Crida dels déus - registrar-se i jugar!\nNoms alternatius: Call of Gods\nCall of Gods - és un joc en línia que és una estratègia multijugador.\nA la partida Call of Gods en línia vostè aconsegueix una mica en el costat de Déu, i que recullo el seu exèrcit. Juntament amb l'exèrcit d'anar a l'aventura!\nCall de registre Déus és el següent:\n1. Trobar lloc del joc Call of Gods línia.\n2. Feu clic a la pàgina principal sota la forma d'inici de sessió en el lloc web d'enllaç « Nou menjar ? Feu clic aquí per cantar fins ».\n3. Veuràs el formulari de registre.\n4. Escriu el teu nom. Ha de constar de 3-25 caràcters.\n5. Anem amb una clau especial per ingressar. Ha de ser des 6-24 caràcters.\n6. Confirma la introducció de contrasenya a la següent cel · la.\n7. Escriu la teva adreça de correu electrònic a la línia subsegüent.\n8. Feu clic al botó « Registre ». En registrar-se al lloc que vostè està d'acord amb la seva política i totes les regles.\nCall of Gods assumeix que el seu equip té els següents paràmetres: iOS 4. 0 o superior.\nA més, aquest joc sovestima amb iPhone, iPod touch.\nJoc Call of Gods Podeu seleccionar una de tres classes:\n1. Elfs. Ells són el 5% de bonificació a les unitats d'agilitat. Elfs gaudint de la història més llarga, sempre atresoren les seves qualitats innates - noblesa i gràcia. Fins i tot quan la seva supervivència racial amenaçada d'invasió dels dimonis, van formar una aliança amb el poble. Poc després que havien guanyat la guerra, van tornar als seus antics llocs.\n2. Gent. En aquesta classe hi ha una bonificació del 5% a les unitats atacants. Tot i la infinitat d'assajos, la gent té la determinació i el coratge. Amb fe en la justícia final, s'han convertit en una part integral de totes les batalles intenses. No els importa la mort, el que demostra el poder increïble. No obstant això, inesperada invasió de dimonis destruir la prosperitat i esplendor de la civilització humana, i trobat a l'abisme del patiment humà. Afortunadament, les persones difícils mai van renunciar als seus esforços per a la represa de la glòria i l'esplendor racial.\n3. Cadàvers. Tenen una bonificació del 5% a les unitats de la vida. Despietat i resistent, s'han tornat més flexible i potent, sobretot amb una gran experiència militar. L'aparició de diversos poderosos herois sembla suggerir la seva rejoveniment racial. De fet, l'ambició excessiva, per descomptat, donar lloc a una nova guerra en nom de la venjança. Finalment, els morts afectarà la vida.\nCada raça no té la seva pròpia zona d'inici únic a 30 lats. Regina Deorum aconseguir qualsevol raça pot visitar qualsevol àrea.\nEn Call of Gods, es pot jugar immediatament després del registre. Ets enviat a lluitar al costat de Déu, que és que vostè triï!\nCall of Gods Online - és un joc que pot ser interessant només al seu nom. Però encara moltes coses interessants carregada joc Call of Gods.\nSubmergeix-te en aquest increïble món de l'aventura, estratègia i batalles sagnants.\nNo perdi aquesta oportunitat, la forma de familiaritzar amb el joc Call of Gods en línia i obtenir un munt de diversió!


El mite cubà continua viu a Catalunya | Internacional | EL PAÍS Catalunya\nLa mort de Fidel Castro evidencia la influència del seu llegat en els partits d’esquerra\nBarcelona 1 DES 2016 - 14:45\tCET\nFidel Castro i Ernesto Guevara a l'Havana, als anys 60. STR AFP\nLa mort de Fidel Castro ha fet ressorgir a Catalunya el mite de la revolució cubana. Dirigents de la CUP, d’ERC i dels Comuns han reivindicat Castro com un referent de la lluita contra el capitalisme i per la igualtat social. Fins i tot Jaume Roures, un empresari líder en una economia tan especulativa com el futbol, ha posat en dubte la repressió de les llibertats a Cuba i ha assegurat que l’illa caribenya està en molts aspectes millor que Espanya.\nAnna Gabriel representarà la CUP a l’homenatge a Castro a l’Havana\nIván de la Nuez, escriptor i crític d’art cubà resident a Barcelona, va escriure el 2007 a La Vanguardia Dossier que “en bona part de l’imaginari [d’esquerres], la revolució cubana ha estat percebuda com el triomf d’aquella república espanyola ininterrompuda”. De la Nuez afegia que “ni tan sols la revolució bolivariana d’Hugo Chávez ni l’omnipresència catòdica de Boris Izaguirre han aconseguit que Veneçuela desbanqui Cuba de la fascinació i el morbo, la utopia i la devoció”. Nou anys després, De la Nuez creu que ha estat gràcies al bolivarianisme que les noves generacions de l’esquerra espanyola connecten amb la revolució cubana: “Als seixanta allò va ser una revolució ideològica. Quan es va desfer l’URSS, les relacions van passar a ser de tipus solidari i cultural; ara és una cosa de moviments socials, anticapitalista. Hi ha hagut una liquació de la revolució cubana en el bolivarianisme”.\nDurant la dècada dels seixanta i setanta, Cuba va ser una icona revolucionària per al socialisme i el comunisme català. Diferenciat de l’imperialisme soviètic, al PSUC i, sobretot, al Front Obrer de Catalunya (FOC), el Che Guevara i Fidel Castro van ser tòtems de la lluita contra el capitalisme i els Estats Units. Mig segle després, De la Nuez detecta un punt en comú entre aquell idealisme primigeni i les reaccions a la defunció de Castro: “Sempre ha estat la gran discussió, si l’esquerra és capaç de viure en els seus models. Forma part del gènere utòpic: col·locar en una illa distant totes les teves pulsions revolucionàries, però des d’aquí i amb el Caprabo a tocar”.