Càrrega elèctrica elemental - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Quàntum elèctric)\nLa càrrega elèctrica elemental o quantum elemental d'electricitat és una constant física usada com a unitat natural i equivalent al mòdul de la càrrega elèctrica d'un electró. Aquest valor coincideix, amb signe contrari, amb la càrrega elèctrica d'un protó, tot i que actualment no se sap perquè, ja que es tracta de dos tipus de partícules elementals diferents: l'electró és un tipus de leptó mentre que el protó és un hadró (tres quarks "enganxats") format per dues partícules amb càrrega positiva i una de negativa. Es defineix com a la mínima càrrega elèctrica possible i es representa amb el símbol e.\nEl concepte de càrrega elèctrica elemental va néixer quan encara no existia la teoria dels quarks. Així, corresponia a la càrrega elèctrica més petita que podia existir, que coincidia amb la càrrega elèctrica de les partícules elementals més petites, i carregades elèctricament, que es coneixien. Tots els barions i mesons tenen càrregues elèctriques enteres, múltiple de la càrrega elèctrica elemental, que es considera indivisible.\nSegons la teoria de quarks però, els barions estan formats per un quark i el seu antiquark i els mesons per tres quarks. Perquè el protó tingui la càrrega elemental una possibilitat seria que cada quark que el compon pugui tenir una càrrega menor a aquesta. Aquesta teoria postula que els quarks i antiquarks tindrien càrregues elèctriques d'un o dos terços de l'elemental, el que s'anomena càrrega semientera o també càrrega fraccional. Tanmateix això resta una teoria que mai s'ha provat i ningú fins ara ha estat capaç de detectar una càrrega fraccional aïllada ni, per exemple, a l'experiment de la gota d'oli.\n2 Valor exacte\n4 Constants relacionades\n5 Magnituds relacionades\n6 Altres càrregues elementals\nEl 1909 en Robert Millikan va fer la primera mesura experimental de la càrrega elèctrica elemental a partir del seu famós experiment de la gota d'oli. D'altra banda, en 1913, Henry Moseley va trobar experimentalment que els nuclis atòmics tenien tots càrregues positives que tenien valors enters múltiples de la càrrega elemental. Encara que es desconegui la causa, s'ha comprovat que la càrrega dels electrons i la dels protons, a excepció del signe, són idèntiques.\nDes de llavors, aconseguir detectar una càrrega inferior ha estat un repte per a algunes persones que s'han dedicat a intentar-ho, cosa no assolida en l'actualitat, molt especialment a partir dels anys seixanta, quan es va postular la teoria dels quarks amb una suposada càrrega semientera.\nSegons el Comité de Dades per a la Ciència i la Tecnologia, CODATA, un comitè de l'International Council for Science, ICSU, el valor de la càrrega elèctrica elemental és d'1,602176487·10-19 Coulombs, amb un interval de confiança estàndard de 0,000000040·10-19 C i un interval relatiu de 2,5·10-8 C.\nL'error típic o estàndard seria d'un màxim de 0,00000014·10-19 C i l'error relatiu de 8'5·10-8 C.\nLa unitat de càrrega elèctrica al sistema internacional és el Coulomb, de símbol C :\ne = 1'6 × 10-19 C\n1 C = 6'2 × 1018 e\nAl sistema centímetre-gram-segon es pot utilitzar, per exemple, el franklin, Fr, o l'estatcoulomb, statC. Al camp de l'enginyeria nuclear i d'efectes i aplicacions de la radioactivitat també és freqüent l'EMCGS:\ne = 1'59×10–20 unitats electromagnètiques CGS (EMCGS)\ne = 4'77×10–10 unitats electroestàtiques CGS\ne = 4'80×10–10 Fr\ne = 0'53×10–10 statC\n1 EMCGS = 6'29×1019 e\n1 unitat electroestàtica CGS = 2'09×109 e\n1 Fr = 2'08×109 e\n1 statC = 1'87×1010 e\nLa constant de Faraday, F, és la càrrega elèctrica que té un mol d'electrons. Per definició és el resultat de la multiplicació de dues constants, la càrrega elèctrica d'un electró (que és la càrrega elèctrica elemental, e), pel nombre d'electrons que hi ha en un mol d'ells, que és sempre igual al nombre d'Avogadro, NA. És a dir que:\nF = e × NA = 1'6·10-19 × 6'02·1023 = 96.320 C/mol\nCom la càrrega elèctrica d'un protó és igual a la de l'electró, encara que de signe contrari, resulta que la constant de Faraday és també en mòdul (però signe contrari, és a dir, positiu) la càrrega elèctrica d'un mol de protons.\nLa constant de Josephson, kJ, és la inversa del quàntum de flux magnètic, que és proporcional al corrent elèctric continu dels superconductors. Equival al doble de la càrrega elèctrica elemental, e dividida entre la constant de Planck, h. Formalment:\nkJ = 2e/h = 2 × 1'6·10-19 / 6'62·10-34 = 4'8·1014\nEn física es pot establir un sistema d'unitats imposant que set valors constants tinguin valor unitari i calculant totes les altres a través d'elles. Aquests sistemes s'anomenen naturals i aquestes set constants físiques, escollides arbitràriament, són unitats naturals. La càrrega elèctrica elemental es considera una unitat natural que s'usa, per exemple, a les unitats de Plank, les de Stoney, les de Schrödinger, les unitats atòmiques, les de l'electrodinàmica quàntica i òbviament al sistema d'unitats electrònic. A aquests diferents sistemes d'unitats, segons quines siguin les altres constants físiques a les quals ha convengut donar-les el valor 1, n'hi ha d'altres definides amb una relació matemàtica a partir de la càrrega elemental i, de vegades, també altres unitats naturals.\nLa càrrega elèctrica elemental està relacionada amb l'estabilitat del nucli atòmic, l'activitat d'una substància radioactiva i la radioactivitat. Per exemple, la càrrega elèctrica de la radiació beta (produïda per emissions d'electrons) és igual a la càrrega elèctrica elemental i el quadrat de la càrrega elèctrica elemental, e2, és proporcional a la mida de la barrera a l'efecte túnel de la radioactivitat alfa i al potencial coulombià de la partícula alfa un cop aquesta ha franquejat la distància del pou de potencial.\nAltres càrregues elementals[modifica]\nLa teoria dels quarks ha afegit conceptes de "càrrega" diferents a la càrrega elèctrica, com la càrrega de color, la càrrega bariònica, la càrrega leptònica, l'estranyesa, l'encant, la bellesa i la veritat. Cada una d'aquestes càrregues té una càrrega elemental.\n↑ 1,0 1,1 Física nuclear I, de Jaume Jorba i Bisbal, Edicions UPC (català)\n↑ Valor de la càrrega elèctrica elemental Comitè de Dades per a la Ciència i la Tecnologia, CODATA, 2006 (anglès)\nVelocitat de la llum, c\nAcceleració de la gravetat, g\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Càrrega_elèctrica_elemental&oldid=20087048»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 16 jul 2018 a les 11:18.


Com poden els avis aconseguir la custòdia dels seus nets | Consumer\nSi els avis volen la custòdia dels seus nets, i tots dos progenitors tenen retirada la pàtria potestat, han de presentar una demanda en el jutjat i comptar amb assessors experts\nPer Blanca Álvarez Barco 11 de maig de 2022\nNo tots els nens poden viure amb els seus pares, ja que per determinades circumstàncies no exerceixen com a tals. En canvi, en aquestes ocasions, els avis sí que es comporten com a pare i mare amb els seus nets i són els qui els crien i eduquen . Poden demanar i obtenir la seva custòdia? A Espanya, en casos excepcionals i greus, els jutjats i tribunals podrien atorgar la guarda i custòdia dels petits a favor dels avis i privar als pares de la pàtria potestat. Però, com s’explica a continuació, han d’existir proves contundents que tots dos progenitors incompleixen els deures inherents a la pàtria potestat o que existeix una situació perjudicial per als seus fills.\nEn quins casos es podria aconseguir la custòdia d’un net?\nLa custòdia d’un net només es pot obtenir, “si els dos pares tenen retirada la pàtria potestat o tots dos han mort”, assenyala José Manuel García, advocat expert en Dret de Família. No obstant això, hi ha excepcions en les quals el jutge atorga les funcions tutelars (la tutela) als avis, sempre vetllant per l’interès dels menors.\nAquests casos han d’estar fonamentats en causes molt importants i greus , com poden ser:\nAbsència dels progenitors.\nIncapacitat dels pares per a exercir les responsabilitats pròpies de la pàtria potestat.\nDrogodependències , toxicomanies greus dels progenitors.\nReclusió dels pares en establiments penitenciaris.\nEn cas que es concedeixi la guarda judicial als avis, ha de fixar-se sempre un conveni de guarda i custòdia amb un ampli règim de visites dels nens als seus pares . D’aquesta manera es fomentarà la relació patern-filial.\nLes funcions tutelars que el jutge pot atorgar als avis tenen com a finalitat que puguin vetllar pels seus nets , tenir-los en la seva companyia i procurar-los una formació integral, així com representar-los i administrar els seus béns.\nCom es demana la guarda i custòdia dels nets?\nEl procediment perquè els avis puguin sol·licitar la guarda i custòdia dels nets és dubtós, perquè la. Llei d’Enjudiciament Civil en matèria de relacions familiars dels nets amb els avis no especifica res sobre aquest tema. Per això, en aquests casos —que són especialment singulars i dificultosos— es podrien seguir els següents passos:\n🔺 Contractar un advocat\nPer a poder aconseguir la custòdia dels nets, que implica la retirada de la pàtria potestat als seus progenitors, és essencial comptar amb l’ajuda de professionals experts en qüestions legals . A Espanya hi ha nombrosos bufets d’advocats, molts especialitzats en Dret de Família (encara que no cal que l’advocat sigui expert en aquests temes), però també es pot recórrer a un advocat d’ofici o, si es compleixen els requisits, a la justícia gratuïta.\n🔺 Presentar una demanda de custòdia\nEls avis deuen acudir al jutjat de primera instància (o al jutjat de família, si n’hi ha) del partit judicial al qual pertanyi la localitat on resideixen els menors. Aquest és el jutjat competent per als procediments de guarda i custòdia.\n🔺 Judici verbal especial\nDavant la imprecisió del tema de la custòdia dels avis sobre els seus nets, alguns experts proposen articular la pretensió en un judici verbal especial i de tramitació preferent . Així, es pot sol·licitar la custòdia per a un tercer que no sigui progenitor dels menors, a través del judici verbal de família (és a dir, amb contestació escrita), però caldrà acreditar sempre que l’interès dels nens està més ben protegit donant-li la custòdia a aquest familiar i privant-li d’ella al pare i la mare.\nQuines proves i documents han d’aportar els avis?\nEls avis per a formular la demanda de sol·licitud de guarda i custòdia deuen aportar diversa documentació . Aquesta serveix per a provar que la relació amb els seus nets és, de fet, la de guarda i custòdia.\nLes proves i documents són els següents:\nCertificat de. matrimoni dels progenitors (si es van casar).\nCertificat de. naixement del menor.\nDemostrar que els petits estan escolaritzats.\nA més, es poden presentar acreditacions dels metges que atenen els nens en les quals assenyalin que el menor està sent cuidat de manera contínua pels avis.\nConvé aportar el. certificat d’empadronament junts dels avis i el net.\n❗ És molt important comptar amb totes les proves possibles que puguin convèncer al jutge que els avis exerceixen, de fet, la guarda sobre el petit.\nImatge: Rick Ligthelm\nCom es pot demanar el dret a visitar als nets?\nA vegades no cal demanar la custòdia dels nets, però sí que cal sol·licitar poder veure’ls. Succeeix així en divorcis problemàtics, o si hi ha males relacions entre un dels cònjuges i el seu ex família política. En aquests casos, els avis poden veure’s obligats a interposar una demanda per a reclamar un règim de visites amb els menors i exercir est dret dels avis sobre els seus nets .\nQui decideix aquestes visites?\n🔹 Correspon al. jutjat de primera instància competent. En general, s’obté el dret a visitar als nens, tret que la relació dels avis amb els nets perjudiqui el desenvolupament i la salut mental i física dels petits. Fins i tot es podrà incloure en el conveni regulador del divorci el règim de visites dels nets amb els seus avis .\n🔹 A més, es pot sol·licitar que l’equip psicosocial del jutjat emeti un informe i es pronunciïn sobre quin és el règim de visites idoni en cada cas. Aquest règim de visites haurà d’adequar-se a les circumstàncies personals de les parts: no és el mateix establir un règim amb un bebè, amb nens de cinc anys o amb xavals de 14 anys.\nD’aquesta manera, el règim acordat pot contenir o no la pernocta del menor a casa dels seus avis o un règim de visites progressiu. “El més comú és que consisteixi en un diumenge al mes”, explica l’advocat de família José Manuel García.\nFer legal el que és pràctica habitual\nHi ha casos en els quals els avis actuen com a pares per als seus nets i, en defensa dels drets del menor, s’hauria d’elevar a categoria legal el que en el dia a dia d’alguns petits és normal. És a dir, que són els seus avis els que exerceixen la custòdia .\nAixí ho assegura Ramón Herrera de les Heras, professor de Dret Civil de la Universitat d’Almeria, qui advoca per “donar normalitat legal al que ja és una normalitat en la realitat”.\navis custòdia nietos-ca


