West Moor Cottage Bridgwater Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 30 allotjaments a Bridgwater.\nWest Moor Cottage\n-, West Polden, Bridgwater, Regne Unit, TA7 - Veure al mapa\nAl visitar Chilton Polden, vosté es sentirà com a casa a West Moor Cottage, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Chilton Polden. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, nevera, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a West Moor Cottage.


Somnath - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n20° 53′ 17″ N, 70° 24′ 05″ E / 20.888°N,70.4014°E / 20.888; 70.4014Coord.: 20° 53′ 17″ N, 70° 24′ 05″ E / 20.888°N,70.4014°E / 20.888; 70.4014\nDistricte Gir Somnath district (en)\nSomnath (també Deo Pattan, Prabhas Pattan, Veraval Pattan, o Pattan Somnath) és una antiga ciutat i centre de pelegrinatge del districte de Junagarh al Kathiawar, estat de Gujarat. El 1901 tenia una població de 8.341 habitants. A l'oest hi ha el port de Veraval que dona a la població el seu nom més habitual (però no únic) de Veraval Pattan. A la vora de la mar, entre la mateixa Somnat i Veraval, hi ha el temple dedicat a Siva i no gaire lluny un tanc d'aigua anomenat Bhat Kund, escenari tradicional de la mort de Krixna; cap a l'interior les muntanyes Gir amb la muntanya reial de Girnar. A l'est de la ciutat hi ha el punt d'unió de tres rierols on el cos de Krixna hauria estat cremat. A la comarca hi ha nombroses tombes musulmanes i hindús. El fortí es troba al sud. de la ciutat que està protegida pels altres tres costats per una rasa oberta a la roca.\nEl temple modern és una reconstrucció al lloc de l'original. El primer temple hauria existit ja abans de l'era cristiana; destruït en alguna de les invasions fou reconstruït pels rages yadaves de Vallabhi vers 649. Al segle VIII la regió estava en mans d'uns prínceps rajputs d'una nissaga anomenada Chavada (els chavades) probablement vassalls dels chalukyes del clan solanki que regnaven a Kalyan al Dècan i el temple hauria estat destruït pels invasors àrabs musulmans del Sind vers el 725 sota la direcció del governador al-Junayd ibn Abd-ar-Rahman al-Murrí. El rei de la dinastia Gurjara-Pratihara, Nagabhata II, el va fer reconstruir el 815, sent el tercer temple.\nAbans de la seva conquesta per Mahmud de Gazni (1024) gairebé no hi ha referències; Mahmud va destruir l'ídol local i es va emportar suposadament les portes del temple deixant un governador. El raja local Ghoha Rana que tenia 90 anys va lluitar al límit contra els gaznèvides i tot el seu clan va morir en aquesta lluita. Després els paramara de Malwa (raja Bhoj) i el rei rajput solanki Bhima d'Anhilwada, el van reconstruir per quarta vegada entre 1026 i 1042. El temple que era de fusta fou construït en pedra per Kumarpal (raja 1143-1172).\nEl febrer de 1299 un exèrcit dirigit per dos dels germans del sultà Muhammad Shah I Khalji de Delhi, Ulugh Khan i Nusrat Khan, va atacar el Gujarat i va saquejar algunes ciutats; van entrar a l'antiga capital Anhilvada (Patan) i a Somnath; el botí fou considerable i entre els objectes figurava un ídol trobat a Somnath que havia substituït al que el sultà Mahmud de Gazni havia destruït quasi tres segles abans. Va passar llavors a Delhi, i després al sultanat de Gujarat; el temple fou reconstruït per cinquena (o sisena) vegada per Mahipala Deva, el rei chudasama de Saurashtra el 1308 i el lingam fou instal·lat pel seu fill Khengar en una data incerta entre 1326 i 1351. Muzaffar Shah I de Gujarat va tornar a destruir el temple el 1375 però a l'entorn de 1400 fou reconstruït per la població local. El 1451 fou destruït pel sultà Mahmud Bogra i altre cop reconstruït per vuitena vegada. Va subsistir fins a la conquesta mogol i després amb la tolerància dels primers mogols no va patir cap incidència.\nPerò Aurangzeb era un intolerant religiós i va destruir el temple una vegada més el 1701 que seria la novena (es diu que el temple ha estat destruït al llarg de la història fins a 17 vegades) que hi va fer construir una mesquita. A la caiguda dels mongols al segle XVIII va ser dominada en temps diferents pel shaykh de Mangrol i pel rana de Porbandar. La reina Ahilya Bai dels Holkar el va fer reconstruir el 1783 al costat de les ruïnes i la mesquita. Finalment el territori i ciutat va passar a mans del nawab de Junagarh.\nEl 1842 es va proposar retornar les portes del tenple que es pensava eren les de la tomba de Mahmud de Gazni a Gazni, i tot i la forta oposició, finalment la mesura fou aprovada pel Parlament el 1843. Quan les portes van arribar es va poder comprovar que eren un treball egipci sense relació amb Somnath ni amb l'Índia i foren dipositades al fort d'Agra on encara romanen.\nDesprés de la independència sardar Vallabhbhai Patel va fer reconstruir el temple amb l'esplendor de l'original sota la direcció de l'arquitecte Prabhaschandar; fou inaugurat pel primer president Rajendra Prasad que va instal·lar el jyotirling (lingam) l'11 de maig de 1951. El 2009 es va descobrir que uns suposats terroristes musulmans planejaven destruir el temple amb bombes però l'acció fou avortada per les forces de seguretat.\n↑ segons l'Enciclopèdia de l'Islam, IX, 905 el 416-417 de l'hègira o sigui el 1025-1026 de l'era comuna, encara que per error apareix escrit "1015-1016"\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Somnath\nGuia de viatges de Somnath a Wikivoyage.\nSomath Jyotirlinga Arxivat 2010-01-14 a Wayback Machine.\nSomnath a Curlie\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Somnath&oldid=29677226»


