara bé, quin és el problema? El problema és que vivim en una ciutat de 120.000 habitants, amb una xarxa de comunicacions prou accessible, amb un procés de canvi social on canvien les prioritats (es valora molt la quantitat i no la qualitat- visca IKEA)...\nEl problema principal però, és que durant molts anys hem estat mantenint un acte sense reflexionar al seu entorn, sense preguntar-nos quin paper té aquest acte a la nostra societat, sense plantejar-nos si ha d'evolucionar, si aquest acte no s'ha distorsionat, si la visió que té la gent de l'acte no ha mutat...\nEl problema ara és que ho volem arreglar amb un any, fins i tot menys. Compte que el desvetllament se'n va en orris i no el salvarem! Perquè no ens calmem? Perquè no obrim un procés de diàleg a mil bandes (ajuntament, colles, geganters, banda, protecció civil, gent del carrer, gent afina a les colles, gent de fora que ve a Les Santes pel Desvetllament, gent que viu aquest problema a altres llocs...)? Serà llarg, i durà molta fina, i potser no podrem acabar aquest estiu. Però és a partir d'aquest diàleg on podrem incidir a la nostra societat i on el desvetllament podrem fer que torni a ser un acte de qualitat.\nPublicat per Trento a 15:27 Cap comentari:\nSobre l'horrible perill de ser Patrimoni de la hum...


Pere Gimferrer i Carles Camps analitzaran dimarts, a l’Institut d’Estudis Catalans, la faceta de Carles Riba com a poeta\nÉs el primer de quatre diàlegs, en què es tractarà la figura i l’obra del poeta, crític i traductor, amb motiu del cinquantè aniversari de la seva mort, i es podrà veure en directe des del web de l'IEC\nEl 12 de juliol de 1959, ara fa cinquanta anys, moria Carles Riba, poeta, crític i traductor; i president de l’Institut d’Estudis Catalans (IEC), de manera intermitent, i de la Secció Filològica de l’IEC entre els anys 1950 i 1959. Amb motiu d’aquesta efemèride i amb l’objectiu de retre-li homenatge, el proper dimarts 13 d’octubre, a dos quarts de set del vespre, a la Sala Nicolau d’Olwer de l’IEC, Pere Gimferrer i Carles Camps dialogaran sobre la seva faceta poètica, i Víctor Obiols en llegirà alguns poemes. L’acte és el primer d’un cicle de quatre sessions «Vigència de Carles Riba. Diàlegs sobre el poeta, l’humanista, el crític i l’intel•lectual», que tindrà lloc durant les properes setmanes a l’IEC, i que ha estat coordinat i conduït pel poeta i editor Jordi Cornudella. L’organització és a càrrec de la Institució de les Lletres Catalanes, l’Institut Cambó – Fundació Bernat Metge, la Secció Filològica de l’IEC i l’Aula Carles Riba de la Universitat de Barcelona (UB).\nEl diàleg entre Gimferrer i Camps és el primer dels quatre que es faran durant les pròximes setmanes a l’IEC. El dimarts 20 d’octubre serà el torn de Jaume Pòrtulas i Raül Garrigassait, que parlaran del Riba humanista, i l’actriu Sílvia Bel en llegirà unes traduccions del grec. El dimarts 27 d’octubre, Joan Triadú i Jordi Malé debatran sobre els treballs de Riba com a crític literari, i Jordi Cornudella en llegirà alguns textos per il•lustrar aquesta faceta. Finalment, el dimarts 3 de novembre, Albert Manent i Carles-Jordi Guardiola estudiaran el vessant intel•lectual de Riba, i Xavier Bosch llegirà parts de la seva correspondència.\nAls actes «Vigència de Carles Riba. Diàlegs sobre el poeta, l’humanista, el crític i l’intel•lectual», els seguirà el III Simposi Carles Riba, organitzat per la Secció Filològica de l’Institut d’Estudis Catalans i l’Aula Carles Riba de la UB, que se celebrarà del 30 de novembre al 2 de desembre. Durant tres dies, més d’una vintena d’escriptors, traductors i estudiosos provinents de dins i fora del domini lingüístic català participaran a les ponències i taules rodones previstes al voltant de quatre nuclis temàtics: Riba i la literatura europea, irradiació de l’obra de Riba, la poesia de Riba, i llengua i gèneres literaris en l’obra de Riba. La commemoració del cinquantè aniversari de la mort de Carles Riba clourà, el 15 de desembre, amb un acte institucional a la Biblioteca Nacional de Madrid, organitzat per l’Institut Ramon Llull, amb la col•laboració de la Dirección General del Libro, Archivos y Bibliotecas i la Biblioteca Nacional.