Quatretonda triomfa al XV Campionat de Primavera de la Mancomunitat de la Vall d'Albaida - PilotaViu\nL'equip local es va endur la final de 3a\nVicent Martínez / Benicolet.\nHui en dia, organitzar una partida de pilota al carrer suposa un esforç que implica a molts actors; cotxes, veïns, comerços, tràfic... i només es pot dur a terme amb la col·laboració de tots. Però, si en compte d'una partida, s'han de disputar les finals de totes les categories d'un campionat al llarg de tot un dissabte de matí i de vesprada, i el diumenge de matí, el repte a afrontar adquireix una important dimensió; i això és el que ha ocorregut aquest cap de setmana passat al carrer d'Enmig de Benicolet on s'han disputat les finals del XV Campionat de Primavera de Raspall de la Mancomunitat de la Vall d'Albaida. Un campionat que vertebra no soles als pobles de la Vall sinó que va més enllà, implicant a poblacions de comarques veïnes.\nEl dissabte de matí començà amb la final de la categoria Infantil que disputaven Benigànim i Quatretonda. El resultat fou de 35-15 a favor de l'equip de Quatretonda, que no deixà cap opció als de Benigànim, els quals només pogueren maquillar el resultat al final de la partida.\nEl matí continuà amb la final de la categoria Benjamí, on de nou un equip provinent de Quatretonda s'enfrontava a Moixent. Els xiquets de Moixent es ficaren davant en el primer joc i la partida pareixia que anava a estar molt disputada però Moixent no va poder fer front a la bona treta d'Elies i la partida acabà amb el resultat de 30-5 a favor de Quatretonda. A pesar del resultat, la partida deixà bones jugades i un goig enorme de vorer als més menuts jugar a pilota.\nEl carrer d'Enmig de Benicolet. Foto: Vicent Martínez\nL'última partida del matí fou la final de la categoria Aleví, on s'enfrontaven els equips de 'El dauet' de la Llosa de Ranes i del Genovés, i on els xiquets delectaren als espectadors amb una gran partida. La partida finalitzà amb el resultat de 30-20 a favor de l'equip del Genovés. Va ser una partida molt igualada en la que els guanyadors només pogueren destacar-se al final de la mateixa i on tant Aitor, per la banda dels guanyadors, com Josep, en la banda dels derrotats, oferiren un espectacle de colps i jugades que alçaren un gran nombre d'aplaudiments i ovacions.\nLa vesprada del dissabte ens deixà la millor partida de tot el cap de setmana. La final de la categoria Cadet entre Benigànim i Quatretonda acabà amb el resultat de 40-10 a favor de l'equip de Quatretonda però, aquest resultat, no reflecteix la gran partida que feren els sis jugadors i on destacà, per damunt de tots, Raúl de Quatretonda que, eixe mateix matí, s'havia proclamat a Xeraco campió infantil de l'Autonòmic dels XXXVI JECV de raspall individual.\nEl dissabte acabà amb la final de 4a categoria que disputaven els equips de Moixent i Quatretonda. La partida fou prou disputada i acabà imposant-se la veterania de l'equip de Moixent davant la força i joventut de l'equip de Quatretonda pel resultat de 40-25, i on quedà patent que al joc al carrer és tan important la força com saber jugar les pilotades on toca.\nBones partides durant tot el dia. Foto: Vicent Martínez\nEl matí del diumenge començà amb la disputa de l'última final del campionat, la de 3a categoria, que enfrontava als equips de Benicolet i Otos. Benicolet alineava a Fernando, Albert i José Miguel i Otos a Rubén, Paco 'Canó' i Dario; i els sis jugadors demostraren la seua experiència en el joc del carrer, oferint una final digna per acabar el campionat. Els d'Otos feren tres jocs seguits, donant una sensació de força que pareixia que la partida ja tenia guanyador, però l'equip de Benicolet, que jugava a casa, demostrà el seu coneixement de la canxa de joc i foren capaços de refer-se i endossaren 5 jocs seguits a Otos ficant el marcador amb un 25-15 al seu favor. L'equip d'Otos va trencar la tendència al següent joc, però l'equip de Benicolet va saber mantindre l'avantatge fins al final de la partida per acabar imposant-se pel resultat de 40-30.\nPer acabar el matí, una selecció dels millors pilotaris de la vall d'Albaida oferiren una partida d'exhibició que va fer gaudir al nombrós públic assistent al carrer d'Enmig i on Raül de Benigànim, Leandro III d'Aielo de Malferit i Gabriel del Palomar guanyaren 35-30 a l'equip format per Marc de Castelló de Rugat, Perales del Genovés i Abel de Bèlgida.\nEl lliurament de premis i trofeus estigué presidida pel president de la Mancomunitat de la vall d'Albaida i alcalde de Llutxent, Pep Estornell, les alcaldesses de Benicolet i Benigànim, i els regidors d'esports dels municipis de Quatretonda i El Genovés. El cap de setmana finalitzà amb un xicotet homenatge a l'alma mater d'aquest campionat de la Mancomunitat de la vall d'Albaida, Vicent Nàcher, que va rebre un trofeu per a commemorar les XV edicions del campionat.\nUn espectacular cap de setmana de pilota en un dels millors carrers on encara es juga al raspall i que ens ha deixat com a guanyador el club de pilota de Quatretonda, que ha demostrat la gran feina que està duent a terme amb la seua escola dirigida pel gran Batiste II; i on s'han pogut gaudir de jugadors de futur que de segur faran parlar en els anys vinents.\nGran ambient a Benicolet. Foto: Vicent Martínez\n1511 lectures Cap comentari Envia


Fem Bàsquet Canals – Reprenem competicions dels menuts. – ConeixerCanals\nFem Bàsquet Canals – Reprenem competicions dels menuts.\nBy Conèixer Canals on 2 de mayo de 2014 No Comments\nEste cap de setmana tornen els partits per als equips de l’escola municipal de bàsquet del FBC, repartits de la següent manera:\nDissabte a les 9h del matí a la ciutat de l’esport de Xàtiva, l’equip BENJAMÍ (Etilux-FBC) visitarà al NB Xàtiva.\nDiumenge a les 10:00h al pavelló Ricardo Tormo de Canals, l’equip ALEVÍ (Gerpasa/Himar-FBC) rebrà al NB Alzira.\nDesprés, a les 12:00h, l’equip INFANTIL (Vidavia-FBC) jugarà també al pavelló canalí front al CB Genovés.\nSort per a tots i a gaudir bona cosa fent bàsquet!\nEsta setmana s’han començat a repartir els cartells i tríptics per a l’ACAMPADA FEMBASQUETERA de primers d’estiu. Arrèl els dubtes, hem convocat una reunió informativa, de manera oberta a tots els pares/mares interessats, el proper dijous de vesprada al pavelló. Serà a les 19:30h. Encara que es pot apuntar qualsevol jugador entre els 7 i 15 anys, volem recordar que les places són limitades.\nAdjuntem unes fotos del passat entrenament del dimarts, en la pista on estaven els Babies i els Pre-Benjamins. Amb estes fotografies hem superat la xifra de les 1200 publicades sols en el que portem de temporada.\nRes més, gràcies pel vostre interés i a seguir fent bàsquet!


LA CRÒNICA | “Primera derrota escapulada de la temporada (0-2)” – CFBadalona\nEl CF Badalona ha sofert aquesta tarda la primera derrota de la temporada contra el Lleida esportiu (0-2) i suma 4 punts en els tres partits jugats.\nMassa premi s’han endut els lleidetans en un partit en què la igualtat i les interrupcions han estat la tònica dominant. En els primers 45 minuts els escapulats han vist com el Lleida es limitava a estar ben ordenat i evitar que els jugadors més creatius com Roger no poguessin generar joc. Chema Moreno ha estat l’home referència del Badalona i ha tingut un parell d’aproximacions de gol clares però no s’ha acabat d’entendre amb la seva parella d’atac avui, Jordi Cano. Precisament Cano ha disposat de la millor ocasió local de la primera part al minut 19 amb un xut sec des de fora l’àrea que ha marxat a la dreta de la porteria de Pau Torres per poc. Els visitants, per la seva banda, només han disposat d’un xut de Raul que ha marxat desviat.\nA la represa, la igualtat ha continuat prevalent al joc, així com les contínues faltes i intents del Lleida per frenar contracops escapulats. No ha estat fins al minut 52 quan Fernando Cano ha aprofitat el refús a la sortida d’un córner per engaltar una volea des de fora l’àrea i marcar un golàs. Manolo González ha donat entrada llavors a dos debutants, Néstor i Airam, que precisament han estat dos dels jugadors més actius i perillosos del Badalona.\nPerò el Lleida ha tornat a aprofitar l’estratègia a pilota aturada i gràcies a un llençament de falta directa, novament de Fernando Cano, ha aconseguit el 0-2 al minut 72. Massa càstig per un Badalona que ho ha continuat intentant a la desesperada. Tot i això, Airam ha fet un pal i Robert ha disposat d’una ocasió molt clara, però la diferència en el marcador ja era massa àmplia i restava poc temps.\nToca passar pàgina del partit d’avui i recordar que només es porten 3 jornades i ja no hi ha cap equip que ho hagi guanyat tot. Dit això, s’ha de pensar en el proper enfrontament del CF Badalona, que serà diumenge vinent al migdia al Municipal d’Olot contra la UE Olot.\n← LA PRÈVIA | CF Badalona – Lleida Esportiu\tComunicat Fundació futbol base →


Els dissenyadors que humanitzen el 'big data'\nDomestic Data Streamers exposa a la galeria Mutuo instal·lacions que posen llum a les desigualtats, el ciberassetjament i els danys al medi ambient\nPau Garcia i Marta Handenawer amb una instal·lació sobre la violència dels algoritmes que etiqueten les imatges amb criteris esbiaixats. Pere Virgili\nBarcelonaLa violència és a tot arreu i, alhora, moltes de les seves formes queden invisibilitzades. Els mitjans en recullen les xifres diàriament, però sovint és difícil que unes estadístiques impactin en els espectadors. “Necessitem humanitzar les xifres per fer-les més accessibles”, diu Pau Garcia, un dels fundadors del col·lectiu Domestic Data Streamers , que s’han instal·lat durant unes setmanes a la galeria Mutuo Centro de Arte (carrer de Méndez Núñez, 7) per mostrar com aconsegueixen generar interès i empatia sobre la violència amb nou instal·lacions on conviuen “l’art i la tecnologia” sobre problemàtiques com la contaminació del planeta, el ciberassetjament, les barreres arquitectòniques i els desnonaments. L’exposició dura un mes, així que, com diu el títol, recull 730 hores de violència . “Fem servir l’art com una eina –explica–, fem servir metàfores i elements que ja formen part de l’imaginari col·lectiu”. També proposen altres instal·lacions interactives amb les quals generen noves dades per crear “fricció” entre les opinions dels espectadors, com diu una altra de les Domestic Data Streamers, l’enginyera i dissenyadora Marta Handenawer.\nL’origen de 730 hores de violència, que estarà oberta fins al 30 de setembre, es remunta a com als Domestic Data Streamers els va semblar sospitosa una reflexió del psicòleg cognitiu Steven Pinker, que assegura que el món d’avui és el menys violent de tota la història. “Hi ha una part molt gran de la violència que és invisible”, diu Handenawer. Creu que cal fer-la visible perquè la gent en sigui conscient i no quedi a mercè que el poder pugui manipular la definició de violència per al seu benefici.\nDel monstre de les tovalloletes als biaixos violents dels algoritmes\nAixí, al llarg del recorregut es pot veure una “autòpsia” del monstre de les tovalloletes. També un reguitzell de peces de vidre, una metàfora de les fronteres invisibles que hi ha entre els diferents barris de Barcelona segons el nivell econòmic. Així, Vallvidrera, Vallbona i Baró de Viver estan entre els que tenen una esperança de vida més baixa. Més endavant, analitzen els biaixos violents que hi ha en els algoritmes, el cas més sonat dels quals es va produir quan Google Imatges etiquetava les imatges de persones negres com a goril·les, i la “dismòrfia de la selfie”, el trastorn relacionat amb la distorsió digital dels rostres. Un altre dels casos són "els 160 elements d’arquitectura hostil”, és a dir, elements com barrots, reixes, bancs individuals i punxes contra els sensesostre que la Fundació Arrels ha trobat als carrers de Barcelona.\nUn èxit internacional\nDomestic Data Streamers està format per 22 dissenyadors i investigadors. Van començar a treballar el 2013 fent instal·lacions al carrer i ara són més coneguts internacionalment que aquí, encara que han treballat per a l’Agència Catalana de l’Aigua, la Casa Seat i el FAD. Al llarg de la seva trajectòria han portat la seva feina a empreses i organitzacions com l’Assemblea General de les Nacions Unides. També han col·laborat amb el New York Times i el museu Tate Britain de Londres.\nA Espanya han treballat per a institucions com Telefónica i per a festivals de música, i asseguren que els museus i les institucions culturals són “un laboratori on podem explicar el nostre propi discurs”. A Barcelona van fer una peça interactiva per a l’exitosa exposició del Palau Robert Feminista havies de ser . I a partir de l’1 de desembre se’n podrà veure una altra a l’exposició del CaixaForum Homo ludens. Videojocs per entendre el present. “Volem trencar amb la idea de les exposicions tancades, les entenem com un espai de diàleg”, diu Marta Handenawer. Per acabar, el 2 d'octubre, Dia Internacional de la No-Violència, faran públics els resultats de les dades que hagin recollit durant la mostra.