\nYanko Moyano és cubà, professor de Filosofia a la Universitat de Barcelona i a la UNED, i viu a Catalunya des de fa vuit anys. Recorda que el 2008 va descobrir, arran de la mort d’un dissident, durant un enfrontament al passeig de Gràcia entre partidaris i detractors de Castro, que la revolució cubana era una excusa per a la lluita política local: “Als dissidents els cridaven 'franquistes', i això que Franco va mantenir bones relacions diplomàtiques amb Castro, encara més Manuel Fraga. Si ets crític amb Castro, se’t considera de dretes”. Moyano destaca el fet romàntic i icònic del socialisme cubà: “El que s’ha exposat aquests dies és una visió molt idealitzada, que s’utilitza com una arma llancívola”.\n“La CUP no duraria ni un mes a Cuba”\nMoyano considera que es poden detectar tics retòrics del castrisme en la vella Esquerra Unida i en Podem: “Repeteixen els eslògans de sempre de la televisió cubana, quan esperes que aportin una visió diferent. Crec que la revolució cubana té una dosi romàntica perquè està lluny en el temps, permet més fabulació que el chavisme. Quan penses en el Che, necessites dades o et quedes amb la foto? Són mites que estan oberts perquè els utilitzis com vulguis”. A Moyano sobretot l’ha sorprès la vehemència de la CUP per lloar Castro: “Barcelona, Catalunya, em semblen massa oposades a aquella realitat, perquè la d’aquí és una realitat molt plural. Aquí es defensen les minories. I també em sembla molt difícil defensar un discurs contra el patriarcat mentre elogies Castro, com ha fet Anna Gabriel. La revolució cubana és unitat, virilitat i oposició frontal. Això a Catalunya no ho veig. Per això la CUP no duraria ni un mes a Cuba”.\nL’economista Guillem Sánchez Juliachs, antic regidor del PSUC a Barcelona i amb anys d’experiència docent a Cuba, considera que “és normal en moments de crisi recórrer a les velles idees i a les velles gestes. Penso que és dolent, perquè caldria recórrer a noves idees”. Sánchez Juliachs somriu recordant l’efecte de les primeres dècades de la revolució dels barbuts: “De la mateixa manera que admirem Messi pel futbol que fa, admiràvem Castro. És que té tela, derrocar una dictadura com la de Batista!”. Sánchez Juliachs creu que ara es diferencia entre “la desastrosa gestió econòmica” del règim i fites socials en ensenyament i alfabetització.\nL’exdirigent d'EUiA Isabel Ribas remarca que la revolució cubana “encara avui continua sent un exemple a seguir, però sent conscients dels matisos”. Ribas creu que Cuba continua sent un model: que és possible una “via pròpia” davant del capitalisme. “La seva i la nostra són molt diferents. No es tracta de seguir què han fet, sinó que són un exemple que un model diferent és possible, i mantenir-lo en el temps”. Ribas critica els problemes en drets humans, però apunta que la majoria de persones del seu entorn “continuen il·luminades per la revolució cubana, culpant els Estats Units dels seus defectes”. Ribas admet que no ha volgut anar a Cuba “per evitar entrar en crisi”.\nUna altra dirigent de l’antiga aliança ICV-EUiA que no ha estat a Cuba és Dolors Camats. Tot i això, Camats està convençuda que l’illa “és una excepció en aquella part del món pel que fa a la lluita contra la desigualtat o la pobresa infantil”. Camats, com Ribas, entén que Cuba és un model: “A Europa hem posat molt d’èmfasi en la democràcia, però no en la justícia social; a Cuba és a la inversa, també a Veneçuela. I nosaltres tampoc tenim una democràcia autèntica, perquè no tenim justícia social. El paisatge idíl·lic que era la revolució cubana no es va acomplir, però això també evidencia que el nostre paisatge també és incomplert”. L’excoordinadora nacional d’ICV subratlla que Catalunya ha mantingut amb Cuba i amb Nicaragua una relació de la solidaritat i cooperació més intensa que d’altres territoris europeus.\nSánchez Juliachs afirma que els fets de Cuba han tingut més ascendent a Catalunya que no pas a la resta d’Espanya pel “nivell de la lluita antifranquista, molt superior a Catalunya, i els estrets llaços que des de sempre han existit amb Cuba. No és casual que fos en una assemblea a l’Havana, amb la presència de Francesc Macià, on s’aprovés la Constitució Catalana del 1928, redactada per Conangla i Fontanilles”.\nMartin Rodrigo, professor d’Història de la Universitat Pompeu Fabra i expert en colonialisme, destaca que el nacionalisme és el fet diferencial més important de la relació entre Cuba i Catalunya: “Des del colonialisme i fins avui, han mantingut els vincles. Hi ha simpaties ideològiques per allò de David, Cuba, contra Goliat, el germà poderós del Nord. Les simpaties vers la revolució cubana són transversals, i sobretot perquè és un procés nacionalista. És un referent de lluita nacional a Catalunya, tot i que també ho va ser per a Franco”.\nDirigents d’ERC, com Joan Tardà, han elogiat Castro com una icona de la lluita per la sobirania nacional. L’exlíder d’ERC Josep-Lluís Carod Rovira va escriure el 2015 un article a El Món en què recordava un sopar del 1997 que una delegació del partit va mantenir amb Castro: “Castro em preguntà ‘Per què volen ser vostès independents?’. ‘Per no desaparèixer del mapa, com a poble, igual que vostès’, vaig dir-li. I reblà la pregunta: ‘I un cop independents, quin objectiu tenen?’ I vaig respondre: ‘No desaparèixer del mapa com a poble, igual que vostès”. Arran del centenari de la independència de Cuba, ERC va plantejar el 1998 unes proposicions no de llei al Parlament per enfortir els lligams entre Cuba i Catalunya. Josep Huguet va assegurar aleshores que “hi ha unes interrelacions de feedback permanent entre el moviment independentista cubà i el moviment independentista català al llarg de la història”.


