Més de 100 actors dels territoris rurals es reuneixen per debatre sobre el present i el futur del món rural / News / Rural Development\nMés de 100 actors dels territoris rurals es reuneixen per debatre sobre el present i el futur del món rural\nMés de cent persones, representants d’entitats i institucions de Catalunya i de Grups d’Acció Local Espanyols, participaran a la jornada “Cooperar per un medi rural viu. Jornada de presentació de projectes de cooperació interterritorials”, que tindrà lloc el proper 15 de setembre al recinte de l'Escola Industrial de Barcelona. Una trobada que pretén posar en valor com la cooperació entre territoris, ja siguin nacionals o internacionals, genera noves oportunitats i recursos per al món rural.\nOrganitzada per l'Associació d'Iniciatives Rurals de Catalunya - ARCA, amb la col·laboració dels Grups d’Acció Local del territori, el Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació i la Diputació de Barcelona, durant la jornada es presentaran els resultats dels projectes que els Grups d’Acció Local catalans han impulsat al territori entorn temàtiques tan diverses com l'emprenedoria, la valorització dels productes agroalimentaris locals, la transició energètica i el canvi climàtic, la valorització del patrimoni natural i cultural, el retorn dels joves als territoris rurals i la implantació del coworking a les zones rurals, entre d'altres. Així, coneixerem iniciatives ja arrelades al territori com ODISSEU, un projecte que treballa pel retorn dels i les joves al món rural; o GUSTUM, una iniciativa per posar en valor els productes agroalimentaris locals a través d’accions de promoció i la creació de vincles amb altres sectors com el turisme i la restauració.\nDurant l’acte tindrà lloc una ponència marc que, sota el títol “Cooperació, innovació i Leader post 2020”, servirà per debatre sobre el present i futur de la cooperació i el desenvolupament rural post 2020 de la mà d’Yves Champetier, expert internacional i un dels impulsors del programa europeu Leader per al desenvolupament dels territoris rurals; Aurelio García, president de la Red Española de Desarrollo Rural (ReDR), la xarxa que agrupa més de 200 Grups d’Acció Local estatals; i Dionís Guiteras, president de l'Àrea de Territori i Sostenibilitat de la Diputació de Barcelona.\nLa jornada comptarà també amb un espai de networking per a facilitar possibles col·laboracions entre les entitats i els grups participants. Un espai on dialogar, intercanviar i compartir idees i projectes; i on els grups presentaran els materials divulgatius dels projectes que es presenten durant la jornada.\nEls projectes de cooperació\netiquetes: ARCA cooperació GAL Leader DARP


Vilafranca en Comú recull les queixes dels veïns del Molí d’en Rovira sobre l’estat del barri - El Cargol - El setmanari del Penedès\nD’altra banda, pateix una visible degradació de la via pública, com es recull en l’estudi “Vilafranca a peu de carrer” que va presentar fa unes setmanes VeC.\nEntre les inquietuds que han fet arribar els veïns a VeC destaquen les barreres arquitectòniques als passos de vianants, voreres i asfaltat malmès, i algunes deficiències d’enllumenat. Així mateix, preocupa la mobilitat de la carretera de Vilanova i la Geltrú, que en alguns punts resulta perillosa per als vianants, i també els problemes de convivència que genera l’oci nocturn els caps de setmana. Una altra qüestió són les molèsties i presència de plagues que causa la falta de neteja de la riera de Melió.\nUn pla per al barri\nDes de Vilafranca en Comú s’ha manifestat al veïnat el compromís d’incidir en el govern municipal perquè atengui les demandes, sense oblidar, però, que més enllà de les accions urgents a curt termini cal planificar com ha de ser el barri a mig termini. En aquest sentit, des de VeC es considera “imprescindible” escoltar la veu dels veïns. Per això el nostre grup municipal ja va proposar al Ple l’octubre passat que s’impulsi un pla de rehabilitació global del barri, que inclogui un procés de participació ciutadana.\nPer a VeC, el Molí d’en Rovira necessita equipaments socioculturals d’activitat ciutadana, com pugui ser la segona biblioteca que fa falta a la vila, i que es podria ubicar damunt l’espai de la llosa, com a punt de connexió amb altres barris. Així mateix, la interconnexió amb la resta de Vilafranca, incloent la creació de camins escolars segurs, així com la promoció del comerç a la zona, serien altres estratègies que contribuirien a recuperar el dinamisme del barri.


Terrasses de bars i restaurants de Martorell recuperen el pols i tornen a obrir – aMartorell\nL’entrada de Martorell a la fase 1 del desconfinament aquest dilluns permet reobrir les terrasses exteriors de bars i restaurants com a novetat destacada. Part dels establiments martorellencs del sector s’han fet valer d’aquesta nova mesura per recuperar el servei a l’exterior. Ho han hagut de fer seguint les indicacions de les autoritats sanitàries, que implicaven una menor capacitat de clientela i un major nombre de mesures higièniques.\nBars i restaurants poden reobrir les terrasses exteriors, però fent-ho amb una disponibilitat del 50% de taules i una xifra màxima de 10 clients per grup. Els propietaris han de garantir la desinfecció de taules i cadires entre un client i el següent; prioritzar les estovalles d’un sol ús; evitar les cartes impreses i fer servir les electròniques, pissarres o cartells i eliminar els productes d’autoservei –capses de tovallons, setrills, escuradents i altres-.\nLa tornada ha estat, en general, ben valorada pels comerciants consultats, que han reconegut que se’ls fa estrany treballar amb les noves mesures de seguretat, i que han evidenciat la il·lusió pel retorn i el contacte amb els clients.\nRafel Cano: “Se’m fa estrany treballar amb mascareta i guants”\n“Se’m fa estrany treballar amb mascareta i guants posats, però ens anirem acostumant després de dos mesos i mig molt angoixants, amb unes despeses mensuals que has de fer front si o si, i ha estat molt difícil”, reconeix en Rafel Cano Moyano, propietari del bar de tapes i restaurant Bon Lloc de la Tieta.\nEn el primer dia ha notat que “els clients van una mica perduts i pregunten si poden o no entrar a dins del local i si hi ha algun protocol a seguir, però en general col·laboren força”. Ja posat en marxa el servei, tota precaució és poca: “Abans que segui un client a una cadira desinfectem, i quan marxa, tornem a desinfectar”. Una nova dinàmica, però per al Rafel “ens hi anirem acostumant”.\nRafel Cano, propietari del Bon Lloc de la Tieta\nTeresa Martínez: “Millor començar a poc a poc”\nLa Teresa Martínez López regenta el Cafè de la Theressa i explica que el matí del retorn ha sigut “una mica caòtic, perquè encara estàvem netejant les taules i ja ens venia gent amb moltes ganes de seure”.\nEl ritme de clients ha estat inferior a l’habitual “perquè el parc infantil del davant està tancat i això ens fa mal, ja que som un bar al que venen moltes mares i avis amb nens”, però és optimista en considerar que “ja arribarà el moment en el que vinguin” i que, de moment, el ritme d’aquests primers dies és bo: “És millor anar a poc a poc, perquè després de dos mesos i mig d’aturada, costa arrencar”.\nTeresa Martínez, propietària del Cafè de la Theressa\nJordi Bartés: “L’aturada ens ha servit per reflexionar sobre com millorar”\n“L’aturada ens ha servit per reflexionar sobre com millorar després de ser aquí els darrers 8 anys i tenir una experiència consolidada en el sector i una clientela mitjanament habitual”, diu en Jordi Bartés, del Restaurant Aqqua, qui tenia “moltes ganes de tornar”. Les grans dimensions de la terrassa han fet més planer el camí de retorn: “ja servim esmorzars i dinars tots els dies. De nit, només obrirem dijous, divendres i dissabte aquesta setmana, però a la vinent ja ho farem de dimarts a dissabte”.\nBartés assegura que “seguim uns protocols molt exhaustius de seguretat i d’higiene per a que els clients vinguin a dinar amb total garantia” i confessa que l’inici no ha estat pas dolent: “Al primer matí ja tenim 40 reserves. La gent té ganes de sortir a una terrassa i prendre alguna cosa”. Hi ha ajudat la difusió que han fet a xarxes, per telèfon i WhatsApp.\nJordi Bartés, propietari d’Aqqua\nNéstor González: “hem deixat més de dos metres entre taules”\nMolts forns de pa tenen també servei de cafeteria a terrassa. És el cas del forn de pa Nerea. “Per curar-nos en salut, hem deixat una mica més de dos metres de distància entre taula i taula”, diu el seu propietari, el Néstor González Martín.\nEl balanç que fa del primer matí amb terrassa oberta és positiu: “Ha anat molt bé i els clients han respost”. Els clients “venen de manera molt ordenada i els fem seure nosaltres. En algun cas seuen ells directament, però s’els comenta que no ha de ser així i ja està”. Tot i que el volum de feina sigui, segons explica, “d’un 80% menys que un dia normal”, tornar “ens ajuda molt, ens dona la vida. No és com abans, però ho notem”.\nNéstor González, propietari del forn de pa Nerea\nSatisfets per poder augmentar la superfície de les terrasses\nEls propietaris de tots quatre establiments coincideixen en agrair a l’Ajuntament de Martorell l’ampliació de superfície de les terrasses fins a finals d’any , en els casos que els tècnics han valorat que era possible i no entorpia la circulació per la via pública o l’accés als habitatges. Aquest increment de superfície ha estat d’un mínim d’un 50%, per contrarestar la limitació de l’aforament a la meitat a què obliguen les autoritats.\nA aquesta mesura, impulsada pel govern municipal i aprovada dilluns passat en el Ple, s’hi va afegir la supressió, entre el 16 de març i el 31 de desembre de 2020, de la taxa per a l’ocupació de la via pública amb taules, cadires i tendals.\nFont: Terrasses de bars i restaurants de Martorell recuperen el pols i tornen a obrir