Llum de dona: de novembre 2011\nQuan arriba a la casa del poble una flaire s'escampa pel passadís que mena a l'entrada del darrere. L'estampa és sempre la mateixa. la mare atrafagada amunt i avall donant els últims tocs al dinar amb el cos ranquejant mentre somriu al veure'ls. Costa poc endevinar amb un cop d'ull si està cansada o no. Hi ha dies que té més piles que tota la família junta. Vital com sempre però s'enfada quan voldria fer més del que pot.\nEl pare, encorbat, va i ve de l'hort. Hi ha dies amb la regadora a la mà, d'altres amb la mànega connectada a l'aixeta del safareig. Un dia lliga tomateres, d'altres aclareix l'herbam que es menja les hortalisses.\nSap que s'acosta l'hora de dinar i ja es prepara per seure a taula. Es renta les mans, es canvia el calçat i si convé la camisa i els pantalons. Té sempre la roba per anar a l'hort a part. Les xiruques per l'hivern i unes espardenyes velles per l'estiu.\nA vegades llegeix assegut als escalons que porten a l'estenador cobert.Un racó on ella s'hi entaforava de joveneta a estudiar. Era el seu estudi a l'aire lliure davant mateix de l'hort que a la primavera semblava un jardí . La verdor del fullam contrastava amb les tomates vermelles i amb les flors ataronjades del carbasser.Al racó el llimoner i adornant l'hort el lilà.\nLa sarment s'enfilava a les escales del terrat i es confonia amb l'heura. Les dues entrellaçades vestien el terrat descobert on s'eixugaven els llençols de cotó. Tan blancs que es confonien amb algun núvol esgarriat.\nA la mare li agrada airejar-ho tot.Ventila la casa fins que no hi sol i llavors comença una cursa per anar tancant finestres i porticons, correr les cortines i endreçar-se a la vora del foc. I és que mai té fred...\nEl pare sí que n'era de fredolic. Pantalons de pana, mitjons de llana, camisa de franel.la i samarreta. Es cuidava tant que no es refiava ni de l'home del temps. No fos cas que l'arreplegués. Es vacunava cada any per la grip. La mare ni cas. Cada any se n'ha de passar un de refredat fort... neteja la sang, diu.\nPortar-li la contrària no ha servit mai de res.\nA la tardor l'hort queda erm. Quatre fulles de bledes, els últims carbassons, les cols, alguna carbassa. L'heura i la serment despullades. Les cebes enforcades i les tomates de penjar, penjades al garatge.\nLa casa dels pares mai havia fet olor de llibres, feia olor de verdures.\nRecorda un parell de llibres que s'amagaven en un calaix de la cuina. Un es deia " la langosta", un receptari que es va aprendre de memòria de tant llegir-lo i un altre, "Tierras y mares", d'un seu tiet, manuscrit a mà. Ell sí que llegia, l'hi deia la mare però durant la guerra li van cremar els llibres. Quina pèrdua, pensa.\nUn cop a la setmana l'hi compraven el TBO i podia llegir La Vanguardia a casa d'una seva amiga on el tenien cada dia.\nMés tard d'adolescent l'hi van regalar llibres en comptes de colònies i anells. En cada llibre un petó i una frase d'amor. I els va començar a estimar ,els llibres.\nI estima la cuina perquè la mare li va ensenyar a fer-ho.\nLi agrada barrejar literatura i cuina perquè ha après a cuinar-ho.\nAquesta litografia de la Tardor de Giusepe Arcimboldo, pensa és la portada d'un llibre que té a la prestatgeria. I s'afanya a buscar-lo, però s'ha confòs. No és la mateixa imatge però sí del mateix autor. Una és més primaveral i l'altra més tardorenca.\nEl llibre que ha buscat és "La cocina del pensamiento" , de Josep Muñoz Redon\nNo és un llibre de cuina.És un llibre de Filosofia. Bé és una barreja de cuina i filosofia.\nEl pare ja no rega l'hort però quan els diumenges ella arriba a la casa del poble encara el veu saludant-los amb la regadora a la mà. Ella s'asseu al seu lloc a taula perquè no sembli tan buida...\nPublicat per Joana a 7:35 16 comentaris:\nCada dia ens quedem un pèl orfes. Se'n van persones amb les quals hem compartit moments. Ens queda però per sempre la seva veu, la seva mirada, aquella abraçada...\nAquests dies de pluja la carretera també ha fet estralls. Demà acomiadarem el pare d'un noi jove i marit d'una dona també jove. Amics dels quals no et pots ni despedir.\nQuan vaig començar aquest blog (2006), vaig trobar un escrit al diari sobre el darrer CD de la Montserrat Figueras ( Lux Feminae) - Llum de dona - i el vaig adoptar com a nom pel meu blog.\nAhir també pel diari em vaig assabentar que ens ha deixat.\nElla i el seu espòs, en Jordi Savall , han viatjat pel món exportant música i càntics antics.\nSense fer soroll han estat embaixadors de la cultura catalana.\nEns deixa una mica més orfes però la seva meravellosa veu perdurarà més enllà del temps.\nGràcies Montserrat pel Cant de la Sibil.la !\nPublicat per Joana a 11:54 13 comentaris:\npenjats del cel\namb la punta\nPer descansar de tantes enquestes, valoracions, propòsits ,promeses, mentides i de blau...\nPublicat per Joana a 10:58 10 comentaris:\nMicrorelat - Olor de carícies\nEs va posar la mà a la butxaca i en va treure unes branques de fonoll. Des d'aquella plataforma estant les va ensumar mentre albirava la campana de l'ermita gronxant-se entre canyes de bambú.\nEl so estrident dels setze vents no esborren les carícies a la pell.\nParticipació al blog Tu mateix, amb aquest Joc de Nadal\nPublicat per Joana a 15:18 12 comentaris:\nAmb la que cau i amb tantes hores d'informació a les cadenes de ràdio i televisió sembla que parlar de la felicitat, l'amor, els valors, el sexe o la por pugui semblar una ximpleria.\nSobre la complexitat de la societat els polítics no tenen cap resposta. Els científics, respecte al món, tampoc en tenen però sí que hi ha ments lúcides, preparades , treballadores i generoses que almenys intenten trobar -ne alguna.\nEls dos dimarts que a TV3 han fet el programa de Com va la vida? amb l'Andreu Buenafuente entrevistant a l'Eduard Punset han estat com tocar de peus a terra i alhora flotar en una altra galàxia.\nAprendre d'altres científics, diu en un moment de l'entrevista l'Eduard Punset. I també que ell amb 75 anys només té la resposta a 3 o 4 preguntes.\nSerà que anem perdent les ganes d'aprendre a aprendre o no aprenem prou i ens toca fer els deures.\nMerkel ja ens ha avisat que Europa està en el pitjor moment des la 2ª guerra Mundial i no sé si a Itàlia, el super Mario Monti podrà amb el desgavell ocasionat després de tantes soirées amb barra lliure.\nÉs hora de posar-nos les piles i d'aprofitar el temps escoltant persones que de veritat aporten una mica de llum a les nostres vides en comptes dels que ens venen només cortines de fum.\nLa setmana que ve els carrers es despertaran pintats d'un altre color. No sabem de quin ...\nMentrestant el cel plora i ho fa amb ganes. Té dret a dir-hi la seva i a desfogar-se...\nEl programa del dia 8 de novembre el podeu veure aquí i el del dia 15 aquí.\nEl decorat i la sintonia ( una particular versió de "Bad World" de Tears for Fears interpretada per Mel, "Món Boig" , al final de la segona part van ser un bon acompanyament .\nFan falta programes d'aquesta mena, persones amb cara i ulls,respostes o interrogants, humor,converses que et deixen amb ganes de més .\nI encara sento el so de la pluja, constant i amable.\nPublicat per Joana a 10:56 12 comentaris:\nCada dia hauria de ser una data per a celebrar. Hi ha dies però que la balança queda equilibrada.\nHi ha coses per celebrar, per fruir i també mals records. Despedides. Nouvingudes.\nNo ens hi fixem però adduits com estem amb els quefers rutinaris.Mentre fullejo el diari veig que s'ha mort el marit d'una coneguda. 53 anys...massa aviat. Deixa 3 fills, joves encara. Fa rumiar quan saps, sabies que estava malalt però sempre penses que encara no tocava.\nHa nascut el fill de la Mercè, una companya de feina, 11-11-11 ,he pensat quan passava la seva baixa maternal, després de tancar la baixa per Risc de l 'embaràs... Tindrà els ulls blaus com la seva mare?\nHi ha neu a La Crosse (Chicago) i un anorac de plumes abrigarà de valent . Quin gran invent l'Skipe i les plumes...\nAquí encara podem anar amb un jerseiet i a segons quins llocs amb màniga curta.\nHe començat a llegir D'Acer de la Sílvia Avallone, una jove escriptora italiana que ens retrata un barri obrer a Piombino ( Itàlia) on només hi ha fàbriques d'acer i on ser adolescent no té gaires alternatives. Segons l'escriptora :.«D'acer és un cos a cos amb la matèria, amb l'acer de les fàbriques que es fon però també amb el cos adolescent que es transforma i canvia.»\nAquest matí havia de fer formació però el formador ha fet festa ...un cap de setmana llarg, he pensat. Dilluns ho intentaré a primera hora. No m'agrada retrassar allò que he de fer... 11-11-11. Estaré pendent del 12-12-12...\nHe comprat un bocí de formatge amb taronja i mango de la marca Wensleydale - m'hi he fixat al comprar-lo i ho he buscat al google - m'he quedat satisfeta perquè l'havia provat sense saber si era francès o suís i resulta que és anglès...\nM'entretinc la tarda de divendres a endreçar roba. Rentadora. assecadora i planxa. Demà treballo al matí i vull la tarda per a mi...\nMentre escric miro la paret i la taula, farcides de tot. Escrits , entrades del Festival de cinema de Sitges, telèfons, fotografies d'ahir i d'abans d'ahir, CD, bolis de colors, diccionaris, retalls de diaris, pols...\nEntre els retalls una cita d'un poeta - Algernon Charles Swinburne - (1837-1909) - de Poemas y baladas, escrit el 1866 de temàtica eròtica. " I tota la seva cara era mel per la meva boca i tot el seu cos era aliment pels meus ulls..."\nHi ha tardes mig festives- feineres o feineres-festives perquè anar intercalant ritmes assossega el cos.\nI arriba la nit envoltada de petits plaers...\nPublicat per Joana a 13:13 20 comentaris:\n"Les mans de lluna acaronen el cabell arrissat de la néta, trenen els flocs rebels,seu, clotet de la simpatia, nas eixerit, que et vull dir un secret,l'àvia no es cansava, plegava damunt de la falda la revista, creuava les cames, mitges de cotó, peücs de llana, i , doncs, què m'ha dit la mare?, és cert?, l'Agnés vigilava més enllà del contrallum, repenjava primer un peu després l'altre, s'hi avorria, guaitava més enllà dels raigs de sol que feien groguenca la galeria, buscall encès, sol d'hivern, és cert que t'ha vingut això?, i l'àvia descansava la galta de neu damunt els raigs de lluna, els ulls de mar inquirien, és la primera vegada, reineta, i hauràs de creuar les cames, en seure, ben tancades, cap endintre, tot tu cap endintre, que res de tu surti cap enfora, l'àvia s'aixecava i feia passes d'àngel pel passadís, vine, xiuxiueig de segles, el secret del sexe, de la ferida que raja, de la sang que no fa mal, que no serveix per a res, impura, bruta, te'n poses l'un al matí i l'altre al vespre, l'àvia enretirava una de les tovalloletes plegades de cantell, blanques, olor de farigola, l'àvia li ensenyava la minuciosa col.locació, just aquí, ni més endavant ni més endarrera, entre les cuixes, no ho diràs a ningú, oi?"\n20 anys sense la Montserrat Roig - Dibuix de la Carme\nPer Sant Jordi del 1998 me'l van regalar...\nL'hora violeta parla de tres dones que podrien ser ben bé una mateixa, que parteix de camins diferents: l'anàlisi psicològica, el ressentiment, l'angoixa vital, l'assimilació de la història i del passat com a factors de comprensió... I totes tres arriben a comprendre - les unes racionalment, les altres per intuïció - que han de mirar el món sense el filtre d'una altra mirada, amb els ulls propis, no amb els d'un altre.\nEl món ha canviat però cal fer encara mirades sense filtre, obrir els ulls de bat a bat i no sentir-nos culpables, ni ressentides sinó coratjoses en el present i cap al futur.\nPublicat per Joana a 12:16 14 comentaris:\nque ens descobreixen\nllums de taula,\nPublicat per Joana a 15:42 16 comentaris:\nQuan el desig era "deseo"\nMe sumerjo en mis palabras invisibles.\nHace unos días que pienso en otra sinfonía.\nRafael Berrio - Algo delicado y difícil\nEs un lenguaje que aprendí en la escuela y se quedó en el baúl abarrotado de trastos viejos...\nRecito la tabla de multiplicar y el abecedario que me enseñó mi maestra de párvulos.\nFluyen sonidos como algo intacto y placentero. Se agalopan los recuerdos de un tiempo lejano.\nPresentes en cada respirar.\nUn beso aislado en el aire.\nSentir la emoción dulce de la efervescencia juvenil escondido tras unos mapas de geografía universal, con una cassette de Jane Birkin en Je t'aime Moi non plus...\nFue el despertar del deseo sin tener todavía a nadie a quién abrazar...\nReeditat al matí: El meu primer record del canvi de registre va ser quan vaig preguntar a casa per què a l'escola les papallones eren "mariposas"...\nPublicat per Joana a 15:33 18 comentaris:\nFotograma de la pel.lícula Temps moderns de Charles Chaplin, 1936\nNo es podia imaginar que amb el temps fos la protagonista anònima d'un estudi científic. Ni de bon tros li havia passat pel cap que seria portada de tantes revistes, cartells i exposicions.\nQuan era jove es va enamorar, com la majoria i també amb el pas dels anys s'hi va capbussar una i altra vegada com si l'experiència no hagués servit per a res.\nElla no havia estat diferent. Aquell amor havia de ser per sempre, per què... qui pensa en la data de caducitat d'un episodi tant trasbalsador?\nAmb tot no va ser un amor fugisser. Va durar el que va durar i va ser una amor efervescent, viatger i reposat. Intel.lectualment va sumar més que restar i tot i que a les escorrialles dels últims temps es va quedar feta pols no va tardar en refer-se ( o això es pensava , ingènua com era).\nHi havia alguna cosa a dins seu que mai més va anar com la seda. Una espècie d'engrenatge que sovint grinyolava. Era un fet gairebé imperceptible i aïllat però amb tot era evident que no s'havia tornat boja.\nLi havien fet tota mena de proves mèdiques i res feia sospitar que hagués perdut el senderi ni que patís cap malaltia.\nFou objecte d'estudi per eminents doctors en medicina. Li van proposar fins i tot entrar a formar part d'un estudi experimental.\nEl seu cor tot i que funcionava amb la precissió d'un rellotge patia unes alteracions que portaven de corcoll als científics.\nAveriguar la causa d'aquest canvi de ritme sense cap alteració fisiològica que ho provoqués era el motiu de l'estudi.\nL'estudi consistia en injectar dosis baixes de certs compostos químics i hormonals i veure'n l'efecte.\nAmb tot el que li van injectar el seu cos i en especial el seu cor no es van inmutar però sí que ho van fer quan li van administrar Dopamina.\nEl seu cor va començar a bategar amb força, les galtes se li van tornar d'un roig intens i una eufòria li va recórrer el cos. Estava estirada en una camilla i de sobte es va començar a despullar. Va sentir un desig irrefrenable cap al científic de guardia.Li va dir que n'estava profundament enamorada i que vibrava com mai ho havia fet...\nVan fer un registre, una ecografia del cor i un cateterisme amb una càmera pràcticament microscòpica.\nTenien el resultat. la fotografia donaria la volta al món.\nCientíficament costava demostrar el que era evident. Els vertaders amors queden per sempre en un racó del cor i malgrat no estar escrit enlloc des de temps arcaics algú maquina les nostres emocions i els nostres sentiments des d'allà.\nPublicat per Joana a 15:30 16 comentaris:


Siddharthan Chandran: Pot el cervell danyat reparar-se a si mateix? | TED Talk Subtitles and Transcript | TED\n1,203,469 views • 15:57\nEstic molt content d'estar avui aquí per parlar-vos sobre com podríem reparar el cervell danyat, i estic particularment interessat per aquest camp, perquè com a neuròleg que sóc, crec que això ofereix una de les millors maneres en les que podem ser capaços d'oferir esperança per als pacients que viuen avui dia amb devastadores i encara intractables malalties cerebrals.\nAixí que aquest és el problema. Aquí podeu veure l'aspecte del cervell d'un malalt d'Alzheimer al costat d'un cervell sa, i el que és obvi, al cervell amb Alzheimer, encerclat en vermell, és el dany cerebral: atròfia, cicatrització... I us podria mostrar fotografies equivalents a d'altres malalties: esclerosi múltiple, malaltia de les neurones motores, malaltia de Parkinson, fins i tot malaltia de Huntington, i totes explicarien una història semblant. I, col·lectivament, aquests desordres cerebrals representen una de les més grans amenaces a la salut pública del nostre temps. I els números aquí són realment bastant sorprenents. En qualsevol moment donat, hi ha 35 milions de persones avui dia vivint amb alguna d'aquestes malalties cerebrals, i el seu cost anual global és de 700 mil milions de dòlars. Vull dir, simplement penseu-hi. És més de l'1% del PIB global. I està anant a pitjor, perquè tots aquests números estan creixent perquè, en general, són malalties relacionades amb l'edat, i cada cop vivim més. Així que la pregunta que realment cal que ens fem és, per què, donat l'impacte devastador que tenen aquestes malalties per als individus, independentment de l'escala de problemes socials, per què no hi ha tractaments efectius?\nBé, per tal de poder considerar-ho, primer cal que us doni un curs intensiu sobre com funciona el cervell. Així que, en altres paraules, cal que us expliqui tot allò que vaig aprendre a l'escola de medicina. (Riures) Però, creieu-me, no trigarem gaire. D'acord? (Riures) El cervell és realment simple: Està fet de quatre tipus de cèl·lules, dues de les quals es mostren aquí. Hi ha la cèl·lula nerviosa, i també hi ha la la cèl·lula mielinitzada, o cèl·lula aïllant, anomenada oligodendròcit. I quan aquestes quatre cèl·lules treballen juntes en salut i harmonia, creen una simfonia extraordinària d'activitat elèctrica, i és aquesta activitat elèctrica la que fonamenta la nostra habilitat per a pensar, per a emocionar-nos, recordar, aprendre, moure'ns, sentir i demés. Però de la mateixa manera, cada una d'aquestes quatre cèl·lules individuals soles o juntes, poden desestabilitzar-se o morir, i quan passa això, és quan es produeixen els danys. Els danys del cablejat. Les connexions s'interrompen. I això és evident aquí amb la conducció alentida. I, a la llarga, aquest dany sens dubte s'acabarà manifestant com a malaltia. I si la cèl·lula nerviosa que està començant a morir és una cèl·lula motora, per exemple, llavors serà una malaltia de les neurones motores.\nAixí que m'agradaria donar-vos un exemple de la vida real del que passa amb la malaltia de les neurones motores. Aquest és un pacient meu que s'anomena John. El vaig veure a la clínica la setmana passada. I li vaig demanar a en John que ens expliqués alguna cosa sobre quins eren els seus problemes que van conduir a un diagnòstic inicial de malaltia de les neurones motores.\nJohn: Vaig ser diagnosticat a l'octubre del 2011, i el problema principal era respiratori, dificultats per a respirar.\nSiddhartan Chandran: No sè si ho heu piscat del tot, però el que en John ens estava dient era que la dificultat per a respirar va conduir, finalment, al diagnòstic de malaltia de les neurones motores.\nBé, en John porta ja 18 mesos més en aquesta situació i ara li he demanat que ens digui alguna cosa sobre l'estat actual de la seva difícil situació.\nJohn: El que tinc ara és que la meva respiració ha empitjorat. Tinc debilitat a les mans, als braços i a les cames. Així que, bàsicament, passo la major part del temps a la cadira de rodes.\nSC: En John ens acaba de dir que està en una cadira de rodes la major part del temps.\nEl que mostren aquests dos vídeos no és només la devastadora conseqüència de la malaltia, sinó que també ens diuen alguna cosa sobre el terrible ritme de la malaltia, perquè només en 18 mesos, un home adult i en forma s'ha vist en cadira de rodes i depenent d'un aparell per a respirar. I encarem-ho, en John podria ser el pare, germà o amic de qualsevol de nosaltres.\nAixò és el que passa quan el nervi motor mor. I què passa quan la cèl·lula mielinitzada mor? Llavors tens esclerosi múltiple. Així, l'escànner de l'esquerra és una il·lustració del cervell, i és un mapa de les connexions del cervell, superposades a les quals trobem les àrees danyades. Les anomenem lesions de desmielinització. Però són un dany, i són blanques.\nJa sé què és el que estareu pensant. Penseu "Déu meu, aquest mec ha vingut aquí dient que parlaria d'esperança i tot el que ha fet ha estat fer una xerrada desoladora i depriment". Ja us he dit que aquestes malalties són terribles. Són devastadores, els nombres pugen, els costs són ridículs i, el que encara és pitjor, no tenim cap tractament. On és l'esperança?\nBé, sabeu què? Jo crec que hi ha esperança. I hi ha esperança en aquesta propera secció, en la secció cerebral d'algú altre amb esclerosi múltiple, perquè el que il·lustra és, sorprenentment, que el cervell es pot reparar a si mateix. El què passa és que no ho fa prou bé. Així que, un altre cop, vull mostrar-vos dues coses. La primera cosa és el dany d'aquest pacient amb esclerosi múltiple. Un altre cop, tornem a tenir aquestes masses blanques. Però el que és crucial, és l'àrea encerclada en vermell on es remarca una àrea que és blava. Aquesta àrea que ara és blava, un cop va ser blanca. Estava danyada. I ara està reparada. Deixem-ho clar: no ho està a causa dels doctors. Ho està tot i els doctors, no a causa dels doctors. És reparació espontània. És sorprenent i passa perquè hi ha cèl·lules mare al cervell, que poden produir mielina nova, aïllant nou, per a estendre-la per sobre dels nervis danyats. I aquesta observació és important per dos motius. La primera és que suposa un desafiament per a un dels dogmes que vam aprendre a l'escola de medicina, o almenys jo ho vaig aprendre així, admeto que va ser al segle passat, i és que el cervell no es repara a si mateix, no com ho fan els óssos o el fetge. Però, de fet, sí que ho fa, simplement no ho fa suficientment bé. I la segona cosa que fa, i ens dóna una direcció molt clara de recerca de noves teràpies... Vull dir, no cal ser un gran científic per a saber què fer aquí. Només cal trobar formes de promoure la reparació endògena i espontània que ja ocorre per si sola.\nAixí que la pregunta és: per què, si hem sabut això des de fa temps, com ho hem sabut, per què no tenim aquests tractaments? I això reflecteix en part la complexitat del desenvolupament de medicaments. Bé, pensareu que el desenvolupament de medicaments és una aposta bastant cara i arriscada, i que les probabilitats d'encert d'aquesta aposta són aproximadament d'una contra 10.000 perquè cal examinar uns 10.000 components per tal de trobar el guanyador potencial. I llavors cal estar-se 15 anys i gastar més de mil milions de dòlars, i, tot i així, és possible que no hi hagi un guanyador.\nAixí que la pregunta per a nosaltres és: es poden canviar les regles del joc i millorar les probabilitats d'encert? I per tal de poder fer-ho, cal pensar, on és el coll d'ampolla d'aquest descobriment de medicaments? I un d'aquests colls d'ampolla es dóna aviat en el descobriment de medicaments. Tota aquesta investigació es fa en models animals. Però sabem que per a estudiar la humanitat, cal estudiar els humans, frase presa de l'Alexander Pope. Així que la pregunta és: podem estudiar aquestes malalties utilitzant material humà? I, per suposat, és clar que podem. Podem fer servir les cèl·lules mare, i, específicament, podem fer servir cèl·lules mare humanes. I les cèl·lules mare humanes són aquestes cèl·lules extraordinàries però alhora simples, que poden fer dues coses: es poden auto-renovar o reproduir-se, i també poden especialitzar-se per a fer óssos, fetges o, el més important, cèl·lules nervioses, fins i tot, potser, cèl·lules nervioses motores o mielina. I fa temps que el repte és: podem aprofitar el poder, l'indubtable poder d'aquestes cèl·lules mare amb la finalitat que acompleixin la seva promesa vers la neurologia regenerativa?\nI crec que ara podem, i la raó per la qual podem és perquè hi ha hagut una sèrie de descobriments cabdals en els últims 10, 20 anys. Un d'ells va ocórrer aquí a Edimburg, i es tracta de l'única ovella famosa, la Dolly. La Dolly va ser feta a Edimburg, i la Dolly va ser un prototip de la primera clonació d'un mamífer partint d'una cèl·lula adulta. Però crec que l'avenç que fou encara més significatiu per als propòsits d'aquesta exposició va ser dut a terme al 2006 per un científic japonès anomenat Yamanaka. I el que va fer en Yamanaka, en una espècie fantàstica de cuina científica, va ser mostrar que quatre ingredients, només quatre ingredients, podien efectivament convertir qualsevol cèl·lula adulta en una cèl·lula mare mestra. I la importància d'això és difícil d'exagerar, perquè el que vol dir és que per a qualsevol persona d'aquesta sala, però particularment per als pacients, ara es pot generar un kit reparador de teixits personalitzat i a la mida. Pren una cèl·lula de la pell, converteix-la en una cèl·lula mestra pulripotent, de forma que llavors puguis crear aquelles cèl·lules que siguin rellevants per a la seva malaltia, tant per a estudiar com, potencialment, per a tractar. Ara bé, aquesta idea a l'escola de medicina... (és un tema recorrent, això meu amb l'escola de medicina, oi?) ... hagués estat ridícula, però és una realitat absoluta avui dia. I jo ho veig com la pedra angular de la regeneració, la reparació i l'esperança.\nI ja que parlem del tema de l'esperança, per a aquells que potser vau suspendre a l'escola, també hi ha esperança per a vosaltres, ja que aquest és l'informe escolar d'en John Gordon: "Crec que té la idea d'arribar a ser científic, però amb el que ha demostrat fins ara és una idea bastant ridícula" Sembla que no s'esperaven gaire d'ell aleshores. Però el que potser no sabeu és que ha guanyat el Premi Nobel de Medicina fa només tres mesos.\nAixí que, per a tornar al problema original, quina és la possibilitat que aquestes cèl·lules mare, o aquesta tecnologia disruptiva, reparin el cervell danyat, allò que anomenem neurologia reparativa? I crec que això es pot mirar de dues maneres: com una eina fantàstica del segle XXI per al descobriment de medicaments, i/o com una forma de teràpia. Així que vull explicar-vos una mica més sobre les dues ens els pròxims minuts.\nEl descobriment de medicaments en un plat és com la gent acostuma a parlar d'això. És molt simple: Tens un pacient amb una malaltia, diguem per exemple malaltia de les neurones motores, li prens una mostra de pell, fas la reprogramació pluripotent, com ja us he explicat, i generes cèl·lules nervioses motores vives. És directe, perquè això és el que les cèl·lules pluripotents poden fer. Però de manera crucial després es pot comparar el seu comportament amb el dels seus homòlegs sans, idealment els d'un familiar no afectat. D'aquesta manera, pots combinar la variació genètica.\nI això és exactament el que vam fer. Això va ser en col·laboració amb uns companys: a Londres, en Chris Shaw, als Estats Units l'Steve Finkbeiner i en Tom Maniatis. I el que esteu mirant, i això és molt sorprenent, són cèl·lules nervioses motores vives i creixent d'un pacient amb una malaltia de les neurones motores. De fet, és una forma hereditària. Vull dir, només imagineu-vos-ho. Això hauria estat impensable fa 10 anys. Així que a més de veure-les créixer i dur a terme processos, també podem dissenyar-les per tal de que siguin fluorescents, i, el més important, podem monitoritzar la seva salut individual i comparar les cèl·lules nervioses motores malaltes amb les sanes. I quan fas tot això i ho poses tot damunt la taula, te n'adones que les malaltes, que estan representades per la línia vermella, tenen 2,5 més probabilitats de morir que les homòlogues sanes. I el més important d'això és que llavors tens un assaig fantàstic per a descobrir medicaments, pel que li demanaries als medicaments, i podries fer-ho mitjançant un sistema de projecció automatitzada d'alt rendiment, els hi demanaries als medicaments: doneu-me una cosa, trobeu-me un medicament que faci que la línia vermella s'apropi a la línia blava, perquè aquest medicament serà un candidat altament valorat que probablement podries provar directament en humans i gairebé fer-li un bypass al coll d'ampolla del qual us he parlat abans amb el del descobriment de medicaments amb models animals, si això té sentit. És fantàstic.\nPerò vull tornar a com podem utilitzar les cèl·lules mare directament per a reparar danys. I un altre cop hi ha dues maneres de mirar-s'ho, i no s'excloeixen l'una a l'altra. La primera, i crec que a llarg termini és la que ens donarà els dividends més grans, però ara per ara encara no es pensa d'aquesta manera, és pensar en aquelles cèl·lules mare que ja estan al teu cervell, i ja us ho he dit. Tots nosaltres tenim cèl·lules mare al cervell, fins i tot als cervells malalts, i segurament la forma intel·ligent per a arribar-hi és trobar camins per a poder promoure i activar les cèl·lules mare que ja estan al cervell per a reaccionar i respondre apropiadament al dany i reparar-lo. Això serà el futur. Hi haurà medicaments que ho facin.\nPerò l'altra manera és tirar-se efectivament en paracaigudes a les cèl·lules, transplantar-les, per a reparar les cèl·lules mortes o perdudes, fins i tot al cervell. I us vull explicar ara un experiment, un assaig clínic que vam fer, i que vam completar recentment, amb companys de l'UCL, en David Miller en particular. L'estudi era molt simple. Vam prendre pacients amb esclerosi múltiple i vam fer una senzilla pregunta: Podrien les cèl·lules mare de la medul·la òssia protegir els seus nervis? I el que vam fer va ser prendre aquesta medul·la òssia, fer créixer les cèl·lules mare al laboratori, i llavors tornar-les a injectar en la vena. Estic fent que soni molt simple. Va requerir cinc anys de molta gent, d'acord? I va fer que em sortissin canes i va provocar problemes de tot tipus. Però conceptualment, és en essència simple. Així que les introduírem a la vena, d'acord? I per a mesurar si havia funcionat o no, mesuràrem el nervi òptic com a mesura resultant. I és una bona cosa a mesurar amb l'esclerosi múltiple, ja que els pacients d'esclerosi múltiple tristament pateixen problemes de visió: pèrdua de visió, visió borrosa... Així que mesuràrem la grandària del nervi òptic utilitzant els escànners amb en David Miller tres cops: 12 mesos, 6 mesos i abans de la injecció, i podeu veure el lleuger descens de la línia vermella. Això indica que el nervi òptic s'està reduint, cosa que té sentit, degut a que els nervis estan morint. Quan els hi vam donar la injecció de cèl·lules mare i vam repetir dos cops les mesures, als tres mesos i als sis mesos, per a la nostra sorpresa, gairebé, la línia estava pujant. Això indica que la intervenció ha servit de protecció. No crec que el que va passar fos que les cèl·lules mare haguessin fet nova mielina ni nous nervis. El que crec que han fet ha estat promoure les cèl·lules mare endògenes, o cèl·lules precursores, per tal que fessin la seva feina, col·locar nova mielina. Així que això és una prova del concepte. Estic molt emocionat amb això.\nAixí que sols vull acabar amb el tema que he començat, que és la regeneració i l'esperança. Així que li he preguntat a en John quines són les seves esperances per al futur.\nJohn: Espero que en algun moment del futur mitjançant la recerca que esteu duent a terme puguem trobar una cura per tal de que la gent com jo pugui tenir una vida normal.\nSC: Vull dir, això diu molt.\nPerò m'agradaria tancar en primer lloc agraint en John, agraint-li que m'hagi permès compartir les seves percepcions i aquests vídeos amb vosaltres. Però també m'agradaria afegir, per a en John i per als altres, que la meva pròpia visió és que estic esperançat de cara al futur. Crec que les tecnologies disruptives com les cèl·lules mare que he intentat explicar-vos ofereixen una esperança molt real. I crec que el dia que siguem capaços de reparar el dany cerebral arribarà abans del que ens pensem. Gràcies. (Aplaudiments)


De què fa gust la lluna? | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nAutor: Michael Grejniec / Editorial: Kalandraka\nFeia molt de temps que els animals volien provar un trosset de la lluna, per esbrinar quin gust tenia, si era dolça o salada. Una nit la tortuga va pujar a la muntanya més alta per, des d’allà, poder tocar la lluna. Però no hi arribà. Llavors va decidir cridar els altres animals per construir una torre cada vegada més alta amb l’objectiu d’arribar a la lluna. Al final, un petit ratolinet escala la torre d’animals i aconsegueix arribar a la lluna, agafa un tros i el reparteix entre tots.\nUn llibre per transmetre la importància del treball en equip, la cooperació i la solidaritat.