Manifest que s’havia de llegir a la Borsa | L'Alliberada\n← Acta assemblea 5 de març: objectius\nActa assemblea 8 de març →\nManifest que s’havia de llegir a la Borsa\nPosted on 6 Març 2012 | Deixa un comentari\nDurant la manifestació que va tenir lloc el passat dia 29 de febrar en ocasió de la jornada de vaga, el bloc del campus nord (Diagonal), que estava format per unes 3.000 persones, havia d’haver efectuat un acte organitzat de protesta davant de la Borsa de Barcelona consistent en la lectura d’un manifest combatiu i la crema controlada d’uns taüts que representaven la mort de l’educació pública. Per problemes de mala organització ocasionats sobretot per la gran quantitat de participants en la manifestació, no es va poder fer aquesta acció a la capçalera de la manifestació ni es va poder llegir el manifest, de manera que, un cop la manifestació ja havia avançat, es va optar de manera poc coordinada per cremar el taüt i un nino que representava un porc capitalista.\nA continuació reproduïm, per la seva significació, el manifest que s’havia d’haver llegit.\nTornem a ser aquí, al carrer, protestant, i ens tornem a trobar als peus de la borsa! Així ha estat i així serà mentre l’especulació i la cerca del màxim benefici capitalista, que marquen les directrius nefastes i perverses que ha de seguir la societat, no hagin estat desterrats per la solidaritat i la democràcia. No portem quatre anys de crisi, no! El sistema capitalista està contínuament en crisi, generant desigualtats i pobresa, explotant i desnonant, invisibilitzant i empitjorant les condicions de vida de la població i el medi ambient. Però aquestes injustícies semblen no ser suficients per deslegitimar les decisions dels grups poderosos de la societat, que, malgrat la crisi financera, continuen obtenint grans beneficis i consumint productes de luxe. Per altra banda els polítics, aïllats a les cambres dels parlaments continuen aplicant polítiques que beneficien aquesta minoria i empobreixen la resta de la societat. Amb l’excusa de la necessitat de l’austeritat per combatre el dèficit públic –potenciat per la UE i els organismes internacionals– retallen els pressupostos destinats a mantindre els serveis socials i encobreixen un procés de privatització de la sanitat, l’educació i els serveis públics, la qual cosa és un atemptat als drets socials.\nNo ens enganyen!! Sabem que les seves polítiques tenen com a objectiu precaritzar les nostres vides i engrandir la seva butxaca. La universitat és un exemple clar d’intent d’elitització i mercantilització de l’educació: la manca de beques, la reducció de pressupostos, la pujada de taxes, l’eliminació de drets com la segona convocatòria, l’entrada dels interessos empresarials als òrgans de govern, la precarització de les condicions de treball del personal administratiu i docent i, sobretot, la transformació antidemocràtica que porta l’EU2015 que ja va ser impulsada intensament per Pla Bolonya, són conseqüències dels infinits atacs del capital a l’educació pública i a les persones que hi creiem i hi participem.\nPerò això no és un sector diferenciat de la resta de la societat, sinó que l’excusa de l’austeritat és un verí extens que ens afecta a totes directament o indirecta, ja que les universitàries, professores, administratives i estudiants també estem sent atacades per les retallades en la sanitat pública, la reforma de les pensions, la reforma laboral… Treballem, estudiem i vivim en pitjors condicions. Així mateix, el conjunt de la societat és atacat per la limitació d’un dret fonamental com és el dret a l’educació, quelcom que és la base per un bon progrés social i per una correcta salut democràtica.\nCada vegada són més les dificultats que tenim i tindrem els joves per trobar una feina digna. I encara pitjor per les dones treballadores, que a part de cobrar menys fan front a la feina domèstica i de cures ampliant-se la jornada laboral. No cal dir, tampoc, el difícil que és ja estudiar per les persones amb menys recursos… Si no despertem i responem de manera contundent, el procés no pararà!\nN’estem FARTES i hem despertat! I per tot això, ens organitzem, ens organitzem per lluitar! Perquè sabem que és la única manera de buscar la nostra llibertat i la justícia; perquè és l’única manera de defensar els drets socials que ens estan traient i que és l’herència dels nostres pares i fins i tot avis i àvies; i perquè amb la lluita i la rèplica social volem potenciar el pensament crític i la comprensió de la realitat.\nCremem un taüt, lamentem les penúries que viu l’educació pública. Però advertim als senyors capitalistes i als polítics pusil·lànimes que l’educació pública no ha mort, sinó que som aquí per reconstruir-la, per defensar i protegir allò que ens pertoca i allò que és un instrument per assegurar l’emancipació social. Us advertim que en aquest intent de carregar-vos l’educació pública, potser sereu vosaltres els qui acabeu desapareixent…\nCreureu que encara som poques, però us avisem, deixant volar la nostra imaginació –cada vegada més deteriorada per l’alienació que causa la vida en aquest sistema capitalista–, que les flames que causen la vostra pretensió d’incinerar els propòsits de l’educació pública, alliberaran l’ànima de la universitat, ànima que despertarà a cops d’esperança i alegria per la dignitat i la justícia humanes la resta d’estudiants, professors i treballadores que encara estan adormides pels devastadors efectes del capital i el pensament únic! I ho fem i ho farem als peus de la borsa per contagiar la nostra lluita a aquells que volen fer de l’educació un servei. I així, amb el nostre pas, els recordem que l’educació és i serà un dret de tots i totes i per a tots i totes.\nAvui estem de dol per la pública que vosaltres, senyors especuladors, senyors banquers, senyors polítics i gerents de grans empreses i institucions financeres, esteu matant. Per aquest motiu us recordem que ara mateix, aquí i arreu del món, les estudiants hem despertat i volem construir el nostre propi futur. I demà tornarem, no per cremar la universitat que vostès estan matant, sinó a vostès i la vostra llar.


Maduixes i compromisos\nAmb motiu de l’intercanvi gastronòmic i cultural amb Les Borges Blanques d'aquest mes d'abril, estava previst oferir als visitants com a postres maduixes locals. L'Ajuntament havia acordat amb un pagès local (Soc Pagès) el subministrament de 400 racions d'aquest fruit de temporada, com que hi ha hagut canvi de govern, doncs canvi de proveïdor!, sense cap justificació.\nAquí ho expliquen amb més detall: Pel que fa a la polèmica per les maduixes que s’havien de servir de postres, Pérez assegura que el dia 5 d’abril ja tenien el pressupost de Sóc Pagès sobre la taula i, segons la regidora, des del nou govern el passat 11 d’abril se’ls va confirmar que seguia la comanda endavant. La regidora de Junts per Arenys ha lamentat que s’hagi tirat enrere per només 15 cèntims a dos dies de l’Intercanvi i s’hagi apostat per maduixes de fora d’Arenys. També diu que els procediments que s’han dut a terme no han estat correctes.\nPer acabar-ho d'adobar, la reacció dels nous regidors ha estat\nEl cert, és que els tècnics municipals van dir a Soc Pagès que tot estava correctament formalitzat. És legítim que el nou govern s'estimi treballar amb altres proveïdors, però no ho és causar perjudicis innecessaris incomplint compromisos i fent-ho d'aquesta despòtica manera.\nSembla que el govern ja ha fet arribar les disculpes al proveïdor i aquest es dona per satisfet. Costa molt poc fer les coses bé si hi ha voluntat i si havia alguna errada en el procediment (?), també es podia haver solucionat.\nEl que no expliquen les noticies de la Ràdio és que el beneficiari de la comanda (si no estic mal informat) és la Cooperativa Agrària d'Arenys, que com tots sabem, alguns representants de les CUP d'Arenys son socis i també "socis" de la moció de censura, tot plegat molt net i molt transparent.\nPrenem nota de les paraules del Regidor i estarem amatents a que TOT es faci amb transparència, rigor i zero clientelisme, si no fora així, serà exposat públicament.