MIL DeMONIoS: Capacitat d'adaptació\nQuan Hollywood es proposa fer una cosa diferent, sol acabar fent una cosa estranya. Això li va passar a Spike Jonze quan va tocar el tema de les adaptacions literàries al cinema: Adaptation és una cinta irregular, que perd el ritme, que comet digressions excessives i que fins i tot fa venir ganes que arribi al final.\nÉs evident que el film respòn a les necessitats existencials del seu guionista, perquè de fet no parla d'altra cosa que dels maldecaps d'un guionista per a obrir-se pas a la selva de les Productores, per escriure alguna cosa decent i per comprendre què diantre vol dir el llibre que prova d'adaptar, tot alhora. La narració deriva del guionista als personatges, mescla els nivells del relat, i prova de fer una cosa original. El resultat, però, sense ser dolent tampoc no acaba de dir res massa important\nLa visió del guionista adaptador com la pitjor feina del món ja l'havien tocada els germans Coen en un dels seus films més obscurs: Barton Fink. Solitud, desesperació, bloqueig mental, deliris, visions i finalment un crim. Vet aquí el paisatge del guionista. Excessius com sempre, els Coen situen el guionista en un infern real, perquè els sembla que això és infernal.\nDe què deu venir la necessitat de traslladar un text literari al cinema? És necessari? Per què es fa malgrat tot, si a més a més aquesta és una tasca ingrata i tan infausta? La producció artística sempre ha estat (i ara potser més) un joc de miralls i de llenguatges creuats. Els pintors del segle XI convertien en un còmic primigeni les històries de la Bíblia. I de fet, les arts visuals han begut de la narrativa des de sempre. La pintura renaixentista i barroca s'inspira en relats mitològics i religiosos, i pretén copsar en una sola imatge estàtica l'aventura, el fet, el personatge. Sembla que la capacitat que té la lletra impresa per a generar imatges mentals necessitava obrir-se pas fins a trobar les formes visuals que les representin. Si primer fou el verb, després va venir el pinzell.\nEn cinema, no podem dir que les millors obres siguin el resultat d'una adaptació: Tarkovski construeix una catedral de la cinematografia anant-hi ben poc: Solaris és massa lliure i Stalker supera de llarg un text dèbil.\nConfesso que vaig llegir Pícnic a la vora del camí, dels germans Arkadi i Borís Strugatsky després de veure Stalker, i què vols que et digui: és millor la peli, per parafrasejar és millor el llibre.\nFellini té el seu amic Carlo Ponti que el forneix de guions originals. El millor film de Visconti no és La mort a Venècia. Tot i que algú diria Il Gattopardo, a mi encara m'agrada més La cadutta degli dei o Ludwig. Werner Herzog troba històries poderoses i riques que remeten a la literatura, però que no són adaptacions: en canvi, quan roda Wozzeck hi trobem un Herzog en minúscula. I posats a versionar, quan ho fa de ple s'embranca en l'exercici de plagi absolut de Nosferatu, on repeteix pla per pla cada seqüencia del film de Murnau, de 1922. El mateix exercici que anys més tard fa Gus Van Sant amb Psycho: agafa el guió tècnic (altrament dit storyboard en una llengua estrangera) de Hitchcock i ho torna a rodar tot de nou, pas per pas i sense sortir-se mai del guió.\nPotser el repte és massa complex, i per això se sol presentar Appocalypse Now com el millor exemple de com es fa una adaptació literària al cinema: és l'adaptació canònica. Sense saber què diria Joseph Conrad, gairebé tothom estaria d'acord en pressuposar-lo satisfet. Adaptar, llavors, voldria dir dur fins a un altre temps i un altre llenguatge l'essència d'un relat. Una opció que no és il·lustrar un text, ni tampoc inspirar-s'hi vagament.\nNo obstant, Coppola també adapta The Goodfather i més endavant Rumble Fish: no hi aplica el mateix mètode ni molt menys. Rumble Fish és literalment el relat de Susan E. Hinton, i Coppola es limita a donar-li un aspecte gràfic, gairebé de còmic urbà i pessimista. (Amb el millor Mike Rourke de la seva estrambòtica carrera).\nQuan Antonioni diu que Blow Up sorgeix de la lectura del relat breu de Julio Cortázar Las babas del diablo, em deixa una mica perplex. Sí que en recull alguna cosa, però tan sols una part anecdòtica. I tot i això, és molt recomanable llegir el conte de Cortázar i mirar-se després l'obra d'Antonioni: perquè ha creat un lligam delicat i subtil, ha fet un mirall deformat i n'ha extret una altra cosa.\nLuis Buñuel practica l'adaptació en diverses ocasions. Les més interessants són Tristana i Nazarín, sobre textos homònims de Benito Pérez Galdós. Nazarín -que encaixa amb la visió de Jesucrist de Pasolini (el Jesucrist dels ateus)- es trasllada a Mèxic, en els inicis del segle XX i construeix la història tenint present aquest canvi. Curiosament, la història vista a través dels ulls de Buñuel sembla més creïble i més encertada en aquell país, i acabes per pensar que si Pérez Galdós hagués conegut Mèxic, no hauria dubtat en situar-hi el seu padre Nazario.\nEn plena era comunista i a Polònia, el sorprenent cineasta Wojciech Has filma El manuscrit trobat a Saragossa. Malgrat fer veure que segueix el text, Has n'agafa l'ambient i les anècdotes per a construir justament allò que Potocki va fer: l'imaginari d'una Espanya de bruixes i bandolers, estafadors, picaresca, capellans, militars. Potocki havia passat per Espanya com a militar al costat de Napoleó, i se'n va tornar amb una imatge òbviament esbiaixada. Has ni tan no hi ha estat: allò que filma és el mite de l'Espanya retrògrada i grotesca vista des d'Europa, el mite del país que, als segle de les Llums, encara no volia sortir de la baixa edat mitjana. (Tampoc no podem afirmar que avui ho hagi fet del tot).\nEn tot aquest panorama, em demano perquè no li duem Les històries naturals d'en Joan Perucho a algun director intel·ligent i competent. Jo crec que Buñuel ho hauria fet fantàsticament, però també podria ser Orson Welles, Federico Fellini, Pier Paolo Pasolini. En aquests casos, caldria veure com adaptem el fet que siguin morts.\nPerò per dir-ne algun de viu diria Herzog o Coppola, malgrat que són en un cert recés espiritual, i no crec pas. I què tal en Michael Winterbottom? No podríem demanar-li al Conseller de Cultura que el citi un dia, a l'ombra dels tarongers? Si van subvencionar en Woody perquè fes allò de la Vicky...\nPublicat per Lluís Bosch a 23:39\nAllau 17 de juliol de 2010 a les 0:00\nApa, ja que vols que et diguem coses:\n- No havies dit que no tornaries a parlar de cinema americà?\n- "Adaptation" em va semblar un conyàs, però comparteix la música del grandiós Carter Burwell amb els germans Coen, que venen a continuació en el teu apunt.\n- "Barton Fink" em sembla perfecta i Judy Davies mereix un monument a la dona literata i neuròtica.\n- Caldria prohibir per llei les adaptacions cinematogràfiques de textos literaris, a menys que es tracti d'infratextos escassament literaris (els guionistes amb idees també han de viure).\n- Passo dels exercicis d'espill de Herzog o van Sant.\n- A Sant Luis Buñuel li perdono tot.\n- He dit que adoro Carter Burwell? Atenció a les seves bandes sonores per "Conspiracy theory" (producte infame de Richard Donner) i "And the band played on" (excel·lent docudrama de Roger Spottiswood).\n- Amb aquest nom, el teu bloc hauria d'acollir-se a l'advocació del Capità Haddock.\nLluís Bosch 17 de juliol de 2010 a les 0:07\nHome, Allau, està bé que em digueu coses però no cal sentir-s'hi obligat...\nHe anat seguin atentament les teves notes i crec que t'hauries de plantejar escriure més sobre cinema. La majoria de les coses que dius les celebro, especialment el perdó etern pel Buñuel.\nI ara me'n vaig a escoltar coses del Burwell, és clar, que sembla la cosa més lògica després de llegir-te.\nAllau 17 de juliol de 2010 a les 0:17\nL'únic que em sap greu del Burwell és que, tot i que ha participat en tots els films dels Coen, la seva intervenció és cada vegada més residual. A "Blood Simple", "Raising Arizona" i "Miller's Crossing" brillava. També està molt bé, me n'havia descuidat, a "Gods and Monsters" de Richard Condon.\nLluís Bosch 17 de juliol de 2010 a les 0:20\nDoncs mira que aquest detall no me'l sabia. De vegades retinc autors de bandes sonores, però aquest -tot i que el nom em balla pel cap- no. I per cert que Gods and Monsters també és una bona pel·lícula, i tant. Potser la millor interpretació del caricaturesc Brendan.\nLila 17 de juliol de 2010 a les 16:33\nJa ho veus Lluís, t'he seguit fins aquí, aquesta nova experiència que encetes, i celebro que continuïs parlant de cinema, i de cinema americà... tot i que també tinc una devoció immensa per sant Buñuel. Avui, però, em quedo a Europa: "Morte a Venezia" i "Il Gattopardo" de Visconti són adaptacions magnífiques, imprescindibles. I, com a lectora compulsiva de novel·la negra, em quedo amb l'adaptació que Clément fa de "The talented Mr. Ripley" de la Highsmith... I sort en el teu intent d'arribar als mil dimonis. Si més, que t'ho passis bé. D'això es tracta, no?\nLila 17 de juliol de 2010 a les 16:34\nAh, l'adaptació de Clément és "A plein soleil", amb l'Alain Delon!\nLluís Bosch 17 de juliol de 2010 a les 17:46\nLila: ja veus que no he estat fidel a la meva promesa de no parlar dels americans. Diguem que no ho faré gaire, i així em curo en salut.\nEstic d'acord que les adaptacions de Visconti són molt bones, perquè Visconti és molt bo.\nSobre cine i novel·la negra he de dir que també és un debilitat, i que procuro veure tot el que puc. Buscaré això del Clément. Gràcies per la referència.


Ni pomes ni peres – pere cardús\nIn reflexions 9 de setembre de 2006 Pere Cardús\nVaig dir fa uns mesos que explicaria el perquè d’aquest nom pel bloc. L’origen de l’expressió “ni pomes ni peres” es troba en el viatge que vam fer els Cardús-Cardellach a Nova York el desembre del 2005. Entre els integrants de l’expedició hi destacava el vailet més eixerit i guapo dels Països Catalans (és a dir, del món): en Pau Cardús i Fillat (la foto reforça els adjectius). Aquest noiet és el meu estimat nebot i, naturalment, una persona altament estimulada i amb uns ulls vius plens d’il·lusió per aprendre (la seva germaneta Abril comença a destacar també en aquestes virtuts).\nEl noi ens va sorprendre amb una expressió de collita pròpia quan se li va oferir a triar entre dos aliments de postres: “Ni pomes ni peres!”. La sorpresa que vam mostrar la resta de membres de l’expedició i les rialles consegüents van afavorir una repetició lògica per part del Pau que ha durat fins als nostres dies.\nÉs a dir que, quan no en vols saber res d’allò que se t’ofereix, pots contestar amb un enèrgic i desconcertant “ni pomes ni peres”. Podríem buscar expressions sinònimes com “no m’atabalis” o d’altres, però aquesta té un toc de desconcert i absurd que la fa justa hereva de la tradició nacional en ironia i teatre de l’absurd.\nÉs així com se’m va acudir batejar el bloc amb l’expressió d’arrel familiar i universal (no oblidem que érem a NY, la ciutat dels gratacels).


Saber més respecte al cognom Kilbourn és saber més sobre aquelles persones que amb tota probabilitat comparteixen uns orígens i avantpassats comuns. Aquest és el motiu pel qual és freqüent que el cognom Kilbourn sigui més abundant en uns certs països del món en concret que en uns altres. En aquesta pàgina és possible conèixer quins són els països del planeta en els quals existeix una major quantitat de persones amb el cognom Kilbourn.\nEl cognom Kilbourn en el món\nLa globalització és un fenomen que ha fet que els cognoms es difonguin molt més lluny de de el país en què es va originar, de manera que podem trobar cognoms asiàtics a Europa o cognoms americans a Oceania. De la mateixa manera ocorre en el cas de Kilbourn, que com es pot comprovar, és possible assegurar que és un cognom representat orgullosament en gairebé tothom. D'igual manera existeix països en els quals certament el nombre de persones amb el cognom Kilbourn és major a la de la resta de països.\nEl mapa del cognom Kilbourn\nL'oportunitat d'informar-se en un mapamundi sobre quins països posseeixen una major quantitat de Kilbourn en el món, és de gran ajuda. Col·locant-nos sobre el mapamundi, damunt d'un país concret, som capaços de veure la xifra exacta de persones que porten el cognom Kilbourn, per a aconseguir així la informació precisa de tots els Kilbourn que pots trobar en l'actualitat en aquest país. Tot això ens ajuda també a comprendre no solament d'on és oriünd el cognom Kilbourn, sinó també d'en quina manera s'han desplaçat i s'han traslladat les gents els orígens de les quals formen part de la família amb el cognom Kilbourn. De la mateixa manera, podem veure en quins països s'han arrelat i desenvolupat, motiu pel qual si Kilbourn és el nostre cognom, resulta atractiu saber a quins altres llocs del globus és possible que migrés alguna vegada un avantpassat nostre.\nPaïsos amb més Kilbourn del món\nEstats Units (1735)\nSi ho mires atentament, en aquesta web et presentem tot allò que és important perquè puguis tenir la informació real de quins països tenen un major número de Kilbourn en tot el planeta. D'igual manera, és possible veure'ls de forma molt gràfica en el nostre mapa, en què els països en els quals resideixen una quantitat major de persones amb el cognom Kilbourn poden veure's pintats en un to més fort. D'aquesta manera, i amb un simple cop de vista, pots localitzar sense dificultat quins són els països en els quals Kilbourn és un cognom més freqüent, i en quins països Kilbourn és un cognom insòlit o inexistent.