8 d’agost, recordem Paul Dirac. Figura clau en la física i química quàntica |\n8 d’agost, recordem Paul Dirac. Figura clau en la física i química quàntica\nPublicat el 8 Agost 2011 per Pep Anton Vieta\nTheoretical physicists accept the need for mathematical beauty as an act of faith… For example, the main reason why the theory of relativity is so universally accepted is its mathematical beauty.\n— Paul A. M. Dirac; ‘Methods in Theoretical Physics’.\nAvui, 8 d’agost, recordem al físic teòric Paul Dirac, qui a 1933 va rebre, juntament amb Schrödinger, el Premi Nobel de Física “for the discovery of new productive forms of atomic theory”.\nPaul Adrien Maurice Dirac va néixer el 8 d’agost de 1902 (avui fa exactament 109 anys) a Bristol, UK i va morir el 20 d’octubre de 1984 (amb 82 anys) a Tallahassee (FL, EUA).\nLa recerca de Dirac va estar focalitzada als aspectes matemàtics i teòrics de la mecànica quàntica. Va començar a treballar en la nova mecànica quàntica després d’ésser-hi introduït per Heisenberg al 1925 i va escriure diversos articles del tema, publicats majoritàriament a Proceedings of the Royal Society, que evolucionaren a la seva relativista theory of the electron (1928) i la theory of holes (1930). Aquesta darrera teoria requeria l’existència d’una partícula positiva, amb la mateixa massa i càrrega que l’electró. Aquest, el positró, va ésser descobert experimentalment posteriorment, el 1932.\nA 1927 va participar a la 5a Conferència de Solvay i el podem veure a la famosa fotografia de l’esdeveniment. Entre altres il·lustres científics de l’època, com Marie Curie, Niels Bohr o Erwin Schrödinger, trobem a Paul Dirac.\nFamosa foto dels participants a la 5a Conferència de Solvay (1927) que va tenir el títol "Electrons i fotons". A la segona fila, darrera de Lorentz i Einstein, podem veure a un jove Paul Dirac.\nLa importància de la recerca de Dirac recau, essencialment, en la seva famosa equació d’ones, extenció al cas relativista de la de Schrödinger, que descriu l’evolució en el temps d’un sistema quàntic.\nLes publicacions de Dirac inclouen els llibres Quantum Theory of the Electron (1928) i The Principles of Quantum Mechanics (1930).\nL'entrada va ser publicada el Història de la ciència i etiquetada Dirac, història, Nobel, quàntica, Solvay per Pep Anton Vieta. Guarda l'enllaç permanent.\n2 pensaments sobre “8 d’agost, recordem Paul Dirac. Figura clau en la física i química quàntica”\nJoan Codina el 8 Agost 2011 a les 10:08 pm va dir:\nMolt curiós l’home, d’aquells que deia les paraules justes, massa justes pel gust de molts.\nUn home que va anar fent xapusses i li acabaven sortint electrons amb massa negativa.. Per sort va veure que amb la càrrega canviada de signe les coses eren més “normaletes”.\nUn dels més grans i pels qui tinc més admiració, per molts anys P.A.M. Dirac.\nPep Anton Vieta el 8 Agost 2011 a les 10:26 pm va dir:\nVeig que admires a Dirac, Joan. M’afegeixo a la teva felicitació; per molts anys!