Escrita per Òscar - de febrer 28, 2011\nAls segles XV i XVI la presència de cales i abrics naturals a la Marina Alta la van fer especialment susceptible a l'atac de corsaris i pirates barbarescs i turcs, que desembarcaven cada vegada més sovint entre 1530 i 1540 envaint i saquejant els pobles, assolant els cultius i prenent als habitants com a presoners. La defensa de l’època, basada en el control per tropes més o menys eventuals no era suficient. A la cartografia medieval apareixen al País Valencià punts defensius amb primitives talaies, moltes d’elles de l’època romana, a les localitats de Peníscola, Orpesa, cap de Cullera, cap de Sant Martí, Moraira, cap d’Alcodra, cap de l’Aljub i cap Cerver, un sistema defensiu costaner deficient, antiquat i dispers, clarament insuficient davant l'increment dels atacs, pel què el rei Felip II va ordenar un estudi de la defensa del litoral, com consta als documents de l’època:\n“continuant els corsaris a fatigar els llocs marítims de la costa del nostre regne, anomenats i afavorits dels cristians nous, va venir Ordre del Rei Felip II que en tota ella de tant en tant s'edificaren torres fortes on estigueren guardes perpètues que descobriren i donaren avisos amb focs i fumades, de si caminaven corsaris i encara dispararen alguns tirs perquè els pescadors s'arreplegaren”.\nA l’Arxiu General de Simancas apareixen els primers informes sobre la fortificació del Regne de València, el primer dels quals correspon a 1552, signat per un tal Francisco March. El 1553 el virrei Cárdenas, duc de Maqueda, ordena la construcció i reparació de diverses torres, i el mateix any, a les ordres de Felip II, el famós enginyer italià Gianbattista Antonelli dissenya la frontera marítima valenciana, com una gran muralla amb portes, baluards, torres i merlets, on les talaies no havien de ser només punts de guaita i defensa, sinó també d’atac amb el recent progrés de l’artilleria. Segons les seues instruccions calia fortificar i reforçar els antics castells, construir una xarxa de torres al litoral i edificar un fort a la serra de Bèrnia. Els atacs del pirata Dragut entre 1550 i 1556, que saquejaren Dènia i sobre tot sobre Cullera, on destruïren l’Arxiu Històric, provocaren que les Corts decidiren agilitzar la seua construcció. En aquell moment hi havia 46 torres i encara en projectaven de noves. 22 anys després el virrei Vespasiano Gonzaga Colonna torna a ordenar un reconeixement del litoral, recalcant la necessitat de manteniment i construcció de torres en indrets compromesos o desguarnits.\nLes torres de sentinella o torres de guaita (del fràncic wahta), també anomenades torres de moros o talaies (de l'àrab tala'la), presentaven una base cilíndrica, lleugerament troncocònica normalment i amb gruixuts murs de maçoneria. Generalment l'accés es realitzava externament i per les plantes superiors per a garantir una major defensa, però al mateix temps que servien de torre guaita de l'entorn també servien com a protecció dels llauradors del voltant, pel que totes les torres que es trobaven a l'horta comptaven amb una porta inferior. Disposaven d'un nombre variable d'homes del Cos de Guàrdies de la Costa, que vigilaven i feien senyals quan observaven la presència de naus sospitoses, de dia amb fumagueres i de nit amb fogates, per alertar tant a la població del voltant i als cossos de guàrdia, com a la resta de la xarxa de torres que hi existia. També disposaven d'homes a cavall que vigilaven per la platja.\nLa torre del Gerro a les Rotes\nA la província d’Alacant, des de la Torre de la Foradada al sud fins la de l’Almadraba a Dènia, es construïren 37 torres, de les quals 15 estan perdudes per a sempre i de 6 només es conserva la base. Recolzant les torres s’aprofitaren i fortificaren els castells i fortaleses litorals de Dènia, la Granadella i Moraira. Per aquella època també foren reforçades algunes esglésies convertint-les en veritables fortaleses, com les de Xàbia, Teulada i Benissa, o la consolidació de molts recintes emmurallats com els de Calp. A l'interior de la comarca també es construïren una sèrie de torres i edificacions fortificades què, a banda de la mera funció de vigilància, buscaven assegurar el control i el domini de les fronteres rurals i assegurar el control de les vies de comunicació. Els continuats atacs dels pirates i el creixent bandolerisme obligaren als propietaris dels horts de Dènia, Alacant, Vila Joiosa o Elx a seguir l’exemple dels pagesos catalans i sufragar un sistema d’alerta i prevenció d’atacs. Així, castells, torres d’esglésies i tossals servien con a refugi i vigilància de la costa. Algunes poblacions arribaren a formar milícies armades, sent molt reconegudes les d’Alcoi o les d’Oliva.\nVeure Torres defensives a la Marina Alta a un mapa mes gran\nA continuació repassarem les torres de guaita què, de nord a sud, encara resten en peu a la comarca de la Marina Alta.\nTorre Almadraba (Dènia)\nTambé coneguda com a torre del Palmar, fou construïda al segle S.XVI (1552-1553) i es troba a la platja de les Marines, a la partida Almadraba, a uns 100 metres de la vora del mar i junt a la desembocadura del riu Girona, on encara hi ha una antiga sènia. Rep el nom d'una antiga instal·lació per a l’industria del peix coneguda com l'Almadraba, de la qual encara es conserven restes.\nLa ubicació actual, dins del jardí d'una urbanització, trenca la perspectiva de la seua situació original.\nCompta amb forma troncocònica, de 6 metres de diàmetre a la base i 12 metres d'alçada. Antigament comptava amb 3 plantes, coronada per una terrassa plana. El temps s'encarregà d'enderrocar part de la torre, restant només en peu el cos de la base i molt deteriorada la porta d'accés.\nQuatre contraforts foren construïts per al seu reforçament, i una restauració recent prou discutida li va afegir les dues plantes originals.\nTorre de Carrals (Dènia)\nEs tracta d'un conjunt d'edificacions defensives que disposen al menys de dos torres; l'edifici principal està dotat de nombrosos elements defensius, com garites als cantons. Es troba a la partida Torrecarrals, a vora 4 quilòmetres de la costa i damunt d'una plana a 47 metres per damunt del nivell de la mar, entre Dènia i Ondara. Dels segles XVI-XVII, la torre compta amb un cos prismàtic de planta quadrada d'uns 5 metres, amb una alçada d'uns 12 metres. Compta amb buits i matacans a totes les cares.\nTorre de Carrals\nTorre del Gerro (Dènia)\nTambé coneguda com la torre de les Arenetes o de l’Aigua Dolça, la del Gerro és una talaia o torre guaita renaixentista de caràcter militar del segle XVI. De planta circular, fàbrica en maçoneria regular i lluïda exteriorment amb morter, la torre és molt característica per la seua peculiar forma troncocònica, dividida en dos cossos que li atorguen forma de pitxer o gerro, origen del seu nom. Originàriament la torre era semblant a les del voltant, d'un únic cos, però per problemes estructurals es va adossar un nou mur fins la meitat de l'alçada total. Destaquen en el seus murs tres mènsules volades i una tronera, junt a la qual hi ha un escut d’armes de Felip II amb l'àguila bicèfala. Compta amb buits de vigilància, un d'ells amb un gran domini visual sota la mar, de reduïda mesura i coronats per matacans. L'interior està dividit en dues plantes separades per un forjat en volta rebaixada i un menut forat d'accés. Aquest tipus de fortificacions van proliferar al llarg de les costes del mediterrani durant el segle XVI com a element defensiu davant les incursions i atacs dels pirates i corsaris barbarescs. La de Gerro formava part d’un sistema de defensa al voltant del Montgó, format per tres torres de les quals només aquesta resta en peu. Podeu visitar la torre amb la següent ruta.\nFar de Sant Antoni (Xàbia)\nAl cap de Sant Antoni es trobava una antiga torre guaita a 160 metres sobre el nivell de la mar, en un dels accidents geogràfics més privilegiats del Mediterrani i el punt més proper de la península a l’illa d’Eivissa. El cap rep el nom d’una antiga ermita del segle XIV. La torre fou enderrocada el 1855 i substituïda per l'actual far. El cap forma part de la següent ruta.\nFar de Sant Antoni\nEl Cap de Sant Antoni\nTorre de Portitxol (Xàbia)\nConeguda també com torre Prim o del Cap Prim, es troba a l'interior d'una propietat privada a la carretera del Portitxol, envoltada d'un bosquet de pins. La relativa elevació amb que compta li permetia una excel·lent observació de les platges situades al nord i al sud del cap Prim, així com de l'illa del Portitxol. Compta amb un cos cilíndric d'uns 6 metres de diàmetre i una altura d'uns 13 metres. Conserva a la primera planta les mènsules defensives que originalment serien de fusta. Restaurada i parcialment modificada recentment, es troba en un magnífic estat de conservació.\nTorre del Portitxol\nFonts bibliogràfiques la daten a l'any 1424, baix el regnat d'Alfons V d'Aragó. Originalment era més baixeta, pot ser comptava amb mènsules i matacans situats al centre del cilindre. Posteriorment va ser augmentada amb la mateixa tècnica de maçoneria enfoscada, fins que anys després se li afegirien dos fileres de cadirat, assolint l'alçada actual.\nTorre de Sant Martín (Xàbia)\nDe cos cilíndric, es troba molt a prop de la torre del Portitxol, al carrer de la Torre i a mà esquerra, dalt d'un tossalet envoltat de pins. El seu aspecte és molt semblant a la del Portitxol, i complia amb la seua mateixa funció.\nEs troba a l'interior de una propietat privada i dalt d'un promontori, al carrer de la Torre, pel que no pot ser visitada.\nVista aèria de la torre de Sant Martin, a la dreta de la construcció\nTorre Ambolo (Xàbia)\nDel segle XVI (1553-1554), també és coneguda com la torre del Descobridor. Recentment restaurada, té forma cilíndrica, lleugerament cònica amb contraforts a la base per a reforçar una estructura que originalment tenia problemes estructurals. A la torre trobem tres forats sobre un remat completament uniforme, sense cap element morfològic significatiu. Compta amb una base massissa i només un pis interior rematat en volta rebaixada, sobre la qual es forma el terrat de la torre.\nEs troba a la part superior del promontori rocós que forma el cap que hi ha davant de l'Illa del Descobridor, accessible pel carrer Torre d'Ambolo, a una zona de penya-segats al sud del cap de la Nau i dins d'una parcel·la privada. Protegia la zona compresa entre el cap de la Nau i el cap d’Or.\nEl castell de la Granadella (Xàbia)\nEs tracta d'una fortalesa del segle XVIII (1738) que va ser construïda per damunt d'una torre del segle XV, fent funcions de guaita front els atacs dels pirates barbarescs. Existeixen poques referències documentals sobre el castell, encara que en el seu origen va ser indubtablement una fortalesa musulmana de reduïdes dimensions.\nEs troba al morro del Castell, a la dreta de la cala de la Granadella. Fou enderrocat durant la Guerra del Francès (1808-1814), per la qual cosa només conserva part dels seus murs, de bon cadirat, i un llenç de muralla arrodonida. Amb planta amb forma de pota de bou, els seus murs comptaven amb un gruix de quasi tres metres, per a poder resistir l'atac d'artilleria. Junt al castell es troba un aljub en bon estat. Visualment protegia la zona compresa entre la torre de l’Ambolo al nord i la torre del cap d'Or de Moraira.\nTorre del cap d'Or (Moraira)\nDel segle XVI, fou construïda en maçoneria i morter amb un perímetre de 26 metres i 11 metres d’altura. Massissa fins la meitat per evitat atacs (no disposa de porta, ja que s’accedia a l’interior amb una escala de corda), està coronada amb mènsules i rematada amb un matacà. La seua edificació, a l’igual que la resta de torres costaneres de la zona, va ser conseqüència d’un informe del 1563 de l’arquitecte J.B. Antonelli, segons el qual, al referir-se a la conveniència de construir més torres al litoral parla de “... y otra más se podría aser donde vienen a guardar de noche lo de Tablada”. Comunicada visualment amb les torres de la Granadella i Ifac, l’any 1667 va jugar un gran paper amb la defensa de d’un vaixell napolità assetjat per dos vaixells pirates barbarescs.\nTorre del Cap d'Or\nEl castell de Moraira (Moraira)\nEl castell de Moraira fou construït al segle XVIII a la platja de l’Ampolla, dalt d’una menuda elevació de pedra tosca; el seu objectiu era la defensa de la població davant dels continuats atacs de pirates. Amb planta de pota de bou i façana semicircular orientada al sud, es troba envoltada d’un fossar. Amb una altura de 10 metres i uns 200 metres quadrats, a l’interior hi ha tres naus cobertes amb volta de rajola massissa, il·luminades per tres finestres orientades al sud. A la porta d’accés figura un escut reial dels Borbons del 1742 que se suposa l’any de finalització de la fortalesa. Fou projectat per Antonelli, el mateix que també construí el fort de Bèrnia o el pantà de Tibi. El castell fou utilitzat fins a mitjans del segle XIX, quan fou abandonat i part de la pedra tosca de la seua construcció s’utilitzà en la construcció de l’església de la Verge dels Desemparats i altres habitatges de la zona. Restà en completa ruïna fins a principis del anys 80, quan va ser restaurat.\nCastell de Moraira\nTorre del Tros de les Calsides (Benissa)\nJunt al barranc del Baladrar de Benissa, a la partida Fanadix, es troba la Torre del Tros de les Calcides, del segle XVI. La torre donava protecció als habitants de la zona, massa allunyats de qualsevol nucli poblacional. Es tracta d’una torre quadrada de maçoneria amb carreus als cantons, de tres plantes i habitatge adossat, molt modificada i on s’ha perdut el remat superior. La casa adossada, amb dues altures, era antigament un corral. Després de dècades d’abandonament i perill d’enfonsament, tot i estar declarada com a BIC, seria adquirida per l’ajuntament de Benissa i seria reformada per albergar l’escola taller del poble.\nTorre del Molí o molí del Morelló (Calp)\nEs tracta d’un antic molí fariner del segle XIX que fou alçat a base de murs de maçoneria, amb dos plantes i base circular, per damunt dels ciments d'una torre guaita del segle XV. A l'interior compta amb una escala de caragol que comunicava les dues plantes, i un sostre que antigament sustentava la sala de maquinària. Destaca la porta d'accés rectangular emmarcada per carreus de pedra tosca i dues finestres en llindar amb carreus a la planta superior. A l'exterior s'observen les peces de pedra encastades i foradades, utilitzades per a frenar les aspes del molí.\nTorre del Castellet (Calp)\nTambé coneguda com torre del Mascarat, es troba dalt d'un tossal de 140 metres d'altura al nord de la serra de Toix, punt clau de vigilància al punt d'intersecció de Calp i Altea, a prop del barranc del Mascarat. Es tracta d'una torre dels segles XV i XVII de planta quadrada de 3x5'5 metres. Només conserva la forma de la planta al nivell de cimentació i part d'un dels murs, l'oposat a la mar, pel que es desconeix l'altura original. Fou construït amb els materials del castell de Calp del segle XII.\nTorre del Castellet\nExisteixen referències a altres torres guaita desaparegudes hui dia. Així, al castell de Dènia es va descobrir un antic grafit de 7 metres a les muralles septentrionals de la vila, entre les torres de la Pólvora i la torre Oval. Al dibuix apareix el port de Dènia a l'edat Mitjana. A banda de les naus que solcaven el litoral de Dènia (galeres, tartanes, barques catalanes, etc.), que ens donen una idea de la vida portuària de l'època, el grafit ens suggereix que la del castell era una torre de senyals i de guaita, relacionada amb les dos antigues torres existents al litoral durant aquest període històric: la torreta del Raset i la d'En Carròs. On hui s'ubica l'ermita de Sant Nicolas es trobava el menut castell d'Olimbroy, al voltant d'on hui dia s'alça una urbanització.\nTambé existeixen referències documentals d'altres fortificacions a Xàbia, hui desaparegudes, com el castell de Sant Jordi al port, la torre de Sant Antoni al cap del mateix nom (actual far) o el castell de l'Arenal o la Fontana, del qual només resta el nom d'un bloc d'apartaments que es construí damunt dels seus fonaments. A banda de les torres, Xàbia es trobava fortificada des del 1306, amb accessos per les portes de Sant Jaume o de Clot a l'est, la de Sant Vicent o portal de la Ferreria, davant del camí a Gata de Gorgos, la porta del Mar, i el portal Nou, al nord-est i de cara als molins.\nAl litoral de Calp existiren més torres guaita que han desaparegut hui dia, com la torre i fortalesa d'Ifac, i la torre Bol o de Sant Pere, destruïda per un atac de l'armada anglesa.\nLes torres guaita a la Safor\nLa cova Tallada, la torre del Gerro i les Planes del Montgó\nUbicació: Dénia, España\nAnònim 28 de febrer de 2011, a les 9:02\nMira que tinc recorreguda la Marina Alta i no obstant això mai li havia donat importància a les Torres de Guaita. Es un pròleg d'història molt interessant i ben explicada m'ha despertat l'interès per conèixer més de prop. Llegir aquests articles i enllaços em dóna a conèixer factors i curiositats de la nostra història que ignoraba.Por cert no sabia que havien tantes. Enhorabona, molt interessant.\nRosa 28 de febrer de 2011, a les 9:16\nMolt interesant! Llàstima de les que es troben a propietats privades i no poden ser visitades\nAnònim 28 de febrer de 2011, a les 19:33\nMolt interessant el tema de la torre de Sant Martin, la desconeixia per complet, i ja la tinc localitzada gràcies al vostre mapeta, m'acostaré el cap de setmana per si des de fora de la casa es veu la torre, però ho dubte molt, la pineda deu tapar-la per complet...\nAnònim 28 de febrer de 2011, a les 20:45\nLi he comentat avui a un amic de Dénia la publicació en aquest blog de les Torres de Guaita de la Marina i se sorprèn perquè no sabia que hi havia tantes. Quin senderista que estàs fet, o és que fas els senders pels restaurants. Salutacions Chimo.\nAnònim 1 de març de 2011, a les 0:21\nParlant de la torre de sant martin, tela la casa on està, segons la foto aeria és gegantesca!!\nAnònim 1 de març de 2011, a les 9:58\nEstic llegint l'article Torres de Guaita que diu que El Castell de Moraira i altres sembla ser construït en part per Pedra Tosca, és curiós que moltes construccions de la Marina estan construïdes per aquest tipus de pedra (construccions antigues i actuals) i si avui vols trobar el millor és anar a aquesta zona.\nLa pedra tosca molt porosa és un residu propi d'una erupció volcànica. ¿ Tantes erupcions va tenir la Marina o prové de fa milions d'anys d'erupcions subaquàtiques o moviments tectònics que van formar la costa amb aquest tipus de roca?.¿La tosca és la pedra que es feia servir abans a les cases per llimar les dureses dels peus?\nDavid Gomar 1 de març de 2011, a les 11:00\nLa tosca de la Marina realment no és d'orige volcànic. Es pedra calcària porosa, també coneguda com a "tova calcària", i molt típica de Valencia, Balears i Murcia. La "tova volcànica" es típica d'altres zones i és més lleugera, fins flotar a l'aigua.\nLa pedra que dius per llimar les dureses es la pumita, coneguda en castellà com "piedra pómez", que encara que es pareix per la forma, és una altra roca.\nÒscar 1 de març de 2011, a les 14:42\nDe fet la major part de la tosca utilitzada per a edificar les esglésies i palaus de la Marina provenen de la cova Tallada, a Dénia i als peus del Montgó, que pot ser visitada seguint un sender des de les Rotes.\nAnònim 1 de març de 2011, a les 16:03\nHe visto vuestra aclaración sobre la Piedra Tosca de la Marina, ya me extrañaba su origen volcánico (que realmente también lo es) pero no en la Marina. Realmente en la Marina no deberían decir Tosca a ése tipo de roca sino Toba calcárea porque hay otras y de diferente composición.\nExiste la Tosca de origen volcánico y es común en Canarias (eso si que procede)y bien lo confirma David y es el resultado de la fusión de materiales volcánicos que a alta temperatura se sueldan, formando la Tosca volcánica, de consistencia media.\nEn cuanto la piedra pómez también es de origen volcánico y como apuntaís es tan ligera que flota en el agua.\nEn resumen no creo que me haya equivocado lo que realmente está mal dicho es Tosca a la piedra llamada Toba Calcárea (procedente de la Marina, Baleares, Murcia), producida en miles de años como lo hacen las estalacmitas y estalactitas ( y en concreto en La Marina hay más) porque fija el carbonato cálcico por las filtraciones de aguas en la Costa (por eso su nombre lo dice todo "cálcarea")..\nEncontramos otro tipo de aforismo en la Marina ya que no se corresponde con su nombre real, o se lo han asimilado, pero se debería distinguir llamándola por su nombre Toba calcárea que es lo que realmente es, porque el decir Tosca tiende a confusiones. Ya hemos encontrado dos tipos de roca con el mismo nombre popular.\nPablo 17 de març de 2011, a les 13:17\nExcelente artículo y muy completo!\nAndrés 30 de març de 2011, a les 22:27\nSupose que haveu fet la ruta del castell de la Granadella, convide als vostres lectors a ferla, és una bona opció per a finals de primavera i principis de estiu, quan la calor encara no apreta. Nomes per les vistes ja val la pena\nAnònim 20 de març de 2012, a les 14:46\nEn esta llista faltaria també la Casa de Tros de Les Calcides a Benissa del segle XVI que era una antiga torre de guaita amb vivenda annexa. Ha estat restaurada recentment per l'Escola Taller.\nÒscar 27 de març de 2012, a les 9:12\nGràcies per l'aportació! La tenia pendent, pel que sabia és molt semblant a la torre Carrals, però per no poder fer-li una foto la vaig deixar per a més endavant... i me vaig oblidar d'ella. A veure si algun dia em passe a visitar-la.\nAnònim 14 d’octubre de 2012, a les 20:52\nInteresant, ara és l'Almadrava.\nAPMB 11 de març de 2013, a les 20:30\nMolt interessant i complet l'escrit, enhorabona. Voldria fer una matisació, la torre que en dieu del Portitxol no és una torre autèntica, és una construcció que es va fer el propietari del xalet, si s'hi fixeu es conserva excessivament bé, a més no apareix ni al catàleg de BICs en el que si apareixen la resta de torres de guaita.