Global icon-chevron-right Espanya icon-chevron-right Barcelona icon-chevron-right 353 Avenue\n353 Avenue (TANCAT)\nRestaurants, Bistrots Sarrià - Sant Gervasi\nAquest petit i acollidor restaurant està captant adeptes a cabassos. És una clientela que aprecia i valora el bon funcionament d'aquest espai reduït però càlid, amb vista a la Diagonal, modern i amb una oferta gastronòmica que faltava en aquesta zona. I diem que faltava en termes d'imaginació, respecte a la bona taula i qualitat dels productes.\nL'oferta és diversa. El menú de migdia, a 14,90 euros, és molt variat, sa i apetitós. I per això és impossible trobar-hi taula al migdia si abans no s'hi ha reservat. Les tapes, molt bones, ja donen la pauta d'entrada: la butxaca agrairà el preu dels plats quan el comensal surti per la seva porta art déco vidrada, que hi dóna un aire de bistrot parisenc. La truita de bolets, les croquetes o les braves són un punt d'inflexió en el món de la tapa en aquest barri. Hi ha una bona varietat de conserves, també a preus ajustats. Pel que fa a la carta, començarem per relatar el dia de la nostra visita.\nVam començar amb unes anxoves amb pa amb tomàquet, molt bones com a aperitiu, i després el xató. El xef no s'ha casat amb cap de les variants d'aquesta magnifica amanida, segurament per evitar més polèmiques, sobretot entre Sitges i Vilanova. I n'ha creat una de seva, molt ben amanida i dotada de bons elements. Però el festival va començar quan vam veure arribar la carn d'olla, que una setmana abans havíem tastat al Celler de Gelida, quan el seu patró, Toni Falgueras, va aprofitar el saber fer per maridar-la amb el vi nou de l'any, elaborat pel celler Masroig, de Tarragona. Com que és un plat abundant i de bones carns, no podíem prescindir en aquesta ocasió d'un bon vi. La casa disposa de la saviesa de l'Àlex, que es reflecteix a la carta de vins. Vam gaudir de la carn d'olla amb un Indígena que elabora Parés Baltá. Es tracta d'una varietal de garnatxa d'una parcel·la a més de 600 metres d'altitud, fermentat durant quatre setmanes i amb criança en roure francès nou. Afruitat, elegant i suau.Vam cloure l'àpat amb un arròs amb llet com Déu mana.\nI totes les nits aquí es pot gaudir d'un menú de sopar romàntic per a dues persones. Ofereixen un parell de copes de cava de benvinguda, croquetes casolanes, braves, xató, foie gras saltat amb reducció de pero ximenes, peix fregit, calamars bruts i arròs negre. De segon cal escollir entre el filet de porc ibèric amb salsa de bolets o el suquet de peix de la barca. Amb postres de la casa –begudes i cafès no inclosos– costa 60 euros, IVA inclòs i per a dues persones. – Marcelo Aparicio.\nTrucar 93 116 77 30


Capaç de conèixer, estimar i dialogar | Església Jove\nAquests dies he estat llegint els informes de la Fundación SM (@Fundacion_SM) i d’Oxfam – Intermon (@OxfamIntermon), i a través d’ells he pogut tenir una mirada respecte la joventut i el món que compartim. Penso que per a la nostra pastoral és bo que tinguem en compte que els moviments i associacions de defensa i protecció de la natura són dels més ben valorats per la joventut de Catalunya, amb un 7,39. Aquesta és una qüestió molt actual i té un fort ressò entre els adolescents i els joves, sobretot aquelles notícies a nivell internacional sobre l’emergència climàtica i les crides a actuar per part d’organismes supranacionals. No és només quan l’afectació és global, cal recordar que és una de les principals preocupacions en l’àmbit més local i proper de la joventut.\nEl capítol tercer d’aquesta Carta encíclica planteja una arrel humana de la crisi ecològica, perquè hi ha una manera d’entendre la vida i l’acció humana que s’ha desviat i que contradiu la realitat fins a danyar-la. Aquest capítol avança aprofundint en tres eixos: la creativitat i el poder de la tecnologia; la globalització del paradigma tecnocràtic; i la crisi i les conseqüències de l’antropocentrisme modern.\nÉs just alegrar-se davant dels avenços tecnològics, i entusiasmar-se enfront de les àmplies possibilitats que ens obren aquestes constants novetats, perquè la ciència i la tecnologia són un meravellós producte de la creativitat humana donada per Déu.\nEl problema fonamental és la manera com la humanitat ha assumit la tecnologia i el seu desenvolupament junt amb un paradigma homogeni i unidimensional. Cal evitar la idea d’un creixement infinit o il·limitat, que ha entusiasmat tant economistes, financers i tecnòlegs. Suposa la mentida de la disponibilitat infinita dels béns del planeta, que mena a esprémer-lo fins al límit i més enllà del límit.\nProposo que la cultura ecològica sigui una mirada distinta, un pensament, una política, un programa educatiu, un estil de vida i una espiritualitat que conformin una resistència davant l’avanç del paradigma tecnocràtic.\nSi la crisi ecològica és una eclosió o una manifestació externa de la crisi ètica, cultural i espiritual de la modernitat, no podem pretendre guarir la nostra relació amb la natura i l’ambient sense guarir totes les relacions bàsiques de l’ésser humà. Convido a valorar cada persona humana, i així reconèixer a l’altre. Per a una adequada relació amb el món creat no fa falta afeblir la dimensió transcendent, la seva obertura al “Tu” diví.\nAlegrem-nos de les nombroses vocacions de científics, i dels seus esforços que han aportat alternatives per a un desenvolupament. I preguntem-nos en mans de qui està i pot arribar a estar tant poder?\nSi voleu aprofundir en aquesta mirada renovada podeu deixar-vos acompanyar per la iniciativa de les Ecoparroquies, promoguda per Justícia i Pau.


Albiol i la cosina de Puigdemont (Mònica Planas)\nEl debat electoral de TVE, en desconnexió només per a Catalunya, es va caracteritzar per ajustar-se als patrons més caducs del format\nMÒNICA PLANAS Periodista 08/12/2017 00:30\n651x366 Albiol davant de Turull en el primer debat de candidats. / QUIQUE GARCÍA / EFE Albiol davant de Turull en el primer debat de candidats. / QUIQUE GARCÍA / EFE\nEl debat electoral de TVE, en desconnexió només per a Catalunya i moderat pel periodista Quim Barnola, es va caracteritzar per ajustar-se als patrons més caducs del format: la tirania del cronòmetre que prioritza la quantitat de minuts a la qualitat de la batalla dialèctica. Barnola va patir el síndrome del rellotge de sorra. Es va convertir, més que en un moderador, en un controlador del temps. Un sistema que, a més, va donar molts maldecaps al programa: va ser caòtic l’ús en pantalla dels cronòmetres i els logotips dels partits. Fins i tot va haver de corregir un error intern amb els càlculs. Aquest sistema fa que els candidats acabin més pendents del rellotge que del debat, i el presentador es limita a tallar intervencions. Els polítics veuen, cada dos per tres, els seus arguments frenats de manera abrupta quan el comptador arriba a zero. Amb tot, el clima polític actual va fomentar la crispació i els retrets entre ells. La discussió no va ser feixuga sinó més aviat encesa i amb moments de molta tensió.\nL’arrencada va ser incòmoda. Barnola deia bona nit als candidats i Jordi Turull va remugar per precisar que ell no era el candidat amb cara de circumstàncies. El líder de Junts per Catalunya va començar enviant un missatge als companys empresonats i va destacar la situació de anormalitat democràtica. Arrimadas va preferir començar recordant el munt de grups d’amics que s’havien trencat per culpa del Procés. Mentre Turull i Torrent van fer gala de llacet groc, Iceta (que per una nit no va ballar) va lluir el vermell dels socialistes per triplicat: corbata, ulleres i insígnia a joc. Albiol, en canvi, va fer ostentació d’un llaç gegant de la bandera espanyola a la solapa, amb un trosset petit i invisible per la senyera. Es va dirigir sempre en castellà tant a la resta de candidats com a l’audiència. El debutant Carles Riera va tenir un paper discret i Domènech va ser qui es va mostrar més distès.\nEl del PP no va trigar a mostrar un paper amb un titular de premsa que informava que l’empresa de la cosina de Puigdemont havia abandonat Catalunya arran del Procés, i va garantir que seria el seu partit qui faria que la cosina del president tornés al país. “Doncs, miri, mentre vostè treballa perquè torni la cosina de Puigdemont, jo treballaré perquè sigui Puigdemont qui torni”, li va engegar Turull. Més tard, Albiol va tornar a mencionar la cosina empresària. El representant de Junts per Catalunya llançava retrets recordant el seu empresonament. A Iceta li va advertir: “Mentre tu estaves ballant, a uns altres ens estaven emmanillant”. A nivell de realització es van aprofitar molt poc les reaccions a aquests comentaris.\nEl moment còmic de la nit va arribar quan Barnola va advertir a Albiol, en una de les intervencions, que li quedaven tres segons per parlar. “Doncs saludo a tothom que m’està veient”, va dir el líder del PP. Ens pensàvem que saludaria a la cosina de Puigdemont, que esperem que l’estigués veient.


Mart i la vida (Part I) | Fils de Sofia\nMart i la vida (Part I)\nPosted on 15 febrer 2013 by filsdesofia\nUs he de confessar que des de fa unes setmanes estic fent un curs en astrobiologia (vida més enllà de la terra), i és tot tan apassionant que em bullen les idees per fer entrades al blog! Però no vull que esdevingui caòtic i incomprensible… Volia començar per les proves de l’existència d’aigua líquida a la superfície de Mart en el passat, volia parlar de la panspèrmia, dels oceans subterranis d’Enceladus i d’Europa (lluna de Júpiter)… però donat que precisament avui, ha caigut un meteorit a la terra, saltaré directament un tema que tenia pensat, precisament sobre meteorits…\nVolia cridar-vos l’atenció sobre un meteorit molt especial. Parlo del meteorit ALH84001, que va ser descobert a l’Antàrtida l’any 1984. Què és tan especial d’aquest meteorit? Doncs en primer lloc, que ve de Mart! Sabem que el meteorit prové de mart perquè la seva composició encaixa amb la composició del planeta vermell, i sobretot perquè atrapades dins la roca, hi ha bombolles d’atmosfera marciana.\nEl més destacable respecte aquest meteorit encara està per venir. L’any 1996, els científics McKay i companyia van publicar un paper en el què afirmaven haver trobat rastres de vida en el meteorit. Per a aquesta afirmació, es van basar en tres fets:\nFormes. En les superfícies de dins el meteorit, van trobar formes, estructures tubulars allargades, que podrien recordar la de certs microorganismes.\nMagnetita. També es va trobar magnetita dins els meteorit. La magnetita es pot formar tant per processos no biològics com per certs microorganismes (magnetotactic bacteria), que utilitza petits grans de magnetita per alinear-se amb els camps magnètics. Una de les característiques d’aquests bacteris és que produeixen cadenes de magnetita, i cadenes de magnetita és el que van trobar dins del meteorit.\nCompostos orgànics complexes. També es van localitzar certs glòbuls de carbonats, contenint productes orgànics molt complexes (coneguts com Poly-aromatic Hydrocarbons (PAH)), que es pot demostrar són intrínsecs del meteorit i no de l’exterior. Per si sols no són prova de vida, però són productes químics molt propers a la complexitat de la vida mateixa.\nLa part decepcionant de tot això és que cadascuna d’aquestes “proves” és refutable. Les formes observades es poden crear per processos no biològics, així com les cadenes de magnetita, i els PAH també s’han observat crear-se a l’espai sense estar relacionats amb la vida. Els autors del paper defensen que el fet de trobar les tres evidències juntes reforcen la teoria que poden provenir de formes de vida.\nLa pregunta, encara avui en dia, segueix oberta.\nEstructures tubulars allargades trobades dins del meteorit ALH84001, que es pensa podrien tenir orígen bacteriològic\nGlòbuls de carbonats contenint molècules orgàniques PAH.\n← Un consell d’amic per viure més feliç\nEl PSC i el PSOE →\nUn pensament a “Mart i la vida (Part I)”\nRetroenllaç: Mart i la vida (Part II) | Fils de Sofia