Fora complexos! - Raquel Ballesteros\nEl passat mes d’agost de 2009 vaig participar en el suplement “Estilos de Vida” de La Vanguardia, dins l’article “Sense complexos” (Descarregar document)\nReprenc a continuació aquest tema, amb el següent article:\nEls complexos físics- Entendre’ls, conèixe’m i acceptar-me. Cóm aconseguir-ho?\nEls complexos són un conjunt d’idees o creences sobre el propi cos. La major part de vegades són idees distorsionades o exagerades sobre algun atribut físic. O bé, una valoració exagerada sobre certa part o zona del cos que no segueix els cànons de bellesa establerts.\nPer tal de superar-los, és important entendre’ls i per a això plantejar-se les següents preguntes:\nPer què tinc complexos?\nEls complexos són una cosa comuna en etapes com l’adolescència, on encara estem definint la nostra personalitat i desitgem agradar a l’altre o identificar-nos amb un grup.\nNo obstant això hi ha més persones adultes acomplexades que limiten certes àrees de la seva vida a causa de la seva inseguretat física, o bé centren les seves preocupacions vitals en aquest aspecte.\nEls factors que poden haver influït a que em senti acomplexat, tenen a veure amb les següents àrees:\n– Factors educatius:\n-La importància que els nostres progenitors van donar a la bellesa física, com a mitjà per aconseguir l’èxit social.-Haver tingut uns pares que van centrar la nostra educació en valors materials o en la consecució de resultats. I en l’acceptació dels altres sota aquesta valoració externa (el que tenen i no el que són).\n-No haver rebut reforç positiu, davant aptituds internes i habilitats.\n-Haver estat educat amb pautes exigents i expectatives molt elevades.\n-Haver estat “comparat” amb altres (és millor, és més que ..).\n-No haver rebut exemple per promoure la introspecció i reflexió. Això no ens capacita per disposar de recursos i enfrontar-nos a la frustració i/o a les emocions negatives.\n-Haver crescut en una família amb escassa expressió emocional i d’amor.\n-Haver tingut poca llibertat i poder de decisió en la infància. Això no ens facilita la capacitat de pensar per nosaltres mateixos i enfrontar-nos a les nostres decisions i problemes.\n-Haver viscut en un entorn on van ser comuns els judicis i les etiquetes (entremaliat, dolent, etc.). Això ens va imposar un paper i no ens va permetre ser nosaltres mateixos.\n– Experiències dolentes en la infància (escola, grup d’iguals, etc.).\nEl fet d’haver patit bullying o burles per part dels companys de la infància pot propiciar l’aparició de complexos. El nen/a víctima d’aquests atacs s’associarà el rebuig dels altres a la seva imatge física.\nNo obstant això, el que farà que aquesta dificultat perduri i ens limiti en el nostre dia a dia no és tant el fet en si, sinó com vivim i gestionem aquests fets.\nSi ja de petits adquirim habilitats per a posar límits, fer-nos respectar i defensar-nos d’aquestes situacions, podem fins i tot sortir reforçats i aprendre a gestionar situacions similars en un futur.\n– Preadolescència-Adolescència i la influència de el grup d’iguals:\nMolts d’aquests complexos, com dèiem, es generen i potencien en l’adolescència. Etapa en la qual es construeix la personalitat. A més hi ha canvis físics significatius.\nSi no es construeixen de manera paral·lela altres habilitats emocionals i socials i basem tota la seguretat emocional en l’aspecte físic, llavors a l’adolescent li resultarà més difícil enfrontar el seu patiment.\nEn aquesta època també hi ha un ressorgiment de la sexualitat i es prima la importància de l’atractiu físic més primitiu.\nLa societat és un factor ja molt comentat. En els últims 50 anys, amb l’auge dels mitjans de comunicació, hi ha hagut un bombardeig d’informació referent a valors consumistes i de culte al cos. S’ha fomentat la competitivitat i s’ha associat l ‘èxit a bellesa.\nA més, la cirurgia estètica ha deixat de ser una cosa pròpia de les estrelles de Hollywood a ser una mica més assequible i accessible per a la major part de ciutadans.\nPel que la nostra percepció de control sobre el nostre aspecte físic ha augmentat.\nConseqüències de tenir complexos\nTots hem tingut complexos en algun moment de la nostra vida o convivim amb ells. Pel que desitjar que alguna part del nostre cos sigui diferent al que és, no és un problema. El problema apareix quan no acceptem aquest fet i això passa a ser una preocupació que comença a limitar i perjudicar la nostra qualitat de vida.\nEn aquest cas patirem ansietat, preocupacions obsessives, queixa, inseguretat. I la nostra energia es centrarà en tractar de resoldre i posar mecanismes per dissimular el complex, tapar-lo, comprovar-ho, preguntar als altres sobre ell, etc.\nLimitant així altres àrees de la nostra vida que són realment importants per a l’autoestima. Àrees com l’autorealització, el treball, les relacions socials, etc.\nCom aconseguir que “els meus complexos” no em turmentin?\nEn primer lloc és important acceptar la idea que hi ha certes parts de la nostra vida o del nostre físic que no tenen perquè acostar-se a la idea de “perfecció”. I de que cercar la “perfecció” és un esforç condemnat al fracàs, que no farà més que produir-nos malestar emocional.\nÉs important acceptar que tot i que hi ha parts de nosaltres que no ens agraden tant, això no té perquè allunyar-nos dels nostres objectius de vida, impedir que pensem i fem aquelles coses que ens vénen de gust.\nDe vegades, quan estem acomplexats, tenim la idea que “no aconseguirem el que volem en altres àrees de la vida, fins no aconseguir l’ideal físic que pretenem”. Amb pensaments de l’estil “fins que no m’aprimi no aconseguiré un treball”, o “abans d’aconseguir una cita, he d’haver passat pel gimnàs diversos mesos”, o bé “si no sóc guapo, no em voldran”.\nPel que l’única manera de superar els nostres complexos és enfrontant aquestes situacions, tot i sabent que no complim amb el nostre “ideal”. Arriscar-nos a fer aquelles coses que volem, tot i sentir-nos incòmodes. Acceptant el malestar i resolent la frustració.\nEntendre a més que l’ideal de bellesa és subjectiu i la capacitat de seducció no depèn tant d’un físic, sinó d’altres factors interns com les habilitats socials, la intel·ligència, el sentit de l’humor, la picardia, etc.\nGeneralment quan la persona comença a planificar les seves metes i seguir els seus objectius a la vida, la preocupació pel físic disminueix considerablement.\nCal que acudeixi a el psicòleg?\nSerà de gran ajuda acudir a un professional, sempre que la preocupació pel complex físic estigui limitant la nostra qualitat de vida i el desenvolupament de la nostra vida quotidiana (treball, relacions, etc.).\nI la cirurgia estètica? ¿Pot ser “la solució”?\nAbans de prendre la decisió de realitzar una operació estètica pot ser útil fer un treball emocional, conèixe’ns i valorar per què “necessitem” aquesta operació. Per tal de detectar si aquesta solució és una manera d’evitar certes situacions o omplir un “buit” de satisfacció personal, que no sabem cobrir d’una altra manera.\nMoltes vegades busquem solucions ràpides als nostres problemes i que no requereixin dolor emocional. I en ocasions desviem i focalitzem el nostre sofriment en aspectes com el físic, quan realment les raons de la nostra manca d’autoestima són unes altres.\nLa cirurgia té un poder “addictiu” important, perquè cada vegada és més accessible i suposa menys risc. És important simplement, ser-ne conscients i no caure en un “cercle viciós”.\nSi tot i així estem convençuts, és important informar-nos bé, ser conscients dels riscos i inconvenients de l’operació estètica i assumir la responsabilitat de la nostra decisió.


