Apatrtments On 8 Marta Yekaterinburg Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApatrtments On 8 MartaUlitsa 8 Marta 181/6, Txekalovski, Yekaterinburg, Rússia, 620130 - Veure al mapaExcepcional9,7Basada en7comentarisApatrtments On 8 MartaVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apatrtments On 8 Marta està situat idealment a Ekaterinburg; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Apatrtments On 8 Marta també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Yekaterinburg. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, habitació familiar són només algunes de les comoditats que fan que Apatrtments On 8 Marta sigui diferent dels altres hotels de la ciutat. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Yekaterinburg, el Apatrtments On 8 Marta és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


En tota societat existeix un seguit de principis que ens permeten orientar el comportament en funció de realitzar-se com a persones. I la societat actual no està exempta d’això. Per tant, és molt important educar en valors a les noves generacions.\nQuina importància tenen els valors?\nEns ajuden a apreciar i escollir unes coses en lloc d’altres, o bé comportar-se de certa manera en detriment d’un altre. A més, també ens permeten formular objectius i metes. També reflecteixen els nostres interessos, sentiments i conviccions més importants.\nQuè són i com es transmeten els valors?\nFan referència a les necessitats humanes. Representen idees, somnis, desitjos i aspiracions, independentment de les circumstàncies. Són importants pel seu significat i pel que representen.\nCal destacar que tot valor es tradueix en un pensament, concepte o idea. I, sobretot, es perceben amb el comportament. Per tant, una persona valuosa és aquella que viu d’acord amb els valors en els quals creu. De la mateixa manera, serveixen per relacionar-se amb els altres i per regular la conducta buscant el benestar col·lectiu. Les decisions que prenem no estan tan relacionades amb les regles i normes de comportament sinó amb els valors inculcats.\nCal saber que un nen, al néixer, no és ni bo ni dolent. Serà amb l’ajuda del seu entorn (família, educadors, professors, etc.) que aprendrà allò que està bé i allò que no ho està. D’aquesta manera, els nens aprendran a fer, a actuar i a viure.\nEl primer que hem de fer per poder educar en valors als nostres fills és conèixer quins valors hi ha. Posteriorment, escollir aquells que volem que els nostres fills aprenguin i ensenya’ls-hi en el dia a dia per mitjà de l’exemple.\nPer tant, els pares són les figures fonamentals perquè un nen aprengui valors. I, com hem dit, és a través de l’exemple que ho faran. Per tant, la forma de relacionar que tenen els pares amb els altres serà aquella forma que els seus fills aprendran a relacionar-se amb els altres. Com demanar coses, com cooperar, com defensar-se, com queixar-se, com tolerar, com acceptar, com compartir, etc. Què passaria, per exemple, si els pares no tenen paciència amb els seus fills. O que passaria si els pares critiquen tot el que els seus fills fan?\nLa responsabilitat que tenen els pares en transmissió dels valors al seus fills és màxima.


El cost de la desviació de la Massana enfronta PS i majoria - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEl cost de la desviació de la Massana enfronta PS i majoria\nPere López xifra el cost del vial en uns 40 milions d’euros mentre que des de Ciutadans Compromesos Carles Naudi assegura que “rascaria els 70”\n27/02/2020 (18:30 CET)\nPere López, durant la intervenció.\nQuant costaria la desviació de la Massana? És el dubte (raonable) que podrà tenir tothom qui hagi seguit la sessió de Consell General en què aquest dijous s’ha d’aprovar el pressupost per a l’any 2020. Govern i grups de la majoria, per una banda, i Partit Socialdemòcrata (PS), per l’altra, s’han enfrontat en el debat sobre si s’ha de posar ja al pressupost aquesta infraestructura o s’ha d’esperar. En la discussió, des de Ciutadans Compromesos (CC) s’ha revelat que en els proper mesos es farà una prova pilot per millorar el trànsit a dins del poble mitjançant una regulació semafòrica.\nL’enfrontament ha vingut provocat per la reserva d’esmena presentada pel PS mitjançant la qual es volia traspassar partides destinades a l’heliport per millorar el projecte de la desviació de Sant Julià i per poder impulsar definitivament el vial de la Massana. Per als socialdemòcrates, aquesta infraestructura és clau davant la “pressió circulatòria” que fa que “gairebé s’expulsi ciclistes i esquiadors de la zona del Telecabina”, segons ha afirmat el president del grup, Pere López. Al seu entendre, la nova carretera no perjudicaria el comerç del poble perquè “no és encertat comparar la situació amb la d’Encamp”. Així ha defensat que “serà també una racionalització de la mobilitat i una millora per a l’activitat comercial de la Massana”.\nDes de Ciutadans Compromesos –tot i que en nom dels tres grups de la majoria-, Carles Naudi ha admès que la desviació és necessària, però ha argumentat que s’ha de fer quan estiguin enllestits altres projectes prioritaris, com ara el vial de Sant Julià. “Ho volem fer, evidentment, però amb més pausa i serenor”, ha indicat.\nCarles Naudi avança que es farà una prova pilot per millorar el trànsit amb semàfors sincronitzats a l'avinguda Sant Antoni\nUn dels punts on més diferències s’ha detectat en el debat és el cost que podria tenir aquesta carretera. El PS ha recordat que “ja es contemplava el 2010 i tenia una estimació d’uns 40 milions d’euros”, xifra que, ha admès, “és important” però “necessària per la circulació a la parròquia”. López ha defensat que, com es faria en un termini d’entre tres i quatre anys, suposarien uns 10 milions anuals, “res que no es pugui permetre el pressupost de l’Estat”.\nEn canvi, Naudi ha recordat que el projecte inclou “un vial elevat i un túnel” i que, amb el pas del temps, la inversió necessària “rascaria els 70 milions”. A banda, ha recordat que tampoc es pot tirar endavant perquè “els convenis amb els propietaris no estan signats” i, per tant, ficar diners seria “un brindis al sol”. I, en aquest punt, ha acusat el PS de fer l’esmena “per rascar vots”.\nEl conseller general de CC ha aprofitat per revelar que en pocs dies s’iniciarà una nova prova pilot, en la línia de la ja feta a la zona de la rotonda d’Anyós, per mirar de millorar la circulació a la parròquia massanenca. En concret, es vol regular el trànsit amb semàfors durant les hores puntes a tot el tram de l’eix central de l’avinguda Sant Antoni. S’entén que pot ajudar a donar més fluïdesa a la circulació.\nPel que fa al vial de Sant Julià, el ministres de Finances també ha avançat que s’enllestirà en poques setmanes el tram actualment en obres i que la possible continuació, amb la construcció del túnel de Rocafort, dependrà dels resultats de l’estudi sobre la mobilitat a la zona. “Si els resultats no són els esperats, en futurs pressupostos s’inclouran crèdits per fer aquesta nova fase”, ha explicat.\nLes dues reserves d’esmena sobre la qüestió han quedat refusades amb els vots de la majoria. Per la seva banda, els consellers generals de Terceravia s’han abstingut.


Une demarche durable - Lasal del Varador\nEl nou projecte d’hostaleria de Lasal del Varador s’ha construït seguint els principis de l’arquitectura bioclimàtica. L’objectiu és demostrar que amb un ús més eficient dels recursos aconseguim un activitat més respectuosa amb el mediambient i un estalvi important en costos.\nAdequació i distribució dels espais. A l’estiu, un únic espai ventilat que ens permet no instal·lar aparells d’aire condicionat; a l’hivern, 2 terrasses (una de coberta i tancada, i una altra també coberta però a l’aire lliure i encarada al sud,permetent l’entrada directa del Sol.\nVentilació natural creuada. A l’estiu permet gaudir de la brisa marina i a l’hivern, evitar la creació d’ humitat en la terrassa interior.\nA partir de la combinació ecologia/durabilitat preu hem escollit els materials per a la construcció. En alguns casos per normativa i en altres casos per preu o disponibilitat ens hem vist obligats a utilitzar materials estàndars que no són ecològics.\nA l’estiu evitem l’ús d’aire condicionat, gràcies al doble sostre amb càmera ventilada que permet obtenir unes temperatures més fresques a l’espai de la terrassa interior. – S’ha dotat de llum natural directa a tots els espais del restaurant, evitant així l’ús de l’electricitat per les llums durant el dia, els llums són de baix consum o dispositius d’encesa automàtics per optimitzar el consum. – Plaques solars tèrmiques que escalfen l’aigua per l’ús diari.\nA més de reciclar, es tracta de generar el mínim volum de residus possible, tenint en compte el procés de fabricació i el transport d’un producte. Per tal de minimitzar el seu impacte mediambiental, tenim en compte la compra de productes amb poc embolcall, amb envàs reciclable o a granel i la possibilitat de comprar a proveïdors locals.