AP_el projecte “E-SPERANZA-COVID19” | Hospital de Bellvitge\n01 febrer 2021 -\nUn grup de professionals de l'Atenció Primària Costa Ponent, liderats per Francisco Mera Cordero, metge de família de l’EAP El Pla Sant Feliu de Llobregat, amb el suport de la Fundació Jordi Gol i la Unitat de Suport a la Recerca de la DAP Costa Ponent portarà a terme el projecte “E-SPERANZA-COVID19” adreçat a pacients amb Covid-19 persistent.\nL’E-SPERANÇA-COVID19 és un assaig clínic en pacients amb Covid-19 persistent. L'objectiu és avaluar l'eficàcia d'un medicament, el montelukast, un fàrmac ja comercialitzat i indicat en el tractament de l'asma lleu-moderada no controlada i l'asma induït per l'esforç. L'estudi es troba en Fase III i està pendent de ser avaluat per l’Agencia Española del Medicamento y Productos Sanitarios (AEMPS). Es preveu iniciar l’estudi el segon trimestre de 2021.\nBasant-se en la plausibilitat biològica del benefici del montelukast en la reducció del procés inflamatori produït en la infecció per SARS-CoV-2, Francisco Mera Cordero, metge de família de l’EAP El Pla, va tractar empíricament (medicament no aprovat amb aquesta nova indicació) individus amb aquesta patologia. Els resultats obtinguts van ser positius en quant a millora clínica respiratòria, un dels símptomes més invalidants, així com altre simptomatologia.\n. Conjuntament amb l’IDIAP I la Unitat de Suport a la recerca de la DAP Costa Ponent van iniciar al juny la elaboració del protocol del assaig clínic E-SPERANÇA-COVID19.\nL’E-SPERANÇA-COVID19 és un assaig clínic Fase III aleatori i doble cec per avaluar l'eficàcia en la millora de la qualitat de vida associada als símptomes respiratoris de Montelukast versus placebo (1: 1) en pacients amb infecció per SARS-CoV-2 i persistència de símptomes de més de 1 mes d’evolució. L’objectiu principal del estudi serà si és estadísticament significativa la milllora amb montelukast dels símptomes respiratoris i millorar la qualitat de vida dels pacients amb COVID-19 persistent.\nEls resultats d’aquest estudi ajudaran els professionals de la salut a implementar mesures efectives per millorar la salut física i mental dels pacients amb Covid-19 persistent. També indicaran els millors tractaments per millorar la qualitat de vida i reduir l’ús dels serveis sanitaris.\nEl nou projecte porta el títol de Assaig clínic aleatoritzat doble cec, controlat amb placebo per avaluar l’eficàcia de Montelukast en els símptomes respiratoris en pacients amb COVID persistent (E-SPERANZA COVID) i compta com a investigadors amb Betlem Salvador Gonzalez; Sara Bonet Monne, Jesús Almeda Ortega; Rosa Morros Pedros, Oriol Cunillera Puertòlas, Marina Balanzo Jouè\nEl projecte es dura a terme durant els anys 2021 i 2022.


El Govern, sobre Sant Joan: “No podem tirar per la borda els sacrificis que hem fet per una nit de revetlla” – Castellvilarenc.info\nFoto i Vídeo: Generalitat de Catalunya/ACN\nBudó dona per fet que la festa d’aquesta any no serà com la d’anys anteriors\nLa consellera de la Presidència i portaveu del Govern, Meritxell Budó, ha afirmat en referència a Sant Joan que no es poden tirar per la borda els “sacrificis” que s’han fet amb el coronavirus per una nit de revetlla.\nEn la roda de premsa posterior al Consell Executiu setmanal, Budó ha donat per fet que “amb molta probabilitat” el Sant Joan d’aquest any no podrà ser com el d’anys anteriors. “Haurem de ser conscients que les revetlles les viurem d’una manera diferent i ho hem de fer amb responsabilitat per part de tothom”, ha conclòs. En aquest sentit, la consellera espera que en altres anys es puguin recuperar les tradicions de la manera que s’han viscut abans de la pandèmia.\nTaggedCoronavirus Covid19Revetlles de Sant Joan


Empat tècnic - FÒRUM.ad\nEl 28/12/20 7:30\nFinalment, la revista CUINA, impulsora de la 5a edició del concurs “El plat favorit dels catalans“, ha fet públic el seu veredicte, fruit del recompte dels 35.000 vots que hem emès els catalans i catalanes durant aquestes darreres setmanes. Un recompte que ha declarat guanyadors als cargols a la gormanda de les terres lleidatanes, enfront les cosmopolites croquetes de pollastre, en una situació que podríem qualificar d’empat tècnic virtual, que sembla demostrar quant dividida està la nostra societat en temes de menjar i beure.\nPerò potser no sigui una qüestió de preferència sinó una qüestió d’enfocament. Perquè, al meu entendre, els dos plats (o tapes si ho preferiu) tenen avui objectius diferents i, per tant, s’adrecen a zones distintes del nostre “cervell” gastronòmic.\nSi ho pensem fredament -o donem un tomb per l’aparador gastronòmic de les lleixes del supermercat- constatarem que les croquetes, junt amb les pizzes, els macarrons a la bolonyesa o el trinxat, són reines dels preparats de 5a gamma, aquells que només cal escalfar i dur a taula. Per contra, els cargols no van més enllà d’un o dos productes, i encara just bullits. És a dir, es queden, com a molt, a la 4a gamma, esperant que els cuinem nosaltres. Com pot ser doncs que, quan es posi a votació la seva acceptació, superin als altres candidats?\nPer mi, la cosa és clara. Molta gent vota amb el cor i fa la transposició del seu amor al país, a un plat que els és exclusiu. Que els identifica com diferents. La nostàlgia identitària se sobrevalora enfront la pràctica realista que demanaria l’enquesta i que es reflectiria en el consum.\nI no és estrany. Altres cultures fan el mateix. Cap francès us dirà mal del “cassoulet”, tot i que en mengi un cop l’any. Cap italià negarà les virtuts del “fegato” encara que no entri a la seva cuina.\nD’aquí, al meu entendre, l’empat tècnic entre els que han respost pensant en allò que mengen i els que s’han decantat per allò que els identifica.\nSi us demano triar entre una truita de patata i un risotto, segur que no dubteu. Però entre una amanida catalana i un cap i pota, segur que tornem a empatar.\nNotícia Anterior: Nancy, un dia fent metxes per 26,85€ a Nadal a River [Publicitat]\nSegüent Notícia: Cabell enredat? Mai més amb aquests consells


30 anys de música del Liverpool català | Gerard E. Mur\n30 anys de música del Liverpool català\nHi ha qui veu en Vic un petit Liverpool català. La ciutat anglesa i la capital osonenca són, amb totes les diferències, forns abastadors de cantants i bandes. Vic és i ha estat bressol i casa de nombrosos músics. Alguns hi han nascut; altres s’hi han format (té una important Escola de Música: l’EMVIC) o hi han vist créixer la seva carrera professional. De Vic (i per extensió Osona) són Pep Sala de Sau, Núria Graham o Arnau Tordera d’Obeses. El municipi pot considerar-se un aspirant a capital musical de Catalunya. I en aquesta aspiració hipotètica hi ha tingut un paper fonamental el Mercat de Música Viva de Vic (MMVV), que aquest any posa els peus a la trentena amb un programa completíssim. El Mercat se celebrarà entre el 12 i el 16 de setembre.\nClara Peya. | © Pere Masramon\n“Només per la xifra és digne de celebrar”, deia Marc Lloret, director artístic del Mercat, durant la roda de premsa de presentació del cartell. “Han passat moltes coses durant aquests trenta anys”. Tres dècades a les quals es vol donar continuïtat amb una embranzida. I per això al cartell d’aquesta edició apareix una dona saltant: “És l’impuls que cal per fer el mercat encara més viu”. Un Mercat, deia Anna Erra, alcaldessa de Vic, que ha sumat edició rere edició “una certa tradició i consolidació”. Per a Erra, no posar la ciutat a disposició del festival és impensable: “És una gran oportunitat per a Vic i per al sector”.\nLloret explicava que arriba un Mercat més enfocat al negoci, a la creació d’oportunitats: “Vic és un dels principals mercats de la música. Té un paper estratègic com a espai de trobada i d’intercanvi. És la plataforma idònia per presentar noves propostes i fomentar els contactes professionals”. En aquesta edició, per exemple, el MMVV tornarà a ser el lloc on el col·lectiu MiM (Mujeres de la Industria de la Música) faci la seva assemblea anual. De fet, enguany el Mercat té un “marcat discurs feminista” amb la presència d’artistes com Mercedes Peón o Clara Peya (de qui podeu llegir una entrevista aquí).\n“Una de les potes més importants del Mercat és la internacionalització”, sosté Lloret. Una de les més treballades, per tant. Ell i la resta de programadors visiten festivals i fires internacionals, que és on es generen els intercanvis de bandes i solistes. En la programació d’aquesta trentena edició, destacaran músics del Regne Unit (Hey Elbow o Jack Found). Argentina també és un dels països que aportarà més cares: Onda Vaga (“uns Manel a l’argentina”) o Perota Chingó. S’espera que el 2019 sigui Portugal qui més contribueixi en aquest sentit.\nPel que fa a la programació, s’ha volgut intensificar el discurs de la diversitat. Diversitat d’estils, de procedències, de llenguatges i de formats. Lloret parla de “manca de complexos”. I la veritat és que el propòsit s’ha aconseguit notablement. Els principals escenaris seran la Plaça Major, El Sucre, el Teatre Atlàntida, la Jazz Cava i el Casino de Vic. A la Plaça dels Màrtirs s’hi farà l’Off Mercat. No hi ha res programat a la sala Pasternak: el passat octubre va tancar després de 13 anys.\nDe casa podrem veure als mallorquins Zulú Zulú i Joana Gomila, Panellet, Joan Colomo (“que pot passar del pocasoltisme a la reflexió”), Miquel Viella (que estrenarà nou disc: La línia màgica), Guillamino, Gemma Humet a la vora de Toti Soler, The Sey Sisters (que passaran del Mercat a la Sala Gran del TNC), The Black Barbies (swing exquisit), el flamenc fusionista de Maruja Limón, l’electrònica dels valencians Salfvmant o la banda Barbott, que també pujarà a l’escenari amb disc per presentar. Els clàssics seran Joan Miquel Oliver, Els Amics de les Arts i Els Catarres.\nMés veus estrangeres? Els francesos Ko Ko Mo (“amb un líder polifacètic, un malabarista”), Diván du Don (“rumba mestissa”), la coreana Lee Hee-Moon (“tradició musical expressada de manera insòlita”), l’italià Alessio Arena (que podeu descobrir en aquesta entrevista), Tori Sparks amb Calavento (“amb una presència escènica molt potent”), la japonesa DJ Txako i tants d’altres. Tots i totes, bandes i solistes forans “fàcils de moure”, amb sortida.\nPer acabar, Lloret va avançar alguns detalls del concert inaugural, que serà coral i commemorarà els trenta anys del Mercat. El guió anirà a càrrec de Natza Farré i Oriol de Balanzó, conduirà la festa la cantant Dolo Beltran i actuaran Kiki Morente (fill del cantaor), David Carabén, Lluís Gavaldà, Andrea Motis o Núria Graham. Moltes veus per a una gran celebració que “encara s’està coent”.\nEl cartell encara inclou un artista més: Valtonyc (entrevista aquí). “Si tenim sort i les coses canvien, comptarem amb ell”, indica Lloret. “No programen el que ens agrada sinó el que creiem que pot ser més interessant per al públic i per als programadors d’altres festivals”.\nTrobareu tota la informació de la programació del Mercat en aquest enllaç.\nMercat de Músiva Viva de Vic