Transgressions Territorials: “El vel. me l'imposo jo"\nDavant la ignorància, el millor que podem fer es tractar aquestes dones amb respecte, és a dir, no ser paternalistes sobre les seves decisions. El paternalisme és una altra manera de mirar-les com a éssers inferiors que necessiten ser tutelats per l’Estat. En tot cas si tenim indicis clars de que es tracta d’una imposició, no farem diferències amb altres casos de violència masclista, ho haurem de denunciar, com faríem amb qualsevol dona de la qual en visualitzéssim signes evidents de maltractament. Al cap i a la fi, les coses no són tan complicades, les fem complicades quan hi afegim sentiments ocults. Publicado por\nReacciones: 16 comentaris:\n16 de maig de 2010 12.03\nLa cultura, la identitat, i les relacions humanes, són sempre complexes. Si, es evident que la llibertat/dignitat individual, és inviolable. Presisament per això, penso que és important reconèixer com un avanç, el fet que avui en dia, les "nostres" dones puguin viure la seva sexualitat com vulguin, sense tèmer acabar en un convent de clausura.Al costat d'aquest malaurat exemple, hauries també d'esmentar la gran quantitat de dones africanes que viuen entre nosaltres, amb l'oportunitat d'emancipar-se d'un ambient força més masclista que el nostre. Afortunadament, això també passa, poc a poc, a molts dels seus paisos d'origen. Saps perfectament que el vel integral o el burka, no sorgeixen precisament de decisions individuals de les dones, sinó de contextes culturals concrets amb orientacions patriarcals molt pronunciaces. De fet, és Mahoma en nom de Déu, el que exhorta a les dones a ser "recatades", en vistes al més enllà. Això és un home. Si senyor. I ojo, el mateix dic tota la nostra filerada de "patriarques".L'amor, no és possesió. I si la Naima vol viure la seva espiritualitat, a resguard de les mirades lascives dels altres mascles, sempre li puc recomanar el meu perruquer ;)\n16 de maig de 2010 14.23\nL'amor, no és possesió. I si la Naima vol viure la seva espiritualitat, a resguard de les mirades lascives dels altres mascles, sempre li puc recomanar el meu perruquer ;)M'agrada aquest escrit anónim -a?sobre tot el final, d'antologia.Tan sols diria que no entenc aixó de poder viure la..espiritualitat..a resguard de les mirades lascives..De veritat, estimat anónim, penses que hi pot haver una espiritualitat que provoqui 'lascivia'? Si la resposta es afirmativa, m'agradaria saber-ne més...molt més.Com en Ramon, també penso que el teu escrit, Sara, esta molt ben argumentat, s'enten perfecte.Una abraçada.\n16 de maig de 2010 18.46\nAquest anònim d'esperit competitiu i paternalista amb cap d'esquerola em sona... jejejeEfectivament les dones poden estar pressionades per un context social alhora de decidir, no som mai prou lliures en les nostres decisions, ho són les prostitutes? les estrelles del porno? sóc més lliure jo pel fet d'ensenyar l'escot o anar amb mini-faldilla o estic pressionada per la moda consumista, que al cap i a la fi només beneficia als ulls dels mascles?... jo en això no m'hi poso, sigui com sigui no podem pretendre que l'Estat entri en les decisions personals de cada un de nosaltres mentre no sigui nocives per a les persones de l'entorn...\n17 de maig de 2010 8.21\nAnem a pams. Primer de tot felicitar, certament, a la Sara, pel seu article. Sara, t'expresses molt bé i ho fas raonadament, cosa d'agrair. Amb tot, el menda, discrepa sobre la tesi presentada. Presentar a debat la limitació pública de certes formes de bestir, no té per què ser considerat un excés estatal, quan hi han raons de pes per a fer-ho, que van més enllà de la llibertat individual. És a dir, no ens fotem amb el vel integral, sinó amb el que el vel significa. El mateix et diría, si algu anés amb la creu gamada al braç tot el dia. Que es foti la creu al cul.Que parlem d'un fet cultural milenari?Cap problema. El temps no justifica la injustícia, i la cultura evoluciona (i, ojo, involuciona).Thisissobeuatiful (quin sobrenom més bonic, i més pijo. Es a dir, que guai, perdó), no sé si alguna mena d'espiritualitat, por arribar a provocar lascibia, però penso que el fet que t'ho plantegis, denota la teva bona sensibilitat. En tot cas, sería tan bonic...I Sara, és veritat, les minifaldes i els escots beneficien els ulls dels mascles (lo de només, ho trec, a tots els efectes)... I dic jo, no és això meravellós... :)Per cert, el meu pentitat, es genial. I, cada cop més, me la suen la majoria de les mirades. Malament, quan la necessitat de sobreviure, me'l fagin haver de canviar. Malament també, quan el motiu hagi de ser, atreure'n a algunes altres.\n17 de maig de 2010 14.40\n18 de maig de 2010 5.17\nA veure:Primer de tot. Jo no amago res me meu. Al contrari, em mostro amb tota naturalitat tal com soc. No segueixo cap moda ni tradició, ni tendència(que jo sàpigui...el subconscient, es sovint inescrutable). Això es una mostra d'independència i d'autonomia. El vel, en canvi, és tot el contrari. Un signe de dependència i de submisió. En el cas del vel integral y/o burka, en un extrem flagrant. Podriem debatir sobre el dret de la persona a ser submisa i dependent. De fet, el camí envers l'autonomia personal, no es fàcil. Tothom resta supeditat als demés, en algun aspecte de la seva vida. Talment, no som deus.En conseqüencia, soc el primer en admetre que no hi ha cap llei completament justa (per cert, hi ha qui no pensa el mateix). La prohibició del vel integral, no seria una excepció. Ara bé, i justament per aquestes consideracions, prefereixo que algu senti l'alè de la llei a l'hora de posar-se el burka, que no pas a l'hora de treure-se'l. Establir com a contradicció el fet que jo no agafi el pinta, i alhora m'agradin els escots i les minifaldes, doncs que vols que et digui. Simplement que no considero putes a les dones que llueixen pits, cuixes i culs.\nPer cert, arran de tot el que dic recomano llegir aquesta noticia (d'una web, no precisament beligerant amb la cultura àrab)Sobta realment el contrast entre el nostre debat, i els que es produeixen al pais de la Naima.http://www.webislam.com/?idt=4148\n19 de maig de 2010 11.51\nSara, em penso que no es tracta d'imposar-se'l un mateix o de que te l'imposin... Hi han imposicions de molts pipus, com ben bé saps: de tipus personal , cultural, social, polític...La llibertat personal est molt bé`mentre no xafi la dels altres. La nostra societat és la que és i té tot el dret de regular certes coses. També l'ús de la burka.Aquesta polèmica s’està instal·lant en la societat francesa i d’aquí ben poc la tindrem aquí.Millor dit, ja la tenim aquí. Les coses -tant les bones com les dolentes-ens arriben tard, però ens arriben. Hi haurem d’anar pensant…De moment aquí han començat alguns intents de polèmica pel mocador al cap a les escoles i instituts. Però inevitablement ens arribarà el tema de la burka. Les preguntes són: la nostra societat occidental ha de permetre que als serveis públics una dona pugui anar així? Sense desmerèixer els valors que pugui tenir la religió musulmana, la societat occidental ha de reconèixer aquest dret a vestir així en els serveis públics? La burka no és un símbol clar de l’ integrisme islàmic? I vull fer la distinció entre "llocs" públics (com per exemple el carrer, i "serveis" públics (com el transport públic, un hospital o un centre d’ensenyament).Les nostres lleis civils no crec que permetin que algú pugui anar amb la cara tapada i, per tant, no poder ser reconegut (jo, no ho sé. No sóc jurista). I no només per seguretat, perquè sota una burka s’hi pot amagar el que vulgueu. No sols per seguretat sinó també perquè les nostres relacions interpersonals es basen en la igualtat, en mirar-nos als ulls, en poder-nos veure la cara.I finalment, em pregunto; quina mena d’interpretació fan aquestes persones de l’ islam? Dins del mateix islam hi han molts erudits que no hi estan gens d’acord amb aquesta interpretació tan integrista de l’ Alcorà i pensen que això és un rebaixament i una menys tinença de la dona. Cal que la nostra societat reforci aquests conceptes permetent aquestes pràctiques que xoquen frontalment amb els valors de la nostra societat accidental?Podem anar-hi pensant, perquè la qüestió la tenim aquí mateix… Jo vaig escriure això mateix fa ja temps al meu blog:http://blogs.avui.cat/jaumepubill/2010/01/27/burka-s-burka-no/\n22 de maig de 2010 5.49\n24 de maig de 2010 8.28\n24 de maig de 2010 15.55\nPerque, es clar, la dona emburkada, no pateix. Es feliç experimentant el seu encovament social! Le dones a casa, tu. De fet, les dones han nascut per a ser així, unes fantasmes fora de la llar. Son felices y ningú no es fot amb elles. Ara bé, a casa, si no fa el que li manen, li podem clavar un parell de mastegots. La meva comparació amb els braus, es exagerada. Però no més que la teva amb la prostitució o les minifaldes, o la d'algunt referents islamics amb les monges de clausura. No te n'adones que, més enllà de trets culturals, o tendències personals (més o menys coaccionades) el que estem debatent, es el que entenem tots com model general bàsic de ciutadania. La principal diferencia del burka (o inclus del vel), es que parlem d'un concepte GENERAL de la dona CADUC, elloc d'un tret o fonomen ESPECIFIC (i desgraciat) com es la prostitució. Es a dir, anant a l'arrel de la qüestió. Cal dir públicament, que a la nostra societat, ser dona NO COMPORTA tenir que tapar-se, com tampoc comporta anar amb minifalda o ser puta. I per què no? Si jo ho vull?... En fi, el toro, també es podria negar a lluitar... Però, clar, el toro, es un animal. Nosaltres, se suposa, som persones.T'ho diré d'una altra manera. Entendré que una dona saudí (o afganesa), reivindiqui la seva decisió personal d'anar embossada, al meu barri, quan al seu país cap dona tingui problemes per a descrobrir-se els cabells. Mentre tant, la seguiré considerant una persona oprimida, i ofuscada que necessita la tutela de l'estat. Igual que el toro.De la mateixa manera que entendré les curses de braus, quan els toros siguin capaços de dir-li al torero: Passo de tu. Potser això es demanar massa? A qui? A les dones? o als toros?\n24 de maig de 2010 16.32\n26 de maig de 2010 2.44\nSincerament Sara, tot i que ja ha admès d'entrada, que el seu exemple dels toros, es exagerat, no crec que el Miquel s'hagi quedat sense arguments. Es més, jo personalment, estic totalment d'acord amb ell.T'estimo ;)\n27 de maig de 2010 11.47\nqui és qui m'estima? que doni la cara!!!!!sara\n1 de juny de 2010 8.53\nJo coincideixo amb la Sara, cal respectar la "llibertat per decidir". Treballo com a psicòloga amb dones immigrants i per mi és clau que elles ho decideixin tot: com volen vestir, amb qui compartir, si denunciar o no. Com diu la Sara, les dones disposen d'un intel•lecte que permetrà que passin per un procés individual i acabin decidint elles, que desitgen fer. Veig dones que tenen un estres aculturatiu enorme, quan arriben al nostre país. I les imposicions nostres hi contribueixen.No obstant, m’he tingut que asseure davant d’una dona amb Hayib que no la admetien a treballar amb un centre de salud (te titulació) perque no es volia treure el vel. Ella ploraba, i jo comprenia que la vulguessin fer vestir com la resta d’inferemeres pero per altra banda pensava, i per què a les monges d’aquest hospital no els diuen ni prohibeixen res?No obstant, el Burka...per raons de seguretat, no saps qui és ni que du a sobre el trobo “perillós” en contextos oficials. Però aquesta opinió no treu raó al que dius.Sara, felicitats pel teu blog, m’he fet contenta de veure que el tens perquè m’encanta com escrius. De fet ens vam conèixer en els teus inicis,i m'ha fet ilusió retrobar-te. ENHORABONA\n13 d’agost de 2010 5.10\nTinc una piga al mig de la planta del peu dret\nAlgú molt estimat em va dir l’altre dia que hauria d'escriure més sobre l’amor i no tant sobre política i vaig pensar que s’havia begu...\nAlguns dels tòpics i estereotips que la societat d’acollida i fins i tot la resta de la immigració projecta vers les dones musulmanes, són...\nDes de fa uns mesos hem començat a sentir protestes al Pla d'Urgell sobre la possible instal·lació d...\nVoldria fer referència a un article que vaig llegir en premsa local aquesta setmana sobre la nova consellera d’educació Irene Rigau que em ...\nDe dona actual a dona clàssica Aquesta és la resposta a la carta d'Àngels Fernández publicada al Segre i a la Manyana: Sra. Àngels Fernández, Gràcies per la seva ...\nsvilag@gmail.com. Plantilla Simple. Imatges de plantilla per Xaviarnau. Tecnologia de Blogger.