6ª CURSA I MARXA SOLIDÀRIES DE MARTORELL 07-06-2015: REGLAMENT\n* L´Hospital Sagrat Cor acollirà a tota la población que vulgui participar i/o acompanyar als participants de la CURSA i MARXA solidàries, sense cap distinció d´edat, sexe ni ideologia religiosa, sempre que es respecti a les persones físiques, la integritat i dignitat dels interns, les normes internes del propi centre i les lleis instaurades per l´Institut Català de la Salut. ( Exemple clar: NO ESTÀ PERMÈS FUMAR A DINS DEL RECINTE HOSPITALARI ).\n* La data de celebració serà el dia 03 de juny de 2018\n* Es celebraran CINC proves:\n* CURSA SOLIDÀRIA: 10km, apta per a corredors/es a partir dels 16 anys d´edat. Màxim 800 participants.\n( No s´acceptaran més inscripcions un cop arribat al límit de participació. Ni per telèfon ni per E-Mail ni pressencials ).\n* MARXA SOLIDÀRIA: 7,6km on podran participar persones de qualsevol edat. Màxim 200 participants externs ( no usuaris del centre ). Menors acompanyats sempre d´un adult.\n* MINI-MARXA SOLIDÀRIA: 1km, destinada exclussivament per a interns del centre. Sense límit de participació.\n* MINI-CURSA de 100 metres per a nens i nenes de 0 a 3 anys. Límit: 30 participants.\n* MINI-CURSA de 500 metres per a nens i nenes de 4 a 10 anys. Límit: 70 participants.\nLa organització es reserva el dret a solapar les dues curses, amb sortida ordenada segons edat, per tal d´agilitzar la dinàmica de l´esdeveniment.\n* La CURSA solidària tindrà un recorregut circular de 10k en terreny mixte; 40% asfalt i 60% pista forestal.\n* La MARXA solidària tindrà un recorregut circular de 7,6k aprofitant el mateix recorregut de la cursa però retallant distància al finalitzar el tram de pista forestal.\n* La CURSA començarà a les 08:30h\n* La MARXA començarà a les 08:35h\n* La sortida i arribada de la CURSA i la MARXA s´efectuarà dins l´Hospital Neuropsiquiàtric Sagrat Cor ( Av. Comte del Llobregat num 117 ), concretament a la zona del camp de futbol.\n* La CURSA i la MARXA són obertes a tothom.\n* IMPORTANT: La MARXA es va crear amb la idea de donar la oportunitat als interns del centre de participar activament. Es tracta de persones amb certes discapacitats tant físiques com Intel.lectuals. La funció dels participants de la marxa és acompanyar als interns en el seu recorregut. Els protagonistes principals d´aquesta prova són, per tant, els interns. Aquest és el motiu principal pel qual la MARXA no és competitiva ni tampoc premiable.\n* La MARXA està pensada per a CAMINAR. El fet de córrer no implica cap desqualificació. Qualsevol persona que s´inscrigui a la MARXA ha de saber i acceptar a l´hora de formalitzar la inscripció que es tracta d´una caminada NO PREMIABLE.\n* La MINI-MARXA no tindrà horari fixe. Es donarà el tret de sortida un cop hagin arribat a meta tots els participants de la cursa i de la marxa.\n* La MINI-MARXA tindrà un recorregut d´1km per dins del recinte hospitalari. En aquesta prova nomès podran participar interns de l´Hospital Sagrat Cor i també interns d´altres centres amics amb importants limitacions Intel.ectuals i físiques que els impedeixi assolir un repte esportiu com la MARXA de 7,6k.\nAquest any també volem comptar amb la participació dels més petits amb:\n- Una Mini-Cursa de 100 metres, per a nens i nenes de 0 a 2 anys.\n- Una Mini-Cursa d´aproximadament uns 400 metres, per a nens i nenes de 3 a 10 anys.\nEl límit de participació de les dues curses és d´un total de 100 participants entre les dues.\nLes dues curses infantils començaràn a partir de les 10:30, un cop hagin arribat tots els participants de la cursa i la marxa i després de la Mini marxa.\n* La “Entre Tots” és una jornada esportiva sense cap ànim de lucre.\n* El principal objectiu d´aquesta jornada és convidar a tothom a conviure amb els interns del centre, contribuir a l´alliberació dels estigmes en Salut Mental i promoure la pràctica de l´atletisme de fons.\n* Aquest projecte solidari es substenta sota el llema de la casa: l´HOSPITALITAT. Acollir i cuidar al participant són els nostres objectius principals com a profesionals de la salut i organitzadors d´aquest esdeveniment.\nEl repte esportiu, per tant, queda en un segon pla o en el límit d´exigència personal de cada participant.\n3. DESTÍ SOLIDARI\n* L´ organització destinarà tota la recaptació de les inscripcions de la CURSA i la MARXA a la Fundació Benito Menni, una ONG gestionada per les Germanes Hospitalàries i que lluita per a garantir el dret a la Salut Mental aquí i als països més desafavorits.\n* Es demana, també, a cada participant, que aporti 1kg d´aliment sòlid, que serà recaptat per la Creu Roja del Baix Llobregat i distribuït segons les necessitats socials.\n* La CURSA es tracta d´ una prova NO HOMOLOGADA i per tant no inclosa a cap competició de la FCA.\n* La CURSA serà cronometrada per Championchip i per tant, és requisit imprescindible participar amb el xip groc propi o bé demanar, a l´hora de fer la inscripció, un de lloguer o de compra.\n* La CURSA tindrà una doble puntuació dins la LligaChip d´ Internet.\n* Els participants que corrin sense xip no sortiran a les classificacions i, per tant, no tindran dret a reclamar cap trofeu a cap categoria de la prova.\n* En cas d´oblit del xip propi a casa, el participant podrà llogar un a l´organització, abans de la sortida, abonant 2 euros més ( no retornables ) i sempre i quan hi hagin existències.\n* El xip és INTRANSFERIBLE. La organització considera que córrer amb un xip aliè és considerat una falta de respecte cap a la resta de participants.\n* El participant haurà de córrer amb el XIP i el DORSAL ben visibles. Si li cau el dorsal al llarg del recorregut, ho haurà de portar a la ma. El DORSAL serà, a més a més, el comprovant (GARANTIA) per a poder gaudir dels avituallaments finals, obsequis i sorteig.\n* Es donarà opció a comprar el xip propi en el moment de formalitzar la inscripció. Un cop realitzada la inscripció, el participant NO PODRÀ MODIFICAR LA INSCRIPCIÓ i, per tant, si vol comprar el xip propi ho haurà de fer a la propera cursa a la que tingui previst participar.\n* La MARXA i la MINI-MARXA són proves NO CRONOMETRADES i no incloses a cap lliga.\n* La CURSA pot ser una prova competitiva en la mesura que cada participant ho consideri per a aconseguir els seus reptes personals, però per davant de tot es prioritzarà l´objectiu de l´esdeveniment i es treballarà per a mantenir el bon ambient general.\n* La CURSA comptarà amb servei de LLEBRES, a càrrec dels CORRESOLIDARIS, que aniran marcant el ritme a llarg de tot el recorregut.\n*Dues llebres sub 40´\n*Dues llebres sub 45´\n*Dues llebres sub 50´\n*Dues llebres sub 55´\n*Dues llebres sub 60´\n* Si sorgís algún problema o imprevist amb els sistema de classificacions ( confusió de premiats per part de l´empresa de cronometratge, speaker i organització ) s´intentarà solucionar el problema un cop finalitzat l´esdeveniment. En cap moment s´aturarà la dinàmica de la jornada ni es tolerarà cap episodi d´histèria, stress i/o agressivitat que pugui alterar el bon ambient i, d´aquesta manera, alterar també als interns allà presents. Qualsevol persona que protagonitzi episodis agressius serà expulsada del centre pel nostre personal de seguretat i/o per les forces de l´ordre públic.\n* La MARXA és una prova absolutament NO COMPETITIVA.\n* La MARXA té com a objectiu que puguin participar persones amb discapacitat, interns o externs. Podran participar adults i nens i nenes de totes les edats, com cada edició anterior, acompanyant-los, però la organització vol deixar clar que el protagonisme d´aquesta prova serà dels interns del centre.\n* Degut als conflictes sorgits durant les edicions anteriors ( participants que corren en comptes de caminar, participants indignats per aquests fets, etc...) nomès es premiarà amb trofeu a la categoria de discapacitats. D´aquesta manera volem deixar clar que ells són els protagonistes. Tota la resta de participants, però, rebran amb el preu de la seva inscripció tota la prestació que ofereix la organització i podran també participar al sorteig final.\n* La inscripció a la CURSA es podrà fer exclussivament ONLINE, a travès del formulari de Championchip. Es podrà accedir al formulari entrant al blog oficial o bé directament des la página www.championchip.cat\n* La inscripció a la MARXA i a les curses INFANTILS es farà COM A NOVETAT D´AQUEST ANY, també a travès de la web de Championchip.\n* S´admetran fins a 800 participants a la CURSA i 200 participants a la MARXA.\n* El preu, tant de la CURSA com de la MARXA, és de 8 euros + 1kg d´aliment, el qual s´haurà de lliurar a la Creu Roja un cop recollit el dorsal.\n* La Mini-Marxa i les curses infantils són gratuïtes.\n* El preu de la inscripció inclou:\n- Dret de participación a la prova escollida\n- Dret a fer us dels serveis que l´hospital possa a l´abast del participant ( WC, dutxes, pàrking privat i massatges )\n- Dret a rebre la samarreta técnica ( excepte curses infantils ) i la bossa del corredor ( tots els participants )\n- Dret a gaudir de tots els avituallaments post-cursa on s´inclou la espitxa\n- Dret a participar en el sorteig de regals final\n* Les inscripcions s´obriran el dia 1 d´abril i es tancaran un cop s´hagin esgotat. Un cop esgotades, la organització no inscriurà a cap participant més encara que les peticions arribin per via telefònica, E-mail o missatges públics i/o privats a travès de les xarxes socials.\n* No es realitzaran inscripcions presencials el mateix dia. En cas de no haver-se esgotat les inscripcions, aquestes es tancaran el dijous 2 de juny a les 16h.\n* El participant no pot inscriure´s a les dues proves. Tot participant que estigui inscrit a la CURSA no podrà inscriure´s a la MARXA. Tot participant que estigui inscrit a la MARXA no podrà inscriure´s a la CURSA. Per horaris és INCOMPATIBLE poder participar a les dues proves.\n* Nomès es podrà realizar un canvi de prova, de CURSA a MARXA quan el participant pugui acreditar un problema de salut que el deixi fóra de la posibilitat de participar a la cursa i SEMPRE I QUAN informi a l´organització i quedin places vacants a la MARXA.\n* Els participants que estiguin inscrits a la MARXA i vulgin insciure´s a la CURSA nomès ho podran fer sempre i quan quedin places i hagin informat a la organització per tal d´anular la inscripció a la MARXA. Si el participant ja ha pagat la MARXA, no es tornaran els diners.\n* No es permetrà realitzar canvi de nom de dorsal si algú no pot venir a participar.\n* Els interns del centre no han de pagar cap inscripció.\n* Les dues mini-curses infantils són gratuïtes. La prestació és la mateixa exceptuant l´espitxa i la samarreta.\nQÜESTIONS QUE LA ORGANITZACIÓ CONSIDERA IMPORTANTS I QUE CAL TENIR CLARES\n*Els participants, tant de la cursa com de la marxa, podran gaudir de la festa final PASANT UN SOL COP A RECOLLIR ELS OBSEQUIS I L´ESPITXA. La organització cada any es compromet a deixar repetir o repartir entre el públic tots els productes que sobren, però d´entrada, fer abús o intentar colar-se per a repetir mitjançant l´engany, és una falta de respecte cap a la resta de participants que també han pagat la seva inscripció.\nLa organització informa que en cas de que es detectin aquests tipus de conductes, el participant en qüestió no podrà tornar a participar en futures edicions.\nEls nens i nenes que participin a la MARXA i també a la CURSA INFANTIL recolliràn els obsequis de la mateixa manera que els participants de la CURSA i la MARXA.\nEls nens i nenes que nomès participin a les CURSES INFANTILS rebràn els obsequis també a l´acabar.\n*Abans de formalitzar la inscripció a la MARXA, demanem als interessats en participar que llegeixin bé el reglament i que en prenguin consciencia de que aquesta prova és un acte solidari on s´acompanya als interns del centre. En aquesta edició no hi haura trofeus a la marxa, a excepció de les persones amb discapacitat, per tant la organització no vigilarà de manera especial si un participant camina o corre. Aquest aspecte queda a criteri ètic de cada participant.\n7. LLIURAMENT DE DORSALS I XIPS\n* Els dorsals, xips de lloguer i samarreta es començaràn a lliurar de manera PRÈVIA el dissabte 02 de juny al mateix hospital, en horari de 10-13:30h i de 15-18h. La bossa del corredor es lliurarà a l´arribada de les proves.\n* El mateix dia es lliuraran la resta de dorsals, xips i samarretes a partir de les 07:15h.\n* Les classificacions de la cursa es publicaran in situ i també un cop finalitzada la jornada, al llarg del dia, al blog i també a la web www.championchip.cat\n* S´oferirà un avituallament d´aigua al km5, tant pels participants de la CURSA com de la MARXA.\n* S´oferiran diversos líquids/sòlids a l´arribada. De què? Permeteu que mantiguem el factor sorpresa :-)\n*Per a garantir l´armonia i restar caràcter competitiu a les CURSES INFANTILS, no es premiarà amb trofeus a cap nen i nena. Volem mantenir l´ambient festiu i tractar amb igualtat a cada participant.\n- 5 primers ARRIBATS A META i per tant GUANYADORS ABOSOLUTS de la CURSA\n- 5 primeres ARRIBADES A META i per tant GUANYADORES ABSOLUTES de la CURSA\n- 3 primers classificats de la categoria JÚNIOR MASCULÍ ( fins a 20 anys, inclosos ) de la CURSA\n- 3 primeres classificades de la categoria JÚNIOR FEMENÍ ( fins a 20 anys,inclosos ) de la CURSA\n- 3 primers classificats de la categoria SÈNIOR MASCULÍ ( de 21 a 35 anys,inclosos ) de la CURSA\n- 3 primeres classificades de la categoria SÈNIOR FEMENÍ ( de 21 a 35 anys,inclosos) de la CURSA\n- 3 primers classificats de la categoria VET 1 MASCULÍ ( de 36 a 45 anys, inclosos ) de la CURSA\n- 3 primeres classificades de la categoria VET 1 FEMENÍ ( de 36 a 45 anys, inclosos ) de la CURSA\n- 3 primers classificats de la categoria VET 2 MASCULÍ ( de 46 a 55 anys, inclosos ) de la CURSA\n- 3 primeres classificades de la categoria VET 2 FEMENÍ ( de 46 a 55 anys, inclosos ) de la CURSA\n- 3 primers classificats de la categoria VET 3 MASCULÍ ( de 56 a 65 anys, inclosos ) de la CURSA\n- 3 primeres classificades de la categoria VET 3 FEMENÍ ( de 56 a 65 anys, inclosos ) de la CURSA\n- 3 primers classificats VETERANS MAJORS DE 65 anys ( a partir de ls 66 anys ) de la CURSA\n- 3 primeres classificades VETERANES MAJORS DE 65 anys ( a partir dels 66 anys ) de la CURSA\n- 3 primers classificats LOCALS de la CURSA\n- 3 primeres classificades LOCALS de la CURSA\n- Alteta masculí amb més edat de la CURSA\n- Atleta femenina amb més edat de la CURSA\n* Els premis NO SÓN ACUMULATIUS, a excepció dels LOCALS. Tots els participants locals podran tenir trofeu com a guanyadors absoluts o per categoria i a més a més com a locals.\n- Premi als tres equips amb més arribats a meta\n- Premi a la SOLIDARITAT\n- Premi al millor sprint final\n- Reconeixement a les LLEBRES\n* A la MARXA, es premiarà amb un lot de productes als pacients de l´hospital. Un lot per a cada unitat per tal que el puguin compartir amb la resta d´inters que no han pogut gaudir de la jornada degut a que les seves condicions clíniques no ho permeten.\n* Tots els participants de les tres proves rebran samarreta tècnica conmemorativa i bossa d´obsequis cedits pels patrocinadors\n* La samarreta tècnica es lliurarà al mateix moment de la recollida del dorsal\n* La bossa d´obsequis es lliurarà a l´arribada\n* L´espitxa començarà a servir-se a mesura que vagin arribant els participants amb la idea de no fer cues i que tots poguem estar presents a la sortida de les curses infantils i la mini-marxa.\n* Cal mostrar el dorsal en el moment de recollir l´obsequi sortejat\n* No es guardaran els numeros guanyadors si el participant no es troba in situ en el moment que es canta el seu número.\n13. ASSEGURANÇA I RESPONSABILITAT\n* Tots els participants de la CURSA i la MARXA han de saber que corren i/o caminen sota la seva responsabilitat, conscients de les seves capacitats físiques i mentals, encara que la organització possarà a la seva disposició una assegurança individual d´accidents.\n* L´Hospital Sagrat Cor cobrirà també l´assegurança de responsabilitat civil per si sorgís algún accident i/o incident dins el recinte.\n* La organització té contractat un servei de SVB amb DEA que realitzarà cobertura durant tota la jornada. Aquest servei implica l´atenció inmediata de qualsevol ferit durant el recorregut de les proves i el trasllat, en cas que sigui necessari, del ferit a un centre hospitalari de segon nivell. En aquest cas, per proximitat, l´Hospital Sant Joan de Déu de Martorell.\n* Hi haurà un DEA al punt de sortida/arribada i personal qualificat pel seu us dins de l´organització.\n* Cada participant es compromet a fer bon us de les instal.lacions, mantenint l´ordre i la neteja de les mateixes.\n* No es permet llençar ampolles al bosc ni al camp de futbol. No es permet llençar aliments, papers, llaunes, plats i gots al terra.\n* En cas de conflictes i episodis agressius per part de participants i/o espectadors, l´Hospital Sagrat Cor, com a entitat privada, es reserva el seu dret a expulsar a la persona en qüestió del recinte.\n* En cas de contemplar qualsevol episodi de descompensació, brot o intent d´escapoliment d´un intern del centre, el participant i/o espectador no interferirà en cap moment. La situació serà controlada pel personal del centre seguint les normes i procediments habituals.\n14. DRETS I PROTECCIÓ DE DADES\n* El participant té el dret a demanar a la organització una còpia del reglament o, en el seu defecte, poder llegir-ho in situ encara que no se´l pugui emportar.\n* El participant té dret a opinar i expossar les seves sugerències i/o queixes enviant un missatge al correu electrònic de la organització: cursasolidariamartorell.hsagratcor@hospitalarias.es . No obstant la organització no respondrà a cap correu que no sigui d´interès o urgència i amb contingut coherent. Tampoc respondrà a cap correu que demani inscripcions fóra de termini.\n* La jornada serà fotografiada i gravada en vídeo. Tots els participants seran fotografiats a la sortida/arribada pels nostres MediaPartners de La Bolsa del Corredor / TV del Baix Llobregat i diversos mitjans locals.\n* El particpant ha de saber que la orniganització es reserva el seu dret a difondre les imatges i els vídeos tant al blog com a les xarxes socials.\n* L´aceptació del reglament implica la cessió de tot el material de multimèdia.\nLa participació i la presència en aquesta jornada esportiva solidària implica l´acceptació d´aquest reglament. * Es recomana llegir-ho bé abans de procedir a la inscripció.