El president del Port de Barcelona defensa que no va incidir en les adjudicacions del cas 3% | NacióDigital\nEl president del Port de Barcelona defensa que no va incidir en les adjudicacions del cas 3%\nSixte Cambra demana arxivar la causa i el director de Fira Barcelona i l'extinent d'alcalde de Girona neguen vinculacions amb la trama\nper Redacció, 15 de juny de 2018 a les 17:29 |\nSixte Cambra, president del Port de Barcelona | ACN\nEl president del Port de Barcelona, Sixte Cambra, ha declarat davant el jutge que investiga el "cas 3%", José de la Mata, i ha afirmat que no tenia cap capacitat per incidir en les adjudicacions del port de Barcelona i que des del 2004 era "militant ras" de CDC i desconeixia qui feia donacions al partit. També ha afirmat que a la mesa de contractació del port hi havia dues persones de l'autoritat portuària estatal i que, per tant, tots els procediments eren "escrupolosos".\nA la sortida, ha "agraït" poder-se explicar i ha demanat que s'arxivi la causa del '3%' que afecta el Port de Barcelona. També han negat qualsevol vinculació en la trama que s'investiga (d'adjudicacions fraudulentes a canvi de donacions a fundacions de CDC) el director de Fira Barcelona, Constantí Serrallonga, i l'extinent d'alcalde de Girona, Isabel Muradàs. Tots ells estan entre els 23 investigats que el jutge ha citat i que des del passat dilluns estan compareixent davant del tribunal en les primeres diligències que fa el jutge De la Mata des que ha assumit el cas.\nLa Guàrdia Civil va detenir Cambra en el marc de l'operació del passat 2 de febrer de 2017. Aquest divendres és la primera vegada que s'ha pogut explicar davant del jutge que investiga el 'cas 3%'. El jutge creu que el president del Port de Barcelona va mantenir reunions de manera freqüent amb representats de les empreses en dates properes a la publicació de licitacions i també amb càrrecs de CDC i "intervenia" en els processos. Segons el jutge, tenia un càrrec que "li facultava poder decisori" per adjudicar concursos. Segons la interlocutòria, va participar almenys en dos casos investigats: les obres del dic est del port (36 MEUR) i el dels nous accessos a l'ampliació sud.\nDavant del jutge, Cambra ha negat no només que hagués influït en els adjudicacions sinó poder tenir capacitat per fer-ho . Segons ha relatat el seu advocat a la sortida, Rafael Entrena, han aportat informació que explica el funcionament dels processos de licitació i adjudicació."És ports de l'Estat qui valida qualsevol licitació, la puntuació tècnica dels concursos s'acordava per tècnics del port de Barcelona i de l'Estat i és el consell d'administració i no el president qui fa les adjudicacions, i en aquesta mesa hi ha ports de l'Estat i un advocat de l'Estat", ha detallat.\nSobre les reunions amb dirigents polítics i empresaris, Cambra ha reconegut que quan va accedir al càrrec el 2011 va tenir tot un seguit de reunions "protocol·làries" però ha negat haver-se reunit amb l'extresorer de CDC, Andreu Viloca, segons fonts presents a la declaració. A més, ha explicat que només va anar un cop a la seu de Convergència l'any 2013 i que va ser una reunió (no recorda amb qui) per demanar-li que, com a militant, apugés el que pagava de quota.\nDurant la declaració, a més, ha relatat que després de la detenció va encarregar una auditoria interna per avaluar els dos procediments d'adjudicació que estaven sota sospita de la Guàrdia Civil.\nA la sortida, el mateix Cambra ha dit als mitjans de comunicació que espera que la causa que afecta el Port de Barcelona s'arxivi "pel bon nom de la institució i dels professionals que hi treballen i tenen participacions a meses de contractació".\nConstantí Serrallonga nega relacions amb BIMSA\nTambé ha declarat a l'Audiència Nacional l'actual director de Fira de Barcelona, Constantí Serrallonga, que ha declarat per la seva responsabilitat com a gerent municipal de l'Ajuntament de Barcelona de maig 2011 a juny del 2015. El jutge l'investiga per la seva presumpta influència, a través de l'empresa BIMSA, d'adjudicacions d'una obra del carril bici i les obres al Mirador de les Aigües. També per missatges que va intercanviar amb l'empresari Josep Manel Bassols i l'exgerent del partit, Andreu Viloca. Consideren que era la persona dins l'ajuntament que avisava Bassols de les licitacions que hi hauria properament.\nEn canvi, davant el jutge –i segons presents a la declaració- ha explicat que les seves atribucions com a gerent de l'ajuntament no tenien res a veure amb l'empresa BIMSA, que era una de les societats del consistori però que ell no hi tenia gestió directa. Ha reconegut una reunió amb Bassols i ha justificat que s'hi va trobar perquè considerava que quantes més empreses es presentessin als concursos millor. Sobre Viloca, ha dit que van posar-se en contacte perquè Convergència no estava d'acord amb un cobrament d'IBI que li feia l'Ajuntament de Barcelona i ha relatat que, tal va ser el "desencontre", que CDC va acabar presentant un recurs contra l'ajuntament.\nMuradàs diu que no enviava informació privilegiada a Bassols\nTambé ha declarat davant de De la Mata l'extinenta d'alcalde de l'Ajuntament de Girona, Isabel Muradàs, que ha deixat el càrrec arran de la citació com a investigada. Durant el període que s'investiga, era regidora d'Esports i subdirectora d'Estudis i Coordinació del Departament de Governació de la Generalitat.\nEl jutge sospita que va enviar "informació privilegiada" sobre els ajuntaments de Tarragona i Llinars de Vallès al conseller delegat de la constructora Oproler, Josep Manel Bassols (exalcalde d'Anglès), a qui coneixia per haver estat cap de campanya de les municipals de 2011 a Girona (amb Carles Puigdemont de candidat). Considera que hi ha indicis que podria haver comès un delicte de tràfic d'influències. Quan es va destapar el cas, Muradàs va reconèixer haver enviat documents a Bassols sobre la situació econòmica de dos ajuntaments però va assegurar que era informació "pública" penjada a un web de la Generalitat.\nÉs el mateix que ha sostingut aquest divendres davant del jutge. Muradàs, que no ha fet declaracions en sortir, ha dit que tenia "una relació nul·la" amb l'adjudicació de contractes i que si ve va enviar un document a Bassols sobre la situació pressupostària de l'Ajuntament de Tarragona era un document penjat al web Municat.\nEl quart investigat que ha declarat aquest divendres és l'apoderat de Copisa, Ambrosio Martínez. Ha afirmat que la seva relació com a director comercial era amb clients privats de Coposa i que va fer gestions per a obres privades relacionades amb el centre comercial de Les Glòries però no amb l'obra pública del túnel i la reurbanització de la plaça de les Glòries. També ha assegurat que no tenia cap informació sobre donacions al partit.\nLes declaracions davant del jutge De la Mata s'allarguen fins el proper 22 de juny i són les primeres diligències que practica des que ha assumit el cas.\nBarcelona, Política, Fira Barcelona, corrupció, Sixte Cambra, Port de Barcelona, cas 3%


“SI LA SEU FOS VOLUNTAT COMPARTIDA AMB ANDORRA, ALGUAIRE NO SERIA UN FRE” « Joaquim Nadal i Farreras\nJoaquim Nadal, com a conseller de Política Territorial i Obres Públiques de la Generalitat de Catalu-\nnya, és el màxim responsable polític de les infraestructures promogudes, construïdes i posades en marxa pel Govern català. Sens dubte, la infraestructura més important que s’ha inaugurat recentment, com a mínim des de la perspectiva andorrana, és l’aeroport d’Alguaire, un aeroport que el cap de Govern d’Andorra, Jaume Bartumeu, no ha dubtat a l’hora de qualificar-lo com a “l’aeroport de referència d’Andorra”.\n–¿Creu que l’Alguaire és efectivament l’aeroport de referència d’Andorra?\n–En relació amb aquesta qüestió, he de dir que m’ha preocupat i, en algun cas, fins i tot m’ha dolgut que, des d’algun sector de la societat andorrana, s’hagi volgut tirar aigua al vi, dient que l’aeroport d’Alguaire és una oportunitat a mitges. O dit d’una altra manera, que l’aposta de la Generalitat per l’Alguaire ha condemnat la Seu d’Urgell, que era “la nostra opció de veritat”.\n–No està d’acord amb aquests comentaris.\n–El que he de respondre a això, a algun argument que he sentit en aquesta línia, és el següent: quan el Govern de la Generalitat es troba amb la necessitat de fer dos aeroports, un a la Seu d’Urgell i l’altre a Lleida –el de Lleida, per raons òbvies, de caràcter territorial, pensant amb el Pirineu però de forma complementària, i el de la Seu perquè hi creiem–, ens trobem també que havíem de prioritzar.\n–¿Per què primer Lleida?\n–Vam prioritzar primer Lleida, entre altres coses, perquè durant bastant temps la visió d’Andorra, tant de la societat andorrana com del Govern, era de no creure en la Seu d’Urgell. Per tant, nosaltres que sí que hi crèiem, decidim fer primer Lleida perquè toca territorialment i, a la vegada, iniciem el procés de la Seu d’Urgell, sabent que de moment no comptem amb Andorra.\n–¿Andorra havia deixat clar que no s’hi podia comptar?\n–La realitat és que, tot i que hi havia un preconveni mig acordat entre Andorra, el ministre de Foment espanyol Álvarez Cascos i la Generalitat, mai no es va donar per bo ni va acabar de prosperar. És més, en el seu moment, el Govern andorrà va voler provar la possibilitat d’un aeroport d’alta cota, per sobre dels 2.000 metres, i va encarregar l’estudi cor-\n–Fins al moment, ¿quines han estat les accions de la Generalitat en relació amb l’aeroport de la Seu?\n–Mentrestant, el Govern de la Generalitat compra els terrenys de l’aeroport de la Seu d’Urgell i n’impulsa el Pla director. El Pla director defineix un horitzó de creixement per a l’aeroport de la Seu d’Urgell perquè aquest sigui un aeroport amb una pista amb capacitat suficient per rebre avions de tamany mitjà.\n–Aquest és el futur. ¿I en l’actualitat?\n–De moment, i per no tenir aquestes instal.lacions abandonades –mentre no ens decidim a fer la inversió grossa, que són molts diners–, actualitzem i rehabilitem la instal.lació antiga, reforcem la pista, millorem la zona d’aparcament d’avions, agafem els edificis i posem en marxa l’antic aeroport de la Seu d’Urgell com a aeròdrom. És amb aquest objectiu que, actualment, s’ha començat la primera fase d’obres a l’aeroport de la Seu d’Urgell.\n–¿Quines són les perspectives, quan l’aeroport de la Seu es posi en marxa?\n–Ara per ara, li diem a tot el Pirineu i també a Andorra: hem comprat, hem rehabilitat i volem començar a operar i a explotar l’aeroport de la Seu d’Urgell directament des de l’empresa pública Aeroports de Catalunya. I si a la vista de l’experiència de la posada en servei de l’aeroport com a aeròdrom hi ha una demanda creixent i els fets fan més evident l’interès d’Andorra per aquest aeroport, podrem posar-nos d’acord per fer alguna cosa conjuntament.\n8 febrer 2010 - Posted by\tJoaquim Nadal | Altres, Premsa escrita\t| aeroports, DPTOP, Govern, infraestructures


Com era de preveure el punt més polèmic de l’últim ple municipal va ser el relacionat amb la implantació d’una planta de tractament de biomassa al Polígon d’en Puigverd.\nTot i que l’actual planejament urbanístic ja permet la instal•lació d’aquesta infraestructura, al juliol es va aprovar un canvi del pla general per permetre una planta més gran i amb la possibilitat d’assumir més residus per a la creació de biogàs.\nL’empresa que instal•larà aquesta planta, Bioiberica, argumentava que la intenció era poder gestionar els seus residus i generar energia neta. Llavors es va aprovar el canvi de planejament amb el vot a favor de l’equip de govern, entre ells el regidor Josep Ribas, treballador de Bioiberica. El PP de PLF va impugnar l’aprovació a l’entendre que el regidor no podia votar perquè hi tenia interessos particulars. Segons Óscar Bermán, es tracta d’un cas de presumpte favoritisme i va demanar responsabilitats polítiques.\nEl popular assegura que va informar abans del ple de les possibles irregularitats i va denunciar manca d’informació sobre el projecte ja al juliol.\nL’alcalde de PLF, el socialista Valentí Agustí, va lamentar que el PP volgués aprofitar un error per desgastar el govern local. Assegura que si la intenció fos aprovar aquesta ampliació de la planta de totes totes, ho podrien fer, però que s’ha decidit arxivar el canvi del Pla General.\nTot i reconèixer que hi havia hagut errors en l’aprovació, va recordar que la Generalitat veu amb bons ulls aquesta planta. Els socialistes van acusar a Bermán de demagog.\nMés enllà del vot irregular del regidor socialista a l’estiu, Esquerra va denunciar manca d’informació relativa al projecte i van qüestionar la rendibilitat de la planta. Els republicans temen les possibles afectacions d’aquesta planta a la ciutadania. Escoltem Francesc Alemany.\nPer la seva banda CiU va argumentar el seu vot contrari a l’estiu per manca d’informació i claredat del projecte. Recorda, però, que el paper de l’Ajuntament és relatiu i que la Generalitat és qui acabarà permeten aquesta infrastructura. Ho explicava Joan Gallart.\nPer últim Iniciativa va explicar que estan a favor d’ampliar les possibilitats actuals del projecte després d’assessorar-se sobre els pros i contres de la biomassa. Ho argumentava, Juan Andrés Osorio.\nTots els grups van votar a favor de deixar sense efecte l’aprovació del mes de juliol. D’aquesta manera, l’empresa podrà fer aquesta instal•lació per transformar els residus amb energia neta, però només per a ús propi i amb una capacitat més petita. Durant tot aquest punt, el socialista Josep Ribas va absentar-se del plenari.\nArticle anteriorXerrada sobre una nova normativa d’educació a Catalunya\nArticle següentEl sènior de bàsquet guanya a l’Onyar i escala posicions


Rètol de ceràmica amb lletres senzilles i dibuixos - Art de la terra - artdelaterra.cat - Productes artesanals amb identitat catalana - Decoració - Joies - Roba i complements - Regals\nRètol amb lletres i dibuixos senzills\nRètol de 40x30cm de ceràmica. Amb lletres i dibuixos. Model senzill.\nNúmero de rajoles\nRètol de 40x30cm fet amb 4 rajoles de 20x15cm en ceràmica. Lletres escrites i dibuixos. Rajoles fetes amb model senzill.\nTambé es pot fer amb rajoles de 25x20cm.\nEl mateix color pot ser més fosc o més clar (mireu imatges).