Judit | Bloc de Grans\nDurant el darrer mes del primer trimestre i aquestes primeres setmanes del segon trimestre, els i les alumnes de 4t han estat creant el seu propi teatre de titelles! Per fer-ho, han pensat quins personatges volien que hi apareguessin, han … Continua llegint →\nLa Castanyada és a prop! Per això és necessari que tots els ingredients estiguin a punt perquè tots els nens i nenes de l’escola puguin elaborar, el dia 31 d’octubre, els deliciosos panellets. Aprofitant l’ocasió, aquest matí els nens i les nenes … Continua llegint →\nEls nens i nenes de 4t a P3!\nPublicat el 22 de febrer de 2018 per Judit\nFa uns dies, els nens de P3 van venir a 4rt per donar-nos una invitació per anar un dia a veure la nova classe que tenen. Aprofitant l’ocasió, els vam preparar un taller que tractava de només utilitzar els sentits … Continua llegint →


Les grans curiositats dels Dinosaures - Dinosaures dels Pirineus\nDinosaures dels Pirineus > Notícies > Les grans curiositats dels Dinosaures\nFa 66 milions d’anys, allà on ara hi trobem els Pirineus, era un paradís tropical amb una vegetació formada per palmeres, falgueres i coníferes entre la qual s’hi passejaven uns animals ben diferents als que coneixem actualment. Enormes dinosaures sauròpodes estiraven el coll per agafar els brots més tendres dels arbres, mirant de reüll que no s’apropés un teròpode cercant algun jove titanosaure o un cadàver del que recuperar una mica de carn. Les zones més fluvials eren el refugi dels ramats d’hadrosaures i dels petits dinosaures cuirassats, els anquilosaures, mentre uns dinosaures voladors molt semblants a les aus actuals sobrevolaven els seus caps. De tant en tant, un immens rèptil volador els espantava, tot projectant una ombra gegant sobre el terra.\nLa vida d’aquest animals prehistòrics, la seva evolució es tan desconeguda pel gran públic que ens deixa enormes curiositats. Els ocells com les àguiles, van viure amb els dinosaures. Hi havia dinosaures aeris, aquàtics i terrestres. Els dinosaures enterraven els ous a la sorra. Els xinesos es pensaven que els dinosaures eren dracs. L’Stegosaurus, va ser un dinosaure d’unes 3 tones que tot i que era molt gran, el seu cervell tenia la mida d’una nou. El Tiranosaurus Rex mesurava uns dos autobusos i mig de llargada, és a dir uns 13 metres i dos pisos d’altura.\nMolta gent desconeix que actualment continuen vives 10.000 espècies de dinosaures, la majoria són aus que viuen a l’Amèrica Llatina i a Oceania. Una cosa que sorprèn molt és que, alguns dels descendents dels dinosaures, a part dels rèptils, són les aus. De la mateixa manera que l’evolució humana des dels primats fins a l’homo sapiens s’ha produït en milions d’anys, l’evolució que ha permès convertir un Tiranosaurus Rex en una gallina s’ha produït potser en molt més temps.


Clàssics personals – Lo bloc Clàssics personals – Lo bloc\nEtiqueta: Clàssics personals\nA Catalunya el tradicional és la Castanyada, però no dóna tant de joc per a fer un article. I sempre em ve de gust reivindicar les obres mestres. Tim Burton em carrega una mica, per repetir-se estèticament i per barroc. Però és un dels pocs genis en actiu a Hollywood. Recordo què quan vaig veure […]\ncinema, Clàssics personals, Tim Burton\nLa cançó sobre l’amistat i el viatge compartit què és la vida, encara que de vegades els camins es separen durant un temps. Sempre que l’escolto, recordo el meu amic Enric. Igual preferiu aquesta versió acústica del David Gilmour, la del darrer cop que la banda es va reunir, o bé escoltar l’àlbum Wish You […]\nClàssics personals, David Gilmour, música, Pink Floyd\nProbablement, l’estribillo més tonto del rock, però una d’aquelles balades que tothom coneix. I una guitarra inacabable. I si us pensaveu que la pinta de Prince & The Revolution és per fer-s’ho mirar, aquí us deixo una altra versió (magnífica) amb els grans Tom Jones i David Gilmour. Salut i sort, Ivan.\nClàssics personals, David Gilmour, música, pop, Prince, rock, Tom Jones\nAprofitant que el Francis Black ha publicat una versió instrumental, recupero aquest petit clàssic del blues elèctric. Una cançó que no té res, però que t’ho porta tot. També molt recomenables la nota de Borra el humo de tu frente, la versió del video clip oficial, i per a que aprecieu la diferència entre un bon […]\nblues, Clàssics personals, Jeff Beck, Joss Stone, música, Rod Stewart, Sting