Spirit of New Orleans tanca un Colors de Música que ha atret uns 20.000 espectadors\nEl conseller Benchluch va fer balanç del festival.\nActualitzada 01/12/2017 a les 07:08\nEl grup Spirit of New Orleans Gospel Singers clausurarà dimecres vinent el 33è Festival internacional Colors de Música, que ha aplegat uns 20.000 espectadors. La formació nord-americana actuarà a l’església de Sant Pere Màrtir d’Escaldes-Engordany (21.30 hores), on presentarà el seu últim treball, 9th ward revival, però on no hi faltaran els cants de gòspel de sempre. És el primer cop que es farà un concert d’aquestes característiques a l’interior de l’església. El conseller de Cultura del comú escaldenc, Salomó Benchluch, va dir durant la presentació: “Creiem que és el marc idoni per al gòspel”, buscant així un ambient més recollit.\nEl grup, amb una llarga trajectòria coral, ha treballat amb artistes internacionals de la talla de Thelma Houston, Bryan Adams, Earth Wind & Fire o la diva del blues de Nova Orleans Marva Wright, entre d’altres.


Típic partit de Segona: empat a zero (Ricard Pla)\n3 min. Periodista 18/10/2020 21:38\nJugar en inferioritat numèrica s’ha convertit en un suplici per a l’equip perjudicat, encara que de vegades no sigui així. A Miranda, el Mallorca ha jugat amb deu homes els darrers vint minuts i no ho ha passat gaire malament, però no s’ha acostat a l’àrea del Mirandés. És evident que, a partir de l’expulsió de Joan Sastre (segona targeta merescuda, però necessària), l’entrenador mallorquinista ha pensat: "Millor sumar un punt, que ja tenim, que no perdre els tres". I així ha acabat, registrant el marcador l’empat a zero des de l’inici del partit i sense que ningú no hagi aconseguit canviar-lo.\nAquest zero a zero podria semblar fruit d’un mal o avorrit partit, però no ha estat així. S’han enfrontat un equip que ve de competir a la Primera Divisió i un altre que té una de les mitjanes d’edat més joves de la categoria. Aquest detall s’ha deixat veure en algunes accions i en el cos a cos amb homes més veterans com Salva Sevilla, Raillo i Lago Junior, tres jugadors que, juntament amb Reina i Sastre, eren titulars a Segona B i ho han estat a Primera. Per tant, sí que és cert que en alguns moments s’ha imposat l’experiència i la millor qualitat tècnica dels mallorquinistes. Al camp d’Anduva, hem pogut veure el millor partit de Salva Sevilla, que pràcticament no ha comès cap errada, i una bona feina de Lago Junior, a més de la que han desplegat els dos centrals, Antonio Raillo i Franco Russo. L’actuació de l’andalús i de l’argentí reafirma el bon moment de l’equip en defensa. Gràcies a ells dos i, naturalment, al porter, el Mallorca només ha encaixat un gol, que li va fer Isi Palazón, jugador del Rayo Vallecano, en el primer partit de lliga. És el mateix jugador que ha marcat un dels gols de la jornada a l’Espanyol, precisament el líder, que no havia encaixat i que restava invicte des de l’inici del campionat. Tant l’Espanyol com el Mallorca només han encaixat un gol.\nAra bé, l’equip de Luis García Plaza té un problema a l’àrea contrària (com també el tenen molts d’equips, no ens enganyem), perquè no hi ha manera d’encertar entre els tres pals. Davant el Mirandés ho han provat, tímidament, però el porter dels locals només ha intervingut en una rematada de Dani Rodríguez, que ha estat la més clara de l’horabaixa. No hi ha dubte que el punt és bo, però s’haurà de ratificar dijous que ve davant l’Albacete. L’equip manxec ha estrenat entrenador i victòria, encara que sigui davant el coer, el Sabadell.\nLa categoria de bronze, a escena\nBon començament de la Segona B, en línies generals. Llevat de la derrota del Poblera al Cerro del Espino, per un gol a zero, els altres tres equips illencs han començat la competició amb victòria. La més destacada, sense cap dubte, és la de l’Atlètic Balears per quatre a zero davant l’Internacional de Madrid. Els dos equips eivissencs han resolt els seus partits per la mínima: u a zero i zero a u, davant el Vila-real B i l’Atlètic Llevant, respectivament.


EL 16 DE FEBRER ANEM A BARCELONA EN BUS\nDimarts va començar el judici contra 11 homes i dones justos, que varen col·laborar amb la societat civil catalana per fer possible el referèndum de l'1 d'octubre de 2017. L'Estat Espanyol jutjant-los a ells ens jutja a tots i dissabte farem sentir la nostra veu contra la injusticia.\nLa gent de Llavaneres també hi serà i per anar-hi junts hem organitzat un bus que sortirà de l'Ajuntament a les 14.45 hores.\nSi encara no has reservat el teu seient envia un correu a llavaneres@assemblea.cat.\nINSCRIU-TE AL CONSELL DE LA REPÚBLICA DIVENDRES 15 DE FEBRER T'AJUDEM A FER-HO\nEl Consell de la República és una institució privada, creada d’acord amb la llei belga i fora del control de l'Estat Espanyol.\nAspira a representar la ciutadania republicana i, juntament amb la Generalitat, fer efectiva la república. Per aconseguir aquesta representativitat cal que tot i totes ens hi registrem tal i com ens han demanat el President Carles Puigdemont i els Consellers Comí i Ponsatí.\nAquest divendres, 15 de febrer ens trobaràs a la glorieta del Parc de l'1 d'Octubre de 2017 de les 10 a les 14 hores i t'ajudarem a aclarir els teus dubtes.\nFEM SENTIR EL NOSTRE REBUIG AL JUDICI DE LA VERGONYA\nAvui comença el judici de la vergonya contra les persones que varen fer possible que el poble català votés l'1 d'octubre. Tots el que vàrem votar aquell dia hem de fer un missatge molt clar a l'Estat Espanyol, malgrat les seves injustícies i la seva repressió continuem tossudament alçats i determinats en el nostre propòsit d'assolir la República Catalana.\nEns trobarem avui, 12 de febrer de 2019 a les 19 hores a la Plaça de la Vila, per fer sentir el nostre clam contra la injusticia i el nostre suport als presos i exiliats.\nCONSTRUIM LA REPÚBLICA CATALANA. CAMPANYA D'INSCRIPCIONS AL CONSELL DE LA REPÚBLICA\nEls dies 25 i 26 de gener ens trobaràs de 10 a 14 hores a la Glorieta del Parc de l’1 d’octubre i t’informarem de com inscriure’t al Consell de la República.\nT’explicarem perquè es tan important que tots ens inscrivim al Consell de la República i aclarirem els teus dubtes.\nSi tens dificultats amb les noves tecnologies, trobaràs voluntaris que t’ajudaran a realitzar tot el procés d’inscripció.\nEl camí per construir les estructures d’Estat necessàries per fer efectiva la República Catalana passa pel Consell de la República.\nNova contribució a la Caixa de Solidaritat\nGràcies gent solidària de Llavaneres. Avui hem fet un ingrés de 1000€ a la Caixa de Solidaritat d'@assemblea. Sou collonuts! No defallim, continuem lluitant pel que és just: anul·lació del procés contra els presos polítics i exiliats.\nImplementació de la República. II*II\nFEM REPÚBLICA CATALANA xerrada-col.loqui\nUs esperem dissabte,21 de juliol, a les 19 hores al Centre Cívic de Sant Vicenç de Montalt.\nPUNT D'INFORMACIÓ ANC LLAVANERES 15 DE JULIOL\nEns trobaràs el diumenge 15 de juliol de 11 a 14 hores a la Glorieta de l'Avinguda Mare de Déu de Montserrat.\nNi presó ni exili, us volem a casa: 14 de juliol de 2018\nANC Llavaneres vol organitzar un bus per desplaçar-nos a Barcelona el 14 de juliol per tal que els llavanerencs i llavanerenques que ho desitgin puguin demanar la llibertat dels presos polítics i el retorn dels exiliats. Si hi estàs interessat, posat amb contacte amb nosaltres llavaneres@assemblea.cat abans de dimarts 10 de juliol a les 17 hores.\nHem fet arribar a l'alcalde de Llavaneres el nostre suport a la moció presentada per tal d'anomenar el parc central de l'Av. Mare de Deu de Montserrat com a parc de l'1 d'octubre de 2017.\nExpliquem què passa a Catalunya\nDemà, diumenge 20 de maig, engeguem la Campanya 'Expliquem què passa a Catalunya'. Volem fer arribar als participants del Campionat del Món de Finn World la repressió que patim a Catalunya. Ens trobarem a les 11.30 h. a l'església de Llavaneres. Vine i participa.