El tribunal ajorna la decisió sobre el cara a cara entre Pérez de los Cobos i Ferran López\nRedacció Catalunyapress | dimecres, 3 de abril de 2019\nEl tribunal que jutja el procés independentista a Catalunya ha acordat ajornar l'acarament entre el coronel de la Guàrdia Civil Diego Pérez de los Cobos i el comissari dels Mossos d'Esquadra Ferran López que havia sol·licitat la defensa de l'exconseller Joaquim Forn, fins a haver avançat en la prova testifical.\nEl president del tribunal, Manuel Marchena, ha explicat que és "prematur" prendre ara una decisió perquè aquesta diligència, que és de caràcter excepcional, només s'ha d'adoptar si es considera determinant per a l'aclariment d'un fet essencial per al procediment.\nAixí, un cop es prengui declaració a més testimonis, els magistrats decidiran si la contradicció evidenciada per l'advocat de Forn queda resolta o no.\nAbans d'avançar aquesta decisió a l'inici de la sessió de la tarda aquest dimecres, que s'ha pres per unanimitat dels set magistrats del tribunal, Marchena ha advertit de "la pròpia naturalesa singular" de l'acarament i la "excepcionalitat" que la llei atorga a aquest tipus de prova judicial, que obliga que hagi de ser "moderadament usada".\nCONTRADICCIÓ SOBRE ELS 'BINOMIS'\nEl lletrat de l'exconseller Forn, Javier Melero, havia sol·licitat l'acarament entre Pérez de los Cobos i López per contrastar les diferents versions que han ofert com a testimonis del judici.\nTots dos van mantenir entre el 25 de setembre i l'1 d'octubre de 2017 una relació fluïda i constant, ja que el primer havia estat designat coordinador del dispositiu policial del referèndum independentista de l'1-O i el segon era el número dos dels Mossos d'Esquadra a qui el seu cap, el major Josep Lluís Trapero, havia encarregat mantenir la interlocució.\nNo obstant això, en les declaracions que han prestat tots dos en seu judicial han ofert versions contradictòries pel que fa a aquest dispositiu suposadament coordinat entre Guàrdia Civil, Policia Nacional i Mossos.\nJa fa un mes, Pérez de los Cobos va comparèixer al Suprem i va afirmar que l'operatiu dissenyat per la policia autonòmica per a l'1-O, consistent en 'binomis' --parelles d'agents-- enviats a uns 2.300 escoles de Catalunya per tractar d'impedir el referèndum, va resultar ser una "estafa".\nSegons la seva opinió, aquest dispositiu va demostrar ser "insuficient, inadequat i ineficaç", raó per la qual va justificar les intervencions ja conegudes de policies nacionals i guàrdies civils en locals de votació. A la pregunta concreta de si coneixia prèviament el pla dels Mossos, va respondre que "no és cert".\nLópez, en canvi, ha ofert una versió ben diferent dels fets. Segons ha afirmat aquest dimecres, la fórmula dels 'binomis' va ser avalada pel coronel Pérez de los Cobos des de la primera reunió de coordinació el 25 de setembre. Era això o els Mossos només podrien centrar la seva actuació en "uns quants" centres de votació, de manera que es va decidir fer un desplegament mínim a cada col·legi.\nA preguntes de Javier Melero, el comissari ha remarcat que en cap moment va percebre que hi hagués hagut una "fallida de confiança" en aquest dispositiu que, segons ha insistit, havia estat acordat amb el coronel de l'Institut Armat.\nI a la qüestió de si mai va rebre algun retret per part d'aquest, ha esmentat que només ho van parlar una vegada després que Pérez de los Cobos declarés a l'Audiència Nacional sobre aquest assumpte per informar-lo que ell anava a donar una altra versió de els fets.\nRENÚNCIA A LA DECLARACIÓ D'UN ALTRE CORONEL\nMelero també havia demanat aquest matí al tribunal la testifical del coronel de la Guàrdia Civil Mariano Martínez, comandament amb qui Ferran López va estar en comunicació tot el dia del 20 de setembre de 2017, durant el setge a la Conselleria d'Economia de la Generalitat.\nNo obstant això, a la tarda l'advocat de Forn ha reconegut que la seva declaració podria resultar "redundant i innecessària" per a l'aclariment dels fets, de manera que ha retirat la sol·licitud.\nPodemos demana a PSOE que "mogui fitxa" perquè el Congrés investigui al rei emèrit\nEl ‘Cupó Diari’ de l’ONCE va repartir dimarts 350.000 euros a Barcelona\nActivada la prealerta per pluja intensa a les províncies de Girona i Barcelona\nMés de la meitat d'empreses segueixen sense complir els Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS)\nLa població espanyola podria reduir-se a la meitat en vuitanta...\nPodemos demana a PSOE que "mogui fitxa" perquè el Congrés...


Els dies 16 i 17 de novembre els serveis de STO Ciutat Campus, Sorigué, Entevies i Casa Nostra , amb un total de 40 atesos i 6 monitors van col·laborar amb al Mitja Marató que organitza el Gimnàs Ekke, fent les bosses dels corredors.\nTambé cal recalcar que el diumenge residents del Centre la Coma i Llars Urbanes participaran de voluntaris en l’avituallament del 5km.\nCampionat Territorial Tennis Taula i bàdminton\nEl passat dissabte 4 de novembre, durant tot el matí, és va celebrar el Campionat Territorial de l’Acell de Tennis Taula i Bàdminton. La Fundació Aspros va participar amb un total de 19 esportistes, 16 van participar a la modalitat de bàdminton i 3 a tennis taula.\nEls resultats van estar molt bons, aconseguint un total de 4 medalles d’or, 5 de plata, 5 de bronze. Els participants van ser del Complex Casa Nostra, Empresseguera, Llars Urbanes i Migpensionistes del STO Ciutat Campus,\nEl diumenge 4 de juny 2017, el Col·legi FEDAC, va organitzar la seva 2 edició de la Cursa d’orientació per Lleida. En aquesta ocasió la part solidària de la cursa va anar a Llars Residència de al Fundació Aspros, fent una donació total de 315 euros. Per altra part, 4 atesos a Llars Residència de Lleida van fer de voluntaris a l’avituallament saludable,ubicat a l’arribada de la cursa. Agrair per part de la Fundació Aspros aquest gest solidari i felicitar al centre educatiu per l’èxit de l’esdeveniment.


Energia solar fotovoltaica per autoconsum a La Cellera de Ter (La Selva - Girona)\nLa Cellera de Ter, t’ajudem a apostar per l’energia solar!\nQui pot instal·lar energia solar a La Cellera de Ter?\nSegur que coneixes a fons La Cellera de Ter, però algun cop t’has preguntat si és viable instal·lar panells fotovoltaics? Rep el teu municipi prou radiació solar? La resposta és sí. La Cellera de Ter rep prou irradiació solar per a que cada kWp de panells instal·lats produeixi fins a 1346.22 kWh.\n*Dades extretes PVGIS ©Unió Europea, 2001-2020. Càlcul realitzat en base a les dades d’irradiació genèrica a La Cellera de Ter i tenint en compte que es tracta d’una edificació amb teulada sud i coberta amb 30º inclinació.\nAjuts i subvencions per a instal·lar energia solar a La Cellera de Ter\nT'oferim un servei integral en instal·lacions fotovoltaiques a La Cellera de Ter


Aragonès respon a Junts que el camí cap a la independència és "compatible" amb interpel·lar l'Estat La República\nAragonès respon a Junts que el camí cap a la independència és "compatible" amb interpel·lar l'Estat\nEl president del Govern, Pere Aragonès, durant la sessió de control al Parlament mentre intervé Jéssica Albiach (En Comú Podem) Data de publicació: dimecres 25 de maig del 2022, 12:06 Localització: Barcelona Autor: Sílvia Jardí\nEl president de la Generalitat, Pere Aragonès, continua defensant el diàleg amb l’Estat espanyol i ha defensat davant les crítiques de JxCat que és “compatible” amb l’estratègia conjunta per assolir la independència. D’aquesta manera ha respost al líder de Junts, Albert Batet, que li havia demanat redreçar la direcció estratègica col·legiada de l’independentisme per “consensuar una alternativa” al diàleg amb Madrid.\nEl cap de l’executiu ha dit a Batet que l’única resolució possible per solucionar el conflicte polític passa per la fi de la “repressió” i l’autodeterminació. Segons el president, això “no és incompatible” en fer “grans acords” a nivell de tot l’independentisme per “consolidar” l’estratègia i assolir els objectius. Aragonès s’ha mostrat “disposat” a compartir “el que faci falta” per avançar en aquest sentit, però ha demanat que es tinguin “sempre presents” les condicions actuals. “Cal generar grans consensos i no regalar mai la bandera del diàleg a l’Estat”, ha subratllat.\nTanmateix, Junts ha lamentat que no s’hagi avançat prou en clau d’autodeterminació: “Ho hem de corregir i reconèixer”. Batet ha reiterat que l’Estat no té “cap intenció” de resoldre el conflicte perquè “no vol negociar”, i ha afegit que Madrid “no canviarà”, de manera que el diàleg tampoc “no funcionarà”.\nPSC-Units, Vox, CUP-NCG i En Comú Podem han criticat el primer any de Govern. Tot i això, amb molts matisos i per motius diferents. Illa s’ha tornat a oferir a Aragonès per teixir acords “pensant en el futur”, i el president li ha reclamat que “ajudi” perquè la negociació amb l’Estat sigui “franca, sincera i en igualtat de condicions”. Aragonès li ha demanat que “ajudi” perquè el procés de negociació amb la Moncloa “no està anant bé”. “L’Estat arrossega els peus”, ha lamentat Aragonès, que ha subratllat que el PSC pot tenir un “paper destacat” en el “marge de millora” pel diàleg. Illa ha respost que sempre està disposat a ajudar amb les converses amb Madrid.\nLa CUP, per la seva banda, ha criticat el “canvi de rumb” del Govern. Aragonès, al seu torn, ha lamentat el ‘no’ dels cupaires als pressupostos del 2022, però ha tornat a allargar la mà als anticapitalistes de cara als comptes del 2023. Els comuns han carregat contra l’executiu per defensar els Jocs d’hivern i gastar-se diners en promoure’ls.