Front comú de municipis i consells contra el fracking - Empordà\nFront comú de municipis i consells contra el fracking\nEns de la Garrotxa, el Ripollès, Osona, Bages i el Berguedà signen un manifest contra aquesta tècnica "agressiva"\nACN | ORÍS Una cinquantena de municipis i consells comarcals de la Garrotxa, el Ripollès, Osona, el Bages i el Berguedà han fet front comú contra el fracking. Tots ells han signat un manifest, batejat com el 'Compromís d'Orís', reclamant una llei que prohibeixi la fractura hidràulica al territori i que s'impulsi un canvi de model energètic que deixi enrere la dependència dels hidrocarburs. Els afectats pels projectes d'investigació 'Ripoll' i 'Leonardo' creuen que la decisió del Govern de tirar enrere els permisos és una "petita victòria", però que no abaixaran la guàrdia perquè l'Estat pot autoritzar les prospeccions. Diuen que allò que es vol és "escurar al plat" perquè al subsòl no hi ha grans bosses de gas.\nEl territori ha fet pinya aquest dissabte contra els projectes d'investigació -i possible explotació- d'hidrocarburs que l'afecten. Els representants de municipis i consells comarcals afectats pels permisos 'Ripoll' i 'Leonardo', que abasten les comarques de la Garrotxa, el Ripollès, Osona, el Bages i el Berguedà s'han reunit a l'Ajuntament d'Orís (Osona) per signar un manifest on s'oposen a les prospeccions.\nA la trobada hi han assistit una cinquantena d'alcaldes, regidors i presidents dels consells. Un a un, han anat posat la seva signatura al manifest -batejat com a 'Compromís d'Orís'- que s'oposa a què les empreses investiguin la presència de reserves de gas mitjançant el fracking.\nTambé coneguda com a fractura hidràulica, aquesta tècnica consisteix a injectar a pressió grans quantitats d'aigua barrejada amb sorra i productes químics al subsòl, per fracturar les roques i d'aquesta manera alliberar-ne el gas que hi ha a l'interior. El 'Compromís d'Orís' s'oposa frontalment al fracking i recull que la tècnica té "inherents impactes ambientals i paisatgístics que afecten la fauna, la vegetació i la mateixa salut de les persones".\nEl 'Compromís d'Orís', però, va més enllà. I és que el text també reclama que s'impulsi una llei "específica" que prohibeixi el fracking a Catalunya i que es deixi enrere la dependència dels hidrocarburs. "Allò que reclamem és un canvi de model energètic basat en les energies renovables", ha ressaltat l'alcalde d'Orís, Arnau Basco.\nTant les comarques afectades com la Plataforma Aturem el Fracking (PAF), que ha impulsat l'acte, consideren que les decisions que ha pres el Govern són "una petita victòria", però que en cap cas cal abaixar la guàrdia. En el cas del permís 'Ripoll', impulsat per l'empresa Teredo Oils, la Generalitat l'ha tirat enrere perquè no s'havia presentat la documentació pertinent. Pel què fa al permís 'Leonardo' -lligat amb un altre que també afecta Catalunya, el 'Darwin'- el Govern ha iniciat els tràmits per denegar-los tots dos a Montero Energy Corporation, la multinacional que els ha sol·licitat.\n"Ja hem begut oli"\nL'alcaldessa de Riudaura (Garrotxa), Eulàlia Masana, ha explicat durant la trobada que l'Estat pot decidir tirar-los endavant, tot i la decisió que ha pres la Generalitat. "Si ho fa, ja hem begut oli, perquè aleshores les empreses no necessitaran la Generalitat per a res i podran fer fracking allà on vulguin", ha assegurat.\nMasana ha lamentat que l'afany per trobar reserves de gas "es carregui el territori", i ha assegurat que allò que pretenen aquestes empreses és "escurar el plat" perquè Catalunya no té grans bosses d'hidrocarburs amagades al subsòl. "Nosaltres vivim aquí perquè ens agrada la natura i només volem que no ens toquin el nas; aquí no hi ha res del què busquen i no entenem la seva fixació per fer prospeccions, que ens deixin en pau", ha afirmat.\nEn la mateixa línia també s'ha expressat el president del Grup de Defensa del Ter (GDT) i membre de la Plataforma Aturem el Fracking, Sergi Solà. "Les denegacions dels permisos per part del Govern són una bombolla d'oxigen i no s'ha d'oblidar que aquestes companyies no han tingut ni un mínim respecte pels tràmits administratius", ha explicat. I hi ha afegit: "Si aquests depredadors arriben a portar a terme les prospeccions, això significarà gairebé una sentència de mort per al territori".\nL'acte d'avui a Orís no serà l'únic que es farà contra el fracking i que aplegarà un grup de municipis. El proper 13 d'abril, la plataforma ha convocat a Agramunt (l'Urgell) els pobles i consells comarcals afectats pel permís 'Darwin' -que abasta les comarques de la Noguera, l'Urgell, la Segarra i el Solsonès- per signar un manifest en la mateixa línia del 'Compromís d'Orís' d'aquest dissabte.