Decidimvlc rep 773 propostes en 10 dies i supera els registres de les edicions anteriors\nValía destaca que el gran volum de propostes confirma l'èxit de l'eina de democràcia directa i recolza l'aposta decidida de l'Ajuntament en el format\n• Cartell oficial del procés participatiu\nEls pressupostos participatius DecidimVLC, impulsats des de la Regidoria de Participació Ciutadana i Acció Veïnal de l'Ajuntament de València, “han rebut 773 propostes d'inversió en els primers 10 dies de la fase de presentació de projectes, superant així les xifres de les cinc edicions anteriors”, segons ha precisat la responsable de l'àrea, Elisa Valía. “Quan encara resta una setmana fins al 23 de novembre per a la finalització del termini de presentació de projectes d'inversió per als districtes i pobles de València, l'edició de 2020-2021 supera amb escreix tots els registres històrics de participació propositiva”, ha destacat.\nReferent a això, ha precisat que l'any passat “la ciutadania va presentar 632 propostes, en 2018 van ser 540, en 2017 els projectes van ser 562, en 2016, 591 i en la primera edició de 2015 van ser 619 propostes d'inversió”. Per a Elisa Valía, “el gran volum de propostes veïnals registrat en els primers dies, i que continuarà incrementant-se en la setmana vinent, confirma l'èxit d'esta eina de democràcia directa a València”.\nAixí, ha assenyalat que “esta resposta col·lectiva suposa un suport a l'aposta de l'Ajuntament per aprofundir en eines de participació i co-governança amb veïnes i veïns per a decidir el futur de la ciutat, a diferència del camí d'altres grans ciutats d'Espanya que han optat per no repetir el format”. “Esta edició, que se celebra en un context de crisi sanitària, econòmica i social derivada de la pandèmia de la COVID, l'opinió de la ciutadania sobre les inversions cobra una major rellevància, ja que són els espais de major proximitat i que afecten directament la qualitat de vida de les persones, i així s'està notant en el volum de propostes presentades”, ha exposat.\nA més, la regidora ha ressaltat que “la majoria dels projectes presentats dissenyen una ciutat més amable i humana, aposten per guanyar espai públic per a vianants, amb nous espais verds i zones esportives en barris i pobles. Estes propostes estan alineades amb els reptes marcats com a Ajuntament, els Acords per a la Recuperació i la Reconstrucció de les diferents Administracions i els Objectius de Desenvolupament Sostenible de l'ONU”.\nPer a Valía, “després de les 6 edicions del DecidimVLC, els pressupostos participatius a València estan més que consolidats i any rere any incrementen el seu abast i implicació. El format s'ha convertit en un estendard d'una nova manera de fer política impulsada per este equip de Govern, a través del qual depositem en la ciutadania la confiança per a decidir el destí de 8 milions d'euros del pressupost municipal, assumint-lo directament com a govern en la nostra gestió per a transformar els barris i pobles de la ciutat”.\nLa regidora de participació ciutadana ha animat a les veïnes i veïns a “continuar implicant-se en la presa de decisions que els afecten directament i a continuar proposant i donant suport a inversions per als seus barris i pobles inspirades en l'interés general, la millora de l'espai públic, la solidaritat i la convivència”.\nLa fase de presentació de propostes d'inversió per part de la ciutadania es prolongarà fins al 23 de novembre de 2020. Estes propostes d'inversió hauran de recaptar fins al 30 de novembre almenys 30 suports de veïns i veïnes (15 en el cas dels pobles) perquè passen a la següent fase d'avaluació tècnica, jurídica i pressupostària per part dels serveis tècnics municipals. Després d'este estudi de viabilitat, es presentaran les propostes que passaran a votació ciutadana, fase que tindrà lloc des de l'11 al 28 de febrer de 2021.


Només es convertiran els fitxers tancats. Tanmateix, és possible utilitzar el Convertidor d'euros en un document obert del LibreOffice Calc. En este cas, s'obri un diàleg apart. Este diàleg està descrit al final d'esta secció.\nDirectori d'origen / Document d'origen\nObri un diàleg per a seleccionar el directori o el document desitjat.\nNo es convertiran els valors del document de text que no estiguen en camps o en taules.\nIndica la carpeta i el camí on es guardaran els fitxers convertits.\nObri un diàleg en el qual podeu seleccionar un directori per als fitxers convertits.\nSeleccioneu les cel·les que voleu convertir en este interval, si no heu activat la casella Tot el document. Seleccioneu una opció i feu clic a les entrades que vulgueu en el camp Plantilles / Intervals de la moneda. L'interval seleccionat serà visible com a tal en el document. Feu clic a Converteix per a dur a terme la conversió.\nEs convertiran totes les cel·les monetàries de l'interval seleccionades abans d'obrir el convertidor. Totes les cel·les han de tindre el mateix format per tal que puguen ser reconegudes com a interval seleccionat.


UP no accepta la contractació obligatòria de l'assegurança de l'olivera - Teleponent\nInici Agricultura i Ramaderia UP no accepta la contractació obligatòria de l’assegurança de l’olivera\nPer accedir a l'ajut pel Filomena, el sindicat insta Agricultura a eliminar aquesta condició o fer constar que no s'aplicarà fins que millori l'assegurança\nUnió de Pagesos (UP) ha fet arribar al Departament d’Agricultura esmenes a l’esborrany d’ordre de les bases reguladores de l’ajut pel temporal Filomena, que va provocar danys importants a les oliveres de diverses comarques.\nEl sindicat considera “inacceptable” la condició obligatòria per a la pagesia afectada de contractar una assegurança durant els propers cinc anys. UP ja va traslladar a Agricultura la necessitat de canviar les condicions de l’assegurança ja que considera que, tal com està plantejada actualment, “és ineficaç i no és una eina útil per al sector, sobretot en situacions d’adversitats com una nevada”.\nEl sindicat atribueix a aquest fet que “tan sols està assegurada el 9% de la superfície d’olivera de Catalunya”. L’organització agrària exigeix a Agricultura que elimini aquest punt de l’ordre o bé que aquesta condició no sigui aplicable fins que no s’apliqui una “millora real” de l’assegurança i que aquesta sigui consensuada per totes les parts.\nUP també recorda en les esmenes a l’esborrany d’ordre que “les comprovacions oportunes de la valoració dels danys dels sol·licitants no suposin cap perjudici per als que no van presentar la relació de parcel·les afectades a través del sistema FotoDUN”, ja que, “en cap cas, era obligatori fer-ho, com en el seu dia va manifestar el mateix Departament”, assenyala.\nEl temporal Filomena es va originar el 9 de gener del 2021 i va comportar danys importants al cultiu de l’olivera de la Terra Alta, la Ribera d’Ebre, les Garrigues, l’Urgell i el Priorat, alguns municipis del Segrià, la Conca de Barberà i la Segarra, i el municipi del Perelló (Baix Ebre). Agricultura va estimar que el temporal havia afectat unes 46.000 hectàrees amb diferents intensitats de dany. ACN\nArticle anteriorUnes 300 persones reclamen a Lleida la llibertat de Hasel tres mesos després del seu empresonament\nArticle següentL’Ajuntament instal·la un centenar de papereres en diferents punts de la ciutat


Alerta taronja per pluges a València | Valencia Extra\nAlerta taronja per pluges a València\nEl litoral sud podria acumular fins a 100 litres en tan sols dotze hores\n05/12/2016 - Sandra Paniagua Adelantado\nLa Comunitat Valenciana i València en particular està de nou en alerta. L’Agència Estatal de Meteorologia, Aemet, ha decretat l’alerta taronja per al litoral sud de València i l’alerta groga per a la capital del Túria per precipitacions. En estos punts, segons les prediccions de Aemet, les pluges podrien deixar fins a 100 litres en tan sols dotze hores. Per la seua banda, les temperatures podrien pujar algun grau quant a les màximes, el vent bufarà del nord-est de forma moderada en el litoral i fluix amb intervals de moderat en la resta.\nDes de la setmana passada el cel de València està cobert per núvols, tan sols dijous el sol va deixar veure’s durant tot el dia. Fins i tot el temporal de pluja va inundar diumenge passat nombrosos punts de la ciutat en caure en poc més d’una hora més de 60 litres per metre quadrat. Un parell de dies de treva va donar als valencians l’aigua per a fer acte de presència de nou ahir diumenge on les tempestes van deixar (fins a les 19.00 hores) més de 50 litres a Navarrés, 26 litres a Xiva, 24 a Ontinyent i 19 a Xàtiva per exemple.


Noves tecnologies i impacte acùstic en 'Ciencia Propera' - Campus de Gandia Ciencia\nCiència i societat 23 November, 2016 #UPVGandiaCiencia, ciència, Ciència propera, Ciències ambientals, divulgació, epsg, Gandia, ràdio, Ràdio Gandia, radio upv, Safor, Setmana de la ciència, UPV\nEn el quart episodi de Ciència Propera coneixem el projecte per a dissenyar metamaterials que ajuden a millorar l’aïllament i a reduir l’impacte del soroll. Les investigacions encapçalades pel catedràtic, Víctor Sánchez, es desenvolupen des del Campus de Gandia i estan centrades també en les aplicacions pràctiques com ara reduir l’impacte acústic en l’enlairament dels coets. L’Agència Espacial Europea està subvencionant aquests estudis per a tractar d’aplicar-los en casos reals. En la segona part del programa el reportatge s’ocupa d’algunes de les claus per a posar en valor una destinació turística i la manera d’evitar l’estacionalitat de les temporades. Ho fem amb l’expert Juanma Baixauli, president del Grupo Gheisa.\nEn el cinqué episodi de Ciència propera ens endinsem en les implicacions que comporta la nostra relació amb les noves tecnologies i reflexionem amb la professora Marga Cabrera sobre la següent pregunta: Si no estàs en Google, no existeixes? En el reportatge coneixem el projecte de la Gastrocasa una iniciativa empresarial que s’autodenomina com hotel rural en la platja i que desenvolupa accions per a tractar d’atraure visitants també fora de la temporada alta.\nEn la sisena emissió de Ciència propera entrevistem Raquel Bartual, jove enginyera de telecomunicacions del Campus de Gandia de la UPV, que treballa en el Champi Women Racing, l’únic equip de motos del món format íntegrament per dones. Coneixerem com la telemetria ajuda a guanyar mil·lèsimes al crono i a millorar entre altres coses la seguretat dels vehicles del carrer. En el reportatge Lola Teruel, ens conta quina és l’aportació tecnològica al turisme sostenible. Teruel ha desenvolupat una ferramenta en la seua tesi doctoral que permet avaluar el treball de les destinacions turístiques alhora de fer un bon ús de les tecnologies i les noves formes de comunicació. Per a fer-ho ha estudiat 50 llocs del món que són patrimoni de la humanitat.\nEn el seté capítol ens ocupem de comunicacions de les xarxes 5G i les comunicacions entre cotxes i la contaminació acústica. En un futur pròxim els vehicles es comunicaran entre ells i seran capaços de prendre decisions intel·ligents a través de les comunicacions mòbils. Amb el professor José Montserrat sabrem que ens aportaran les noves tecnologies que vénen. En l’entrevista comptem amb la participació d’alumnes de l’assignatura de ràdio de segon de batxiller de Escolàpies Gandia que deixaran constància amb les seues preguntes de les seues inquietuds. En el reportatge abordem la problemàtica de la contaminació acústica. El darrer estudi desenvolupat des del Campus de Gandia sobre l’impacte de la carretera nacional 332 al seu pas per algunes poblacions de la Safor ens deixa unes xifres preocupants. Entre elles que els afectats directament pel pas de la nacional suporten, en determinades hores, nivells de soroll huit vegades majors d’allò que recomana l’Organització mundial de la Salut.\nCiència propera és un programa finançat per la Fundación Española para la Ciencia y la Tecnología (FECYT) del Ministerio de Economía y Competitividad i patrocinat per la Càtedra d’Innovació del Campus de Gandia UPV.\nCiència Propera en Ivoox.