TAC12 TV - Torna a Llagostera\nTorna a Llagostera\nDimarts, 14 Gener 2020 08:05\nEl 21 de juny del 2014 el Nàstic va patir un dels instants més durs de la seva història recent en caure eliminat davant el Llagostera durant la final per pujar a Segona. El pas dels anys ha tancat moltes de les ferides. I, lamentablement, la situació actual dels grana no permet perdre el temps mirant cap enrere.\nNo serà el primer cop que es creuen des d'aquella fatídica jornada, ho van fer a Segona però al Municipal de Palamós i no pas al d'un Llagostera que, de la mateixa manera que aquella tarda nit del 21 de juny, té l'opció d'afectar greument el futur esportiu del Nàstic.\nAquella final perduda va mantenir els de Vicente Moreno a la Segona B. Ara, però, una derrota a terres gironines complicaria encara més la permanència a la categoria i a les ordres de Toni Seligrat. El Nàstic és tercer per sota amb 18 punts i a tres de l'últim rival que se salvaria. Per la seva banda, el Llagostera és el novè, amb 10 punts més que els tarragonins.\nEs tracta de l'inici de la segona volta i del primer cop que el Nàstic s'enfronta a un rival amb qui ja ho ha fet durant l'actual curs. L'anada al Nou Estadi va acabar amb victòria visitant i davant d'uns locals encara dirigits per Xavi Bartolo. Aquell Llagostera va ser pràctic i capaç de generar moltíssims problemes.\nSerà demà dimecres a les vuit del vespre quan Seligrat i els seus obrin una intensa setmana que continuarà diumenge a les 12 i davant el Barça B. Sortir malparats dels dos enfrontaments podria complicar greument el futur de l'entitat.\nMés en aquesta secció: « Un centenar de persones protesten a Tarragona contra les decisions de la JEC Les obres d'urbanització dels terrenys on s'havia d'instal·lar Ikea podrien començar aquest març »


Formes de Pagament - Bucofi Grup\nFORMES DE PAGAGAMENT\nEls pagaments realitzats a través de la nostra web són pagaments d'alta seguretat. Vostè està pagant directament al banc. Les targetes, a cap moment poden ser visualitzades per la nostra empresa ja que el banc és l'únic que pot llegir els codis.\nLes comandes són tramitades de forma immediata quan s'utilitza aquest mètode de pagament. El nostre sistema de Cyberpac de Caixabank compleix amb les més estrictes normes de seguretat internacionals per a pagaments online.\nLes comandes són tramitades de forma immediata quan s'utilitza aquest mètode de pagament.\nUna vegada realitzat la comanda el sistema li indicarà el nostre codi de compte bancari per poder realitzar la transferència. Les comandes són donades d'alta en el nostre sistema una vegada rebem l'anotació bancària en el nostre compte. En funció de l'origen de la transferència, l'ingrés pot trigar entre 1 i 3 dies laborables.\nTambé li oferim l'opció de pagar mitjançant transferència sense efectuar la comanda online. Enviï'ns un e-mail indicant el producte que desitja comprar, juntament amb les seves dades de facturació i adreça d'enviament. Nosaltres li enviarem una facura proforma perquè pugui realitzar la transferència de la forma més còmoda per a vostè.\nPot pagar la seva comanda a la recepció. Aquest servei té un cost de 6% sobre el valor del producte. El transportista li cobrarà sempre en efectiu


Registre de la Propietat | Diccionari econòmic | Bankinter\nDiccionari econòmic - Registre de la Propietat\nPer certificar encara més aquestes dades, arran de la Llei 13/2015 la descripció es complementa amb una representació gràfica georeferenciada i creuada amb les dades del cadastre; així pot certificar la ubicació, delimitació i superfície de la finca o l'immoble.\nQui té accés a aquesta informació?\nNomés qui tingui un interès legítim al·legat. Dit d'una altra manera: qualsevol persona que vulgui conèixer la situació d'un immoble determinat podrà accedir a la informació del Registre de la Propietat. Però ha d'expressar l'interès d'aquesta consulta al registrador, qui l'analitzarà i estimarà si és legítim; només aleshores emetrà el document.\nSi es així, el sol·licitant obtindrà les dades, sia mitjançant una nota simple (que és només informativa) o una certificació (signada pel registrador).\nCom es registra la propietat?\nEl Registre té diferents demarcacions per tot el territori nacional, i hauràs de buscar la que correspongui a la zona on s'ubica l'habitatge. Pots consultar-ho al lloc web del Col·legi de Registradors, seleccionant l'opció Localitzi el seu registre. A més, hauràs de complir diferents tràmits (o seients) en funció del que vulguis registrar (titularitat, drets, càrregues, etc.). Les inscripcions que figuren al Registre no tenen caducitat, no cal actualitzar-les i tenen un cost en funció del valor, les característiques i la ubicació de l'immoble.\nSi vols conèixer el procediment complet de registre, accedeix al web del Ministeri de Justícia.\nInscriure o no un immoble al Registre de la Propietat és quelcom de voluntari, però sempre és convenient, ja que reconeix la titularitat i, per tant, et donarà la seguretat de saber qui és el propietari. En registrar-lo es concedeix més transparència i garantia jurídica a les operacions del mercat immobiliari: en estar registrat i ser públic, allò registrat es dona per veritable. A la pràctica, això significa que, encara que no sigui obligatori registrar, és molt útil perquè estalvia temps i tràmits a l'hora de comprar o vendre una finca o immoble.


Des de l’Ajuntament d’Arenys de Munt es vol fer un agraïment per la donació de la bandera de Sant Antoni a l’Ajuntament d’Arenys de Munt per part de la família Culubret-Missé, descendents dels administradors de l’altar de Sant Antoni Abat, càrrec que compartien amb la família Majó-Torrent, i nebots del Sr. Llorenç Culubret i Soler, artista que va pintar el retrat de Sant Antoni a la bandera.\nAquesta bandera es podrà admirar a la 39a Fira de Sant Antoni Abat i els tradicionals Tres Tombs, que tindran lloc el diumenge 26 de gener, de les 10 del matí a les 2 del migdia, organitzats amb la col·laboració de l’hípica Terra Eqüestre i el Centre Natural Eqüestre l’Espiga.\nDe les 10 a les 11 del matí està prevista la concentració de cavalls a l’aparcament de Can Globus. A 3/4 de 12 començaran els Tres Tombs baixant del punt de trobada per la rambla de l’Eixample, travessia Llorenç, carrer de les Flors, carrer Generalitat, carrer Borrell, rambla Sant Martí i rambla Francesc Macià fins a la travessia Llorenç.\nSeguidament es procedirà a la benedicció dels participants als Tres Tombs i d’animals de companyia a la Riera, davant de la plaça de l’Església.\nTambé hi haurà fira artesana de les 10 del matí a les 2 del migdia a la plaça de l’Església, on es podran trobar el típic tortell de Sant Antoni Abat, productes artesans alimentaris i altres. Els més petits podran gaudir de passejades en poni a la plaça de Catalunya.\nEstà oberta la participació de cavalls d’altres municipis, però cal inscripció prèvia i complir les normes de seguretat. Per a més informació, es pot enviar un correu electrònic a ajuntament@arenysdemunt.cat.


20 i 21/10/2012_DANSES A CARCAIXENT (LA RIBERA ALTA) | Blogdanses\n20 i 21/10/2012_DANSES A CARCAIXENT (LA RIBERA ALTA)\n14 setembre 2012 14:28\nCarcaixent. Des del carrer Sant Roc fins la Plaça Major.\nLes tradicionals danses de Carcaixent tornen a ballar-se al carrer de Sant Roc i la Plaça Major el dissabte i diumenge posterior a la festivitat de la Mare de Déu d’Aigües Vives, patrona de la ciutat. Documentades des de meitat del segle XIX i realitzades també en altres festes locals com les dels Sants de la Pedra (30 de Juliol), Santa Anna (26 de Juliol), la Mare de Déu de la Salut de Cogullada (8 de Setembre), Sant Francesc de Paula (el dilluns de Pentecosta) i el Santíssim Crist de la Bona Mort del Barr\ni de les Barraques (6 d’Agost ), es van ballar continuadament fins l’agost de 1956, quan per falta de dolçainers es deixaren d’interpretar.\nDes de 1998, un grup de gent que va conformar el Grup de Balls Populars Les Folies de Carcaixent, les va recuperar gràcies a Matilde i Maria Teresa Cuello, Angelita Bolinches i Encarnació “l’espardenyotera”, les quals ens van transmetre l’estructura i passos.\nSi bé aquestes danses es realitzaven les nits entre el 9 i el 15 d’octubre, en ser reinstaurades en el programa de festes s’hi va optar per traslladar-les al cap de setmana posterior a la festa de la Mare de Déu.\nDes d’aleshores solament Les Folies i balladors locals han realitzat les danses, però enguany volem convidar a tots aquells que ho desitgen a participar amb nosaltres de la dansà, intentant seguir el ritual antic.\n18:30 PASSACARRER DE LA CAP DE DANSA\n19:00 PRIMERA BALLADA DE LES DANSES\nEN ACABAR LA NOVENA SEGONA BALLADA DE LES DANSES\nConsideracions per a ballar les danses de Carcaixent:\nEl primer dia de les danses, el dissabte 20, les parelles vesteixen roba tradicional valenciana. Les dones amb les conegudes faldes blanques de madràs o de seda amb volants de randa, mocadors de seda de color o mocador de manila.\nEls homes poden vestir qualsevol variant del vestit tradicional valencià.\nEl segon dia de les danses, el diumenge 21, les parelles no vesteixen roba tradicional però les dones van abillades amb mocador de manila.\nS’han d’interpretar les danses de Carcaixent, variant local de cadena i passades, o en el seu defecte colocar-se a la part final de la cua per tal de realitzar quasevol de les altres variants.\nEl ritual marca la col·locació de les dones segons l’edat i anys ballats en les danses, per a la qual cosa ens agradaria ens poguereu facilitar aquestes dades. Les parelles han de ser mixtes per tal de participar de la cadena. La resta de parelles es poden colocar a la cua.\nSi voleu confirmar assistència podeu avisar també al telèfon 618 524 524.