Búsqueda de Juventud,editorial - Papereria Llibreria Núria.\nBúsqueda de Editorial : JUVENTUD,EDITORIAL\nTipos de artículos Libros (775) Novedades Últimos 60 días (1) Idiomas Catalán (303) Inglés (248) Castellano (224) Precios Menos de 5 euros (51) De 5 a 10 euros (157) De 10 a 15 euros (426) De 15 a 40 euros (132) Más de 40 euros (9) Formatos Cartoné (167) Bolsillo (28) Otros (15) Rústica (5) Disponibilidad Disponibilidad (52)\nJUVENTUD,EDITORIAL Eliminar filtro Quitar filtros\nEls seus companys de classe no jugaven amb ell. El deixaven de banda i deien que era un nen molt estrany. Intentaven provocar-lo, però en Pol mai s'empipava. "El meu pare és mag", els deia. Fins que van decidir seguir-lo, disposats a descobrir el secret d'aquest nen tan estrany...\tEn Pol és un nen "molt estrany". O això opina d'ell el seu company de classe, en Roger. Sempr...\nEl petit pas d'Armstrong va ser realment un gran pas per a la Humanitat, un pas que ja comptava amb un llarg camí recorregut des de feia segles. I fins a quin punt no només els éssers humans, sinó també altres habitants molt més petits tanmateix hi van jugar el seu paper, és el que aquest llibre analitza. Fins i tot és possible que aquest petit pas de l'home fos precedi...\nAl principi eren cinc amics i tots semblaven esperar alguna cosa darrere la finestra: la lluna, el vent, la neu, o res en especial... L?espera és part de la infància -esperar el torn, esperar per créixer, esperar que passi quelcom especial-, però en aquest àlbum és el nen qui observa com unes joguines esperen i veu la il·lusió de cadascuna d?elles quan passa allò que e...\nAlguna cosa estranya està passant al món de les fades: el llop a desaparegut de tots els contes! Però com pot ser, això? El llop s'ha declarat en vaga perquè s'ha cansat de sempre el dolent! Els Tres Porquets, la Caputxeta vermella i la cabra del senyor Seguin convoquen una assemblea per a buscar una solució. Tots els personatges dels contes l'intenten convèncer perquè ...\nEUW, EMILI VON\nCada receta va acompañada de una fotografía para que tengas una imagen de cada dulce creación antes de ponerte manos a la obra. Las recetas de Emily (como los Volcanes de chocolate y menta, los Cupcakes «s?mores» o las Rosquillas crudiveganas glaseadas con chispas de fruta) son fáciles de hacer y muy atractivas. Todas están tan ricas que ni siquiera te darás cuenta de q...\nDYER W W\nQuan la mare deixa el seu fill a l?escola, el cor se li fa petit. Tanmateix el seu pensament no s?aparta d?ell ni un moment, i tot el dia el seu amor li fa companyia. ...\nHERGÚ (SEUD. DE GEORGES REMY)\nDesprés de llegir als diaris la notícia d’un accident aeri a l’Himàlaia, Tintín té un somni en el qual el seu jove amic Tchang està ferit i mig enterrat a la neu i li demana ajut. A l’endemà s’assabenta pel diari que Tchang viatjava en l’avió sinistrat i que no s’han trobat supervivents. Però en Tintín té la certesa que el seu amic és viu i se’n va cap...\nORELLA ESCAPÇADA L\nEl robatori d’un fetitxe arumbaya del Museu Etnogràfic, farà que en Tintín vagi a la República de Sant Teodoro. Allí es veurà ficat en la guerra que té aquest país amb el seu veí Nuevo Rico, i es converteix en l’ajudant del general Alcázar. personatge molt controvertit, a qui tornarem a trobar més endavant en altres aventures. Tintín s’endinsa cap a la selva f...\nUn dia la Llebre li va dir a l’Ós rentador: “ Haig de fer un llarg viatge i no pots venir amb mi, perquè hi he d’anar sola”. L’Ós rentador la va acompanyar a la riba del gran riu i es va acomiadar d'ella. Després va explicar als seus amics l'Ànec, l'Elefant i el Ratolí: “va entrar a l'aigua però no es va enfonsar. Era com si estigués asseguda en una barca qu...\nDe 10 a 15 euros (426)