Àlex López va començar a jugar als 15 anys i ha passat anys de la seva vida pensant només a fer apostes\nBernat Rexach / Mireia Segú Soliva\nBernat Rexach / Mireia Segú Soliva 03/05/2021 - 21.23 Actualitzat 05/05/2021 - 12.13\nTé 21 anys i va començar a jugar amb 15, quan era molt fàcil, diu, entrar a bingos, casinos i sales de joc. Però el que va començar com una diversió va acabar en un infern. Ara, després de sis recaigudes i uns 35.000 euros perduts, Àlex López ha començat teràpia a l'Hospital de Bellvitge. Ja veu la llum al final d'un túnel que s'ha fet molt llarg.\nEn els pitjors moments, recorda, "vivia només per al joc. Em llevava al matí i, si tenia 10 cèntims, pensava com apostar-los. Si tenia dos euros per berenar, no berenava i me'ls gastava apostant. Les 24 hores pensava en el mateix, fins i tot quan dormia. Apostar, apostar i apostar".\nL'Àlex ha començat a tractar la seva addicció a la Unitat d'Addiccions Comportamentals de l'Hospital de Bellvitge\nAl principi jugava amb els amics. "Guanyes 20 o 30 euros, et penses que ets el millor, fanfarroneges, mira quants diners tinc...". Però tot se li escapa ràpidament de les mans. Cada cop juga més diners, i cada cop en va perdent més. I comença una espiral autodestructiva. Primer, es gasta els 2.000 euros d'un compte que els seus pares li havien obert quan era petit. Uns estalvis que eren per a ell, per al dia de demà. Després, demana 2.000 euros a un amic per intentar recuperar els que havia perdut, però també els perd. En lloc de recuperar els 2.000, n'ha perdut 4.000. Impossible sortir del bucle.\nLa bola de neu es va fent cada vegada més grossa. "Ja només pensava a anar a treballar el mes següent, cobrar i recuperar tot el que havia perdut." Una època va treballar de nit, vuit hores "trencant-me l'esquena", però en quatre dies ho perdia tot. Es van esfumar gairebé totes les nòmines de tres anys de feina. Més de 30.000 euros, assegura. I també s'anava esfumant, a poc a poc, la seva salut.\nEn els pitjors moments de l'addicció, Àlex López recorda que "vivia només per al joc"\nEls 10, 20 o 30 euros que apostava inicialment a la ruleta es van acabar convertint en apostes esportives, per internet, de fins a 1.500 euros. "Si els perdia, em tornava boig... Com explicaré això a la meva família?" I quan guanyava, no sentia cap alegria. Sabia que, si guanyava 3.000 euros, en el fons eren diners que em farien molt mal, perquè me'n farien perdre 5.000 de meus. Jo sabia que ho estava fent tot malament, m'anava donant fuetades a l'esquena, però hi havia alguna cosa al meu cap que no em deixava parar."\nI el cap va estar a punt de dir-li prou. Un dia es va plantar a la Gran Via, davant els cotxes que passaven a gran velocitat, amb la intenció d'acabar amb tot. Però va girar cua. "Vaig decidir agafar la mà de la gent que em volia ajudar. I vaig venir a Bellvitge. El primer dia que hi vaig arribar ja sentia una mena de felicitat, adrenalina. Vaig ser conscient que, finalment, havia trobat la solució, i que, d'aquesta, en sortiria."\nAra explica el seu cas a Instagram i a YouTube amb la intenció d'ajudar nois que puguin trobar-se en situacions semblants a la que ha patit ell. L'Àlex pensa en els joves que van a les sales de joc, i denuncia el que veia a l'exterior de la sala que ell freqüentava. A vegades, afirma, alguns menors, que no hi poden entrar, aconsegueixen jugar igualment. Com? Ho comprovem. No trobem cap grup a fora, però Raúl Saavedra, un jove que surt del bingo, ens ho explica:\n"Faig les apostes als xavals, als que conec. Em diuen els partits en què volen apostar, i jo entro i els poso els diners que m'han donat."\nEl Raúl, de fet, ve a jugar gairebé cada dia. Es gasta uns 100 euros la setmana "o més, si tinc més diners". Aposta a la ruleta i, "si hi ha bons partits", al futbol i l'NBA. No és estrany veure altres joves com ell entrant en aquest bingo. Els experts adverteixen que el que comença com un entreteniment pot acabar sent la porta d'entrada a una addicció.\nEl joc patològic creix entre els joves\n"Molts nois joves comencen a jugar en sales de joc de forma presencial. Ruleta electrònica, apostes esportives... primer amb els companys i, quan comença a ser un problema, que comencen a jugar sols, fan el salt a l'online a través del mòbil", afirma Susanna Jiménez, psicòloga i coordinadora de la Unitat d'Addiccions Comportamentals de l'Hospital de Bellvitge. Adverteix que el joc patològic ha crescut, sobretot, entre els joves. Fins al punt que les consultes en aquesta unitat s'han multiplicat per deu en l'última dècada. I més d'un terç de les persones en tractament van començar a jugar abans de l'edat legal per fer-ho. A Espanya es calcula que un 0,9% de la població té un problema de joc patològic, i un 4% presenta algun tipus de risc.\nSales i casinos tancats durant la pandèmia\nEls últims anys, les apostes i el joc online han augmentat en detriment del joc presencial, que dona, a Catalunya, 8.000 llocs de treball directes i 28.000 d'indirectes. És un sector molt tocat. Encara s'estava recuperant de la crisi del 2008 quan va esclatar la pandèmia. Bingos, casinos i sales de joc han estat completament tancats gairebé durant tota la tardor i l'hivern, i acumulen davallades de facturació superiors al 50%.\nTot i que ara fa anys que el nombre de sales està estabilitzat, en les últimes dècades n'han tancat moltes. A Catalunya han desaparegut més de la meitat dels bingos que hi havia, i a Espanya dos de cada tres (dels 900 existents als anys 80 s'ha passat als 300 actuals). La Generalitat té un màxim de 75 llicències per a sales de bingo, però no estan totes ocupades. En funcionen 56 i en podrien ser 57 pròximament, perquè està prevista l'obertura d'un nou bingo i saló de joc a Badalona, al barri de Llefià, tocant a Sant Roc.\nUn projecte que ja ha obtingut l'autorització de la Generalitat perquè hi ha llicències lliures i perquè no té cap altre bingo a menys d'un quilòmetre. Per poc. Perquè n'hi ha un, justament, que supera lleugerament aquesta distància. També hi ha una casa d'apostes a 800 metres. La nova sala estarà situada en un edifici de pisos de protecció oficial, i serà el tercer bingo de Badalona.\nPerò molts veïns s'hi oposen. S'han organitzat en una plataforma perquè recelen de l'obertura d'un bingo en un barri molt castigat per la precarietat. Juan Ignacio Segura, un dels portaveus, assegura que "tot plegat és un còctel Molotov. Un bingo no significa, automàticament, degradació. Però si s'ajunten una sèrie d'ingredients, i el nostre barri els té tots, pot generar problemes d'inseguretat i addicció al joc".\nSegons Susanna Jiménez, molts estudis assenyalen que "tenir un baix nivell d'estudis i un baix nivell d'ingressos, i que a l'entorn familiar hi hagi una situació econòmica precària s'associa a més risc de començar a jugar. I hi ha més risc que aquesta conducta de joc es converteixi en un problema".\nEl sector del joc es defensa. Se sent demonitzat i criminalitzat. El president de la patronal Patrojoc, Carlos Duelo, considera que el joc presencial ha pagat els excessos del joc online, que ha estat molts anys sense regular. Destaca que la immensa majoria de gent que juga no té problemes d'addicció, però lamenta que estiguin sempre sota sospita.\n"Al president del sector de l'hostaleria no se li preguntaria per les persones que poden patir per un problema d'alcoholisme o d'excés de colesterol. En canvi, a la nostra activitat sempre apareix aquesta externalitat negativa, tot i que parlem d'un percentatge molt baix. Que s'ha de cuidar, lògicament, però que és molt baix", recalca.\nTambé es defensa d'altres qüestions recurrents. Com el reclam de la restauració. Tot i que ara la pandèmia ho impedeix, en moltes sales els menús poden arribar a ser gratuïts. "L'objectiu no és que la gent es gasti més diners jugant, sinó fidelitzar el client. És una deferència", apunta Duelo. A l'hora d'atraure clients, s'ha de recordar que la publicitat d'aquests establiments està molt limitada.\nJustament, el sector ha vist aquesta setmana com Barcelona aprovava un pla d'usos per als locals de jocs i apostesnous que es vulguin obrir a la ciutat. Estableix una distància mínima de 800 metres de qualsevol tipus de centre educatiu, i de 450 metres respecte a altres equipaments socials i de barri. Ara mateix, a la capital catalana hi ha 35 sales de joc, 15 bingos i un casino. La voluntat d'aquesta decisió és allunyar els joves, persones vulnerables o amb addicció del risc de caure en un joc patològic.\nSalutJoc i apostes\nViure només pel joc: de la diversió a l'infern\nCreix el joc patològic entre els joves