Pis nou de 3 dormitoris amb una gran terrassa en una primera planta d'una urbanització privada de luxe amb seguretat les 24 hores i zones comuns, com una piscina i jardins.\nLucas Fox es complau a presentar una gran oportunitat de llogar un pis a estrenar amb una gran terrassa, en una primera planta d'una nova urbanització privada de luxe amb seguretat les 24 hores i zones comunes, com la piscina i els jardins.\nAquesta promoció d'obra nova està situada en una zona molt cobejada d'Aravaca, molt a prop de botigues i restaurants locals. Hi ha un gran supermercat Mercadona just a la banda i ofereix un accés fàcil a centre de Madrid per les autovies A-6 i M-40.\nPodem destacar d'aquest pis a la primera planta la seva excel·lent disseny amb 3 dormitoris, una cuina d'alta gamma totalment equipada i la seva fantàstica terrassa de 30 m².\nDes de l'ascensor, s'accedeix a el pis per un elegant rebedor que condueix a la cuina i al saló-menjador de planta oberta amb accés directe a la terrassa per unes grans vidrieres de sòl a sostre.\nDisposa de tres dormitoris i dos banys en total. La suite principal es beneficia d'un bany privat i els altres dos dormitoris comparteixen un bany complet. Tots els dormitoris disposen d'armaris encastats de gran qualitat i controls independents per a l'aire condicionat i la calefacció.\nCuina totalment equipada amb una petita terrassa\nPis de 208m² en lloguer a Pozuelo, Madrid


La història del segrest del cadàver de Dalí, protagonista d’una novel·la | Bonart\n08/12/2016\t21 gener 2014\nBiblioteca Barcelona\tLa història del segrest del cadàver de Dalí, protagonista d’una novel·la\nCoincidint amb el 25 aniversari de la mort del pintor Salvador Dalí el 23 de gener de 1989, l’escriptor i periodista M. R. Tornadijo (www.tornadijo.com) ha publicat Dalí corpore bis soterrat (Dalí, dues vegades enterrat), una novel·la basada en fets reals que relata el pla d’un grup de ciutadans per segrestar el cadàver de l’artista empordanès i enterrar-ho al costat de la seva musa Gal·la al castell de Púbol. Realitat i ficció es dissolen com si d’un quadre de Dalí es tractés en aquesta novel·la que navega entre el misteri, la passió pel pintor surrealista, el misticisme i l’amor, tal com reflecteix el booktrailer del llibre (https://www.youtube.com/watch?v=mkiw2I-5vZ0).\nM. R. Tornadijo, que va rebre el Primer Premi de Sant Sebastià en 1993 per la seva novel·la Darí’, reivindica el neo-romanticisme del segle XXI en la seva obra en prosa i poesia. “Retornar al romanticisme el valor que es mereix en la nostra societat és una de les meves preocupacions quan escric, i també va ser el motiu que em va portar a emprendre fa 25 anys una aventura perquè Dalí i Gal·la reposessin junts després d’una vida lliurada l’u a l’altre. ‘Dalí corpore bis sepulto’ parla de la dignitat humana, les últimes voluntats i l’amor, i ho fa a través d’una de les figures artístiques que més va marcar el segle passat”, assenyala.\nEls fets reals de la novel·la es remunten al 9 de febrer de 1989 amb la publicació en diversos periòdics d’un manifest elaborat per Tornadijo. “En favor de la dignitat humana i del romanticisme, llanço públicament una campanya contra la decisió de Figueres d’enterrar a Dalí lluny de Gala, sense cap prova testimonial”, deia el text.\nDalí havia mort el 23 de gener de 1989 i havia estat enterrat l’endemà en la cripta de Figueres després d’una cerimònia multitudinària. Des del moment de la defunció, el testament de l’artista i les seves últimes voluntats van estar carregats de polèmica. El llavors alcalde de Figueres, Marià Lorca, va assegurar que Dalí li havia manifestat en privat però sense testimonis la seva voluntat de ser enterrat en el teatre-museu, tal com es va acabar fent.\nM. R. Tornadijo va obrir un apartat de correus per reunir esforços contra aquesta decisió, convençut que la veritable voluntat de l’artista era descansar al costat de Gala al castell de Púbol, que el pintor havia comprat, rehabilitat i decorat en 1969 per a la seva musa i on, de fet, ja estaven construïdes dues tombes en la cripta per a Gala i Dalí, i que actualment poden visitar-se. Diverses fonts van confirmar llavors aquesta versió, entre ells el seu criat durant 42 anys Arturo Caminada, el seu nebot Gonzalo Serraclara, el seu secretari Robert Descharnes, l’alcalde de Púbol Benjamí Artigas i més recentment l’historiador del pintor Ian Gibson. D’aquesta manera va acabar cristal·litzant el ‘Cercle de Zurich’, format per un grup de ciutadans interessats al món dalinià que es van reunir en el Cafè Zurich de Barcelona per planificar el segrest del cadàver de l’artista. L’aventura no havia fet més que començar.\nEtiquetes: Dalí · Gala · M.R.Tornadijo


Si el 2013 va ser l'any del contingut i del mòbil, potser aquest any sigui l'any del context. És a dir, posar el contingut físicament davant l’usuari quan i on el necessita. No només parlem de cerca, sinó de missatgeria push i integracions de tercers. Aquesta infografia de Netbiscuits fa precisament aquesta predicció. L’adopció de telèfons intel·ligents continua augmentant, proporcionant capacitats de geolocalització més estretes i un augment del nombre de dispositius connectats


NOTICIAS -> XIII PREMI DE NARRATIVA EN VALENCIÀ VICENT MARÇÀ\nNOTICIAS XIII PREMI DE NARRATIVA EN VALENCIÀ VICENT MARÇÀ\nXIII PREMI DE NARRATIVA EN VALENCIÀ VICENT MARÇÀ\nEl passat 5 de juny, va tindre lloc a l’Auditori i Palau de Congressos de Castelló, a les 19.00 h., l’acte d’entrega de guardons i diplomes acreditatius del XIII Premi de Narrativa en Valencià.\nCom durant les dotze anteriors edicions, els nostres alumnes de 5é i 6é de Primària, acompanyats per familiars, mestres i direcció van tindre la sort de ser invitats a l’acte per rebre els diplomes acreditatius del premi, així com diverses mostres del llibre publicat per l’editorial Bromera amb col.laboració de l’Excm. Ajuntament de Castelló i la llibreria Babel. En aquest recull han estat inclosos els seus contes.\nDes d’ací, la nostra enhorabona als nostres guanyadors:\nNICOLÁS GAS PERIS amb el seu conte “LA FADA DEL RIU”\nLLEDÓ AGUT SALVADOR amb el seu conte “LA CEBA XARRADORA”\nEls contes van ser elegits d’entre un total de 838 contes escrits per alumnes de 34 centres escolars de la capital de la Plana. Van ser guardonats 41 contes publicats sota el títol: EL SECRET DE LA BIBLIOTECA.\nDes d’ací el nostre agraïment a les entitats i representants de les mateixes, especialment a la Vicealcaldessa de l’Ajuntament de Castelló, Ali Brancal, acompanyada de la viuda del mestre i escriptor Vicent Marçà, Dolors Ibáñez, Enric Porcar Regidor d’ Educació del Excelentíssim Ajuntament de Castelló i Joan Josep Trilles, membre de la Comissió Cívica Vicent Marçà, organitzadora de l’acte entre d’altres, per la seua amabilitat durant i després de l’esdeveniment.


Infermeravirtual.com - Sóc hipertens, què faig amb la sal?\nSóc hipertens, què faig amb la sal?\nEn diversos estudis s’ha demostrat que el consum de sal i l’aparició de la pressió alta o hipertensió estan relacionats. Si t’han diagnosticat hipertensió, convé que redueixis o eliminis del tot la sal de la teva dieta. Aquesta mesura t’ajudarà a controlar la pressió arterial, la sensació de set i a no sentir-te tan inflat.\nHas de saber que, a la nostra dieta habitual, ja hi ha molts aliments que contenen sal. Així doncs la manera més fàcil de reduir la sal és no afegint-n’hi més. Els productes frescos, per norma general, solen tenir una concentració de sal molt més baixa que els precuinats o els elaborats. Per tant, evita els congelats, instantanis, sopes de sobre, salses, sucs, conserves, fruits secs salats, els formatges (excepte el fresc i baix en sodi), els embotits, les carns fumades, curades o deshidratades i la pastisseria envasada o industrial.\nA la següent taula trobaràs una classificació dels aliments més convenients que contenen sal. Descarrega-la aquí.\nA l’hora de cuinar, malgrat que no utilitzis sal, no cal que el menjar sigui insípid; els següents consells t’ajudaran a potenciar el gust dels aliments:\nCuina al vapor, a la planxa o en estofat. Aquestes coccions conserven millor el sabor.\nFes sopes amb moltes verdures. D’aquesta manera seran més gustoses.\nNo bullis en excés la verdura— 15 o 20 minuts són suficients—i fes servir poca aigua.\nCuina amb oli d’oliva. Una opció és combinar-lo amb olis amb gust o perfumats, per exemple, amb all, orenga, farigola o bitxo.\nUtilitza espècies, herbes aromàtiques, all fresc o pols d’all o ceba.\nConsulta més informació sobre el control de la sal a la dieta aquí.\nRecorda que és convenient que mantinguis un control regular de la teva pressió arterial amb la teva infermera o professional de la salut.


Sospesa tots els espais a les cesures. Podria amagar-se a l'ics de morfosintaxi, entre el punt de la i i la mateixa i. Entre la certesa i l'epilèpsia. Donaria el que fos perquè el món anés en línia recta, no pas discontínua.\nDel perquè d'aquest matí: ens costa caminar, emocionar-se, parlar. Ens costa tot, per culpa de la maleïda interrupció neuronal.\nEtiquetes de comentaris: epilèpsia Vida... interior i exterior.\nXeXu 9 de març de 2012 a les 18:46\nSigui contínua o discontínua, que sigui recte, perquè ens fan donar més voltes que un ventilador, per no arribar enlloc.\nmagazine.cat 9 de març de 2012 a les 23:02\nEn línia recta anem cap al cap de setmana ;)\nTORO SALVAJE 10 de març de 2012 a les 10:05\nAixò de la interrupció neuronal s'està extenent...


El producte local i el paper del sector primari protagonitzen els concursos de promoció agroalimentària per a l’alumnat de primària - El Iris.cat - Digital d'informació i cultura\nL’alumne guanyador és Gabriel Vibrys, de cinquè de primària, del col·legi Sant Alfons Maria Ligorio, de Palma. El logotip té representades les fruites, verdures i la llet que conformen el ‘Programa Escolar’. Aquest concurs establia dos premis. L’alumne rebrà una tauleta i una senalla de productes frescs i de proximitat; i l’escola, un hivernacle, un hort vertical, una taula de cultiu, o altres elements del mateix valor que l’escola pugui necessitar.\nArticle anterior Balears només suma 1 nou cas per COVID-19\nSegüent article Comença avui el procés d’admissió a centres d’educació infantil, primària i ESO del curs 2020/21


Joc Sabates ràpides - Joc online per jugar gratis\nJoc Sabates ràpides\nArriba a la meta sense quedar-te sense bambú als peus o podria ser que xoquessis contra un pal de fusta i perdessis. Si arribes amb més bambú més diners guanyaràs.\nEtiquetes: habilitat (639) cares (9) obstacles (90) anecs (4) recorreguts (104) recorregut (187) ratolí (495) laberints (91) laberint (96) habilitat (551)\nMés jocs semblants a Sabates ràpides\nJocs relacionats amb Sabates ràpides\nés un joc online per jugar gratis. No has de descarregar res, ni instal·lar res, perquè Sabates ràpides és un joc en html5 per jugar des del navegador.\nSegur que et preguntes, com es juga a Sabates ràpides, doncs bé, aqui tens les instruccions: Mou-te amb el ratolí. I hem provat el joc per tú i et podem explicar de va el joc. Salta els obstacles per agafar les estrelles i les claus que necessitaràs per obrir la porta final per passar de nivell.\nEl joc Sabates ràpides