15 de octubre de 2019, 19:23\nSeria complicat iniciar la meva col·laboració en aquest mitjà sense traslladar el meu punt de vista sobre els motius que ens han abocat a la repetició de les eleccions generals. Per aquest motiu, intentaré respondre a la pregunta que encapçala aquest article. Ara bé, que ningú esperi que centri la meva atenció en l’hipotètic govern de coalició entre el PSOE i Unides Podem que hagués pogut evitar els comicis prevists pel 10N. Sincerament, crec que en aquestes alçades la polèmica entorn a aquesta qüestió no aporta res de nou i, únicament, genera un enrenou que esbiaixa el debat que hauria d’existir entorn a la proposta programàtica de cada un dels diferents partits.\nEn la meva opinió, el principal motiu que explica com hem arribat fins aquí es situa en el dia que el Congrés dels Diputats va tombar els primers pressuposts elaborats pel govern presidit per Pedro Sánchez. Aquell dia, encara que per motius diferents, el Partit Popular, Ciutadans, Esquerra i el PDeCat va unir els seus vots per impedir que els comptes presentats per l’executiu socialista poguessin continuar la seva tramitació parlamentària. Segurament, si la majoria que va donar suport a la moció de censura s’hagués mantingut, ara mateix disposaríem d’uns pressuposts aprovats que permetrien tenir un govern en plenes funcions. Igualment, s’haguessin evitant les eleccions generals del 28A i, conseqüentment, les convocades per d’aquí un mes.\nEncara em costa molt entendré que va portar al Partit Demòcrata i a ERC a votar favorablement la moció de censura per permetre, vuit mesos més tard, que caigués el govern sorgit d’aquella. En aquell moment, la resolució del conflicte a Catalunya s’hauria d’haver plantejat com una qüestió a llarg termini, donada la dimensió del problema existent, i sense condicionar la governabilitat d’Espanya. En qualsevol cas, l’evolució dels neoconvergents des de posicionaments més pragmàtics a l’actual acceptació dels postulats de Waterloo explica moltes coses. En el cas d’Esquerra, sembla que el camí s’ha realitzat a la inversa i que els posicionaments més maximalistes han estat substituïts per una actitud més possibilista, però crec que arriba tard.\nLa seva fiabilitat com a soci es va rompre el dia que va decidir condicionar l’aprovació dels pressuposts generals a la negociació d’un referèndum d’autodeterminació per a Catalunya. Possiblement, per aquest motiu, Pedro Sánchez no va voler fiar la governabilitat d’Espanya a un executiu de coalició amb Unides Podem que únicament reunia 165 vots i que, conseqüentment, tornava a dependre d’ERC per poder mantenir-se i garantir l’estabilitat necessària. I, per tot això, crec que hem arribat fins aquí. El 10N tornarem a les urnes perquè així ho preveu la Constitució Espanyola quan persisteix el bloqueig per investir a un candidat a la presidència del govern, però com deia al començament, farem un favor molt magre a la ciutadania si la discussió entorn a qui és més responsable d’aquesta repetició electoral no permet realitzar un debat en profunditat dels diferents models que concorren en aquest comicis i que, en alguns casos, poden suposar una àmplia revisió de les fites aconseguides fins ara.


A l'arrel: d’octubre 2010\nDia al Parc Fluvial del Llobregat\nEl passat dia 12 d'octubre, vam anar a passar el dia al Parc Fluvial del Llobregat, on hi havia moltes de les antigues colònies tèxtils, aprofitant que allà no hi plovia com va fer durant tot el pont aquí a Osona.\nVam marxar de casa cap a les 9 del matí i, per l'Eix Transversal, Avinyó i Balsareny, la C-16 després, vam arribar a la Torre de l'Amo de la colònia de Viladomiu Nou, en terme de Gironella, al Berguedà.\nLa Torre de l'Amo és alhora l'oficina de turisme del Parc Fluvial, i cada hora del matí des de les 10 -la que vàrem fer- es fan visites guiades per l'edifici, que havia sigut l'habitatge dels amos de la colònia quan s'hi estàven, i no a Barcelona.\nla història de les colònies Viladomiu era, que quan es va morir el pare, Viladomiu, els seus fills van heretar cada una de les colònies que aleshores no eren independents sinó una l'ampliació de l'altra.\nLa visita està guiada per una veu que és com la de la criada dels amos, la Remei, i que explica com era cada sala, com s'hi estava, i altres coses sobre com vivien i què passava en aquella època. Vam poder veure una sala de planxar i rentar la roba, la cuina, el menjador amb una mena de balcó cobert, els dormitoris, parts del lavabo -qua ha estat suprimit per fer l'ascensor per a PMR- el despatx de l'amo i el dormitori del capellà. Una cosa molt curiosa era que, per tal que la criada i els amos no s'haguéssin de trobar pels passadissos, n'hi havia de secrets, camuflats entre els armaris, o simplement travessant la paret. Al pis de dalt de tot, a les golfes, hi havia tot d'altres objectes de la casa i on també vàrem veure dos audiovisuals sobre les colònies al Llobregat i la Setmana Tràgica, d'ara fa uns 100 anys.\nTambé hi havia, al subterrani, unes explicacions sobre les colònies.\nA quarts de 12 vam acabar la visitra i ens vam dirigir a Viladomiu Vell, la part més antiga del conjunt de les dues colònies. Allà vam anar-hi per fer l'Itinerari de Riu, que volta prop del Llobregat i en set panells d'informació explicava cada part del que per la ruta es va trobant -la resclosa, el bosc, els horts, la palanca, el mateix riu...- i la relació que tenia això amb les colònies.\nPer culpa de la pluja, hi havia algun lloc on havia caigut algun roc i havia xafat una mica el camí. Els rius afluents del Llobregat com la Riera de Biure anaven molt plens.\nAmb això va arribar la hora de dinar, i per això vam anar a Navàs, on hi havia bastants restaurants per triar. Vam anar al Jumi, al final.\nHavent dinat vam visitar l'antiga colònia de l'Ametlla de Merola on hi havia una Ruta Cultural també ben explicada, amb cada part del poble també amb un panell, on i a més hi havia botons on si es clicava sonava alguna música...\nA quarts de cinc, ja vam tornar un altre cop cap a casa, aquest, però, per Gaià i Prats de Lluçanès.\n1a: Menjador de la Torre de l'Amo amb el passadís secret a l'esquerra\n2a: Canal del Llobregat i els horts a l'Itinerari del Riu de Viladomiu Vell\nHo ha fet... l' Arnau Comajoan Cara a les (GMT +1h) 19:49


CRÒNIQUES DES DE XOPILÀNDIA: Parlem valencià (o català, o llemosí, o el que siga; però parlem-ne...)\nAçò demostra, una vegada més, que la llengua preocupa, únicament, si dóna o lleva vots. Des que Zaplana es va berenar Unió Valenciana, el PP valencià necessita el vot anomenat 'blaver' per mantindre, còmodament, la majoria absoluta. Un aspecte que em va reconéixer, ja fa uns anys, un antic dirigent del PP gandià, molt pròxim a Zaplana. No és trist?\nMentrestant, a Blanqueries (la seu dels socialistes valencians) no saben què fer per evitar punxar-se amb aquesta qüestió tan argelagosa. Saben perfectament (com la direcció regional del PP) que valencians, catalans i balears compartim la mateixa llengua. En algunes ocasions, fins i tot, s'atreveixen a expressar-ho en públic. Però no ho fan sovint ja que això, pensen, els pot llevar vots.\nTampoc la presidenta de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, Ascensió Figueres -militant del PP- té permís dels seus superiors (si em permeten la maldat, Camps, en primera instància, després el Papa, Benet XVI, i a continuació el mateix Jahvé) per pronunciar-se sobre el tema. Una vegada, a l'Alguer, va reconéixer la unitat de la llengua, i l'endemà -després de l'aldarull que es va muntar al Cap i Casal- va rectificar, després de rebre la pertinent tirada d'orelles des de la plaça de Manises.\nAmb tot, el principal problema de la llengua al País Valencià (Comunitat-Regne-Región o com els agrade dir-li) no és si es diu català, català-valencià, valencià-català, o bacavés, com a suggerir Fuster. El principal problema és que "la llengua ha guanyat l'escola; però ha perdut el carrer". Cada any, així ho constaten les enquestes, baixa el percentatge de valencianoparlants. Un exemple: quan jo anava a l'escola i ens preguntaven si a casa parlàvem valencià, era molt normal que algú responguera: 'Jo no, però els meus avis sí'. Hui, desgraciadament, eixos iaios que parlaven en valencià ja no són tan habituals.\nPer això, caldria deixar la llengua fora de qualsevol disputa política i posar tots els mitjans perquè d'ací uns anys, poguem dir, amb orgull: "sí, a casa parlem valencià"\nPublicado por Manel Àlamo en 17:35


MILLENIUM: LOS HOMBRES QUE NO AMABAN A LAS MUJERES | M.A.Confidential\nLes intencions de Fincher queden clares des del principi: tirar pel dret. Després d’uns crèdits inicials espectaculars (i probablement presumptuosos i innecessaris, tot sigui dit) que et deixen hipnotitzat a la butaca, Millenium no perd el temps amb excessives contextualitzacions i comença a avançar a una velocitat que segurament sorprendrà els lectors del llibre. A base d’un magistral muntatge paral·lel, Fincher va presentant progressivament els dos protagonistes fins que aquests es troben i comença el veritable motor de la pel·lícula. Agradi més o menys, Fincher deixa molt clar què li interessa i què no de la novel·la de Larsson; sense deixar de ser-hi fidel, en fa la seva pròpia adaptació. I encerta. Controla el pols narratiu en tot moment i imprimeix un sentit del ritme que el reafirmen com un dels grans mestres del thriller actual. Justament el que necessitava aquesta història.\nMillenium: Los Hombres que No Amaban a Las Mujeres centra gran part de la seva atenció en l’estranya atracció entre la parella protagonista. Tant Mikael com Lisbeth tenen una caracterització més forta, per això la química entre ells resulta més especial i magnètica. L’altre gran pilar és, naturalment, la investigació sobre la mort de Harriet Vagner i tot el que envolta aquesta família, però el film l’encara de forma força sintètica, estalviant-se un munt de converses i subtrames presents al llibre original que haurien espessit i complicat el ritme de l’acció. Tot i que Fincher sap polir la història i aconsegueix que la vivim amb certa intensitat, no pot evitar ocultar-ne algunes febleses. També deixa la sensació que resol alguns aspectes o girs de guió per la via ràpida, massa ràpida, com si donés per entès que l’espectador ja ha llegit el llibre o ha vist la pel·lícula anterior.\nTot i que volia evitar en la major mesura possible les comparacions constants amb el film suec, a vegades aquestes resulten inevitables, com és el cas dels actors. Com ja he dit, la pel·lícula es caracteritza per endurir l’aspecte i la personalitat dels dos protagonistes. Daniel Craig té una imatge molt més imponent de la que coneixíem fins ara del personatge de Mikael Blomqvist, que es caracteritzava més per mantenir les formes i la correcció. No sé si era la millor elecció de càsting, tenint en compte el seu referent en papers molt més físics, com el de James Bond, però segueix sent convincent. Quant a Rooney Mara, la seva transformació en Lisbeth Salander resulta molt més extrema que la que va fer Noomi Rapace, i sense desmerèixer aquesta última, qui va fer un bon paper, aporta al personatge encara més misteri, més ambigüitat i més contrastos, i el reafirma com el gran atractiu d’aquesta història.\nUna altra de les armes de David Fincher és la posada en escena, molt més dinàmica, a més de la seva habitual qualitat en la direcció. D’altra banda, cal subratllar la contundent banda sonora de Trent Reznor i Atticus Ross, amb els quals ja va guanyar l’Oscar en aquesta categoria per La Red Social. El ritme que aporta la música resulta vital pel dinamisme de la pel·lícula, que a nivell tècnic és impecable. Com he dit al principi, les sensacions que provoca Millenium: Los Hombres que No Amaban a Las Mujeres són una mica estranyes, ja que com a thriller és impecable, però es veu massa penalitzat per una història que, com ja se sabia prèviament, perd tot l’efecte sorpresa per a bona part dels espectadors. En altres circumstàncies, parlaríem d’un film prescindible, però Fincher s’ho val, i molt. Personalment, com a lector del llibre i espectador de la versió sueca, no em penedeixo gens d’haver-li donat una oportunitat.\n← Guia ràpida de sèries – 1a meitat 2012\nDETACHMENT – Tràiler →\nOne comment on “MILLENIUM: LOS HOMBRES QUE NO AMABAN A LAS MUJERES”\nlas artes on 30 de gener de 2012 a les 17:10 said:\nEl New Yorker Magazine va definir la pel·lícula com un “exercici cru i hipnòtic de cinema”, i l’ha qualificat com la “plataforma a l’estrellat per a Mara”. La revista Variety la comparava amb la versió sueca de la mateixa història, assenyalant que la pel·lícula de Finchar és “considerablement més sofisticada”, i alabant la “hipnòtica presència de Mara, que s’endinsa sense por en l’icònic personatge que abans havia interpretar l’actriu sueca Noomi Rapace, i se’n surt com a mínim igual de bé”.