Vulneracions de la intimitat i la llibertat | 1segon.cat\nControl obsessiu, ciberassetjament, sexpreading i delictes digitals\nVulneracions de la llibertat i la intimitat\nA través de les pantalles i les xarxes socials es materialitzen tota una sèrie de riscos que venen de terceres persones, amb més o menys mala intenció en funció de la pràctica de risc. Generalment, parlem de riscos punibles i que es poden canalitzar o bé per mitjà de protocols d’actuació que inclouen una normativa clara o bé mitjançant faltes o delictes que poden ser tipificats per la via administrativa o penal. Els protocols solen ser de resposta educativa i la seva aplicació no és obligatòria, però sí molt recomanable. Si t’has trobat amb algun cas o has patit alguna situació d’aquest tipus, posa’t en contacte amb algun responsable del teu centre o entitat. També pots demanar cita a l’assessoria, on t’informarem i t’acompanyarem. Si has estat víctima d’un delicte, et recomanem que visitis el lloc web dels Mossos d’Esquadra o et posis en contacte amb la comissaria més propera.\nCONTROL OBSESSIU I MALALTÍS\nUn dels riscos més freqüents i estesos és el control excessiu de terceres persones que ens vigilen i controlen tot el que fem. Està tan estès perquè es dona sobretot en l’àmbit de la parella, però també en l’àmbit familiar (de pares a fills, generalment), entre amistats o en l’àmbit laboral. Aquests comportaments són senyal d’una relació que no és sana, sinó que, per part de la persona controladora, hi ha quelcom més en la relació que li genera confusió o malestar i no sap gestionar bé els límits.\nPer què hi ha persones que exerceixen un control malaltís sobre els altres?\n× La immediatesa de la comunicació digital i la por —per múltiples causes— de la persona que l’exerceix, afegides a una manca de maduresa en l’aprenentatge dels límits entre el seu espai personal i el dels altres, fan que gradualment la persona controladora vagi augmentant la freqüència de missatges, amb un to de control i de voler sotmetre l’altre. La persona controlada, si no posa límits aviat i marca el seu espai personal, es trobarà justificant-se constantment davant la persona controladora, donant explicacions i tenint un sentiment de culpa que genera malestar, amb una sensació cada cop més notòria de menys llibertat i d’ofegament.\nI doncs, quin paper hi tenen les pantalles?\n× El problema amb les pantalles és que faciliten i potencien aquest control excessiu, ja que les aplicacions de missatgeria contenen funcionalitats que permeten saber si l’altre ha rebut el missatge o si l’ha llegit, o quanta estona fa que s’ha connectat. Per fortuna, ja fa anys que es va denunciar aquest fet i les empreses responsables de les aplicacions van incloure a la configuració una opció per eliminar el doble o el triple vist (tick).\nI què puc fer si em sento controlada o controlat?\n× Si et diuen insistentment «On ets? T’estic escrivint missatges i no em contestes», potser has d’agafar distància i veure què està passant. No és difícil saber si la persona t’està controlant o ho fa per interès real, perquè fa un temps raonable que no sap res de tu. La hiperconnectivitat 24 hores crea malentesos i la gent es pensa que s’ha de contestar immediatament. No tinguis por de no respondre si no pots o no vols, no tens cap necessitat de donar explicacions a ningú per no haver contestat un missatge… La comunicació es dona quan ambdues parts, emissor i receptor, s’hi posen bé. Com més aviat estableixis els límits a l’altra persona, abans ho entendrà i frenaràs l’escalada. Si pots, queda amb ella o truca-li i explica-l’hi i, si continua, usa la tècnica del disc ratllat (repetir l’argumentació una vegada i una altra) i ves minimitzant les comunicacions per refredar una mica la relació. L’altra persona no tindrà cap més remei que captar que s’estava passant de la ratlla.\nUna forma de maltractament (violència) que preocupa\n× Aquest tipus de relacions malaltisses i tòxiques són preocupants, ja que estem parlant d’un tipus de maltractament, d’abús de poder i de violència. De fet, és un dels símptomes de la violència sexual i de gènere. Molt sovint es comença per aquí i s’acaba amb violència física o psicològica. També preocupa perquè, d’alguna manera, ens serveix de termòmetre per saber quins nivells de salut emocional i de maduresa tenim. Si en determinats grups o zones geogràfiques veiem que aquesta forma de maltractament està molt estesa, és un indicador clar que no hem après a relacionar-nos adequadament amb valors com el respecte, la tolerància, l’amor i la compassió envers els altres, o la vocació de servei als altres.\nCIBERASSETJA-MENT PER PART DE DESCONEGUTS\nEn aquesta altra forma de ciberassetjament, la persona que agredeix i l’agredida no es coneixen. Sovint es dona quan dues persones o més es coneixen a través de xats d’Internet i el que comença sent una amistat virtual acaba sent una situació d’assetjament i provocant malestar en la víctima.\nCIBERASSETJAMENT PER PART DE DESCONEGUTS\nQuè puc fer d’entrada?\nEl primer pas que s’ha de fer és no deixar-se violentar i tenir consciència del que és una amistat real, en contraposició a una amistat virtual. Hi pot haver persones que es facin passar per iguals (de fet, és ben fàcil) i obtinguin dades personals o imatges compromeses, que poden usar per fer xantatge (sextorsió, per exemple).