No sé si alguna vegada va ser Barcelona una ciutat de cafeteries... Avui es veuen cada vegada més teteries\nBarcelona - Dissabte, 02/02/2019 - 18:41\nAra resulta que prendre cafè i menjar ous i xocolata diàriament no és tan dolent com s’havia dit. Un no sap què fer. Ja no recordo com em vaig enganxar al cafè però crec que hi va haver un moment crucial, és a dir, que vaig arribar a un encreuament de camins. Tota la meva biografia cap entre ''El bosque animado’, la novel·la de Wenceslao Fernández Flórez (bé, i la pel·li de Cuerda), i un disc de Robert Johnson: de la santa companya, i del ‘cruceiro’, a la cruïlla on un li ven la seva ànima al diable per aconseguir el foc. La cultura és un encreuament de camins. Del cafè el que m’hi va enganxar va ser la possibilitat de beure una cosa negra, com el futur, com la nit, com la roba de Paco Ibáñez. Recordo que vaig sentir la necessitat d’elegir entre dues formes de vida que, llavors més que mai, es mostraven antagòniques. No sé per què a la penya s’enderiava per prendre te, quan tot se soluciona de seguida amb un cafè. Darrere d’aquest conflicte s’oculta una qüestió de paciència (el mateix que en tots els conflictes). La gent de te parla més que la de cafè. ¿Era llavors Barcelona una ciutat de te o de cafè?\nTota taula és una manera de territorialitat, de nacionalisme. Barcelona ha sigut més de taules i Madrid, més de barres\nPassava com amb aquells bolis amb què un s’enfrontava a dues escriptures a elegir. Abans de beure tones de cafè, m’havia pintat mil vegades de blau la llengua i les dents xarrupant el tub de la càrrega per estirar la tinta del Bic. Dues escriptures a elegir significaven dues maneres de viure que al mig d’aquella tempesta feta de fang i de llibres passaven per debatre’s entre Leño i Iceberg (el grup, no els enciams). El te era beure fi i el cafè, beure normal. No obstant, la normalitat que jo havia buscat no semblava ser el que es portava per norma. A la gent li encantava asseure’s en una taula per prendre una cervesa, un te, ¡fins i tot un cafè!, quan l’ideal, continuo creient, era quedar-se dempeus a la barra. Cara a cara amb el cambrer, amb l’amo. La barra és la provisionalitat, la terra de ningú. Tota taula és una manera de territorialitat, de nacionalisme. Barcelona ha sigut més de taules i Madrid més de barres, i suposo que aquesta frase no és conseqüència de la que la precedeix. A la barra d’un bar sempre s’està a la intempèrie. Aquí sí que no valen equidistàncies i terceres vies. No és acceptable asseure’s al tamboret al costat de la barra. El que cal és quedar-se dempeus, igual que en els grans moments de la història.\nUna tasseta de cafè, una dosi petita i punt, i fins a la següent, era el més semblant a les cançons dels Ramones. L’altre era rock simfònic, que tampoc està malament. Però el carrer no resulta bon lloc per escoltar Pink Floyd. Millor a l’habitació, estirat al llit, fent veure que es pensa. És cert que 'El muro', potser el seu últim disc, perquè les coses acaben quan un viu i no quan un mor, va ser un àlbum urbà; però abans que res era un esforç ideològic, una història nostàlgica que parlava del trauma de la guerra contra els nazis i de com, semblant haver-los vençut, una altra vegada estava tothom, estàvem tots, a un pas de convertir-nos en això que s’havia combatut. Un disc profètic, però també sabem que els profetes que l’encerten no ens adverteixen del futur sinó del que som.\nNo sé si alguna vegada va ser Barcelona una ciutat de cafeteries, potser ho ha sigut més de restaurants, de frankfurts, de bars i de ‘snack’ bars. Avui s’hi veuen cada vegada més teteries. De tant en tant, vaig amb un amic a una que es diu Interior de Té, és al carrer Milton i té te importat de la Xina. No tinc ni idea del que prenc, però està bo. Em sembla que soc més d’amics que de principis, i potser prefereixi canviar de principis a canviar d’amics. Potser el meu únic principi és quedar-me amb els meus amics. De vegades em passo de rosca, i em passa com a Woody Allen en la pel·lícula 'Zelig', on tota l’estona es transformava en la persona que es posava al seu costat. Cal ser molt diví per poder dir “Jo soc el que soc”. En el meu cas, crec ser tots els que són. És d’això del que ens advertia Pink Floyd a 'El mur'.\nEls frankfurts eren una metàfora de la filosofia punk, pura barra, arribar i pirar-se-les\nAllò que més m’agradava dels frankfurts és que eren pura barra. Pràcticament, arribar i pirar-se-les, una metàfora de la filosofia punk. Woody Allen ho va dir abans, per tant ho va predir, amb més sentit de l’humor: 'Agafa els diners i corre'. Els punks van dir moltes coses que ja estaven dites, i per això combinen tan bé amb totes les èpoques. ¿Com hauré passat de ser carn de frankfurts a rondar per teteries? ¿Com es va de sortir del cine Picarol, potser donaven 'Alerta roja: Neptuno hundido’, i ficar-se al frankfurt del costat, a veure’s controlant amb el rellotge del mòbil el temps exacte que ha d’estar el te en repòs? Ho van posar Marx i Engels en el seu ‘Manifest comunista’: “Tot el sòlid s’esvaeix en l’aire”, i Bob Dylan ho va cantar en aquest disc on sembla un camperol vietnamita: “Els temps estan canviat”. Diuen que Balzac va morir de prendre tant cafè. Això és el que feia humana la seva comèdia davant la de Dante. La desesperació. També un se’n fa un addicte. Ho va dir Groucho: “Prendré un altre cafè”.


SE Baix Llobregat 7 - L’impuls a la lectura. Bones pràctiques que ens ajuden a crear xarxa i projecte d’escola.\nL’impuls a la lectura. Bones pràctiques que ens ajuden a crear xarxa i projecte d’escola.\nNivell educatiu: Primària, en concret 1r de CM\nCentre: Escola José Echegaray (Martorell)\nMillorar la competència lectora i l’ús de la llengua escrita a partir del disseny d’una programació de cicle iniciada al curs de tercer de primària, impulsada pels dos tutors i amb la col·laboració de l’Equip Directiu i els mestres del cicle.\nAfavorir la motivació lectora a partir de la proposta d’activitats atractives i variades.\nAprofitar el suport rebut a partir de l’assessorament en centre per millorar les propostes de treball i modificar-les, si s’escau, implicant la resta del claustre.\nExportar les bones pràctiques a la resta de cursos de l’escola per tal d’anar creant xarxa.\nEl disseny d’una programació que millori l’eficàcia i comprensió lectora al tercer curs de primària.\nAltres activitats de centre que fomenten el gust per la lectura i la millora d’aquesta competència.\nComunicativa lingüística, d’aprendre a aprendre, d’aprendre a pensar i a comunicar, a descobrir i tenir iniciativa.\nElaboració d’un pla de treball trimestral a dos anys, iniciat al tercer curs de primària, que vehiculi els objectius proposats a partir de diferents centres d’interès. De moment, s’han dut a terme dues programacions centrades en el conte i la descripció que s’exposaran amb més detall a la ponència.\nEnumeració i breu descripció d’altres activitats i propostes que es treballen a l’escola per afavorir el gust per la lectura.\nClaustre a càrrec de l’assessor LIC amb l’objectiu de difondre les propostes i treball iniciat amb els alumnes de tercer de primària. (3r trim. curs 2011-2012)\nMaterials de suport, webs, pàgines i enllaços interessants proporcionats per l’assessor LIC que s’han penjat a la xarxa interna de l’escola i traspassat al claustre.\nComissió de treball de verticalitat pedagògica amb la participació d’un membre del claustre de cadascun dels quatre cicles (un d’EI i tres de Primària) que vetlla perquè el projecte de llengües de l’escola adquireixi coherència i tingui continuïtat.\nDemanda de curs de formació en centre basat en la lecto-escriptura per al proper curs 2012-2013.


Encuentra aquí información de Humanisme # Humanisme para tu escuela ¡Entra ya! | Rincón del Vago\nHumanisme # Humanisme\nLiteratura Catalana. Ramón Llull. Francesco Petrarca. Bernat Metge\nEnviado por: SaúlbA\nRamon Llull és l'autor més important del s XIII. És el representant per exeléncia del teocentrisme.\nAl segle XIV neix a toscana un nou moviment, l'Humanisme. Apareix com a un moviment renovador, de canvi, de diferència, etc. que proposa un nou sistema de valors i uns referents culturals nous.\nAquest moviment es caracteritza per una tornada enrere, recuperant les llengües clàssiques i les seves cultures.\nAmb la lectura d'obres clàssiques en gran número també es recuperen els diferents gèneres literaris clàssics i s'assimilen les maneres de pensar d'aquests. S'estableixen coma referents els temes i els autors grecs i llatins. Així doncs, l'home esdevé de nou el centre de tota reflexió i de tota ambició artística (antropocentrisme).\nFIGURA: Francesco Petrarca\nTé obra en llatí, de la que se sent més orgullós, però també té poesia en Italià, que amb el temps esdevé la revolució de la lírica Europea.\nTotes les composicions poètiques en italià d'aquest autor son una monografía de Laura, viva i morta. Anaven destinades a una dama idealitzada amb totes les perfeccions físiques i psicològiques, intel·ligent, sensible i molt comprensiva, a part de posseir una saviesa que no posseïa ningú.\nEntrada de l'Humanisme a la Literatura Catalana\nEntra bastant fàcilment degut a tres factors:\nEra un òrgan administratiu de la Corona Catalanoaragonesa que s'encarregava de la documentació oficial que sorgia de la corona. Aquesta havia de tenir un format concret i els membres de la Cancelleria se n'ocupaven.\nAl s. XIV l'estil canvia i tots els membres passen a utilitzar una sintaxi nova molt elegant que es basa en la construcció de les oracions amb l'ordre llatí. Per exemple, utilitzaven molt la hipèrbaton per col·locar el verb al final de la frase.\nCom que els funcionaris de la Cancelleria eren de les persones que parlaven els tres idiomes (llatí, català i aragonès), van ser els encarregats de traduir les obres clàssiques del llatí al català.\nRelacions amb Itàlia\nLes relacions entre la Corona Catalanoaragonesa i la Monarquia Italiana eren molt bones i freqüents, cosa que facilitava l'esteniment dels corrents literaris d'una banda a l'altra.\nTan bones eren les relacions que el rei de Catalunya i Aragó va residir a Nàpols durant vint anys.\nCort Papal d'Avignon\nDurant molt de temps van existir dos Papes de la religió Catòlica.\nUn d'ells, el posteriorment destituït va residir a Avignon, regió de força relació amb Catalunya. Aquest Papa va residir també a la Seu d'Urgell, en la fugida de les persecucions de la Església Tradicionalista que era en contra de la divisió del poder Papal.\nAquest és l'autor que representa la Baixa Edat Mitjana. És el primer autor català en incorporar-se a l'humanisme.\nMentre escrivia una cançó se li aparegué Déu cinc vegades, fet que el va fer canviar radicalment de mentalitat i va deixar-ho tot per a fer una vida d'ermitany.\nVa ser una persona pragmàtica, materialista i força escèptica.\nVa néixer a Barcelona, fill de farmacèutic (apotecari) i burgès, el qual subministrava la medicació a la casa reial.\nLa seva mare es va quedar vídua i es va tornar a casar amb Sagol, membre de la Cancelleria. Aquest nou pare era un personatge destacat, conegut com a “El Traductor”, especialment de Pal·laly.\nGràcies al seu nou per, Bernat entra a treballar a la Cancelleria.\nEn pocs anys passa de ser escriptor a protonotari, i més tard a secretari personal de Joan I.\nBernat Metge representa la part de la burgesia que aconsegueix la ascensió social a través de l'esforç intel·lectual. Convalidaven l'escriptura i la feina de funcionaris, per lo que guanyaven la confiança dels reis.\nObres de Bernat Metge:\nCrítica divertida del món de la Farmacopea Medieval, degut al coneixement del tema a través del seu pare.\nPrudència i Fortuna\nImportància del Destí en la vida d'Una persona.\nConsells del Poeta per a triomfar socialment.\nCrítica a les relacions home - dona.\nÉs la part innovadora de Bernat Metge, la part totalment Humanista, amb tendències renaixentistes. Aquesta obra és circumstancial, escriu motivat pels afers personals.\nDues Grans Obres:\nBoccaccio va escriure un gran llibre, Decaimó, i Petrarca el va copiar en format de carta. Bernat Metge va copiar la epístola de Petrarca amb alguns tocs personals, i la va dedicar a una noia, filla d'un senyor amb importància a la justícia, amb l'objectiu que, aquesta, commoguda, fes que el seu pare influís en les decisions per que el deixessin sortir de la presó, on estava ficat per presumptes delictes de corrupció.\nÉs un llibre compost de 4 llibres, tots de diàlegs entre Bernat Metge, personatge principal, i altres personatges secundaris, com el difunt Rei Joan I, Tirésies o Orfén (tots dos personatges mítics).\nL'escriu també des de la presó, on es ficat per presumpta acusació d'assassinat del rei.\nBernat és a la presó i se li apareix Joan I acompanyat dels personatges mitològics i de gossos de caça. Hi ha un diàleg entre Bernat Metge i el rei, sobre la immortalitat de les animes, on el rei recolza la idea basant-se en les sagrades escriptures, discursos de teòlegs famosos, etc.; i Bernat Metge nega la immortalitat d'aquestes, amb una postura escèptica, utilitzant clàssics com Omer, Birgili… i escriptors humanistes com Bnoccaccio, Petrarca…\n4 preguntes de Bernat Metge a l'aparició del Rei Joan I:\n1. El perquè de la mort:\nPer voluntat divina (per demostrar la maldat dels enemics de Bernat).\n2. El destí de la seva ànima:\nAnirà al purgatori per compensar 3 pecats vienals:\nAfició excessiva a la música.\nAfició excessiva a l'astrologia.\nAfició excessiva a la caça.\n3. Qui son els personatges que l'acompanyen:\nOrfén es un personatge mitològic vinculat a la música.\nTirèsies es un personatge vinculat a l'astrologia.\nEls gossos de caça, vinculats a la caça.\n4. Què fan a la seva cela:\nEstan allà per convèncer Bernat Metge de la immortalitat de l'ànima, i per demanar-li que escrigui allò que veu.\nÉs un diàleg entre Bernat i Tirèsies, on aquest crítica les dones, i en contraportada, Bernat fa lloança de 6 reines.\nCrítica contra els homes, per Bernat Metge, i darreres paraules de Tirèsies reafirmant que les dones tenen molts més defectes que els homes.\nAcabat d'escriure, aquest llibre el va enviar al fill de Joan I, Martí I, que el va fer treure de la presó i el va nomenar el seu secretari personal.