El PSIB-PSOE aposta per un REB que compensi la insularitat i «diferenciat de la proposta low cost amb la qual el PP va vendre Balears davant Rajoy»\njuny 06 El PSIB-PSOE aposta per un REB que compensi la insularitat i «diferenciat de la proposta low cost amb la qual el PP va vendre Balears davant Rajoy»\nEn aquest sentit, els socialistes consideren que el nou REB s'ha de diferenciar «del que va fer Bauzá, que suposava una renúncia a les inversions estatutàries, el fons d'insularitat i les compensacions pel fet de ser illes», motius pels quals el PP «va vendre la comunitat davant Rajoy per un REB low cost».\nPer aquesta mala gestió del PP la passada legislatura, Alcover ha insistit en què «val més estar unes setmanes més per elaborar una proposta i tenir un text consensuat i definitiu», amb l'objectiu de «defensar-lo amb força davant Madrid i no presentar-lo a corre-cuita i que després s'hagi de corregir».\nA més a més, Alcover ha denunciat que el PP s'ha oblidat en la seva iniciativa de l'actor principal, com és el Govern d'Espanya, al qual s'han presentat les aportacions dels grups polítics per aquest nou REB «però encara no se les ha mirat».\nPer part seva, el Govern de les Illes Balears defensarà un bon REB, ha assegurat Alcover, tot i que el dubte està en què passarà amb l'Estat, ja que «després ens tomba les nostres propostes, com el primer intent per tenir la tarifa plana, amb els vots de PP i Ciutadans».\nFinalment, el portaveu socialista ha apostat per «definir una estratègia conjunta per anar a defensar el que ens pertoca davant Madrid», sobre la qual «ja sabem que pensa el senyor Company, qui defensa no perdre ni un minut amb aquest tema».\nEl PP lloa les retallades de la passada legislatura i proposa fer-ne més\nD'altra banda, el ple del Parlament ha debatut una Proposició No de Llei del PP per reduir el Sector Públic Instrumental, sobre la qual la diputada Maria José Camps ha criticat que «el PP oblida intencionadament que el creixement desmesurat d'aquest sector es va produir durant la legislatura de Jaume Matas, recordada per la corrupció indecent».\nAmb aquesta iniciativa, la diputada socialista considera que els populars «posen de manifest la seva satisfacció amb les retallades injustificades en drets, serveis i treballadors en el sector públic», per la qual cosa ha lamentat que «quan semblava que havíem deixat enrere l'etapa de Bauzá el senyor Company recupera el camí de les retallades i l'austeritat».\nEl problema, tal com ha exposat Camps, és que «hi ha un caramull de sentències judicials que demostren el nyap que va fer Bauzá amb la seva reducció del sector públic i que obliguen a pagar a la comunitat, a dia d'avui, gairebé 16 milions d'euros per indemnitzacions».\nPer això, els socialistes han proposat una esmena de rebuig als acomiadaments perpetrats l'anterior legislatura i que avui el PP vol continuar, però no ha estat acceptada.\nLa diputada socialista també ha denunciat que la proposta del PP «no diu quines empreses vol tancar, si volen retallar a SFM, ABAQUA, el SOIB o en suport a la dependència». Unes empreses on «qualsevol retallada suposaria un impacte directe sobre el benestar de la ciutadania de Balears», ha afegit Camps.\nEn qualsevol cas, els socialistes han recordat que «el Govern del Canvi no ha quedat mans plegades, retornant la normalitat a l'administració pública i apostant per l'eficiència i les mesures de control sobre el Sector Públic Instrumental».\nFinalment, Camps ha insistit en què «mentre Bauzá acomiadava 3.000 treballadors públics nosaltres impulsam 7.750 places per funcionaris de carrera». En aquest sentit, el Grup Parlamentari Socialista ha proposat una esmena per manifestar el suport de la cambra a aquesta oposició que dóna estabilitat i millors condicions laborals als empleats públics, la qual ha estat acceptada.


Els Tallers d'Estiu de Mollerussa presenten unes xifres rècord de participants\nImatge dels Tallers d'Estiu de Mollerussa 2018\nMarc Solsona, alcalde de Mollerussa, i la regidora de Joventut, Imma Casanella, van visitar ahir al matí els Tallers d’Estiu de Mollerussa, que tenen lloc a l’escola Mestre Ignasi Peraire i que presenten unes xifres de rècord pel que fa a la participació, ja que aquesta setmana compten amb 94 infants, una xifra de les més importants dels darrers anys, segons Solsona. Va apuntar, també, que la mitjana d’inscripcions aquest any es situa entre els 80-90 per setmana, respecte de les 50-60 de l’any passat.\nL’alcalde de Mollerussa va voler atribuir bona part d’aquest èxit a la feina que està duent a terme l’empresa Quàlia, que és al capdavant de la gestió i organització dels Tallers, i de fet ha aconseguit la gestió per als propers tres anys. Quàlia presenta una oferta d’activitats variada i bons professionals, un fet que deriva en la confiança dels pares, va dir Solsona, que també va destacar el fet que l’escola Ignasi Peraire acull els Tallers malgrat que s’hi estan duent a terme diferents obres per part del Departament d’Ensenyament.\nEls Tallers d’Estiu de Mollerussa es van posar en marxa el passat 25 de juny i acabaran el 31 d’agost en diferents torns. Van adreçats a nens i nenes de 4 a 11 anys i ofereixen activitats en anglès, activitats aquàtiques i una estada nocturna, que va tenir molt bona acceptació l’any passat. En aquest sentit, Imma Casanella va dir que està prevista pel 26 de juliol i serà oberta a tots els infants, a la vegada que va explicar que el dia 27 es farà la Festa del Casal al Parc Municipal, una diada que estarà amenitzada pel grup Pol Petit.\nPel que fa a l’activitat que es duu a terme habitualment als Tallers d’Estiu, una de les seves responsables, Amanda López, ha comentat que els infants arriben entre 8.30 i 9.00 hores, i comencen el dia fent una activitat que va variant. Després es fa una aturada per esmorzar i un descans al pati, i posteriorment se segueix amb una altra activitat, per acabar el matí a la piscina municipal fins les 13.30 hores, quan passen a recollir els infants.\nUna de les novetats d’enguany és el servei de menjador, que està tenint una molt bona acollida. Aquesta setmana hi ha una quinzena d’infants, a més dels monitors. El dinar prové del servei de cuina de l’Associació Alba.\nL’Ajuntament de Mollerussa i Quàlia són, amb el suport de l’escola Ignasi Peraire, al capdavant de l’organització d’una proposta que enguany tindrà com a eix l’anomenat Qualianji, un joc màgic que donarà peu a tota mena d’aventures.\nPodeu veure aquest article en la següent adreça /articulo/pla-d39-urgell/els-tallers-destiu-mollerusa/20180704124438050185.html


Llibres, i punt!: Grimpow, el camí invisible\nEscriu en XeXu a les 8:39\njomateixa 11 d’agost de 2014 a les 11:21\nEl que deia jo també del que acabo de llegir. Són llibre d'entrenament per als més joves. Pels que han llegit ja les grans sagues semblen massa senzills.\nmaria 11 d’agost de 2014 a les 22:35\nOstres aquests de temàtica medieval em costen tan de llegir...no sé pas si me l'apuntaré aquest.\nA més a més tampoc li dones una nota gaire bona. Esperaré a veure com continuen les qualificacions que els hi dones els de la resta de la saga. A veure si millora la cosa.^-^\nXeXu 21 d’agost de 2014 a les 11:15\nVeig que aquest llibre no va aixecar gaire expectació, hehehe. Bé, és normal, és antic i no especialment bo, als meus ulls. Suposo que va tenir renom entre la canalla, però res més. N'hi ha de molt millors i aquest no em convida a seguir coneixent la història de l'amic Grimpow. Gràcies a les dues pels comentaris.\nJomateixa, em sembla que ho expliques bé, havent llegit llibres com aquest o el que vas ressenyar tu després és més fàcil agafar la dinàmica de les sagues, però al revés no funciona, si ha has llegit coses com Joc de Trons aquest et sembla artificial i per criatures.\nmaria, em sembla que pots esperar asseguda a veure les qualificacions dels següents de la saga, perquè no tinc intenció, almenys per ara, de llegir-los. Si ja et costen els de temàtica medieval, és millor que no t'hi esforcis. Per altra banda, aquest és facilet i simple, et podria servir per agafar el ritme si tens intenció de llegir coses més serioses. Però si no, no cal fer l'esforç.