\nCal que ens preguntem quin és el nostre cercle estret d’amistats o de suport (els quatre o cinc millors amics que tenim), el cercle de bons amics (solen ser entre 12 i 15 persones) i la resta de coneguts (aproximadament, unes 150 persones). Si tenim clar quin és el nostre cercle real d’amistats i ens entra una nova amistat virtual, serà més difícil que ens confonguem. Per exemple, el cercle de millors amics o de suport es caracteritza pel fet de ser aquelles persones a qui, en cas de tenir un problema, acudiríem. Si, en cas de tenir un problema, ens adrecem a persones desconegudes, que estarien fora dels tres cercles, i aquestes persones tenen una mala intenció, caurem fàcilment a les seves mans. Per tant, tot i que les xarxes socials poden anar bé per ampliar amistats o socialitzar-se i practicar les nostres habilitats socials i comunicatives, és imprescindible no confondre les relacions socials reals amb les virtuals ni voler substituir les unes per les altres. Poden acompanyar o complementar, però no ser la principal forma de comunicar-se deixant de banda les trobades i les activitats presencials.\nI si ja pateixo ciberassetjament, què puc fer?\nUn bon truc és confiar virtualment en aquelles persones que coneixem a la vida real, de carn i ossos, i no fer res a la xarxa que no faríem en persona. També cal protegir-nos digitalment, evitant donar informació personal a terceres persones i fent controls periòdics de la configuració de privacitat i seguretat dels llocs web, les aplicacions o les xarxes socials que usem. Una bona prova és buscar-te a tu mateix a Internet per veure quina informació tens accessible a tothom i, si hi trobes informació personal, eliminar-ne el rastre. Pensar que la xarxa és segura és una falsa percepció.\nTambé, per evitar casos d’escalada de la tensió i promoure una comunicació saludable, cal seguir les recomanacions de la Netiquette, que és com la norma social desitjable per establir una bona comunicació per Internet. Si tot i això pateixes un assetjament, evita respondre a les provocacions, talla la comunicació\nAquesta forma d’assetjament, principalment entre joves en edat escolar, es coneix popularment com a cyberbullying. Podem diferenciar dues formes d’assetjament escolar: el presencial i el virtual. El ciberassetjament ha anat guanyant terreny al primer en els darrers temps. Es dona quan una persona jove és assetjada, humiliada, increpada o molestada a través de les xarxes socials i les apps d’Internet i del mòbil.\n× Sovint, aquestes violències es produeixen entre persones conegudes, que aprofiten l’anonimat de les xarxes. També, per la sensació d’impunitat que tenen les persones agressores, que pensen que no els enxamparan ni els comportarà cap conseqüència real. D’aquí ve la importància de les terceres persones que observen o presencien la situació, com succeeix amb qualsevol forma de violència. Són els observadors passius. Pot ser que la persona assetjada ho denunciï, però, si no ho fa, aquests tercers poden donar suport a la víctima o compartir la seva preocupació amb alguna persona adulta, que els orienti i els ajudi a activar les tecles necessàries, com, per exemple, avisar els referents educatius del centre escolar i activar els protocols d’actuació davant l’assetjament escolar, demanar ajuda a algun servei especialitzat o, en cas necessari, avisar la Policia Local o els Mossos d’Esquadra.\nLa intencionalitat darrere l’assetjament no sempre és la mateixa\n× Quant a la motivació de la persona o persones agressores —se sol fer en grup—, cal remarcar que hi pot haver diversos nivells d’intencionalitat. A vegades es tracta de fer una broma, i no hi ha una mala fe real darrere. En aquests casos, quan es detecta i s’actua, ràpidament es veu com les persones agressores s’adonen de la situació i se senten culpables. Els sol passar, igual que als controladors de l’apartat anterior, que no han après a gestionar els límits entre el que soc jo i el que són els altres i, d’aquesta manera, fan bromes que a una persona madura no li passaria pel cap fer als altres. Com que no hi ha cara a cara, es perd consciència del que es fa. I tot s’acaba sortint de mare i es crea un bon rebombori. En canvi, hi ha altres formes de ciberassetjament que són més intencionades i que poden ser de tipus ben diversos: la persona agressora es vol venjar de la víctima, també està patint violència a casa, té problemes psicològics o físics, sent una por o inseguretat excessives, té algun trauma no resolt, etc. En aquests casos, no només destapant el cas i fent la intervenció educativa resoldrem la situació, sinó que també caldrà avaluar com es troba l’agressor o agressora per veure què cal fer.\nI què faig si em trobo assetjada o assetjat per algú?\n× El més important és que no et quedis sola o sol i puguis parlar amb algú del que t’ha passat o t’està passant. Si tens dubtes sobre si és un assetjament o no ho és, però tu ho sents així, és recomanable explicar-ho a alguna persona de confiança, un amic de suport, una persona adulta o familiar de confiança, o algun professional de referència del centre educatiu o de feina que et pugui orientar.\n× També és important, en espais com els grups de missatgeria o les xarxes socials, que les persones que observin aquesta situació actuïn, en lloc de callar —com passa sovint per por de la persona agressora, per no convertir-se en punt de mira, per no saber com fer-ho o per continuar la brometa. És importantíssim no seguir el joc de qui agredeix, ja que si li riem les agressions la cosa anirà a pitjor… Hem de pensar que dir-ho no és ser un xivato, sinó que estarem ajudant els altres, defensarem un dret fonamental i treballarem per millorar la convivència.