Paiportins i paiportines col·laboren de manera altruista en la impressió 3D de pantalles protectores contra el coronavirus | Valencia Extra\nLa situació excepcional que travessem des de fa ja diverses setmanes a conseqüència de la declaració de l’estat d’alarma davant el coronavirus Covid-19 està despertant la solidaritat i enginy de la población de Paiporta.\nEn aquest sentit, Paiporta forma part del col·lectiu MakersL’HortaSud. Es tracta d’un grup de voluntaris i voluntàries de la comarca format per professionals de l’enginyeria industrial, la robòtica o la programació que estan confeccionant pantalles protectores mitjançant la impressió en 3D.\nLa labor que realitzen és completament desinteressada i altruista i són ells mateixos els qui les imprimeixen i munten. Les pantalles protectores que elaboren són donades a Policia Local, Guàrdia Civil, Protecció Civil, així com a residències de majors, hospitals i centres de salut que ho necessiten. Fins al moment ja han lliurat al voltant de 3000.\nEl grup de MakersL’HortaSud continua treballant en la realització de més pantalles de protecció i es posa a la disposició dels col·lectius que tinguen necessitat d’aquesta mena de material. Les persones que requerisquen subministrament, així com aquelles que vulguen sumar-se a aquesta cadena social de col·laboració i solidària, poden contactar amb la Regidoria de Participació, a través del correu electrònic participacio@paiporta.es.\n“Des de la corporació municipal volem agrair especialment tot el treball que estan realitzant els membres de MakersL’HortaSud així com el suport logístic que ens estan donant. Estem enormement satisfets de tots els gestos i ajuda social que la nostra població ens està brindant, per la qual cosa els reiterem el nostre agraïment”, ha expressat la regidora de Participación Ciutadana, Esther Torrijos.\nAixí mateix, són nombroses les iniciatives de veïns, associacions i de diversos col·lectius que proliferen, donant resposta a les necessitats del moment. “La crisi sanitària està reforçant i activant d’una manera molt positiva el teixit associatiu de Paiporta. Són molts els exemples d’associacions, col·lectius i persones particulars del nostre poble que estan ajudant de la forma en què poden per a prestar el seu suport a la resta de paiportins en aquests moments complicats”, afirma la regidora.\nLa regidora de Participació no ha volgut deixar de mencionar i resaltar la tasca i col·laboració de Protecció Civil, que està resultant essencial en el repartiment de màscares i altre material sanitari, transport i trasllat als llocs als quals són necessaris.


La Casa Navàs de Reus amplia fins a Misericòrdia el tast de vi i vermut\nUna imatge d'arxiu de l'interior de la construcció modernista.\nS’han previst més passis fins el 27 de setembre\nActualitzada 05/09/2019 a les 19:50\nLa Casa Navàs ha decidit allargar les Visites Premium fins a finals de setembre «davant l’èxit assolit durant les primeres setmanes d’activitat». Pràcticament cada dia, aquesta visita ha penjat el cartell d’entrades exhaurides, per això, s’ha decidit ampliar-les fins al 27 de setembre coincidit amb les Festes de Misericòrdia, tal com detallen des de la gestió de la casa en una nota.\nLes Visites Premium es van pensar per oferir als visitants una nova manera de gaudir d’una de les obres més emblemàtiques del modernisme europeu. Aquesta opció permet fer la visita guiada per la casa i, en acabar, assaborir un tast de vins i vermuts a la terrassa d’aquesta joia modernista construïda per Lluís Domènech i Montaner l’any 1908. Durant el tast es pot degustar el vi Secrets de Mar –negre i blanc– elaborat pel celler Clos Galena amb la DO Terra Alta. El vermut va a càrrec de Vermuts Miró i s’ofereix tant el Vermut Miró Reserva com el Vermut Miró Blanc. A més, la vetllada també està amenitzada per una selecció musical.\nAquestes visites exclusives, d’una hora i mitja de durada es fan els dimarts, dijous i divendres. Fins al 13 de setembre les Visites Premium comencen a les 20 h., i del 17 al 27 de setembre s’avançaran una hora, és a dir, començaran a les 19 h. Les entrades per a les Visites Premium es poden comprar a través del web www.casanavas.cat, a la mateixa Casa Navàs o a l’Oficina de Turisme de l’Ajuntament de Reus. Els tiquets tenen un cost de 17 euros. La Casa Navàs de Reus va tancar el primer semestre del 2019 amb un rècord absolut de visitants. Un total de 14.103 persones van passar per aquesta joia del modernisme europeu de gener a juny. El públic català va ser el majoritari, seguit de l’espanyol, el reusenc i l’internacional.\nQuatre persones ferides per arma blanca al...\nComenta el contingut : La Casa Navàs de Reus amplia fins a Misericòrdia el tast de vi i vermut


Holiday home Bøsholmstien Glesborg III Glesborg Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Holiday home Bøsholmstien Glesborg III\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Fjellerup Strand, no busqui més enllà de Holiday home Bøsholmstien Glesborg III. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHoliday home Bøsholmstien Glesborg III ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nL'ambient de Holiday home Bøsholmstien Glesborg III es reflexa en cada habitació. piscina privada, calefacció, balcó/terrassa, TV satèl•lit/cable, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Sauna, piscina coberta, pesca de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Holiday home Bøsholmstien Glesborg III és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Fjellerup Strand.


La delegació del CAI es va endur sis medalles de la cita a Sabadell\nEl palmarès del jove vilanoví Hèctor Ramos se segueix eixamplant. Hèctor es va coronar campió de Catalunya en categoria juvenil de salt d'alçada; en els 60 metres tanques, se li atorgava el bronze.\nLa pista coberta de Sabadell va ser l'escenari d'un nou pas endavant de l'atleta de Vilanova del Camí Hèctor Ramos. Aquest (CAI Petromiralles) es va proclamar campió juvenil de Catalunya en salt d'alçada. En la mateixa jornada es feien els 3.000 metres de marxa cadet i l'infantil de combinades. Ramos va ser un dels deu representants del CAI que van tornar cap a l'Anoia amb sis medalles en total. A part del seu or, hi va haver cinc bronzes.\nLa delegació va assolir, a més, llocs de finalista i mínimes estatals juvenils. Van sobresortir, a part de Ramos -campió de Catalunya en salt d'alçada amb 1,98 metres, i tercer en els 60 metres tanques amb 8 segons i 22 centèsimes a la final, i amb 8:26 a semifinals-, Laia Moix, que assolia el bronze en salt d'alçada femení, amb un millor intent de 1,55 metres, i Oriol Castells assolia la 3a medalla de bronze per als juvenils, en el triple salt, amb un millor intent de 13,40 metres.


Formació Enginyeria Global, Justícia Ambiental, Recursos Pedagògics. Butlletí abril 2017\nProfessorat d'Enginyeria es forma en desenvolupament sostenible\nEl curs “Integració de la dimensió global en la docència de les enginyeries” és una proposta de l’Escola d’Enginyeria i la FAS que té com a objectiu facilitar la introducció d'elements de desenvolupament sostenible i justícia social en la tasca docent. Està basat en la iniciativa Global Dimension in Engineering Education i s’inclou dins del pla de formació de l’IDES. El període d’inscripció és obert fins el 20 d’abril. +\nUn projecte promou la recerca sobre justícia ambiental a Colòmbia\nEl projecte Audiovisuals per la Justícia Ambiental (¡AJA!), coordinat per l’ICTA-UAB i la Universidad del Magdalena, explora i fomenta l’ús d’eines audiovisuals en la recerca sobre justícia ambiental. El mes de març es va realitzar una docu-conferència centrada en els conflictes del carbó i la canya de sucre, i es preparen tallers de capacitació per a l'abril. El projecte compta amb el suport del Fons de Solidaritat. +\nEs crea una col·lecció de recursos pedagògics d'àmbit universitari\nLa FAS i EduAlter posen en marxa una col·lecció de recursos pedagògics de caire universitari integrada dins la nova Xarxa de recursos d'educació transformadora impulsada per aquesta entitat. La Col·lecció Universitat pretén facilitar el treball de les temàtiques de l’àmbit de l’EpD a les aules i la introducció d'activitats d’aprenentatge significatives des d’una perspectiva crítica, ètica i global. +\nNous tallers sobre violència masclista als mitjans i prevenció de rumors\nL’OMEC programa dos nous tallers en el marc del seu Cicle sobre Comunicació i Desenvolupament Sostenible, que aborda el paper de la comunicació davant dels ODS. El taller “Tractament de la violència masclista als mitjans” es durà a terme el 27 d’abril a càrrec de l’Institut Català de les Dones. El 18 de maig la Xarxa Antirumors facilitarà la sessió “Vacuna’t contra els rumors”. La participació és oberta i cal inscripció. +\nLa FAS participa al VII Congrés CUD\nLa FAS va participar al VII Congreso Universidad y Cooperación al Desarrollo, celebrat a Madrid el mes passat i centrat en el paper de la universitat respecte els Objectius de Desenvolupament Sostenible. Hi va presentar una comunicació al voltant de l'evolució del projecte ESDU i dos pòsters, l’un sobre una proposta formativa en matèria d'ODS i un altre del Programa Acollida. El text de la comunicació està disponible aquí. +\nArrenca la Campanya "IUABtat de Gènere?".- La primera activitat de la campanya promoguda per estudiants d'Educació tindrà lloc el 26 d’abril a la Plaça Cívica, i estarà orientada a la reflexió sobre les desigualtats de gènere a la UAB. +\nDones Llatinoamericanes Teixint Resistències.- Un mapa creat per investigadores de l’ICTA-UAB, la Red de Mujeres Defensoras i CENSAT Agua Viva fa visibles les lluites de les dones contra de la minera i per la defensa dels territoris. +\nHigher Education in the World 6.- El nou informe de la GUNI s’ha elaborat amb la col·laboració de 86 experts/es de 28 països i analitza la responsabilitat dual de l’educació superior a escala local i global. Està disponible online. +\nEduquem per a la transformació social.- Lafede.cat llença un nou vídeo per tal de reflexionar sobre el paper de l’educació i els seus professionals en la construcció de Justícia Global. +\n21/04/17: Presentació de l'informe #DDHHFrontera Sur 2017\n26/04/17: Campanya IUABtat de Gènere?\n27/04/17: Taller “Tractament de la violència masclista als mitjans de comunicació"\n18/05/17: Taller “Vacuna’t contra els rumors”\n02/06/17: Curs "Dones i conflictes: violència sexual i mecanismes de protecció internacional"


Revista Escolar Digital | INS Miquel Bosch i Jover\nEl curs 19-20, l’institut entra en el projecte Revista Escolar Digital, mitjançant l’optativa de 3r d’ESO Fem una revista i les col·laboracions d’alumnes d’altres cursos.\nLa Revista Escolar Digital (RED) proposa la creació d’un mitjà de comunicació gestionat per alumnes, dinamitzat per professors i coordinat per periodistes. Es crea un sistema en xarxa que permet que les diverses redaccions d’alumnes comparteixin continguts i experiències amb estudiants d’altres instituts. A banda de fomentar l’esperit crític i desenvolupar les competències lingüístiques i comunicatives, el projecte també busca treballar les habilitats digitals dels estudiants.\nLa revista s’organitza en diferents seccions:\nActualitat: Practiquem la redacció de notícies i fotonotícies sobre temes d’actualitat, siguin de l’escola o de proximitat. Els continguts quedaran categoritzats segons les àrees temàtiques (Cultura, Esports, Ciència i Vida).\nOpinem: Escrivim articles d’opinió per fomentar l’esperit crític dels redactors i redactores. Es pot incloure la subsecció Cartes al Diari: un espai de participació d’altres alumnes oberta al conjunt de la comunitat educativa.\nPersones Extraordinàries: Fem entrevistes a persones que tinguin algun talent especial o històries interessants per explicar-nos (companys i companyes, persones conegudes, docents, avis i àvies…). Proposem dues subseccions: Talents Ocults (per fer conèixer els talents de companys i companyes) i Memòria de la Gent Gran (per explicar les històries dels nostres avis i àvies).\nJunior Report GO: Aprenem a fer crítiques i cròniques de les activitats que proposem i que cobrim com a periodistes professionals. Exemple: Fem una sortida a una estrena del teatre i en fem una crítica.\nTema del Mes: L’última setmana de cada mes proposem un tema d’actualitat global vinculat a Junior Report que treballarem en xarxa amb totes les escoles RED mitjançant reportatges, contingut multimèdia, articles, entrevistes…\nQuin Fake!: Cada mes presentem una notícia falsa i la desmuntem per aprendre a detectar aquest tipus d’informacions.\nMés endavant, us farem arribar l’enllaç a la revista.