Dena de Coll i Moll - Mas la Torreta\npuix es troba el santuari on resideix la patrona, la Mare de Déu de Vallivana), Maset del Vent, Mas de Vicent. Mas la Torreta\nSITUACIÓ: A la part central de la Dena, apropant-se cap a la zona nord.\nCOMUNICACIONS: A 6 Km de Morella en direcció a Vallivana per la N-232.\nEspais reduïts formats per oms i altres en menor nombre. No arriba a les 70 àrees.\nÉs la més important. Supera les 93 hes. i actualment el ramat boví és el més destacat. També es poden veure cavalls ben bonics.\nS'apropa a les 20,5 hes. A més dels cereals de secà. altres conreus serveixen per a aliment dels animals.\nSuperior a les 2 hes. incloent edificacions.\nALTRES: És un lloc emblemàtic dintre de la tradicional romeria a peu del mes de maig a Vallivana. Lloc on es dina cadascun dels dos dies que dura la romeria. A la tornada cap a Morella, quan els romers arriben poden prendre's el tradicional "caldo" que l'Ajuntament proporciona i que en dies de fred entona el cos.És la casa de la Marquesa de la Fuente del Sol, cambrera de la Mare de Déu de Vallivana.La façana conserva escuts nobiliaris.


Inicio / Literatura / Literatura Universal / Esperando a Míster Bojangles\nAutor: Bourdeaut Oliver\nEsperando a Míster Bojangles cantidad\nUna meravellosa faula que explica la història d’una parella fascinada pels balls, els còctels, el bon menjar i els llibres, a través dels ulls encisats d’un nen.\nDavant la mirada absorta del seu fill, una parella embriagada d’amor balla al so de Mr. Bojangles, de Nina Simone. L’escena, màgica, vertiginosa, només és un record més dels molts que broten de la memòria del protagonista de la història, que rememora una infància marcada per l’excentricitat d’uns pares amb un estil de vida aliè a qualsevol convenció social.\nEl pare, la vitalitat feta persona, no concep una vida assossegada i monòtona -fins al punt de «rebatejar» la seva dona amb un nom diferent cada dia-, i la mare, capaç d’interpretar tot tipus de papers amb la convicció de l’il·lusionista més avesat, fa que la rutina familiar sigui una festa perpètua, un espai on només caben el plaer, la fantasia i l’amistat.\nTanmateix, a poc a poc, comença a entreveure’s que aquest univers ple de poesia, de quimeres, de moments meravellosos, s’assenta sobre un precari sentit de la realitat, i que, quan les cançons i els somnis arribin a la fi, el despertar pot ser molt dolorós.\nSé el primero en valorar “Esperando a Míster Bojangles” Cancelar la respuesta\nEl Cuento de la Criada Juego y Distracción\nEstás viendo: Esperando a Míster Bojangles S/75.00


Les noves tecnologies arriben al pagès\nEl Govern vol estendre a tot Mallorca un sistema informatitzat per al rec de finques\nTomeu Garcies | 19 desembre 2000\nLes noves tecnologies poden ser a partir d'ara les grans aliades per a la pagesia del futur. L'aplicació de la informàtica a les explotacions agrícoles pot representar no només una millora en la qualitat de vida de l'agricultor sinó la possibilitat de treure un major rendiment econòmic als seus recursos. Aquests són els principals objectius que persegueix un innovador projecte consistent en la creació d'un sistema informàtic de control automàtic del rec que ha estat desenvolupat per la cooperativa S'Esplet de sa Pobla.\nAquesta experiència s'ha duit endavant gràcies al suport del Govern balear, de l'Ajuntament de sa Pobla i de la companyia elèctrica Gesa, mitjançant un conveni signat fa dos anys. El projecte encetat fa dos anys ja s'ha posat en pràctica de manera experimental a una finca de 40 quarterades de la zona de Santa Eulària dins del terme de Santa Margalida. Precisament ahir el vicepresident del Govern, Pere Sampol i el conseller d'Agricultura, Mateu Morro, es desplaçaren fins a les terres on ja funciona.\nEl Govern pretén estendre aquest sistema no només a la marjal poblera sinó també a les explotacions de tot Mallorca. En aquest sentit, Pere Sampol va anunciar que es demanarà finançament europeu perquè als pagesos els resulti molt més barat instal·lar aquest sistema. El sistema experimentat consisteix en la instal·lació d'unes vàlvules electròniques a la xarxa de rec i al pou d'extracció de la finca que van connectades a un ordinador central.


Viabilitat i proximitat pagesa\nLa difícil situació de la ramaderia de vacum de llet de Menorca ve forçada per l’evolució dels preus de les matèries primeres, que l’ha duit a una forta pujada dels costos de producció. Isaac Buj\nPremis Manto Negro d’Argent\nSón un reconeixement a persones que contribueixen al sector vinícola\nEl Consell Regulador de la DO Binissalem concedí els premis Manto Negro d’Argent 2021 a Joan Rallo i Conxa Rosillo. Els premis reconeixen persones que han destacat per la seva contribució al món de la vinya i el vi. L’acte es va celebrar en el celler Jaume de Puntiró de Santa Maria. La trajectòria de Joan Rallo en experimentació i recerca agrària, amb la de divulgació i formació, és de dimensions formidables. Conxa Rosillo ha col·laborat, amb professionalitat i implicació amb el sector, en les revistes La Portadora, Terra de Vins, Manjaria i al digital Balears Vadevi. La seva relació amb el món vinater és intensa i exercida sempre de manera exemplar. Dos premis merescuts.\nVaqueries de Menorca\nApujant el preu del litre de llet se cerca compensar les despeses de producció\nLa difícil situació de la ramaderia de vacum de llet de Menorca ve forçada per l’evolució dels preus de les matèries primeres, que l’ha duit a una forta pujada dels costos de producció. La Conselleria d’Agricultura ha proposat un acord de viabilitat per al sector lacti de Menorca, entre ramaders, indústria i distribució, amb presència del Govern i el Consell. Un acord que implica que els industrials apugin 2 cèntims el litre de llet l’any 2022, amb un compromís de revisió de preus per al 2023 i 2024, mentre que el Govern i el Consell crearan una línia de suport per cobrir els sobrecostos de la insularitat, que representarà un increment de 4,6 cèntims més. La finalitat és aconseguir un preu de la llet que compensi els costos de producció reals i que permeti continuar amb l’activitat ramadera.\nHi destaca la creació d’una regió socioeconòmica específica per a les Illes\nLa proposta de nova PAC és damunt la taula. La Conselleria d’Agricultura ha fet un treball de negociació sòlid, dirigit per la consellera Mae de la Concha i el director general d’Agricultura, Fernando Fernández. Es crea una regió socioeconòmica específica per a les Balears, cosa que tindrà com a conseqüència l’augment del valor mitjà del dret i que pot representar un increment del nivell d’ajuda que faci més viables les explotacions agràries balears. Cal afegir-hi el major valor dels pagaments redistributius, la incorporació de superfícies que no tenien drets, la incorporació de noves superfícies de pastura, la continuïtat de les ajudes associades amb prima insular i que els ecoesquemes tindran un major suport per raó d’insularitat.\nCampanya de producte local\nLa cadena de supermercats Eroski continua apostant pels aliments de km 0\nEroski va presentar la seva campanya de Nadal a favor del producte local. El director d’Eroski a les Balears, Alberto Herráez, va explicar que l’any passat la cadena va vendre 3,8 milions d’euros en producte local de les Illes, amb un creixement interanual del 17%. Són ja cinc anys seguits de creixements anuals en la venda de producte local, fet que demostra dues coses: que Eroski juga fort la carta del km 0 i que els consumidors hi responen, perquè reconeixen la qualitat i la frescor de les produccions de proximitat.\nS’ha constituït el Consell Regulador de la seva denominació d’origen\nEl 30 de novembre va tenir lloc l’acte de constitució del Consell Regulador de la DOP Pebre Bord de Mallorca. Culminava així el procés de constitució del primer Consell Regulador de la nova denominació d’origen. El ple va acordar proposar el nomenament de Damià Nicolau Ferrà com a president. La consellera d’Agricultura, Pesca i Alimentació, posteriorment, ha acollit la proposta i l’ha nomenat president del Consell Regulador de la DOP Pebre Bord de Mallorca per un període de quatre anys. Es tracta d’un producte de proximitat i de qualitat, carregat de futur, que posa bons fonaments per fer-lo possible.\nS’han començat a repartir els fons que han de servir per donar suport als pagesos\nLa Conselleria d’Agricultura ha iniciat la distribució dels fons de les cambres agràries a les organitzacions professionals. Els fons permetran enfortir les organitzacions dels pagesos i els donaran impuls en la tasca de suport als que conreen la terra. S’han abonat les quantitats corresponents a FAGME (103.246 €), Unió de Pagesos de Mallorca (80.230 €) i Unió de Pagesos de Menorca (103.246 €). Asaja rebrà 139.692 €; UPA-AIA, 99.092 € i Agrame, 103.246 €. En paral·lel, ha començat la liquidació dels immobles procedents de les cambres. La Conselleria ja ha signat davant notari la cessió de dos: el de Llucmajor a la cooperativa de la localitat i el de Consell a l’Ajuntament. El local de Ferreries també s’ha de cedir a aquest consistori menorquí.\nTOCAR TERRA agricultura ramaderia Producte local