\nAquesta forma de violència sexual que es vehicula a través de les pantalles es confon habitualment amb una pràctica sexual anomenada sexting. Mentre que el sexting és una pràctica sexual —amb consentiment tant per part de la persona que envia les fotografies amb contingut sexual com de qui les rep—, el sexpreading és una forma de violència sexual, una agressió. La persona que rep les imatges està patint una violència, perquè no n’ha consentit l’ús a la persona que les envia.\nEs considera una triple violència per diferents motius. En primer lloc, perquè difondre imatges amb contingut sexual implica envair la intimitat de la víctima, una situació que ella no ha triat. Després, perquè es trenca un pacte, en utilitzar un contingut sexual que moltes vegades s’havia compartit, però no amb aquesta finalitat, i que finalment adopta una forma d’agressió. A vegades també ocorre que s’aconsegueix el material mitjançant un furt o robatori d’aquestes imatges, fet que igualment constitueix una violència per l’estafa o l’engany. I finalment, perquè el sexpreading es caracteritza per la difusió a tercers, com a càstig a la persona assetjada. Justament és per aquest tercer factor o tercera violència social i col·lectiva pel que cal posar la mirada en el fet que el sexpreading no deixa de ser una forma de control social, a més de la coacció mateixa que hi pugui haver en cada cas. És control social perquè la resposta que es dona en molts casos és la d’emetre missatges suposadament preventius adreçats a les persones afectades, principalment noies assetjades per nois, com si fer-se una fotografia amb contingut eròtic fos dolent en si mateix. Emetre aquests missatges és contraproduent, perquè coarta la llibertat sexual de les persones i, per tant, com en totes les violències, cal combatre-ho dirigint la mirada cap a l’agressor amb la col·laboració de les persones observadores, per ajudar en la denúncia del cas i no deixar-ho passar.\nD’una banda, amb una bona educació sexual que ajudi els adolescents a aprendre quins són els valors essencials per a una bona relació sexoafectiva, és a dir, l’amor, el respecte, el consentiment, la llibertat i el plaer. En segon lloc, per mitjà d’una bona educació en la gestió dels límits en les relacions interpersonals, una bona educació emocional que permeti augmentar la perspectiva crítica sobre el fenomen d’aquesta violència i d’altres. I després, amb tota la resposta col·lectiva que s’activi, per exemple, fent accions de rebuig a la persona agressora, no jutjant mai la víctima, frenant la difusió de les imatges i, molt important, amb el suport de les persones que envolten la víctima per si vol parlar o emprendre alguna acció sobre aquest tema, sempre respectant-ne els temps i la voluntat.\nHi ha una pila de mètodes i maneres d’estafar, hackejar, robar dades personals o documents d’altres, fer-se passar per altres persones, espiar, etc. Les nombroses aplicacions on bolquem la nostra informació personal i la gran quantitat de dades que donem impliquen una difícil gestió per protegir-nos, però hi ha molta informació a la xarxa i pots preguntar a altres persones com s’ho fan. Aquest tipus de delictes poden ser comesos per hackers malintencionats o per robots espia, és a dir, per persones reals o per programes que han creat altres persones.\nCom que es tracta de temes que tenen a veure amb la seguretat i la privacitat, cal prestar atenció i dedicar temps a configurar la seguretat dels nostres sistemes digitals, com faríem amb la nostra casa a la vida real. A vegades fa mandra perquè solen ser configuracions feixugues o complicades, però val més prevenir que curar. Revisa quina informació personal tens penjada a la xarxa, desa bé les contrasenyes i ves canviant-les, seguint els paràmetres de seguretat, i assegura’t bé amb qui parles i on compres per Internet.\nEn referim en tots aquests casos a delictes que cal denunciar i, per tant, cal recórrer a la Policia Local o als Mossos d’Esquadra.\nActualment, i des de fa molt temps, aquests cossos policials compten amb departaments especialitzats, a més dels seus webs, i amb agents que assessoren i guien sobre com es pot posar ordre en els temes de seguretat i privacitat digital.\nEn cas de necessitar assessorament o resoldre dubtes, o si penses que pots ser víctima d’un delicte relacionat amb la navegació per Internet, en qualsevol de les seves possibilitats, o has visualitzat alguna pàgina que contingui pornografia infantil, escriu a l’adreça electrònica internetsegura@gencat.cat, i el departament especialitzat dels Mossos es posarà en contacte amb tu.\nSí que hi ha un dels riscos que cal esmentar en particular, que és el de suplantació de la identitat o creació de perfils falsos que són usats per altres persones amb l’ànim d’enganyar o fer-se passar per una persona diferent (per por o vergonya de mostrar-se com són realment).\nEl robatori de la identitat digital sol succeir quan no tenim precaució en la gestió de les nostres contrasenyes o de les nostres fotos, que potser no haurien de circular tan lliurement.\nJa ho revises?\nHas provat mai de buscar-te a tu mateix a la xarxa per veure què hi tens publicat i que qualsevol podria usar? Potser cal que revisis quines fotos publiques, per a què les publiques, on les publiques i qui hi té accés, si les teves amistats o tothom de la xarxa social.\nPantalles i entorns digitals\nPropostes d'ús responsable