successos Sant Andreu de Palomar | Pàgina 2 de 12 | L'Exprés de Sant Andreu\nsuccessos - pàgina 2\nLa família de la menor que es va suïcidar denuncia al Pare Manyanet\nLa família de la nena de 15 anys que es va suïcidar el passat mes de maig ha denunciat al Síndic de Greuges de Catalunya “l’assetjament” que rebia la seva filla en el centre educatiu Pare Manyanet, conegut popularment com a ‘Los Padres’. Així ho ha pogut confirmar L’Exprés de Sant Andreu, després que el periodista i portaveu de la unitat familiar, David Vidal, ho fes públic a través del seu perfil de Twitter. En paral·lel, els Mossos d’Esquadra també han acreditat a aquest mitjà que, si bé encara no hi ha denúncia formal, des del primer dia que estan en contacte amb la família per obtenir informació respecte al succés que es va produir.\nUna dotzena de furgonetes de la Brigada Mòbil dels Mossos d’Esquadra s’ha desplaçat aquest dimarts al matí fins a Sant\nUn porc senglar es passeja pel centre de Sant Andreu i acaba sedat\n22 de març del 2021 Societat L'Exprés de Sant Andreu\nSuccés insòlit. Aquesta matinada de dissabte i coincidint amb el període de toc de queda, un porc senglar ha baixat del Parc Natural de Collserola per donar-se un tomb per tot el Casc Antic de Sant Andreu de Palomar. Segons han recollit diversos testimonis, l’exemplar es va passejar pel carrer Gran de Sant Andreu, a l’alçada de la comissaria de la Policia Nacional, així com per la rambla de l’Onze de Setembre, entre d’altres carrers de l’entramat urbà.\n26 de febrer del 2021 Societat David García Mateu\nJosé Antonio Ramírez García, veí de Sant Andreu de Palomar i desaparegut a Barcelona durant pràcticament un mes, ha sigut trobat sense vida. L’entorn del jove de 22 anys va perdre la seva pista el passat 31 de gener i no ha sigut fins aquest divendres que s’ha fet pública la localització del seu cos, tal com ha confirmat l’associació SOS Desaparecidos.\n3 de desembre del 2020 Societat Laura Lafuente i David García Mateu\nNou accident de trànsit. Aquest dijous a les 16 hores un turisme ha impactat amb una moto a l’encreuament de l’avinguda Meridiana amb Fabra i Puig (davant de la cafeteria Vivari). Segons testimonis, la moto ha volat després del cop i el motorista ha quedat a terra inconscient. Per tal de protegir la zona, els veïns que han presenciat l’accident han provat de protegir la zona fins que al cap de cinc minuts una patrulla de la Guàrdia Urbana s’han fet càrrec del sinistre. Posteriorment, el motorista ha sigut evacuat pels equips mèdics d’emergències al CUAP.\n7 de novembre del 2020 Societat L'Exprés de Sant Andreu\nAgents dels Mossos d’Esquadra de la Unitat d’Investigació de la comissaria de Sant Andreu han detingut aquest passat dilluns a un home, de 28 anys, com a presumpte autor de quatre robatoris violents en establiments comercials, un dels quals al mateix districte de Sant Andreu. Després de passar dijous a disposició judicial, el jutge ja ha decretat el seu ingrés a presó.


“Em fan por el transport públic i les aglomeracions”: parlem amb els nous usuaris del Bicing - Diari de Barcelona | Diari de Barcelona\n“Em fan por el transport públic i les aglomeracions”: parlem amb els nous usuaris del Bicing - Diari de Barcelona\ndesplaçament durant la pandèmia\n“Em fan por el transport públic i les aglomeracions”: parlem amb els nous usuaris del Bicing\nDes del confinament, aquest servei ha guanyat 6.718 nous abonats . Quines són les causes d’aquest increment?\nLes bicicletes vermelles i negres a Barcelona ja són tot un emblema de la ciutat i són visibles per tot arreu. Des de Sarrià fins a la platja de la Barceloneta, circulant per Nou Barris i creuant la Plaça Universitat. Cada vegada se’n veuen més, i és que, Bicing ha augmentat des del confinament, en 6.718 el seu nombre d’usuaris. Però, quines són les causes d’aquest increment de ciclistes a Barcelona?\nEl Diari de Barcelona s’ha mogut a diferents barris de la ciutat per esbrinar els motius pels quals els nous usuaris de Bicing han escollit moure’s en bicicleta i no en metro o en autobús. A més, també hem pogut parlar amb una família usuària d’eBicing, a l’Hospitalet de Llobregat. Així doncs, hem recollit situacions variades que responen a les preocupacions personals, però també socials.\n“Amb el bon temps, agafar la bici dóna més gust: és un hàbit saludable, ajudes al medi ambient i evites els espais tancats”: aquest és l’argument d'Óscar Rodríguez, un estudiant d’Enginyeria Mecànica de 24 anys.\nFa temps que havia estat subscrit a Bicing, però, en ser estudiant i tenir la universitat tan lluny, li sortia més a compte viatjar amb transport públic compartit. Ara, però, amb la pandèmia, ha tornat al servei de bicicletes de la ciutat. La prevenció del virus és una raó de molt pes en la seva decisió de tornar a Bicing, però també les seves circumstàncies laborals. Com que entra a treballar “a les 12 del migdia, i no és hora punta”, aprofita el metro. En canvi, quan surt, agafa el Bicing per anar fins a casa, ja que el metro i els autobusos, a aquella hora, van plens de gom a gom.\nPor a contagiar-se\n"Sempre havia volgut fer-me Bicing, tot i que al meu pare li feia por; però més por li fa el coronavirus", explica Guillermo Cabellos, un estudiant de Periodisme de 20 anys. Té el carnet de Bicing des de mitjans de juliol, i des que el té, no ha fet servir el metro. A part d'arribar més ràpid als llocs, aprofita per fer esport, i per anar a fer esport. "És molt còmode, perquè si has d'anar a buscar la parada del metro, trigues més", explica el Guillermo, que està molt satisfet amb la seva subscripció a Bicing i seguirà fent-lo servir per moure's per Barcelona.\n“Em fa por el transport públic i les aglomeracions als espais tancats”, diu Yago Lozano, un treballador de l’hostaleria de 50 anys. Tot i que la prevenció de la pandèmia no és el seu motiu principal per haver-se subscrit al servei de bicicletes urbanes, la té molt en compte.\nEll fa servir eBicing, que equivaldria al Bicing, però a l’Hospitalet de Llobregat. Amb aquesta empresa, les parades de bicicletes estan tancades amb una reixa, que, segons el Yago, “són difícils d’obrir i t’has de trencar l’esquena cada cop que vols agafar una bicicleta”. També critica l’empresa, argumentant que “les parades estan mal informades”. Tot i això, està molt agraït per aquest servei, ja que es pot “moure fàcilment amb menys temps i menys riscos”. El Yago fa servir la bici “per fer esport, per desconnectar”. Ell i la seva dona, la Gaby Muratore, ara que poden deixar els seus fills sols a casa, aprofiten per fer escapades en parella, alhora que fan activitat física.\nYago Lozano i Gaby Muratore amb eBicing, a l'Hospitalet de Llobregat. Fotos cedides pel Yago i la Gaby\n“Segurament, si no fes aquest horari a la feina, no tindria Bicing”, explica Oriol Jové, un periodista de 22 anys. La seva història comença aquest estiu, quan el van contractar a Rac1, però el seu horari de feina acaba a la una de la matinada, i els metros ja han tancat. Aleshores, pot escollir entre anar a peu, que trig una hora, o l’altra opció és el bus nit.\n“La primera nit vaig anar en bus i estava ple de gent. Tota la gent que volia anar en metro i no podia, anava en autobús”, diu, penedint-se de la seva decisió. Gràcies a un company que viu relativament a prop de casa seva, va provar Bicing, i en 20 minuts aconsegueix estar a casa. L’Oriol ha estat estudiant la carrera a Barcelona, però mai li havia sorgit la necessitat de subscriure’s a Bicing, fins ara. Evidentment, la decisió de començar a fer servir les bicis vermelles està condicionada per la pandèmia, també. Tot i això, com que entra a treballar a mitja tarda, agafa el metro per no arribar suat a la feina.\nL’Oriol és crític amb els diners que costa el transport a Barcelona. Encara que troba que el preu de Bicing és “raonable”, si fa servir el metro o l’autobús, s’ha de comprar una T-jove, i “si comences a sumar, la mobilitat per Barcelona resulta cara”. És per això, que es planteja donar-se de baixa de Bicing quan ja no li resulti estrictament necessari, tot i que reconeix que és una manera de fer esport i gaudir de la ciutat”.\n"L'oferta de transport públic al meu barri és força limitada", expressa Pol Vendrell, un estudiant de Periodisme de 20 anys. Com que, des que va començar la quarantena, la freqüència d'autobusos i ferrocarrils és molt dil·latada, el Pol va creure adient subscriure's al servei Bicing, ja que el pot agafar quan vulgui, també a la nit. A més, la flexibilitat que ofereixen les bicis urbanes és ideal, ja que "és una opció que sempre tinc". Si queda amb amics, pot anar el bicicleta, però després pot tornar en transport públic o a peu. Així doncs, no depèn de la freqüència de metros i autobusos, sinó que només ha de trobar una parada de Bicing a prop.\n“Va ser un rampell, però ara que en tinc, prioritzaré la bicicleta”, explica la Carla Gibert, una estudiant de Belles Arts de 20 anys. Amb una amiga, van decidir subscriure’s a Bicing perquè tenien “una parada a prop de la uni i feia molt que dèiem de fer-nos-el”. Així doncs, fa tres setmanes, van decidir donar-se d’alta del servei de bicicletes urbanes. Ara bé, tot i que va ser una decisió que es fa efectuar en el moment, pensat en perspectiva, la Carla farà servir la bicicleta com a primera opció per moure’s per Barcelona, “per evitar aglomeracions al metro”. Encara que no ha pogut anar molt en Bicing perquè es troba fora de Barcelona, “quan comenci el curs, ja veurem com va tot”.\nI no surt més a compte una bicicleta pròpia?\nEl servei de Bicing es paga anualment, cosa que genera crítiques, però també lloances, per la raonabilitat del preu que es paga. Tot i això, a la llarga, si es pretén fer servir durant molt de temps, potser surt més a compte comprar-se una bicicleta nova. Els nous usuaris han respost aquesta pregunta amb una preocupació general: els robatoris. “Has de procurar que no te la robin, l’has de tenir al dia amb el manteniment, i amb la quota de Bicing ja pagues tot això”, diu l’Óscar Rodríguez. Lligar la bicicleta al carrer suposa un risc que ningú està disposat a córrer, ja que prefereixen pagar una quota assequible a trobar-se amb una bicicleta sense seient o sense rodes: “El mitjà de transport que agafis no t’ha de generar maldecaps”, explica l’Oriol Jové.\nA més, amb una bicicleta pròpia, apareix un problema afegit: guardar-la a casa. “Visc en un segon pis sense ascensor, si no canvien les meves circumstàncies d’habitatge, seguiré amb el servei”, diu Yago Lozano, que prefereix pagar la quota de la bicicleta urbana abans que pujar-ne una de pròpia cada dia per les escales de casa seva. “No tindria gaire espai al pis on visc, a la llarga potser sí que sortiria més barato, però com a comoditat, no sé si m’aniria gaire bé”, pensa Carla Gibert, que té més en compte un servei pràctic als diners que, a la llarga, podria estalviar.


CADA DIA PENSO EN TU (EBOOK) - BiblioEteca\nCADA DIA PENSO EN TU (EBOOK)\nEls animals són éssers que sovint ens acompanyen en la nostra aventura vital o que, només veurens, fugen esperitats. Aquells que comparteixen casa amb nosaltres, no són tan sols espectadors del que ens passa, sinó que esdevenen personatges importants en les nostres històries. Nosaltres els donem nom, els alimentem, amanyaguem el seu pelatge, i ells, a la seva manera, ens corresponen. Però els éssers humans som capaços de perdre la raó que ens diferencia dells.Maria Barbal explora les relacions entre humans i animals. La companyia, la compenetració, lobservació, el temor, lafecte. Un recull de narracions amb un estil àgil i agut, sensible, que conforma un llibre particular, de gran bellesa.