Emili Casademont i Comas: de juny 2009\nSant Pere i el tabac\nLa tradició catòlica explica que sant Pere acabà els seus dies a Roma (el 29 de juny del 67) i que, sota el mandat de Neró, morí martiritzat al Circ Vaticà, lloc en què Constantí, al principi del segle IV, féu construir la gran basílica vaticana. L’any 1939, Pius XII, papa de no molt grata memòria, ordenà que s’excavés el seu soterrani, ja que, potser, s’hi trobaria la tomba de sant Pere. El resultat, però, es traduí en un èxit a mitges, atès que n’aparegué una amb la inscripció «Petrus Eni» (Pere és aquí), però contenia una colla d’esquelets humans, de dificilíssima identificació, barrejats amb d’altres de rates. I el 1968, Pau VI anuncià que, segons els estudis realitzats, es podia afirmar, amb tota certesa, que s’havien localitzat les restes de l’apòstol.\nSegons una llegenda, poc temps després de la mort de sant Pere, uns monjos agafaren les seves despulles i, per tal d’evitar que fossin profanades, les traslladaren, a bord d’un petit vaixell, fins a un indret de la costa mediterrània empordanesa, que es convertiria posteriorment en monestir benedictí, el de Sant Pere de Roda, on les amagaren. Als anys 60 del segle passat, Alexandre Deulofeu, autor de La Matemàtica de la Història, que exercia de farmacèutic a Figueres, donava això com a vàlid. Però, a hores d’ara, el tema encara continua sense aclarir-se...\nDe la vida de sant Pere, que sembla que nasqué a Betsaida, que era pescador i que (d’acord amb alguns evangelis apòcrifs i molts treballs d’investigació fets) no podia veure Maria Magdalena ni en pintura, tot oposant-se que fos la gran dirigent i continuadora de l’obra de Crist en aquest món, no se’n saben, en realitat, gaires coses. Igual que de la seva mort i, sobretot -repeteixo-, del que ocorregué després amb els seus ossos. No està comprovat, per exemple, que Jesucrist fos crucificat de cap per avall, tot i que un antic i prestigiós historiador, Flavio Josefo, assenyala que «la pràctica de crucificar enemics de Roma en posicions distintes era llavors molt habitual». Sigui com sigui, el cas és que, sobre sant Pere, hi ha, arreu del territori català, moltes històries i historietes curioses. Així, l’apòstol, segons es conta, visità diverses vegades Barcelona, on tenia un amic, al qual li parlà de les noves idees redemptores de l’home, que ell predicava. I aquell amic el convidà a explicar-les davant un grup de barcelonins, els quals s’afiliaren a la religió que aleshores neixia. D’aquesta manera, sorgiren els primers cristians catalans. Uns cristians que pogueren admirar una imatge de la Mare de Déu, obrada per sant Lluc i que duia sant Pere, que, a causa de la invasió dels moros, ocultaren a la muntanya de Montserrat, fins que, descoberta més tard, començà a ser venerada amb el nom de la Moreneta.\nD’altra banda, també es diu que sant Pere i sant Pau vingueren a casa nostra a fer costat a la Mare de Déu, quan aquesta, en temps de la reconquesta de la capital del Baix Ebre pels catalans, anà a Tortosa a oferir la Santa Cinta a les dones tortosines, en premi d’haver lluitat molt ardidament contra els sarraïns. A propòsit de sant Pau, cal indicar que és creença estesa a Catalunya -abans moltíssim més que no pas ara- que aquest sant, quan en Pere fa festa com a porter del cel (tots els dijous de l’any i cada 29 de juny), el substitueix i que, per no ser tan expert en la feina, és més tolerant i deixa entrar al paradís amb més facilitat.\nI per acabar, crec que serà interessant que em refereixi al fet que sant Pere, pel que es conta, és un gran fumador, sobretot de pipa (en honor seu, s’havia celebrat un gran concurs de fumadors de pipa al monestir de Sant Pere de Roda), i que no hi ha res que el tempti tant com el tabac. Per això, els nostres avantpassats -besavis o rebesavis-, en morir, volien que, dins el taüt, hi posessin una bossa o capseta de tabac, juntament amb alguns llibrets de paper de fumar (i. en ocasions, àdhuc amb una pipa nova de trinca), per tal de convidar el porter del cel, mentre aquest en despatxava l’entrada. D’aquesta forma, creien que podien captar-se la seva simpatia. Tot això que dic, per cert, encara no ha pas desaparegut del tot a les comarques gironines. Així, un estanquer m’explicava l’altre dia, en descobrir-li jo aquest antic costum, que ara comprenia per què, de vegades, algunes persones li han anat a comprar un paquet de tabac, tot comentant-li que era per a un pobre vellet acabat de finar i que, complint la seva última voluntat, l’havien de dipositar a l’interior de la caixa on rebria sepultura.\nIgnoro com s’ho prendrà sant Pere, això del recent increment del preu del tabac, quan baixi a la Terra (a Catalunya, que asseguren que és el lloc on ho fa sempre per adquirir-ne) i es trobi, amb la desagradable sorpresa, que el tabac -que gaudeix de moltes virtuts, segons ell- costa un ull de la cara. Sobretot, cal remarcar-ho, costa un ull de la cara als pobres individus i indivídues, cada cop més nombrosos, que passen a engrossir la llista dels aturats, molts sense cobrar res o quasi res. Segur que l’apòstol tindrà un disgust, un disgust dels grossos, i que procedirà a castigar de forma severa els autors d’aquesta malifeta, barrant-los l’accés, quan estirin la pota, al cel.\nAh!, i que no se’ls passi per la barretina recórrer a sant Pau, que no és un fumador empedreït com sant Pere, perquè sant Pau, tot fent costat al porter celestial, de qui és ajudant, també -n’estic ben convençut- obrarà d’igual i justa manera...\nPublicat per Emili Casademont i Comas a les 13:28 Cap comentari:\nMantente informado de lo que\nsucede en Gerona\nBlog, Emili Casademont\nPublicado by Loreto Junio 22nd. 2009\nHoy les presento el blog de Emili Casademont, periodista y escritor, entre muchas otras cosas. Además colabora con algunos medios de información con artículos de opinión. Como ejemplo, Diari de Girona o Los Sitios, del que es el colaborador más antiguo.\nEn su blog encontraréis cultura e historia que emana por cualquier palabra que él escriba, en posts como El Catalán Hug de Pinós o La Muerte y el Funeral del poeta catalán Jacint Verdager.\nDisfruten del espacio y de la información que en él encontrarán, seguro que les gustará.\nA título personal, añadir que me parece un blog muy interesante, en su contenido y también en la forma en la que lo redacta. Lo recomiendo.\nPublicat per Emili Casademont i Comas a les 21:52 Cap comentari:\nEl fundador i primer Gran Maestre de l’Orde del Temple fou Hug de Payns, nascut, el 1070, al castell de Payns, ben a prop de la ciutat de Troyes (França), i mort, el 1136, a Palestina. Això és el que afirmen els francesos, alhora que també asseguren que Hug de Payns fou un dels primers nou cavallers (tots ells, per descomptat, francesos) que tingueren els templers, tot afegint que dirigí l’orde durant un parell de dècades, és a dir, fins que morí, després d’haver-lo convertit (cal recordar que, en català, la paraula orde pertany al gènere masculí) en una influent institució militar i financera internacional.\nNo tothom, però, està d’acord que Hug de Payns fos francès, ja que hi ha, per exemple, una entitat templera baganesa, la Gadani Militia Templi, creada ara fa un any, que creu que Hug de Payns es deia, en realitat, Hug de Pinós i era fill de Bagà, la capital històrica de la comarca del Berguedà. I ha estat arran d’un article que vaig publicar al Diari de Girona (llegida pels seus membres per mitjà d’Internet), que els «templers» baganesos m’han demanat que ampliï, fins allà on em sigui possible, allò d’«el català Hug de Pinós» que jo deia en el citat article, cosa que, amb molt de gust, tot seguit vaig a fer, atès que el prinicipal motiu que els mou no és altre que el de recollir proves que avalin la teoria de l’Hug de Pinós.\nEn totes els relats catalans antics -i no tan antics- que he consultat, sempre, ben al contrari del que m’ha passat amb els de fora, hi he trobat que es parla del català Hug de Pinós i no pas del francès Hug de Payns. I, a més, hi ha un manuscrit anònim del segle XVIII, dedicat al comte de Guimerà, dipositat a la Biblioteca Nacional de Madrid (el titulat «Declaración de la inscripción griega de la cruz de la iglesia de San Esteban de Bagá, pueblo-cabeza de la Baronía de Pinós que, junto con la Armada, tomó Tierra Santa, año de 1110»), segons el qual, durant la Primera Croada, un contingent de cavallers catalans, entre ells Galceran i Hug de Pinós, naturals de Bagà, participà en la presa de Jerusalem del 1099. Del contingut de l’esmentat document es pot deduir que, temps més tard, aquells cavallers s’instal·laren damunt les ruïnes del Temple de Salomó, d’on prengueren el nom de templers, i formaren una confraria que tenia com a missió defensar els cristians que peregrinaven a Terra Santa, sempre exposats a ser assaltats i robats pels àrabs. I també es pot deduir del document en qüestió que Hug de Pinós adoptà el cognom Bagà, o sigui, el nom del seu lloc d’origen, raó per la qual, des de llavors, fou conegut com a Hug de Bagà, posteriorment transformat en Hug de Payns, que és com la història oficial ha reconegut el primer Gran Maestre del Temple. De la història oficial, però, no se’n pot fer gaire cas. Multitud de proves, gràcies als investigadors, ens ho demostren a bastament.\nPer altra banda, cal consignar que la família Pinós de Bagà apareix sempre relacionada amb els templers. Així, segons he trobat escrit, contribuí a la construcció de l’església baganesa dedicada a Sant Esteve, aixecada per iniciativa de Galceran, on aquest diposità el «Lignum Crucis» que el papa Urbà II regalà als croats perquè presidís les seves batalles. Aquest «Lignum Crucis» tenia la forma d’una creu de quatre braços i fou la que la confraria catalana cosí damunt els seus mantells blancs, a tall de distintiu, el qual serví per identificar la vestimenta dels templers.\nI hi ha, també, una relat recollit per l’il·lustre folklorista Joan Amades, que forma part del seu llibre Les cent millors llegendes populars -relat que porta per títol «Els nou barons de la Fama»-, molt interessant (les llegendes sovint s’han extret de fets ben reals), ja que dóna a entendre que el primer Gran Maestre de l’Orde del Temple fou el fundador de la baronia de Pinós: «Després de mort el gran capità (es refereix a Otger, el gran capità català de la Reconquesta, que morí lluitant contra els moros a Roses), els nou cavallers que van seguir-lo es van titular barons, i cada un s’ensenyorí de les terres que havia netejat de moros». La cosa, crec jo, sembla prou clara.\nDe qualsevol manera, em fa l’efecte que la discussió sobre si Hug de Pinós i Hug de Pyans eren la mateixa persona -cosa que considero molt probable- sempre es mantindrà. Sobretot, per part de França, que mai no permetrà que li «pispin» la figura més important de la història templera. Per contra, no hi ha cap dubte que Jacques de Molay, el darrer Gran Maestre del Temple, era francès. Existeix molta documentació que així ho prova. De Molay, detingut per ordre del rei gal Felip el Bell -o per la del Papa de Roma, que estava sotmès a ell-, després de confessar sota tortura tots els horrorosos pecats que mai els templers no havien comès, fou condemnat a morir a la foguera. Amb la seva desaparició, Felip el Bell evità haver de pagar una quantitat considerable de diners que devia a l’Orde del Temple i, a més, s’apropià de bona part de la seva immensa fortuna, que incloïa moltes propietats a l’Estat espanyol (entre elles, les gironines d’Aiguaviva i Castelló d’Empúries). El Vaticà, últimament, ha hagut de reconèixer que els templers eren innocents i que el seu orde fou dissolt de forma totalment injusta. Però, per desgràcia, els gravíssims delictes contra el Temple fa temps que prescriviren…\nPublicat per Emili Casademont i Comas a les 14:33 Cap comentari:\nL’Aran vol la independència\nCuriosament, la Vall de la Vall és el nom de la Vall d’Aran, atès que la paraula aran prové de l’antic idioma basc, parlat als pobles pirinencs de Lleida, paraula que quedà incorporada a la llengua aranesa, varietat de l’occità, com a sinònim de vall.\nJa en temps de l’Imperi Romà -època en què l’emperador Cèsar lluitava per conquerir les terres de la França actual- existia la Vall d’Aran. O la Val d’Aran, que, en aranès, així es denomina. Ho proven diversos dels seus topònims (el de Viella o Vielha, la seva capital, per exemple) i moltes làpides funeràries. Amb la caiguda del citat imperi, la Vall d’Aran restà abandonada i no se’n tornà a dir ni piu fins al segle X, en el qual apareix formant part del Comtat de Cominges. El 1313, el comte de Cominges, en renunciar als seus drets sobirans sobre la vall, permeté que els aranesos decidissin, per votació popular, el lloc on volien pertànyer, tot decantant-se aquests, de forma majoritària, pel de la Corona d’Aragó, cosa que motivà que Jaume II, agraït, atorgués a la Vall d’Aran tot un conjunt de privilegis anomenat Era Querimònia, una veritable carta magna d’Aran, ratificada per tots els reis fins arribar a Ferran VII. I el 1411, el síndic d’Aran oferí la unió lliure i pactada del territori amb els comtats catalans, que fou acceptada per les Corts Catalanes.\nMolt llarg seria d’explicar tot el que ocorregué després. Per això, tan sols assenyalaré, com a fets principals, que el Decret de Nova Planta del 1716 no afectà el règim políticoadministratiu de la Vall d’Aran, ben al contrari del que passà malauradament a Catalunya, i que el 1833, en plena Primera Guerra Carlista, s’anul·laren les institucions tradicionals araneses, moment en què s’inclogué la Vall d’Aran en la província de Lleida, acabada de crear.\nAmb la proclamació de la Segona República espanyola, l’any 1931 (i ja situant-nos en una època més recent), la Vall d’Aran, per mitjà del Centre Aranès de Barcelona, demanà formalment, en una carta adreçada al president de la Generalitat de Catalunya, que l’Estatut, que s’estava redactant a Núria, contemplés la restauració del Consell General d’Aran i la d’alguns dels privilegis aranesos històrics. Aquelles peticions, però, no foren ateses. I posteriorment, la Guerra Civil i la dictadura franquista frenaren tota temptativa de restauració de l’autonomia aranesa, fins que el 1990, gràcies a una llei desenvolupada per la Generalitat actual, es restabliren el Consell General d’Aran i el síndic d’Aran com a principals institucions de l’organització administrativa pròpia de la vall, alhora que la llengua aranesa hi adquirí caràcter oficial. O sigui que pot ben afirmar-se que la Vall d’Aran és una comunitat autònoma inclosa dintre una altra comunitat autònoma -la catalana, naturalment-, que té el seu cap de govern (representat per la figura del síndic) i una colla de consellers. Aquesta peculiar comunitat autònoma aranesa depèn de la Generalitat, que li traspassa les competències que creu oportunes, juntament amb els diners perquè pugui finançar-les. Que és el mateix que succeix entre el Govern de Madrid i el Govern català.\nAquesta situació, però, mai no ha estat acceptada de bon grat pels aranesos. I així, els tres grups polítics del Conselh Generau d’Aran -els socialistes d’Unitat d’Aran (UA), Convergència Democràtica Aranesa (CDA) i el Partit Renovador d’Arties i Garós (PRAG) reclamen ara a la Generalitat de Catalunya que reconegui la vall com una realitat nacional amb entitat pròpia, que es creï una autoritat lingüística aranesa, que l’Aran formi una vegueria pròpia (rebutgen que els integrin en una altra, com la projectada de l’Alt Pirineu), que l’Aran pugui asssumir l’autogestió dels seus impostos, etc. És a dir, que, allò que no aconseguí Catalunya en l’última reforma de l’Estatut -ser reconeguda com a nació-, els aranesos, mitjançant la nova llei especial de les comarques, esperen assolir-ho. És clar que la cosa es presenta força complicada i difícil. Però hi ha gent optimista, a la Vall de la Vall, que ja s’atreveix a parlar del futur estat independent d’Aran, similar, en certa manera, al del Principat d’Andorra…\nCal ressaltar que la Vall d’Aran és l’única comarca de Catalunya que, en gran part, pertany a una conca atlàntica, ja que el riu Garona, que hi neix, desemboca a l’Oceà Atlàntic, després de recórrer tota la Gascunya. I també cal remarcar que la Vall d’Aran fou l’escenari del darrer intent de derrotar Franco per la força. Així, el 19 d’octubre del 1944, 3.000 homes (guerrillers), veterans de la Guerra Civil espanyola i combatents de la Resistència francesa, hi penetraren. Però el fet que el règim franquista estigués a l’aguait d’un possible atac, amb el general Moscardó al capdavant de molts soldats i guàrdies civils, féu fracassar l’operació guerrillera, mancada d’armament adient i de suport per part de l’exèrcit dels aliats.\nI un darrer apunt. Segons dades oficials, el castellà és la llengua materna del 38 per cent de la població; l’aranés, la del 34 per cent, i el català ho és només del 19 per cent. De qualsevol forma, convé posar en relleu que, actualment, els 10.000 habitants de la Vall de la Vall, en la seva majoria, entenen i saben parlar l’aranès. I els que l’escriuen, mercès als esforços que porta a terme el Conselh Generau d’Aran, en matèria d’ensenyament, són cada cop més nombrosos...\nPublicat per Emili Casademont i Comas a les 13:13 Cap comentari:\nLa mort i l’enterrament de Verdaguer\nEl primer diari madrileny que informà sobre els últims i dramàtics moments de la vida de Jacint Verdaguer a Vallvidrera fou El Liberal. Així ho feia constar, cinc dies més tard de l’òbit de l’excels poeta català, esdevingut el 10 de juny del 1902, La Ilustración Española y Americana. Aquesta revista, una de les importants dels inicis del segle XX, editada també a Madrid, dedicava bona part d’aquell número a mossèn Cinto i, igual que tots els rotatius de la capital de l’Estat, qualificava d’incomprensible el martiri al qual havia estat sotmès, per part dels seus enemics, el pobre sacerdot.\nLa Ilustración Española y Americana explicava que la ciutat de Barcelona, amb el seu alcalde al capdavant, acabava de celebrar grans exèquies a Verdaguer, que era l’Excel·lentíssim Senyor Jacint Verdaguer i Santaló, des de molt poques hores abans del seu traspàs, com a Cavaller Gran Creu de l’Orde d’Alfons XII, nomenament transmès per telègraf pel rei Alfons XIII al perseguit poeta. «Este consuelo y la asistencia del alcalde de Barcelona para que Verdaguer pudiera otorgar su última voluntad, pusieron, seguramente, un poco de dulzura en sus postreros instantes, por tratarse, en el primer caso, del reconocimiento a su sabiduría y talento», deia. I després de lamentar que aquell tribut a mossèn Cinto estigués amarat de tristor per haver arribat tan tard, al cap d’una vida amarga i preocupada, en què l’escriptor se sentí quasi sempre mancat de la serenitat d’esperit necessària per lliurar-se al seu treball, afegia la citada revista que «Es muy posible que las persecuciones hayan hecho abortar dentro de su cerebro alguna otra obra importante», citant, entre aquestes, L’Atlàntida i Canigó.\nMossèn Cinto, en efecte, fou perseguit i, també, calumniat. Se li prohibí, fins i tot, celebrar el Sant Sacrifici de la Missa. I, per disposició del bisbe de Vic, hagué de passar dos anys tancat a la Gleva, car el prelat de Barcelona veia amb disgust diversos aspectes de l’actuació del capellà, que havia nascut, el 17 de maig del 1845, a Folgueroles. El més greu de tots, sota el punt de vista eclesiàstic, consistia en la pràctica d’exorcismes. I, per altra banda, es culpava Jacint Verdaguer d’haver «malgastat» moltíssims diners del marquès de Comillas, quan n’era l’almoiner, en ser desmesuradament generós practicant la caritat. Mossèn Cinto, en aquells moments difícils, fou acollit per una família amb la qual se n’anà a viure, malgrat l’ordre contrària dels seus superiors. I, aleshores, portà la batalla al carrer i demostrà com sabia exposar el seu cas a la commiseració del poble català. Això no obstant, no pogué evitar que fos titllat de boig i que se li atribuïssin nombroses malifetes. «La muerte ha eximido a Verdaguer de toda dependencia humana, y al recobrar su libertad queda restablecido en su natural categoría y empequeñecidos aquellos enemigos por los que él rezaba en su agonía, fuesen quienes fuesen, que no acertamos a explicarnos aún este misterio», recalcava La Ilustración Española y Americana, alhora que recordava que, per mitjà dels pares agustins de Madrid, a mossèn Cinto li havia estat aixecada la prohibició, feia ja algun temps, de dir missa.\nL’il·lustre i inoblidable periodista i escriptor guixolenc Agustí Calvet, Gaziel, el director més brillant que ha tingut La Vanguardia, quan tenia 15 anys i ja residia a Barcelona, visqué aquella època de la mort i l’enterrament de Verdaguer. I així ho conta en el seu llibre de memòries titulat Tots els camins duen a Roma: «Ja feia dies que mossèn Cinto estava greu, i tot Catalunya ho sabia. L’havien portat, amb l’excusa que es refés, però en realitat perquè hi morís, a Vil·la Joana, el casal dels Miralles de Sarrià, situat a l’altre vessant de Vallvidrera, en un indret obac i solitari que llavors era cobert d’una espessa pineda. Ho sabien els catalans en massa, i anaven seguint amb una emoció extraordinària, com jo no en recordo cap altra de semblant, el curs de la malaltia, per les noves que en publicaven els diaris, i també per rumors més o menys fantàstics que corrien de boca en boca. La figura del poeta, tan combatuda pels uns i defensada pels altres, ja era una figura mitològica. El caire sacerdotal de Verdaguer i la lluita dramàtica que aquest havia sostingut contra els poderosos de la terra, amb els quals, després de servir-los, havia romput públicament, en campanyes que anaven més enllà de tot el que era acostumat a casa nostra, el convertien, ben segur sense voler-ho ell, en bandera de dretes i esquerres». Més endavant, Gaziel indica que, en saber-se que havien dut mossèn Cinto a morir en un lloc amagat, tot Catalunya s’omplí de rumors i es dividí en dos bàndols. «Els uns deien que els seus vells enemics volien arrencar-li, en la feblesa de la llarga agonia, no sé quines retractacions; i els altres cridaven que calia tocar a sometent, per privar que se li fes la menor violència. Finalment, vingué la mort del poeta (…) i Catalunya, en pes, li féu un extraordinari enterrament», acaba narrant.\nAquell enterrament aplegà 300.000 persones. Ha estat el més multitudinari que hi ha hagut a Catalunya. Més, fins i tot, que el del president Francesc Macià, que ja és dir. Malgrat tot, els antics enemics de mossèn Cinto mai no es donaren per vençuts. Com tampoc no se’n donen -en tinc proves- els seus actuals hereus…