Comissió Assessora de Cultura Popular — Cultura Popular de Menorca\nOn som?: Inici / General / Comissió Assessora de Cultura Popular\nEl Consell Insular de Menorca, amb l’objectiu general de treballar per la salvaguarda i la difusió de la cultura popular de Menorca com un dels elements que configuren i defineixen la identitat col·lectiva dels menorquins i les menorquines, va crear, l’any 2002, la Comissió Assessora de Cultura Popular, regulada pel Reglament de funcionament aprovat el 21 de gener de 2002 i modificat el 19 de desembre de 2005 per tal d’adaptar-lo al Reglament de participació ciutadana del Consell Insular de Menorca.\nEls objectius específics de la Comissió són, entre altres que pugui incorporar la mateixa comissió, els següents:\n– Assessorar el Departament de Cultura sobre les polítiques d’aquest en relació amb la cultura popular i d’arrel tradicional.\n– Proposar les accions que considerin convenients per a la protecció i difusió de la cultura popular.\n– Elaborar informes sobre aquelles qüestions vinculades a la cultura popular i tradicional.\n– Els determinats per la Llei de cultura popular i tradicional de les Illes Balears.\nEntre les activitats que ha dut a terme la Comissió durant aquests anys destaca l’organització, fins al 2009, de les Jornades de Cultura Popular, amb caràcter bianual, en les quals la cultura popular surt literalment al carrer i es difon, en les seves diferents manifestacions, entre la població menorquina mitjançant conferències, tallers, debats, mostres i exposicions.\nEn el marc d’aquestes jornades, que han tractat temes diversos com la cuina tradicional (2005), la vestimenta i la producció de teixits al s. XVIII (2008) o la música i la cançó popular a la Menorca preindustrial (2009), s’han fet activitats variades, com ara:\n– Demostracions al carrer de diferents manifestacions de la cultura popular: jocs, balls, explicació de rondalles, glosat, etc.\n– Tallers de ball menorquí, instruments (guitarró, flabiol, etc.), cuina menorquina i glosat.\n– Mostra d’art en fil amb demostracions en viu de diferents tècniques d’elaboració de peces de vestir o de roba de la llar, com ara la randa de macetes, el ganxet, la calça sense costures, el brodat, etc.\n– Exposició sobre les feines de tardor al camp de Menorca.\n– Conferències sobre la producció de teixits, els instruments autòctons o les tonades de feina, entre altres.\nNormativa sobre cultura popular\nReglament de la Comissió Assessora de Cultura Popular\nLlei de cultura popular i tradicional de les Illes Balears


Entrades online Port Aventura\nPassa un dia divertit i ple d'entreteniment a PortAventura: puja a 40 atraccions, recorre llocs exòtics i gaudeix d'espectacles màgics.\nA PortAventura Park t'esperen 6 fascinants mons completament diferents, amb una decoració cuidada fins a l'últim detall, perquè gaudeixis al màxim. Mediterrània, Polinèsia, SésamoAventura, la Xina, Mèxic i Far West... Emocions per a tots els gustos. PortAventura Park acull 40 atraccions perquè posis a prova la teva valentia i cremis adrenalina. Descobriràs atraccions úniques a Europa que ostenten rècords en alçada, velocitat i grandària. Atreveix-te a pujar a què serà el viatge de la teva vida!\nI quan decideixis baixar la intensitat, trobaràs altres atraccions igualment emocionants i sorprenents. També podràs refrescar-te en les atraccions aquàtiques com Angkor o Tutuki Splash.\nTrobaràs un món d'atraccions especials per als més petits: la muntanya russa Tomahawk enmig de Far West, un apassionant viatge en avió amb Coco Pilot una àrea infantil en plena Xina Imperial ... i moltes altres propostes per divertir a tota la família.\nTambé pot s passar-ho bé sense haver de viatjar a gran velocitat ni pujar a altures vertiginoses. Et convidem a divertir-te d'una altra manera amb la màgia dels nostres espectacles, tenim fins a 40 passis diaris!\nDeixa't seduir pels nostres espectacles exòtics: danses de països llunyans, ritmes tribals i espectacles a la llum de fogueres. Entra al Gran Teatre Imperial i descobreix un món màgic i musical en què tot és possible: acròbates, coreografies, música ...\nI no et perdis lloros que parlen en Aus de Paradís, milers de bombolles de sabó a Bubblebou, trobades inesperades amb els amics de Barri Sèsam, una desfilada plena de màgia i color per marcar el tancament diari de parc ... sens dubte deixaran als més petits amb la boca oberta.\n· Entrada d'1 dia per al parc d'atraccions PortAventura.\n· Recollir i deixar a l'Hotel\n· El parc PortAventura es troba a 100 km de centre de la ciutat de Barcelona.\n· Els trasllats a PortAventura no estan inclosos.\n· L'entrada pot ser usada únicament en el dia seleccionat i no és reemborsable.\n· Les dates d'obertura i tancament així com els horaris poden variar.\nAdult (11-59 anys) / Júnior (4-10 anys) / Sènior (a partir de 60 anys)\n· Política de cancel·lació: s'aplicarà un 100% de despeses en cas de cancel·lar la reserva fins a 12 hores abans de la sortida del tour o en el cas de no presentar-se.