Identificant-se en taquilles amb el pdf imprès o al mòvil. Imprès per a imprimir\nPoden arribar a gaudir d’un descompte màxim de 40 € per a quatre persones. L’ oferta serà vàlida durant tota la temporada 2021 i no acumulable a altres ofertes.\nUn cop dins de el parc pot beneficiar-se de la promoció "Special Pass" i tornar a visitar el parc que vulguis per 10 € per persona. No acumulable a altres ofertes i / o promocions. Subjecte a l'aforament dels parcs\nOferta vàlida des de 11/06/2021 fins 12/09/2021\nOferta vàlida des de 11/06/2021 fins 26/09/2021


PORTADES: Les portades dels diaris de paper de Tarragona d'avui, 4 de desembre\nper Redacció 04/12/2020 07:37h\nBon dia i bona hora! Per fi ja és divendres, 4 de desembre de 2020 i, com cada dia, repassem les portades dels principals diaris en paper de les nostres comarques. Avui, el ‘Diari de Tarragona’ enceta la jornada amb una ‘missió impossible’, la tornada a casa per Nadal, i els casos concrets de diversos tarragonins i tarragonines que resideixen arreu d’Europa. La pròxima reobertura de PortAventura, l’inici dels cribratges massius a Tarragona i Reus, una entrevista al conseller Bernat Solé o la presentació del Calafell Beach Festival, altres qüestions destacades.\nEl ‘Diari Més’, per la seva part, es fa ressò de l'última decisió del Departament de Salut, que anul·la el canvi de tram i que manté, almenys quinze dies més, el conjunt de restriccions actuals. El tret de sortida al Mercat de Nadal de Reus, al Mercadal, protagonista gràfic a la tapa del rotatiu tarragoní, que completa la portada amb les presumptes irregularitats a Espimsa, la condemna a l’Ajuntament de Vila-seca, la gesta de l’Hospital Sant Joan de Reus i l’aprovació dels pressupostos de l’Estat.\nLa ‘Nova Conca’, finalment, enceta la jornada d’avui divendres amb l’ajornament del tram 2 de la desescalada, acompanyat de les inversions del PUOSC —el Pla únic d’obres i serveis de Catalunya— que rebrà la comarca, les més altes del Camp de Tarragona. Els pressupostos del Consell Comarcal de la Conca de Barberà, l’atur, la denúncia de Josep Andreu o el programa de Nadal a l’Espluga de Francolí, també protagonistes.\nBON DIA! Les portades dels diaris de paper de Tarragona d'avui, 3 de desembre


Programacio per competencies by hospitaletcrp 31466 views\nCarmebarbajornadadim by mcunille 7058 views\nCompetències Bàsiques i la seva ava... by Nuria Alart 18436 views\nCurriculum Eso I Competencies Basiques by mcunille 9210 views\nCompetències bàsiques. Neus Sanmartí by torrents 9677 views\nMenorca2008 Final by jesteveg 11431 views\nÀ. Baldó , Education at Institut Infanta Isabel de Barcelona\n1. Competències bàsiques, clau o essencials Badalona, 27 de març de 2008 Fàtima Romero Vallhonesta Inspectora d’Educació\n2. FINALITATS DE L’EDUCACIÓ

… el ple desenvolupament de la personalitat humana…

… en el respecte als principis democràtics de la convivència i llibertats fonamentals

Constitució Espanyola (1978)

… el ple desenvolupament de la personalitat humana…

… afavorir la comprensió, la tolerància, l’amistat…

Declaració Universal dels Drets Humans (ONU, 1948)\n3. FINALITATS DE L’EDUCACIÓ

… de coneixements i tècniques indispensables des del punt de vista dels desenvolupament humà…

“ S’hauria de contemplar l’educació relativa al medi ambient, la salut i la nutrició…

Conferència Mundial sobre Educació per a tothom (UNESCO, 1990)

… assumir una vida responsable en una societat lliure…

… amb esperit de comprensió, pau, tolerància, igualtat.

Convenció sobre els Drets de l’Infant (1989)\n4. FINALITATS DE L’EDUCACIÓ

Saber, saber fer, saber ser, saber conviure.

… el ple desenvolupament de l’ésser humà en la seva dimensió social.

… permetre a tothom, sense excepció fer fructificar els seu talent i les seves capacitats de creació…

Informe de la UNESCO (Delors, 1996)

… fomentar en tots els individus els sentit dels valors universals i els tipus de comportament en què es basa una cultura de pau.

… la tolerància la solidaritat, la voluntat de compartir i l’atenció cap els altres.

Pla d’Acció Integrada sobre l’Educació per la Pau, els Drets Humans i la Democràcia (UNESCO, 1995)\n5. FINALITATS DE L’EDUCACIÓ

Comprendre i interpretar la realitat, i transformar les relacions de les persones amb les noves sensibilitats interculturals, mediambientals, solidàries i igualitàries.

Intermón Oxfam (2005)

… aprendre a assimilar coneixements, a fer, a viure amb els altres i a ser

… explotar els talents i les capacitats de cada persona…

… amb l’objectiu que millori la seva vida i transformi la societat.

Foro Mundial sobre l’Educació de Dakar (UNESCO, 2000)\n6. Decàleg de l’Educació Matemàtica (1)

No adoptar una didàctica rígida, sinó adaptada en cada cas a l’alumne, observant-lo constantment

No oblidar l’origen concret de la Matemàtica ni els processos històrics de la seva evolució.

Presentar la Matemàtica com una unitat en relació amb la vida natural i social.

Graduar acuradament els plans d’abstracció

Ensenyar guiant l’activitat creadora i descobridora de l’alumne

\n7. Decàleg de l’Educació Matemàtica (2)

Estimular aquesta activitat despertant l’interès directe i funcional vers l’objecte del coneixement.

Promoure en tot el possible l’autocorrecció

Aconseguir un cert mestratge en les solucions abans d’automatitzar-les.

Tenir cura que l’expressió de l’alumne sigui traducció fidel del seu pensament.

Procurar a qualsevol alumne èxits que evitin la seva desmoralització

Pere Puig Adam (1955)

\n8.

Què entenem per competència?

Quines són les competències essencials?

Es poden ensenyar les competències o només es poden desenvolupar?

Com valorarem el grau d’assoliment d’una competència?

\n9. Què s’entén per competència?

Podem entendre que una competència és la capacitat de posar en pràctica de manera integrada aquells coneixements adquirits, aptituds i trets de la personalitat que permeten resoldre situacions diverses.

\n10.

Podem entendre que una competència és la capacitat de posar en pràctica de manera integrada aquells coneixements adquirits , aptituds i trets de la personalitat que permeten resoldre situacions diverses.

CONTINGUTS ESPECÍFICS\n11.

Podem entendre que una competència és la capacitat de posar en pràctica de manera integrada aquells coneixements adquirits, aptituds i trets de la personalitat que permeten resoldre situacions diverses.

PROCESSOS GENERALS\n12.

Podem entendre que una competència és la capacitat de posar en pràctica de manera integrada aquells coneixements adquirits, aptituds i trets de la personalitat que permeten resoldre situacions diverses .

CONTEXTOS\n14.

Probablement la major dificultat no està en els continguts específics d’una matèria sinó en...

...integrar-los dins de processos més generals

En el cas de les matemàtiques vol dir: raonament, representació, modelació, estimació i desestimació d’estratègies, tempteig,...

...aplicar-los de manera contextualitzada

la invisibilitat de les matemàtiques a l’entorn i el fet que sovint accedim al context a través d’un text (comprensió lectora, interpretació,...).

\n15. S’identifiquen com a competències bàsiques les vuit competències següents:\n17. Competències bàsiques Competències transversals Competències específiques centrades en conviure i habitar el món\n18. Competències bàsiques Competències transversals Competències específiques centrades en conviure i habitar el món Competències personals Competències comunicatives Competències metodològiques\n19. Competències bàsiques Competències transversals Competències específiques centrades en conviure i habitar el món Competències personals Competències comunicatives Competències metodològiques 1.Competència comunicativa lingüística i audiovisual\n20. Competències bàsiques Competències transversals Competències específiques centrades en conviure i habitar el món Competències personals Competències comunicatives Competències metodològiques 2. Competències artística i cultural\n21. Competències bàsiques Competències transversals Competències específiques centrades en conviure i habitar el món Competències personals Competències comunicatives Competències metodològiques 3. Tractament de la informació i competència digital\n22. Competències bàsiques Competències transversals Competències específiques centrades en conviure i habitar el món Competències personals Competències comunicatives Competències metodològiques 4. Competència matemàtica\n23. Competències bàsiques Competències transversals Competències específiques centrades en conviure i habitar el món Competències personals Competències comunicatives Competències metodològiques 5. Competència d’aprendre a aprendre\n24. Competències bàsiques Competències transversals Competències específiques centrades en conviure i habitar el món Competències personals Competències comunicatives Competències metodològiques 6. Competència d’autonomia i iniciativa personal\n25. Competències bàsiques Competències transversals Competències específiques centrades en conviure i habitar el món Competències personals Competències comunicatives Competències metodològiques 7. Competència en el coneixement i la interacció amb el món físic\n26. Competències bàsiques Competències transversals Competències específiques centrades en conviure i habitar el món Competències personals Competències comunicatives Competències metodològiques 8. Competència social i cultural\n27. Competències bàsiques\n28.

En el currículum de cada matèria hi consten les competències que es treballen en aquella matèria i la contribució de la matèria a l’adquisició de les competències generals de l’etapa, els objectius, els continguts i els criteris d’avaluació.

\n29. Més equilibri curricular\n30. Més equilibri curricular Més flexibilitat en el tractament dels continguts\n31. Més equilibri curricular Més flexibilitat en el tractament dels continguts Més connexions internes\n32. Més equilibri curricular Més flexibilitat en el tractament dels continguts Més connexions internes Més context\n33. Més equilibri curricular Més flexibilitat en el tractament dels continguts Més connexions internes Més context Més i més amples enllaços interdisciplinaris\n34. Més resolució de problemes personalment o en grup Més equilibri curricular Més flexibilitat en el tractament dels continguts Més connexions internes Més context Més i més amples enllaços Interdisciplinaris\n35. Més resolució de problemes personalment o en grup Més equilibri curricular Més flexibilitat en el tractament dels continguts Més connexions internes Més valoració de la creativitat, la imaginació, la tenacitat, la posta en marxa de recursos diversos Més context Més i més amples enllaços Interdisciplinaris\n36. Més resolució de problemes personalment o en grup Més equilibri curricular Més atenció al llenguatge i a la comunicació Més flexibilitat en el tractament dels continguts Més connexions internes Més valoració de la creativitat, la imaginació, la tenacitat, la posta en marxa de recursos diversos Més context Més i més amples enllaços Interdisciplinaris\n37. Més resolució de problemes personalment o en grup Més equilibri curricular Més atenció al llenguatge i a la comunicació Més flexibilitat en el tractament dels continguts Més connexions internes Més valoració de la creativitat, la imaginació, la tenacitat, la posta en marxa de recursos diversos Més context Més i més amples enllaços Interdisciplinaris Més visualització\n38. Més resolució de problemes personalment o en grup Més equilibri curricular Més atenció al llenguatge i a la comunicació Més flexibilitat en el tractament dels continguts Més connexions internes Més valoració de la creativitat, la imaginació, la tenacitat, la posta en marxa de recursos diversos Més context Més temps Més i més amples enllaços Interdisciplinaris Més visualització\n39. Més resolució de problemes personalment o en grup Més equilibri curricular Més atenció al llenguatge i a la comunicació Més flexibilitat en el tractament dels continguts Més connexions internes Més valoració de la creativitat, la imaginació, la tenacitat, la posta en marxa de recursos diversos Més context Més temps Més i més amples enllaços Interdisciplinaris Més visualització Més treball col·laboratiu\n40. Més resolució de problemes personalment o en grup Més equilibri curricular Més atenció al llenguatge i a la comunicació Més flexibilitat en el tractament dels continguts Més connexions internes Més valoració de la creativitat, la imaginació, la tenacitat, la posta en marxa de recursos diversos Més context Més temps Més i més amples enllaços Interdisciplinaris Més visualització Més treball col·laboratiu Més TIC\n41. Més resolució de problemes personalment o en grup Més equilibri curricular Més atenció al llenguatge i a la comunicació Més flexibilitat en el tractament dels continguts Més connexions internes Més valoració de la creativitat, la imaginació, la tenacitat, la posta en marxa de recursos diversos Més context Més temps Més i més amples enllaços Interdisciplinaris Més visualització Més treball col·laboratiu Més TIC Més manipulació d’objectes i de materials didàctics\n42. Preguntes que poden servir d’indicadors del nivell de “riquesa competencial” d’una activitat

Les següents preguntes, aplicades a una activitat, poden donar idea al professorat del grau en què, dins d’aquella activitat, es cultiven les competències generals i les competències matemàtiques.