Montgat es manifesta per demanar una nova escola\nUnes 300 persones s'han mobilitzat a la localitat del Maresme per reclamar l'obertura d'un institut-escola. Ara compta només amb dues escoles de Primària i un institut.\n13.06.2016 - 07:11\nMarxa per reclamar un institut-escola.\nProp de 300 persones han protagonitzat aquest diumenge una marxa pacífica al ritme de batucada per Montgat per reclamar un nou institut-escola per aquest municipi del Maresme. Colorejada pel groc de samarretes i globus, la comitiva d’infants i famílies ha transcorregut pel tram de carretera comprès entre les estacions de Montgat-Nord i Montgat. La convocava la Comissió Escola Nova, integrada per les AMPA dels centres educatius públics -una escola bressol, dues escoles d’Infantil i Primària i un institut-, que treballen conjuntament amb l’Ajuntament per trobar una solució definitiva que vagi més enllà de les habituals improvisacions i pedaços dels darrers anys. A la pancarta que presidia la manifestació i a les enganxines s’hi podia llegir: Per una educació de qualitat. Nou Institut-Escola. La protesta ha avançat amb alguns crits esporàdics com “escola nova ja!”, i al final, s’ha llegit el manifest, s’han recollit signatures -ja en porten unes 600-, i s’han fet jocs, música i botifarrada.\nMiriam Vicente, membre de la Comissió, explica que de manera urgent, pel setembre del 2017, volen que entri en funcionament una nova escola i que “després es construeixi un institut, per donar continuïtat a l’escolarització”. “La situació de massificació és insostenible, a moltes aules hi ha 28 i 30 alumnes”, lamenta. En el manifest s’amplia el memorial de greuges. “ L’escola Salvador Espriu acull dues clases per curs -quan es va crear fa 40 anys va ser concebuda només per una sola línea-, amb instal·lacions precàries, manca d’itineraris adaptats, amb aules de reforç instaurades als mateixos passadissos del centre”, proclamen en el document. “I l’Escola Marina -l’any pasat va celebrar deu anys- va ser dissenyada per allotjar-hi dues línies d’Infantil i primària, per tirar endavant un projecte innovador, però sembla ser que Serveis Territorials pretén que l’escola segueixi la mateixa trajectòria que va patir l’escola Salvador Espriu, massificant-la amb la corresponenT pèrdua d’espais destinats a música, ciències, informática, etc”, prossegueix el manifest. El curs passat l’oposició de la comunitat educativa va frernar l’intent d’instal·lar un mòdul prefabricat “per tornar a triplicar novament un grup de P-3 a l’escola Marina, però actualment assumirà 75 alumnes més dels previstos”.\nL’alcaldessa Rosa Funtané i el regidor d’Ensenyament Dimas Ramírez diuen que “Montgat és una excepció dins del Maresme, on el més habitual és sentir parlar del tancament d’aules, perquè és un dels pobles que ha mantingut un creixement sostingut -s’ha passat dels 7783 habitants l’any 1988 als 11.501 actuals- i, després d’uns anys de crisi, es torna a reactivar la construcció amb la previsió immediata de nous habitatges privats i socials”. Sostenen que això ho avala un recent estudi demogràfic de la Diputació de Barcelona encarregat pel propi Ajuntament. La raons d’aquest creixement les tenen molt clares: “La proximitat a Barcelona, la situació vora el mar i el fet que continui sent un poble amb força vida i identitat”.\nLa Generalitat reconeix el dèficit de places escolars i l’Ajuntament ja ha obert una via de negociació amb la directora de Serveis Territorials per la construcció d’una nova escola, per a la qual ja disposa d’un solar. L’equip de Govern accepta provisionalment que els tretze infants que s’han quedat sense plaça a P-3 s’escolaritzin a l’escola Marina, però es comprometet també a lluitar per la creació de la nova escola pel curs 2017-18. Tot i això l’alcaldessa vol destacar que les escoles de Montgat “tenen una alta qualitat educativa com ho mostren, per exemple, els bons resultats obtinguts en les proves de competències bàsiques”. A l’octubre tenen una nova reunió amb els Serveis Territorials, una data d’on hauria de sortir una solució.\ntancaments de P-3\nL’escola Mar Nova de Premià de Mar es rebel·la… Ensenyament tanca el P-3 del centre el curs vinent i…


Comencen obres Triangle d'Or\nComencen obres Triangle d'Or\n15/01/2001 Obres i Urbanisme\nAvui han començat, tot i la pluja, les obres de remodelació de tres importants carrers cèntrics de Palamós. Es tracta del carrer de Dídac Garrell, el carrer de Cervantes, Bateria, Unió i un tram de la plaça dels Arbres. Aquesta mena de Triangle d'Or palamosí s'arranjarà en un període de nou mesos. 94 milions de pessetes és el cost de la rehabilitació del barri vell, amb acabats molt semblants al del nucli antic. És una obra aprovada el ple de desembre del 1999.\nEntre els principals atractius d'aquesta millora hi ha que la plaça dels Arbres passa a ser d'un sol sentit, de pujada, els canvis d'il.luminació, l'absència de cables travessers i l'enderrocament de dues cases de propietat municipal al costat de l'estadi, per fer-hi una zona verda i un petit aparcament.Les obres de fet comencen dimecres. Pel què fa estrictament a avui, s'ha de comentar que els tècnics de la companyia elèctrica s'han acostat als carrers afectats per analitzar com podran subministrar el corrent elèctric durant els mesos d'execució de l'obra.\nEs farà en dues fases, una primera que va des d'ara fins l'estiu, i que compendrà el tram del carrer de Cervantes. La segona, de l'estiu fins al cap d'any, arranjarà el tram del Dídac Garrell i la plaça dels Arbres.\nEl resultat serà similar a l'aspecte del nucli antic de Palamós. El regidor d'Urbanisme, Lluís Vidal, indica com quedaran les obres i les finalitats que es persegueixen.