Club Nàutic de Santa Eulària des Riu\nC CL 1 Col·laborador/a 23 Visites Bústia de suggeriments\nClub Nàutic de Santa Eulària des Riu SOC/ESPORT L’actual club va ser fundat el 27 de setembre de 1991 amb 222 socis, aprofitant l’avinentesa del nou port esportiu de Santa Eulària. És la continuació d’un anterior club nàutic que es va dissoldre durant els anys setanta per manca d’activitat. El primer president de la refundació va ser l’almirall Manuel Espinosa de la Garza, qui va ser substituït el 1993 per Marià Marí Costa i aquest per Josep Marí Juan. Té una escola de vela lleugera i fa cursos d’esquí nàutic a la badia de Santa Eulària. També organitza una regata d’altura entre els ports de Moraira (Alacant) i el de Santa Eulària. Disposa d’un edifici social provisional en el port de la localitat i un de nou en projecte. [PVG]


Turisme, cultura, oci, esports i restauració. ACCIÓ - Agència per la Competitivitat de l'Empresa\nCatalunya és una destinació turística destacada i una de les principals d'Europa: acull uns 30 milions de visitants anuals. L'excel·lent oferta de restauració afavoreix l'enorme prestigi gastronòmic de Catalunya.\nSector turisme en creixement constant\nEl turisme és un sector en creixement constant des del canvi d’imatge del país. El 2019, el nombre de turistes va augmentar un 28,27% i va assolir una xifra total de 6,5 milions de visitants.\nDesplegar més opcions de Sector turisme en creixement constant\n"Colòmbia ha anat incrementant notablement els seus turistes any rere any, tot i que la pandèmia ha colpejat durament el sector durant el 2020. Tot i això, el país segueix apostant-hi i requereix serveis i solucions en tota la cadena de valor turístic per poder oferir els serveis necessaris.\nAquest fet es tradueix en una forta inversió en construcció d'hotels i en la compra de productes i béns d'equip per al sector horeca. També se sol·liciten serveis de consultoria relacionats amb el sector turístic, com estudis de viabilitat, desenvolupament de marques turístiques o la incorporació de les TIC al sector".\nAmagar més opcions de Sector turisme en creixement constant\nDesplegar més opcions de Malàisia segueix el camí obert per Singapur en noves tendències de consum\nAmagar més opcions de Malàisia segueix el camí obert per Singapur en noves tendències de consum\nDesplegar més opcions de Oportunitats en la indústria turística i els sectors vinculats\nAmagar més opcions de Oportunitats en la indústria turística i els sectors vinculats


Mestres - Aikido Vilassar\nYasunari Kitaura 北裏康成\nYasunari Kituara Carta de Morihei Ueshiba a Yasunari Kituara Yasunari Kituara con Kisshomaru Ueshiba Yasunari Kituara La Plenitud del Vacio\nYasunari Kitaura (北 浦 康 成 Kitaura Yasunari?, 25 de maig de 1937) 1 (Tòquio) és un japonès historiador d'art, destacat expert en el renaixement europeu i professor d'Aikido 8è Dan atorgat per Aikikai Hombu Dojo, representant Shihan de Aikikai a Espanya a través de l'Associació Cultural d'Aikido a Espanya (ACAE) fundada per ell mateix.\nEs va llicenciar per la Universitat de Waseda (Tòquio) i es va doctorar per la Universitat Complutense de Madrid amb una tesi titulada El sistema imaginatiu del Greco en el camp de la història de l'art. Ha publicat diversos llibres i articles sobre la història de l'art europeu, japonès i xinès. La seva anàlisi morfològic de les obres d'art del renaixement europeu van portar a descobrir nombroses relacions entre les obres de diferents artistes i el seu vincle amb l'antiga Grècia. Aquest estudi analític li va permetre trobar certes lleis que regeixen la composició d'una obra renaixentista i per tant dilucidar el sistema imaginatiu dels artistes de la época.\nEs va formar en Aikido de la mà del fundador de l'Aikido Morihei Ueshiba i el seu fill Kisshomaru Ueshiba. El 1967 va anar a Madrid amb una beca del Ministeri d'Afers Exteriors d'Espanya per poder aprofundir els seus estudis a la història de l'art europeu. Va ser en aquest mateix any quan va introduir l'Aikido a Espanya i s'ha dedicat a la seva difusió al llarg de dècades amb l'especial suport de Kisshomaru Ueshiba i Moriteru Ueshiba (actual Doshu) que van visitar Espanya en nombroses ocasiones.\nCal esmentar especialment com mostra de la difusió de l'Aikido a Espanya la investidura de doctor honoris causa per la Universitat Politècnica de València de Kisshomaru Ueshiba en 1992.\nEn els seus més de 40 anys a Europa Yasunari Kitaura ha format a nombrosos experts en aquesta disciplina especialment a Espanya el seu lloc de residència . Ha contribuït també a la difusió del Aikido a tot Europa incloent Rússia i algunes repúbliques ex-soviéticas.\nEl seu estil d'Aikido es caracteritza per la seva sobrietat i elegància de moviments. En la seva concepció de l'Aikido empra moviments contundents i enèrgics per establir unificacions dinàmiques i harmòniques amb el ki (flux d'energia) que part del uke (atacant). La base teòrica d'aquesta concepció va ser resumida en un discurs amb el títol "Kimusubi" (unificació / harmonització de fluxos d'energia) pronunciat en una conferència per la pau (Gernika, 1994) en què es buscaven solucions harmòniques a conflictes agressius i recollit en el llibre la "Plenitud del buit" .3 El 2008 va rebre una condecoració del Ministeri d'Afers Exteriors del Japó per la seva dedicación.\nMorihiro Saito 斉藤 守弘\nMorihiro Saito Morihiro Saito y Osensi Morihiro Saito\nMorihiro Saito (斉 藤 守 弘 Saitō Morihiro, 31 de març de 1928 - 13 maig 2002) va ser un professor japonès de l'art marcial tradicional de l'Aikido arribant al 9 ° Donen. Així mateix va ser alumne directe d'O Sensei, des dels 18 anys. Expert en el maneig d'armes tradicionals, com el sabre tradicional katana, el sabre de fusta bokken, i els bastons llarg bo i mig o jo.\nVa néixer a la Prefectura japonesa de Ibaraki, el 31 de març de 1928, en una família grangera de pocs recursos. 1\nDesprés de la Segona Guerra Mundial (1939 - 1945), va començar a entrenar Karate (estil Shito-ryū) a Meguro. També va entrenar Judo i Kendo.\nL'estiu de 1946, Saito va escoltar sobre "un ancià que feia estranyes tècniques en una muntanya prop de Iwama". Es tractava del mestre Morihei Ueshiba, que en aquesta època ensenyava "Ueshiba-ryū budo". Des d'aquest any fins a la mort de O'Sensei el 1969, Saito va servir d'assistent del mestre Ueshiba (com Uchi-deshi), alhora que la seva pròpia dona servia a la dona de O'Sensei. Sempre a la ciutat de Iwama, romandre i entrenar amb el fundador per 24 anys, i va conservar tot el referent al Aikido original, tal com Ueshiba ho va ser concebent.


Bed and Breakfast Alpe Veglia Varzo Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nBed and Breakfast Alpe VegliaVia Colla, 57, Varzo, Varzo, Itàlia, 28868 - Veure al mapaExcel·lent8,6Basada en161comentarisBed and Breakfast Alpe VegliaVeure més fotos"Nice village. Quiet location. Great hosts. We had an exce..."Pv_nycUnited StatesVestíbulVeure més fotosVeure totes les 40 fotosMolt bona ubicació 8,6Veure al mapa8,6Ubicació\nSobre l'allotjamentDescripcióAl visitar Varzo, vosté es sentirà com a casa a Bed and Breakfast Alpe Veglia, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Bed and Breakfast Alpe Veglia, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix habitació familiar, servei de bugaderia, saló. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió, articles de tocador per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com esquí, jardí. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Bed and Breakfast Alpe Veglia no troba competidors en cap categoria.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Bed and Breakfast Alpe Veglia de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.Mostrar més\nAllotjaments a Varzo