\n43. Hi ha context i és un context significatiu per a l’alumne?\n44. És funcional, aplicable?\n45. Estimula la curiositat, la recerca i el gust per la descoberta?\n46. Impulsa a prendre decisions amb autonomia?\n47. Hi ha treball cooperatiu, en parella o en equip?\n48. Implica l’ús d’instruments i materials diversos?\n49. Deixa espai per a la creativitat de l’alumnat i pels procediments no estàndards?\n50. Integra continguts diversos tot reforçant una visió conjunta i coherent de la matèria corresponent?\n51. Té un bon nivell de connexions: la vida quotidiana, la interdisciplinarietat, la transversalitat?\n52. Comporta comunicació? Comprensió oral Comprensió lectora Expressió oral Expressió escrita Comprensió i expressió gràfica Llenguatge simbòlic\n53. L’activitat comença amb una pregunta?\n54.

Context?

Aplicable?

Curiositat, recerca?

Autonomia?

Treball cooperatiu?

Instruments?

Creativitat?

Integra continguts?

Connexions?

Comunicació?

Comença per una pregunta?

\n55.

El coneixement ha de començar a través dels sentits. Per què doncs començar amb una exposició verbal de les coses i no amb una observació real d’aquestes coses?

Janos Comenius

Didàctica Magna (1657)

\n56.

El nen té la intel·ligència a les mans

Maria Montessori

\n57.

Henri Poincaré (1854-1912)

Només hi ha dos mètodes per a ensenyar fraccions: tallar, encara que sigui mentalment, un pastís, o fer-ho amb una poma. Amb qualsevol altre mètode d’ensenyament els escolars prefereixen sumar numeradors amb numeradors i denominadors amb denominadors.\n58. Es poden ensenyar les competències o només es poden desenvolupar?

Si quan pensem en “ensenyament” pensem només en el model transmissiu, expositiu o reproductiu, aleshores les competències NO es poden ensenyar ja que tenen un fort caràcter procedimental i actitudinal.

\n59.

Si entenem, en canvi, que tot projecte d’ensenyament comporta una intencionalitat que fixa els seus resultats en una aplicació futura, aleshores es pot ensenyar als alumnes a ser competents.

\n60.

L’ensenyament de les competències es planteja facilitar la transmissió d’uns aprenentatges que generalment s’han presentat descontextualitzats, a situacions properes a la realitat.

\n61.

El que s’ha d’ensenyar no ha de ser un conjunt de continguts organitzat en funció de la lògica d’unes disciplines acadèmiques, sinó que s’ha de seleccionar, presentar i organitzar de tal manera que pugui donar resposta a situacions o necessitats reals.

\n62. Es pot ensenyar als alumnes a aplicar amb èxit els seus coneixements a futures situacions que desconeixem?

Pensem en un model d’ensenyament diferent, per exemple, en les estratègies d’entrenament de molts esports.

Algú creu que no estan preparats els jugadors d’una selecció de bàsquet per afrontar els partits de la competició?

Algú creu que els jugadors coneixen exactament les situacions de competència amb què es poden trobar a cada partit?

Això fa que es desisteixi d’establir un pla d’aprenentage per aquest jugadors?

\n63.

Sovint haurem d’ensenyar fent servir diferents situacions-problema que permetin actuar com a models i “entrenar” els esquemes d’actuació específics per a cadascuna d’elles.

Moltes vegades, però, serà necessari establir estratègies d’ensenyament específiques per a cadascun dels components conceptuals per tal de garantir-ne el seu domini.

\n64. Com valorarem el grau d’assoliment d’una competència?

L’exposició per part de l’alumne del coneixement que té sobre un tema i la capacitat per resoldre problemes estereotipats no són estratègies avaluadores apropiades per a l’avaluació de les competències.

Les proves escrites aporten una informació molt limitada per a la majoria de les competències.

\n65. Com valorarem el grau d’assoliment d’una competència?

La informació per avaluar les competències no s’ha de limitar als resultats obtinguts en exàmens escrits, sinó que s’ha de basar sobretot en l’observació de les activitats que els alumnes fan a l’aula.

\n66. Com valorarem el grau d’assoliment d’una competència?

Podem elaborar una graella per les diferents activitats que fem amb indicadors que ens permetin valorar l’assoliment de les diferents competències a les quals l’activitat proposada col·labora a assolir.


Platja d’Aro eixampla o reobre diversos espais públics • Ràdio Capital de l'Empordà\nEl mercat del divendres augmenta el seu espai i reobren els dos parcs de lleure per a gossos i el Parc dels Estanys.\nAmb la fase 1 del desconfinament, els mercats han d’ampliar l’espai per poder rebre totes les parades habituals. En cas contrari, haurien de quedar-se amb un 25% dels venedors.\nPlatja d’Aro ha optat per la primera possibilitat i ha ampliat l’espai a l’entorn de la Masia Bas des del 22 de maig. D’aquesta manera podrà acollir un 70% dels estands i tots els productes, que hauran d’agrupar-se per gènere: alimentació, roba, calçat, etc.\nEl nou disseny del mercat preveu tres punts d’entrada i sortida amb rètols en els quals s’indicaran les mesures obligatòries com ara la distància de seguretat entre les parades i persones; també inclou zones de pas per a vianants de 4 a 7 metres. Una altra novetat serà el control permanent de les persones amb la presència de 10 informadors municipals que vigilaran que es respectin les noves mesures.\nA banda d’això, el divendres passat van reobrir els dos parcs de lleure per a gossos -a Mas Semi de Castell d’Aro i entre el carrer Luxemburg i l’Avinguda de París de Platja d’Aro- amb un límit d’aforament fins a 10 persones i la recomanació d’una estada màxima de 30 minuts. També és ara accessible al públic el Parc dels Estanys, excepte l’accés als miradors, cada dia de 7h a 21h.\nArticle anteriorCs Palamós demana retirar la simbologia independentista per donar la benvinguda al turista espanyol\nArticle següentUn banc de dofins neda tranquil·lament per Sant Feliu de Guíxols


De l'ordinador al laboratori: Fem biologia in silico - Institut de Ciències de l'Educació - UAB Barcelona\nDe l'ordinador al laboratori: Fem biologia in silico\nHorari: de 9:30 a 14h., amb una pausa de 30 minuts. El dilluns 8 de juliol es convocarà l'alumnat a les 8:30h.\nProfessorat: Daniel Yero Corona, Inmaculada Ponte Marull i Alicia Roque Cordova.\nA més dels coneguts experiments in vivo i in vitro, existeixen eines informàtiques (in silico) que podem explotar i explorar per recolzar els nostres coneixements i experiments de Biologia. La Informàtica i la Biologia es troben actualment juntes en una disciplina que es coneix com a Bioinformàtica, un dels camps de la ciència més dinàmics i amb més projecció. En aquest curs s'introduirà l'estudiant en aquesta nova disciplina mitjançant sessions pràctiques i visites a laboratoris reals.\nL'objectiu principal d'aquest curs pràctic és introduir a l'alumnat en aquesta nova disciplina que és la Bioinformàtica, mitjançant la resolució de problemes biològics senzills amb ajuda de l'ordinador i d'Internet. A més mitjançant visites a laboratoris d'investigació on la bioinformàtica forma part de les eines que fan servir els investigadors en els seus projectes. Com ordenar la informació científica? On trobar la llista de tots els éssers vius que es coneixen fins ara? Què és un banc de gens i proteïnes? Com funciona una cèl·lula? Podem explorar dins del nostre genoma? Com clonar in silico un gen o un organisme? A quins organismes ens assemblem més o menys? Són preguntes que l'alumnat aprendrà a solucionar de forma molt senzilla i amb un ordinador durant aquest curs. Un altre objectiu, no menys important, és mostrar els beneficis de l'ús adequat d'Internet.\nHabilitats bàsiques en el treball amb ordinadors (Windows) i l'ús d'Internet.\nHistòria de la Bioinformàtica. Relació entre la Biologia i la Informàtica. Què és la Bioinformàtica?\nBases de dades en biociències. Conceptes bàsics. Bases de dades de seqüències d'ADN, genomes i proteïnes.\nProgrames per l'anàlisi de seqüències d'ADN i proteïnes.\nSoftware per la visualització d'experiments biològics (clonació, estructura de proteïnes).\nSoftware per la classificació i comparació d'éssers vius (elements bàsics dels arbres filogenètics).\nInformar-se sobre projectes de recerca de la UAB que utilitzen la bioinformàtica.\nDurant el curs es treballarà majoritàriament davant d'un ordinador, realitzant exercicis guiats pel professorat. S'utilitzarà el mètode d'aprenentatge basat en problemes. Es propiciarà el treball en equips i la discussió de la metodologia i resultats per part de l'alumnat mitjançant petites exposicions orals. A més es faran visites a laboratoris d'investigació i entrevistes a investigadors que fan servir la bioinformàtica en els seus projectes.


Cinc dotacions de bombers encara treballen en l’incendi de Roca Umbert a La Batllòria\nEsteu veient:Inici»Portada»Cinc dotacions de bombers encara treballen en l’incendi de Roca Umbert a La Batllòria\nAutor de la Foto: Él Proteston de la Batllòria\nPer Redacció la Vila el\t 11 juliol 2019 0 Comments\nA un quart de sis d’aquesta s’ha ocasionat un incendi a l’interior d’una nau de l’antiga fàbrica Roca Umbert a La Batllòria (Sant Celoni), situada al carrer Breda i molt a prop de la carretera C-35. Per apagar-lo s’han activat deu dotacions dels Bombers de la Generalitat, una de les quals només hi ha estat una hora. En aquests moments hi queden encara cinc dotacions per controlar que el foc no s’espandeixi, tot i que el foc ja està controlat.\nEn els primers moments de l’incendi des de diversos punts del Baix Montseny tant des de la Batllòria com de Riells i Viabrea es podien veure les flames del foc i una densa columna de fum. Les causes del foc ara per ara es desconeixen. Com és habitual també s’han activat la resta de serveis d’emergències, Mossos d’Esquadra i SEM.\nAntiga fàbrica Roca Umbert de #LaBatllòria cremant @bomberscat @112 @emergenciescat @mossos @ajsantceloni @laVila_rw @baix_montseny @AjuntamentRiV pic.twitter.com/thjgq5eEjD\n— Pepnus 🇨🇭 (@pepmollevi) 11 de juliol de 2019


Bloc – Pàgina 2 – Escola Municipal de Música Blai Net\nLa blai band al barrejant 2020\nPublicat el Octubre 6, 2020 per emmsantboi\nEnguany la Blai Band ha participat al Barrejant, fira de la diversitat a Sant Boi, d’una manera ben especial: la formació va enregistrar un concert a Can Massallera, sense públic i mantenint la corresponent distància de seguretat entre els seus membres, i després el concert es va emetre pel canal YouTube de l’Ajuntament de Sant Boi.\nAquí teniu el resultat. Com podeu veure, res atura la Blai Band!\nHAMSA HAMSA a cal ninyo\nPublicat el Octubre 2, 2020 per emmsantboi\nEl grup de músiques d’arrel Hamsa Hamsa es presenta a Sant Boi\nDimecres 7 d’octubre a les 19:30 a Cal Ninyo, carrer Joan Bardina 44\nEl grup barceloní Hamsa Hamsa ens proposa una fusió urbana de músiques mediterrànies, especialment de músiques sefardites i de l’Orient Mitjà, amanides amb multitud d’influències que van des del jazz fins la música balcànica. Hamsa és un símbol de protecció, relacionat amb la mà de Fàtima a les cultures àrabs. Dimecres a Cal Ninyo Hamsa Hamsa ens durà de viatge cap a l’Orient, no us ho podeu perdre!\nAnna Casado Colao, veu · Ofer Ronen, llaüt (ud) i guitarra · Jon Unanua, baix elèctric i contrabaix · Albert Enkaminanko, batería i percurssió · Lluc Riba, saxòfon\nPublicat el Juliol 14, 2020 per emmsantboi\nPREINSCRICIONS 2020-2021: LLISTA DEFINITIVA\nJa tenim la llista de preinscripcions definitiva