ComiCat: Novetat de febrer de Disset: Germanies. Crònica dels alçaments populars a Mallorca\nNovetat de febrer de Disset: Germanies. Crònica dels alçaments populars a Mallorca\nCom a novetat de febrer, Disset Edició ens presenta Germanies. Crònica dels alçaments populars a Mallorca de Miquel Jaume Ribes, dedicat a la revoltat popular que va tenir a Mallorca a inicis del segle XVI.\nGermanies, de Miquel Jaume Ribes\nRústic - 21 x 29,7 cm - 56 pàgines - Color


El bloc de Josep Bernabeu: de juny 2011\nBona revetlla de Sant Joan a tothom !!! I bona festa major a tots els vilassarencs !!!\nNit de sant Joan, nit de foc i fogueres, de petards i trons, de coca i de cava. Joan Manuel Serrat defineix amb mà de mestre la màgia d'aquesta la nit, la més curta de l'any, a la cançó Fiesta, editada el 1970 al white album particular (Mi niñez) d'aquest magnific cantautor i poeta català.\nLa versió que podeu escoltar a continuació pertany a la gira El gusto es nuestro que en Serrat, Miguel Rios, Ana Belén i Victor Manuel van realitzar plegats durant l'any 1996. La cançó, com la majoria del repertori d'aquella gira, la canten a quatre veus.\nPublicat per La fama de l'home invisible a 17:37\nEtiquetes de comentaris: Festes, Musica per tutti, Noms propis, tradicions\nClosing Time, un clàssic imprescindible d'un dels grans, en Leonard Cohen. La peça que podeu veure i escoltar en aquest vídeo pertany al DVD de la gira mundial que l'artista canadenc va realitzar entre 2008 i 2010 editat (també en CD) amb el nom de Songs from the road. El vídeo correspon a l'actuació que va realitzar al John Labatt Centre de London, Ontario (Canadá) el 24 de maig de 2009. Aquest disc (es ven conjuntament amb el DVD) és imprescindible en qualsevol bona col·lecció de qualitat. Un regal per els sentits !!\nLlegeixo aquests dies a la premsa que amb la llei a la mà la Generalitat no pot canviar l'operadora ferroviària de la xarxa de rodalies de Barcelona. El govern, i més concretament el conseller de Territori i Sostenibilitat Lluís Recoder, ha insinuat reiteradament que a partir del gener de 2012 podria substituir Renfe per una altra operadora -Ferrocarrils de la Generalitat o la francesa SNCF- si no li agradava el servei que oferia. Doncs ves per on, resulta que això no és ben bé així. El conseller més piulador del govern s'ha oblidat sempre d'explicar un detall significatiu: si no es canvia la llei del sector ferroviari espanyol i s'obre la porta a la liberalització del trànsit de viatgers no hi ha canvi d'operadora que hi valgui. Caram, quin conseller més despistat.\nLluís Recoder (Foto: Ferran García/Ara)\nCom hom pot suposar, ningú amb dos dits de front es pot empassar que en Recoder no sàpiga que aquest canvi legislatiu és imprescindible per poder despatxar la Renfe, no en va forma part del "govern dels millors" i se suposa que està ben informat. Així doncs, què podem pensar? La resposta és obvia, ens ha ensarronat. Ens ha fet creure que el canvi era possible, quan ell i tot el seu equip de la conselleria saben perfectament des d'abans de prendre possessió del càrrec que si no es modifica la llei el canvi és impossible.\nEl conseller Recoder ha descarrilat. Després d'aquesta patinada, la conselleria que dirigeix s'ha afanyat a matissar que l'acord de traspàs de Rodalies a la Generalitat signat pel govern tripartit d'en Montilla i el govern central el 29 de febrer de 2009, preveia promoure les modificacions legislatives indispensables en el termini d'un any per poder canviar d'operadora si fos necessari. A veure si em surten els comptes. Això vol dir que portem dos anys i quatre mesos de retard. Dos anys i quatre mesos sense prendre la iniciativa. Dos anys i quatre mesos sense promoure al Congrés aquest canvi normatiu.\nEl Tripartit (PSC, ERC i IC-Verds), que en el seu dia es va omplir la boca pregonant les bondats d'un traspàs que en la pràctica es redueix a encarregar-se de fixar els horaris i els preus dels bitllets (la xarxa, les estacions, les vies i els trens continuen en mans de Foment, Adif i Renfe), no ha promogut en tot aquest temps la liberalització del trànsit de viatgers. El govern espanyol (PSOE) tampoc. I l'oposició convergent, que va criticar durament el traspàs per considerar-lo virtual i descafeinat, tampoc ha fet res al respecte.\nAra, tot just després que el secretari d'estat d'Infraestructures Victor Morlán li recordés a en Recoder que de canvi d'operadora rien de rien, el diputat de CiU Pere Macias (tampoc recordava aquest detall?) s'ha mobilitzat i dimarts passat presentava en el Congrés una moció reclamant la reforma legislativa del sector ferroviari. Quina celeritat, només ha trigat vint-i-vuit mesos.\nMenys jugar amb el twitter i més treballar pel país.\nPublicat per La fama de l'home invisible a 17:47\nEtiquetes de comentaris: mobilitat, Noms propis, política\nAcudit d'El Roto a El País, ahir\nPublicat per La fama de l'home invisible a 0:10\nEtiquetes de comentaris: denúncia, humor, opinió\nL'actitud violenta i feixista que han mostrat els indignats aquest matí a Barcelona els deslegitima totalment com a moviment social. La farsa postmoderna que han protagonitzat les darreres setmanes s'ha acabat. Si fins ara molts ciutadans podíem compartir les seves reivindicacions (algunes certament justes), després del que ha passat avui al parc de la Ciutadella, millor fer creu i ratlla. Si aquesta és la democràcia real que defensen, si aquesta és la revolució que propugnen, el millor que podem fer els ciutadans normals, de carrer, és ignorar-los i condemnar-los a la més absoluta ignomínia.\nTura, amb l'esquena pintada amb una X, camina cap el Parlament (Imatge de TV3)\nEls fets de la Ciutadella posen de manifest que la democràcia i la tolerància també han de tenir uns límits. La ciutadania i els poders públics no poden restar impassibles davant les coaccions i les agressions d'aquests antisistema, que és el que realment són. Una cosa és reivindicar de forma pacífica un canvi social per tenir una societat més justa i una altra voler aconseguir-ho mitjançant l'ús de la violència. Si pretenem conviure en una societat seriosa i respectable no podem permetre que una colla de ximples coaccionin i agredeixin en nom de no se sap ben bé què als representants polítics del país escollits de forma lliure i democràtica per la ciutadania. Aquests rucs marginals no poden dictar la política del país. Quan les idees volen imposar-se per la força i no per la raó i la convicció deixen de ser-ho.\nQuè podem esperar d'uns impresentables que obliguen al president del país i als consellers del govern a assistir al ple del Parlament en helicòpter? Què podem esperar d'uns individus agressius que han perseguit i colpejat pel carrer als representants legítims dels poble, a diversos treballadors del Parlament i a alguns periodistes que cobrien la informació? Què podem esperar d'uns dròpols desenfeinats que són capaços de pintar-li el clatell amb un esprai a Joan Boada, diputat d'IC, i una X a l'esquena a la diputada socialista Montserrat Tura per assenyalar-la públicament, com feien els nazis amb els jueus, per no compartir les seves idees? Això és el canvi social que ens proposen els indignats?\nLa democràcia que gaudim, amb tots els seus defectes i imperfeccions és millor que tot això. Molta gent ha patit presó i ha derramat sang, suor i llàgrimes per defensar-la. Algú té ganes de viure en en el caos i l'anarquia? Jo no.\nPublicat per La fama de l'home invisible a 17:02\nEtiquetes de comentaris: denúncia, llibertat d'expressió, política\nEls tribunals diuen no al burka\n"L’ús del burka o similar portat exclusivament per dones resulta difícilment conciliable amb un dels principis irrenunciables en la nostra societat i del qual Espanya és un país pioner en la defensa, promoció i efectivitat, i que és l’efectiva igualtat entre homes i dones, i això amb independència que el seu ús sigui voluntari o no". Amb aquest argument, el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) dona la raó a l'ajuntament de Lleida, que l'any passat va aprovar una ordenança municipal que prohibeix l'ús dels vels integrals als seus espais municipals. Lleida fou la primera ciutat espanyola que aprovà una mesura d'aquestes característiques.\nDones musulmanes amb niqab\nAmb aquesta sentència, el TSJC rebutja la demanda presentada per l’associació islàmica Watani contra l'esmentada ordenança. Els argumernts del tribunal es basen en sentències del Tribunal Europeu de Defensa dels Drets Humans. Els magistrats constaten la capacitat reguladora de l'espai públic per part dels ajuntaments sense necessitat d'una llei específica d'àmbit més general, amb la qual cosa avala la decisió d'un grapat d'ajuntaments catalans -de diferents colors polítics, tot sigui dit- que han decidit pel seu compte regular l'ús d'aquestes peces de vestit que discriminen clarament les dones a més de marginar-les socialment.\nTot i la decisió del TSJC, que guarda l'esquena als ajuntaments, continuo pensant que el tema s'ha de regular a nivell de país doncs, atès l'abast social que té, la seva regulació no pot acabar o començar en el terme municipal d'uns quants municipis. La defensa de la dignitat de les dones ha de prevaldre arreu del territori.\nEtiquetes de comentaris: polèmiques, política\nNotícia fresca, d'avui mateix, que publiquen tots els mitjans de comunicació: "L'exprimer ministre islandès s'asseu al banc dels acusats per la mala gestió de la crisi". Geir Hilmar Haarde és el primer polític que afronta un procés d'aquestes característiques a escala mundial. Ja era hora. Potser a partir d'ara els incompetents s'ho pensaran dues vegades a l'hora de dirigir els destins d'un país. Sense caure en la temptació de la demagògia, el cas d'aquest polític acusat de negligència greu durant el seu mandat (va conduir Islàndia al col·lapse bancari de l'any 2008 per no prendre cap mesura ni escoltar les advertències sobre la greu situació que passava la banca del país) ens hauria de fer reflexionar a tots.\nAquest petit país, el país del bacallà, ha donat una lliçó al món. Hom dirà que el tribunal especial creat per portar processos que afecten als membres del govern, el Landsdomur, és el primer cop que actua en els gairebé 67 anys d'història del país. I què? El realment important és que han sigut capaços d'inculpar a aquest individu per la seva mala gestió pública, pels greus perjudicis que va causar a l'economia del país. No per ser un corrupte, compte.\nAquests tribunals haurien de ser obligatoris arreu, si més no en el món occidental. Us imagineu Zapatero i Montilla en el banc dels acusats intentant justificar perquè han deixat Espanya i Catalunya en risc de fallida? Aquí, en comptes d'això, els hi garantim un bon sou de per vida, despatx d'expresident, xofer, secretàries i escolta, entre d'altres prebendes.\nEl cas d'en Geir Hilmar també hauria de fer reflexionar especialment als indignats que campen per les places dels nostres pobles i ciutats. Les protestes dels islandesos al carrer i davant el parlament del país (amb sonores tamborinades) han forçat i accelerat tot el procés que ha portat l'exprimer ministre islandès davant els tribunals. Què vull dir amb això? Doncs que probablement és més intel·ligent sumar esforços per causes concretes que perdre el temps reclamant la lluna. Segur que assolirien més suport de la societat, de la majoria silenciosa indignada.\nPublicat per La fama de l'home invisible a 19:11


Apartment Gita Split Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Split, no busqui més enllà de Apartment Gita Aa1. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Apartment Gita Aa1, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apartment Gita Aa1 és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Split.