Torre de l'Alfàndiga\nDeclarada Bé d'Interès Cultural - Algimia de Almonacid\nÉs una antiga torre defensiva medieval d'origen andalusí. La torre formava part de l'estructura defensiva de la zona vinculada a una xarxa de torres i castells que permetien controlar i vigilar les comunicacions des de Algimia i Alcúdia de Veo, així com servir d'avís de les incursions a la Serra d'Espadà. Així, la torre de l'Alfándiga enllaçava amb el Castell d'Almonesir. Es tracta d'una construcció de planta quadrada sobre un promontori. Està construïda amb parets de tàpia islàmic i va caldre anivellar el terreny amb maçoneria. El seu accés es conserva a través d'una porta situada dos metres per sobre de la base, com és típic en la tipologia de torres guaita andalusins. A l'interior es troba una volta que, possiblement, complia la funció de cobrir els magatzems de provisions.\nAlgimia de Almonacid - Béns d'interès cultural


“Mulïer”, de Maduixa Teatre, arriba a Burjassot dins de les accions pel Dia Internacional de l’Eliminació de la Violència contra les Dones – Ajuntament de Burjassot\n“Mulïer”, de Maduixa Teatre, arriba a Burjassot dins de les accions pel Dia Internacional de l’Eliminació de la Violència contra les Dones\n23 novembre 2021|Burjassot\nDes de 26/11/2021 fins a 26/11/2021\nLa dansa serà també protagonista a Burjassot, dins de les accions per a commemorar el Dia Internacional de l’Eliminació de la Violència contra les Dones. I ho serà amb el treball de la regidoria d’Igualtat i Feminisme, dirigida per l’alcalde de Burjassot, Rafa García, que ha programat per al divendres, 26 de novembre, l’espectacle “*Mulïer”, de la companyia Maduixa Teatre.\nA les 18.00 hores, en la Plaça de l’Ajuntament, donarà inici aquesta representació de dansa, recomanada per a tots els públics i totalment gratuïta. Es tracta, tal com ho descriu la pròpia companyia, d’un espectacle de dansa sobre xanques interpretat per cinc ballarines en el qual s’investiguen els límits físics amb la dansa i l’equilibri, el moviment i la poesia o la força i les emocions.\nSent les dones el punt de partida, l’espectacle naix de la necessitat d’explorar la identitat femenina a través del joc corporal, posant l’accent en la imatge, la poètica visual i la narració per a arribar a la sensibilitat de l’espectador.\nAquest espectacle és un homenatge a totes les dones que durant segles i segles d’opressió han lluitat i continuen lluitant per a mantindre viu el seu jo salvatge, i que reclamen el seu dret de ballar i córrer lliurement per la nostra societat.\nL’espectacle s’alçava l’any 2017 amb dos Premis Max, a millor espectacle de carrer i millor composició musical, i, en 2018, amb diferents Premis de les Arts Escèniques Valencianes. Suma també un Premi Umorre Azoka a millor espectacle i un Premi Moritz.\ndansa, Mulïer, Maduixa Teatre


El moviment estudiantil 45 anys després de la Caputxinada | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans\nEscrit per Publicat el 23/03/2011\n‘La Memòria del Futur’. Aquest és el nom que han portat les jornades amb què s’ha recordat el 45è aniversari de la Caputxinada. Les jornades s’han celebrat els dies 9, 10 i 11 de març a l’edifici històric de la UB.\nEl tret de sortida de les jornades s’ha donat al Paranimf del Rectorat i ha fet un repàs a la història del moviment estudiantil des de la Caputxinada, fins a dia d’avui, passant per la insubmissió a la mili, el no a la guerra i la lluita contra el procés de Bolonya entre d’altres.\nLa conferència inaugural ha anat a càrrec de l’historiador Josep Fontana Professor d’història de l’Institut Universitari Jaume Vicens Vives de la Universitat Pompeu Fabra i militant antifranquista durant els fets de la Caputxinada. Aquest destacat la situació de la universitat, i de com aquesta es veu afectada per les retallades pressupostàries dels governs de Madrid i de la Generalitat de Catalunya. També ha fet esment a la situació de crisi, i al fet que hi hagi una tendència a fer retallades socials quan les classes populars més pateixen.\nEl segon dia de les jornades, ha començat amb la taula de testimonis, amb Ignasi Pons, Lluís Maruny i Pere Solà, aquests han recordat com es van desenvolupar els fets ara fa 45 anys. La Caputxinada va ser el setge policial que durant més de 48 hores –del 9 a l’11 de març de 1966– va retenir a un grup de més de 450 estudiants i professors universitaris que, juntament amb un notable grup d’intel·lectuals, van erigir-se en assemblea constitutiva del Sindicat Democràtic d’Estudiants de la Universitat de Barcelona (SDEUB) al convent dels Pares Captuxins del barceloní barri de Sarrià.\nA continuació s’ha desenvolupat la segona taula de debat, ‘Organització i moviment estudiantil’ en què Xavier Julve i Noura Aharchi han explicat les formes d’organització del moviment dels anys noranta i fins a la lluita contra l’EEES (Espai Europeu d’Educació Secundària). La tarda ha donat lloc a les taules “Accions i lluites” amb Quim Boix, Martí Marin, Manuel Delgado i Eudald Calvo, que han explicat les formes de lluita de les diferents èpoques, des del 1966 fins a dia d’avui i “Combatem el Patriarcat” amb Mireia Bofill, Marc Garriga i Mireia Foradada, que han abordat el com es tracten les qüestions de gènere dins el moviment.\nL’últim dia de les jornades, ha començat amb la taula “Construïnt la Universitat Pública” amb Juan Ramón Capella, Diana Pujol i Arnau Mallol i la taula “De la universitat als moviments socials” amb Anna Sallés, Iván Miró, Manu Simarro i Núria Comerma.\nLa cloenda de l’acte s’ha desenvolupat amb la lectura del “Manifest per la Universitat Pública”, en les properes setmanes s’iniciarà una campanya de recollida de signatures de suport a aquest manifest i es farà públic a www.caputxinada45anys.wordpress.com. També s’ha valorat l’alt contingut i la qualitat del material obtingut a través d’aquestes jornades, que han traçat un perfil històric del moviment estudiantil inexistent fins ara.\nCategoria: Societat Visualitzacions: 1657


Visit Empordà - Ruta 14: Santa Cristina d'Aro. Un passeig entretingut pels miradors de la vall d'Aro\nRuta 14: Santa Cristina d'Aro. Un passeig entretingut pels miradors de la vall d'Aro\nPunt d’inici: Oficina de Turisme de Santa Cristina d’Aro\nDesnivell: 529 m\nSenyalització: Tot I'itinerari esta senyalitzat amb senyals indicatius i marques pintades. Seguirem el PR-C 110, el PR-C 116 i dos senders locals.\nRuta 1: L'Estartit. Les cales verges de la costa\nRuta 2: Torroella de Montgrí, vistas panorámicas de l'Empordà\nRuta 3: Pals. Els arrossars, cultiu ancestral i paisatge sorprenent\nRuta 4. Pals: Contrastos sobtats: el nucli antic de Pals i les muntanyes que l'envolten


Reagrupament: Reagrupament envia una carta als 947 ajuntaments de Catalunya animant-los a participar en la campanya ‘ONUxIndependència’\nReagrupament envia una carta als 947 ajuntaments de Catalunya animant-los a participar en la campanya ‘ONUxIndependència’\nReagrupament Independentista ha enviat una carta a tots els ajuntaments de Catalunya demanant que ells també participin en la campanya ‘ONUxIndependència’.\nLa carta dirigida a tots els alcaldes i alcaldesses catalans es va enviar el passat dissabte 5 de juliol i els sol·licita que enviïn ells també el text de la campanya i que, si ho consideren convenient, “la decisió sigui ratificada pel ple del consistori per donar-li més rellevància”, segons diu la carta. Per a poder formar part de la campanya els ajuntaments han d’enviar un escrit per correu postal al Secretari General de l’ONU, Ban Ki-moon a la seu de la ONU a Nova York.\n“Quan falten pocs mesos per a la celebració del referèndum del 9 de novembre, creiem que la clau de l’èxit d’aquest procés tan important per al poble català és la seva internacionalització” es pot llegir a la carta, “cal que les Nacions Unides, en cas d’una negativa de l’Estat espanyol, garanteixin que aquesta consulta es pugui portar a terme amb totes les garanties democràtiques, d’acord amb el que estableix el dret a l’autodeterminació dels pobles, que l’ONU ha de salvaguardar” continua.\nLa campanya ‘ONUxIndependència’ va iniciar-se el 5 d’abril i ha obtingut una gran participació ciutadana, amb més de 14.500 sol·licituds. La campanya consisteix en emplenar un formulari online des de la web de Reagrupament, on després d’omplir amb el nom i adreça d’email , s’envia una petició en forma de correu electrònic (redactada en anglès i traduïda al català a la mateixa web) demanant al Secretari General de les Nacions Unides, Ban Ki-moon, que insti al Govern Espanyol a permetre la celebració del referèndum sobre la independència el 9 de novembre.\nEls següents ajuntaments han participat ja en la campanya:\nI l'Ajuntament de Barcelona hi dona suport? Seria molt important que enviés la carta a les NU.\nEssent l'alcalde Trias de CiU ho hauria de fer.\nJordi Gomara i Pérez\nEspero i demano que l'Ajuntament de Vallromanes participi en aquesta campanya, tot deixant de banda les sigles polítiques\nDemaneu a l'ONU poder votar per la independència\nEspero i demano que l'Ajuntament de Vallromanes participi en aquesta campanya\nTant de bo ho facin molts\nTant de bo el meu ajuntament ho faci, el de Barcelona!\nÉs molt bona iniciativa. L'ANC podria també demanar-ho als ajuntaments.\nAntoni Durán i Aragones\nMoltes gracies per l'iniciativa\nTotal 6 comentaris


Autor: DUARTE MONTSERRAT, CARLES\nLa col·laboració amb artistes caracteritza també la nova col·lecció. A banda dels reconeixements puntuals que apareixen al final del llibre, tota la primera part, Cavalls de llum, segons declara Duarte mateix, és un diàleg amb l?obra de María Helguera. Aquesta pintora i escultora argentina, arrelada a Catalunya, potser és coneguda sobretot a Barcelona pel magnífic Cavall de Troia que hi ha a l?entrada de l?Auditori (el lector pot consultar profitosament la pàgina web de l?artista per apreciar la gran varietat d?usos de la imatge del cavall a la seua obra). I efectivament, molts dels poemes d?aquesta secció parteixen directament de la imatge del cavall, la qual va adquirint un ampli ventall de significats. En algun d?aquests es presenta amb trets literaris inconfusibles de l?Argentina de l?artista, de la Pampa i del Martín Fierro; en altres s?uneix a constants de la poesia de Duarte (cavalls sense nom, cavalls de la memòria).\nMARTÍNEZ SERINYÀ, ARNAU\nPoesia completa óssip mandelstam


Instal·lació de cadira SALVAESCALES model SOCIUS a Navàs, BARCELONA - Casos d'èxit\nInstal·lació de cadira SALVAESCALES model SOCIUS a Navàs, BARCELONA\nL’entrada a un pis particular ha de ser accessible si les persones que hi viuen són persones amb discapacitat o mobilitat reduïda. La instal·lació d’una cadira pujaescales es converteix en una bona ajuda per tal que els usuaris no hagin de fer esforços innecessaris.\nDes de Válida sin barreres, volem oferir les millors solucions per poder millorar la vida d’aquestes persones. D’aquesta manera, hem procedit a la instal·lació d’una cadira salvaescales, model SOCIUS, en el replà d’un bloc de pisos particulars a la població de Navàs, Barcelona.\nLa cadira salvaescales, es caracteritza per ser apta per trams d’escales corbs o amb replans. A més, es pot instal·lar tant en interior com en intempèrie, ocupant el mínim espai i la seva instal·lació és ràpida, fàcil i sense haver de fer obres a casa.\nLa cadira instal·lada a aquesta casa particular està equipada amb el seient Simplicity, que s’ancora a una doble guia per assegurar una major fixació i estabilitat durant el trajecte de l’usuari. A més, compta amb un cinturó de seguretat retràctil i dos comandaments a distància per pujar i baixar cadires salvaescales.


L’IEC publica el quart volum del Petit atles lingüístic del domini català, de Joan Veny\nEn quins punts del domini lingüístic català en diuen civada o avena, de l’ordi? On el blat de moro es coneix per blat indi, panís o moresc? On de l’arada, en diuen aladre, aper o arreu? La resposta a aquestes preguntes es pot trobar en el quart volum del Petit atles lingüístic del domini català, de Joan Veny, membre de l’Institut d’Estudis Catalans. Editat per l’IEC, és un atles lingüístic interpretatiu basat en el quart volum de l’Atles lingüístic del domini català (ALDC), dedicat al camp i als cultius i que aporta material lingüístic i etnogràfic de cent noranta localitats de tot el domini català.\nAquest volum del Petit atles conté cent vint-i-un mapes seleccionats del quart volum de l’ALDC i inclou un mapa comparatiu, vint-i-sis mapes fonètics i noranta-quatre mapes lèxics. Es tracta d’una obra de referència, innovadora, divulgativa i, alhora, de gran rigor científic que ens endinsa en les entranyes de la llengua per mostrar-nos la seva realitat multiforme. L’obra és fruit d’un projecte iniciat l’any 1964 ―quan es va començar a recollir dades per mitjà d’enquestes per tot el territori, amb un resultat de 475.000 registres― i preveu la publicació d’un total de nou volums, cadascun dels quals recull una col·lecció de mapes que mostren la diversitat i la unitat de la llengua en funció de l’espai.


10 de maig límit d’inscripció als casals d’estiu. | AMPA Taula Rodona\n10 de maig límit d’inscripció als casals d’estiu.\nEl dia 10 de maig és el dia límit d’inscripció de bona parts dels casals d’estiu. Penseu en fer-ho a temps si us interessa dur-hi els vostres fills.\nLa màgia de l’estiu\nAGOST Estiu de pel·lícula


Canvi d'horari de l'ambulatori de la Llagosta | www.08centvint.cat\nCanvi d’horari de l’ambulatori de la Llagosta\nJuanjo Cintas 08 febrer, 2018\nEl Centre d’Atenció Primària de la Llagosta ha canviat el seu horari i ara tanca una hora abans, a les vuit del vespre. L’horari d’obertura és de les 8 a les 20 hores. El servei d’urgències comença a funcionar així també una hora abans, a les 20 hores i es perllonga fins a les 8 hores. Aquest canvi va entrar en vigor l’1 de febrer. Aquesta reducció en l’horari d’atenció primària afecta als ambulatoris de l’Àrea Metropolitana Nord de Barcelona, de la qual forma part el CAP de la Llagosta. L’objectiu, segons l’Institut Català de la Salut, és facilitar la conciliació de la vida laboral i familiar dels empleats dels ambulatoris.\nUn estudi de professionals del CAP de la Llagosta vincula l’obesitat infantil amb l’excés de pes dels pares i mares\nSeguiment massiu de la vaga de metges a l’ambulatori de la Llagosta


El fòrum bull d'idees | I.Bosch / U.Comas | GIRONA | Economia | El Punt Avui\nEl fòrum bull d'idees El fòrum bull d'idees El fòrum bull d'idees El fòrum bull d'idees + El fòrum bull d'idees E-mail\nGIRONA - 17 novembre 2015 2.00 h\nEstudiants d'hostaleria, reconeguts cuiners, empresaris i productors omplen per segon dia el recinte firal de Girona per participar en nombrosos tallers organitzats, activitats i ponències\nCarlos Cabrera i Joan Roca, durant el debat al fòrum empresa. ICONNA/ JOAN CASTRO.\nJordi Roca presentant la col·lecció dolça del 2015 QUIM PUIG.\nl'auditori ple durant la intervenció de Jordi Cruz ICONNA /J.CASTRO.\nEl concurs d'ostres QUIM PUIG.\nescenes amb públic i estands. ICONNA /J.CASTRO.\nescenes amb públic i estands ICONNA /J.CASTROI.\nEl fòrum bull d'idees El fòrum bull d'idees El fòrum bull d'idees El fòrum bull d'idees El fòrum bull d'idees E-mail\nI.Bosch / U.Comas - GIRONA\nLa segona jornada del Fòrum Gastronòmic de Girona va omplir ahir, per segon dia consecutiu, el recinte firal de Girona. Des de desenes d'estudiants procedents de fins a una quinzena d'escoles d'hostaleria que seguien amb atenció tallers i demostracions en directe –el televisiu cuiner de l'Àbac, Jordi Cruz, va omplir a vessar la sala de l'Auditori– fins a empresaris del sector de la restauració que presentaven nous productes a un públic professional i atent. El Fòrum Gastronòmic era ahir, un cop més, l'escenari de multitud d'activitats que se celebraven de manera paral·lela arreu dels més de 15.000 metres quadrats del recinte i entre les quals hi havia també la degustació de menús al nou Espai Arròs.\nEl Fòrum Gastronòmic és també un aparador perfecte perquè les empreses presentin les últimes novetats: un recipient que permet cuinar amb nitrogen líquid davant dels comensals, una màquina per fer sushi a gran escala, plàncton liofilitzat per potenciar el gust dels plats i la primera anyada d'un cava que fermenta sota el mar són algunes de les novetats que s'hi oferien, segons informa l'Agència Catalana de Notícies. Entre les firmes més properes que hi exposen, hi ha l'estudi de disseny Bahí & Güell de Mata. Els seus impulsors han batejat amb el nom de Caliu tota una línia de dissenys dirigida al sector. Fa dos anys van treure al mercat una barbacoa de dimensions reduïdes i ara han fet un recipient pensat perquè els restaurants puguin cuinar amb nitrogen davant mateix dels comensals. Es diu Nitrocork, costa entre 350 i 550 euros i ja es troba a les cuines de restaurants com El Celler de Can Roca, Ca l'Enric de la Vall de Bianya i Can Jubany de Calldetenes (Osona).\nTambé gironí és el primer cava amb criança exclusivament submarina que s'ha presentat a la fira. Ens el presenta l'empresa Coral Marine Sea Drink, una idea nascuda ara fa quatre anys en un màster MBA de la UdG. La característica d'aquest cava, fet amb la varietat xarel·lo vermell del Penedès, és que des del minut zero fermenta sota l'aigua del mar durant un mínim d'any i mig. Es cria a Blanes, a 35 metres de profunditat i a una temperatura constant de 12 graus. “La novetat és que, tan bon punt afegim els llevats al vi de base, les ampolles entren al mar abans de 48 hores”, explica un dels comercials de Coral Marine, Marc Siscart. Les 800 ampolles que han sortit ara d'aquest particular celler sota l'aigua es destinaran a restauració i a consumidors gurmet, a un cost de 165 euros cadascuna.\nL'empresa andalusa Plancton Marino, amb seu a Cadis, presenta plàncton liofilitzat (per aplicar-lo s'ha d'hidratar) que permet “traslladar el gust del mar al plat”. Amb segell internacional, hi ha una màquina per fer el sushi perfecte, que ens arriba a través de la distribuïdora Tokyo Ya. Consta de diversos aparells: n'hi ha un que barreja l'arròs ja cuit amb el vinagre de sushi, un altre el converteix en niguiris o makis i un darrer, finalment, el talla. Al seu torn, l'empresa catalana Utset, dedicada a fabricar ganivets, presenta els seus cursos d'esmolament per a clients professionals, però també tota una gamma de ganivets que recreen els de principis del segle XX.\nEn el marc de la Nit del Turisme, l'1 d'octubre passat, el president de la Generalitat, Artur Mas, va anunciar que dedicaria el 2016 a la gastronomia i l'enoturisme. I ahir, amb motiu del fòrum, el director de l'Agència Catalana de Turisme, Xavier Espasa, va concretar: “Hi destinarem dos milions d'euros.” Entre les activitats principals, hi ha un workshop que es farà al juny amb més de 150 operadors turístics d'arreu del món especialitzats en gastronomia i enoturisme. Primer se'ls organitzarà el que es coneix com un viatge de familiarització perquè visitin restaurants i cellers arreu del país i, posteriorment, a Barcelona, es farà el workshop anomenat Bay Catalonia, en què es posaran en contacte cellers, restaurants i empreses que tenen productes específics perquè els operadors internacionals els incloguin en els seus paquets.\nAltres iniciatives en què treballa l'agència són incloure empreses d'aquests sectors en la fira Mercat d'Escapades, que es farà entre els mesos de març i abril davant la catedral de Barcelona, i també s'està negociant amb TVE perquè dos capítols del programa Masterchef es rodin a Catalunya.\nUna altra de les activitat emmarcades en l'Any de la Gastronomia i l'Enoturisme és l'exposició a l'entorn de la cuina de Joan Roca, el xef d'El Celler de Can Roca. La mostra es farà per primer cop al Palau Robert de Barcelona, posteriorment viatjarà fins a Girona i després es farà itinerant i recorrerà altres territoris.\ninvertirà la Generalitat en l'Any de la Gastronomia i l'Enoturisme, el 2016.\nocupa el recinte del Fòrum Gastronòmic en l'edició d'aquest any.\nLes claus de l'èxit en el negoci gastronòmic\nQuines són les claus de l'èxit de reconeguts restaurants i negocis gastronòmics? Aquesta era la premissa del Fòrum Empresa, que va tenir lloc ahir en el marc del Fòrum Gastronòmic a través de l'exposició i el debat sobre quatre casos. El primer va ser el cas d'El Celler de Can Roca, que, amb el diàleg entre Joan Roca i l'escriptor Carles Cabrera, va servir per destacar aspectes bàsics de l'èxit com ara la sistematització de la informació i les idees, la gran importància de l'equip i la idea de l'hospitalitat, entre altres aspectes destacats per Joan Roca, que va recordar també els inicis del restaurant i com, amb l'èxit, també han hagut de rebutjar “propostes de tota mena”.\nEl cuiner d'Els Tinars, Marc Gascons, també hi va intervenir per explicar com es pot crear un sistema d'alertes que beneficiï un negoci, mentre que la intervenció de Marlon Veitl i Javier Cabrera, de l'hotel Vistabella i el seu restaurant, Els Brancs, va girar a l'entorn de reduir el malbaratament per fer més eficient i rendible un negoci. En aquest darrer cas, assessors de l'empresa Vilar Riba, coorganitzadora del Fòrum Empresa, van explicar com en aquest hotel aplicaven sense saber-ho la metodologia lean management, que, entre altres coses, requereix una gran preparació per poder ser més eficients. Finalment, es va tractar amb Enric Millà el negoci de les furgoteques.\nEl Punt Avui. Girona 17-11-2015, Pàgina 4


Amb la meitat de sessions i aforaments reduïts, però Tirisiti ja està ací | ARA Multimèdia\nAmb la meitat de sessions i aforaments reduïts, però Tirisiti ja està ací\nDes de la Dependent asseguren que enguany es nota al públic especialment entregat, amb ganes de gaudir del món de Tirisiti. Hem visitat una de les sessions, amb els alumnes de segon de primària del col·legi Sant Roc. El pròxim dia 15 de desembre ixen a la venda les entrades per al públic en general.\nLes sessions s'han reduït quasi a la meitat, de vora 200 que fan cada temporada a les poc més de 100 que faran enguany. Això és perquè necessiten desinfectar i ventilar el teatre entre sessió i sessió. També s'ha reduït l'aforament, i es controlen les entrades i eixides, on es pot disposar de gel hidroalcohòlic. Tirisiti s'ha preparat bé per a atendre en sa casa a grups reduïts i contar-los la seua peculiar història.\nUn any en què el suport econòmic de l'Ajuntament s'ha fet vital per mantindre les representacions, i complir amb Tirisiti, a qui no l'importa el nombre d'espectadors mentre puga fer el seu espectacle. Des de la Dependent expliquen que una temporada habitual tenen vora 32.000 espectadors, i enguany no arribaran al 25 per cent d'aquesta xifra. Així que es pot dir que és un privilegi gaudir de primera mà de les bromes que farà Tirisiti de la maleïda pandèmia.\nDes d'ARAMULTIMÈDIA ens hem apropat a una de les sessions, a les que han acudit els alumnes de segon de primària del col·legi Sant Roc.


Primeres frases - El Blog de Jordi Cervera - Catalunya Ràdio\n25/11/2010: Primeres frases\nLa gent de la llibreria Negra y Criminal, sempre inquiets i sempre pensant quina en poden fer, s�acaben de treure de la m�niga (o potser del Borsalino) el curi�s Concurs de primeres frases Florenci Clav�, l�autor, per cert d�aquesta il�lustraci� que ens acompanya.\nEn teniu totes les dades al blog de la llibreria. Una miqueta d�imaginaci� i �nims. No cal escriure tota la novel�la. Nom�s l�arrencada. Compartir: (Qu� �s aix�?)