Propostes d'ERC al Plenari del Districte de Sant Martí (05/12/19) - ERC Barcelona\nSant Martí 29.11.2019 20.45 h\nPropostes d'ERC al Plenari del Districte de Sant Martí (05/12/19)\nEl proper dijous 5 de desembre tindrà lloc el Consell Plenari al Districte de Sant Martí. Com a cada plenari, des d’ERC i per via dels seus representants, defensaran diverses propostes, preguntes i precs per a millorar els nostres barris i la vida dels seus veïns.\nEn aquesta ocasió s’ha presentat una proposició sobre la necessitat de millorar la transparència i la participació ciutadana al Districte. També s’han fet dos precs; Un per a impulsar la instal·lació d’un nou Punt Verd al Camp de l’Arpa. I el segon per millorar la il·luminació de la plaça Theolongo Bacchio al barri del Besòs.\nExposem a continuació les propostes realitzades i un breu explicació de les mateixes.\nDes d’ERC hem fet la següent proposició, atesa la importància de la participació ciutadana i la transparència en els diferents òrgans del districte i la implicació dels nostres veïns i veïnes en les problemàtiques dels nostres barris: “Instar al Regidor del Districte de Sant Martí a prendre les mesures suficients i necessàries per tal que els òrgans de participació ciutadana del districte siguin retransmesos en directe de manera a assolir la possible participació d’un major nombre de veïns i veïnes del nostre districte.\n- Garantir que com a mínim seran retransmesos tots aquells que tinguin lloc a la sala de plens del districte (consell plenari, audiència pública, consells sectorials, etc.).\n- Garantir que tots aquells òrgans que no puguin ser retransmesos en directe siguin gravats i publicats al web del districte en un període no superior a 48 hores.\n- Garantir que les retransmissions es posin a disposició de la ciutadania amb mitjans i formats accessibles.”\nPrec sobre el Punt Verd de Camp de l’Arpa:\n“Que el Regidor del Districte de Sant Martí dugui a terme les accions suficients i necessàries per tal d’instal·lar un Punt Verd fixe de barri al Camp de l’Arpa del Clot, amb una població de 38.176 veïns i veïnes, la més alta del nostre districte, com a mesura adient i necessària per millorar la gestió de residus i garantir la preservació del medi ambient..”\nPrec sobre la manca de llum a la Plaça Theolongo Bacchio:\n“Que el Regidor del Districte de Sant Martí dugui a terme les accions suficients i necessàries per millorar la il·luminació de la plaça Theolongo Bacchio del barri del Besòs-Maresme, en tant que mesura de seguretat ciutadana, i en especial en relació a la necessitat d’implementar l’urbanisme de gènere.”\nEn nom dels consellers i conselleres del grup municipal d’ERC al districte de Sant Martí, us animem a assistir-hi. Dijous 5 de desembre a les 19 hores, a la Seu del Districte (plaça Valentí Almirall, 1),


tens un racó dalt del món: de març 2017\nPresentació a Tortosa del llibre Art i Lletres. Una visió literària de 40 anys de creació artística (1976 – 2016)\nEl proper 6 d'abril, a les 19 hores, a l'Escola d'Art i Disseny de la Diputació a Tortosa, es presenta el llibre Art i Lletres. Una visió literària de 40 anys de creació artística (1976 – 2016), en commemoració del 40 aniversari del Museu d'Art Modern de la Diputació de Tarragona. El treball mostra el diàleg entre l’art i la literatura a través de les obres i els textos d’un total de 40 artistes i el mateix nombre d’escriptors vinculats a les comarques del Camp de Tarragona i de les Terres de l’Ebre. Poemes, relats curts i reflexions en formats diversos descriuen i interpreten cadascuna de les obres que acompanyen. Tinc el goig de participar en aquest projecte amb el conte titulat “El foc”, inspirat en l’obra “Foc de tros”, de Carles Amill, un relat on vull homenatjar un món que sembla que s’acabi, materialitzat en aquestes construccions de pedra que malsobreviuen als nostres camps; una barreja de realitat i ficció, de record dels nostres pares, d’esperança amb el nostres fills. Al llibre també hi participen altres tortosins i ebrencs, com a artistes i com a escriptors.\nEl catàleg de participants fa goig, i no me’n puc estar d’anomenar-los tots i totes:\n01. Alfonso Parra • Pere Rovira 02. Manuel Quintana Martelo • M. Lluïsa Amorós 03. Bruno Gallart • Adrià Targa 04. Francesc Vidal • Isabel Ortega Rion 05. Gelo (Juan Jesús Enriquez) • Olga Xirinacs 06. Robert Bofarull • Xavier Amorós Corbella 07. Pere Folch • Adam Manyé 08. Aureli Ruiz • Noemi Bagés 09. Enric Madorran • Andreu Subirats 10. Rufino Mesa • Andreu Carranza 11. Carles Amill • Jesús M. Tibau 12. Manel Llauradó • Rosina Ballester 13. Joaquim Chancho • Gabriel Guasch Secall 14. Joan Casals • Xavier Carreras 15. Joan Paton • Xavier Garcia 16. Jaume Rocamora • Magí Sunyer 17. Martí Royo • Fina Anglès Soronellas 18. Josep Segú • Francesc Valls Calçada 19. Joan Panisello • Josep Gironès 20. Manel Margalef • Jordi Tiñena 21. Victòria Climent • Eloi Grasset 22. Tom Carr • Joan M. Pujals 23. Leonardo Escoda • Nati Soler Alcaide 24. Josep Cerdà • Margarida Aritzeta 25. Josep Salmeron • Joan Cavallé 26. Albert Macaya • Cinta Mulet 27. Salvador Juanpere • Eugeni Perea Simón 28. Glòria Cot • Jordi Cervera 29. Antoni Alcàsser • Josep Santesmases i Ollé 30. Ester Ferrando • Mònica Batet 31. Francesc Roig Zárate • Marcel Pey 32. Béatrice Bizot • Esteve Pujals Gesalí 33. Juan Cruz Plaza • Ramon Gomis 34. Josep M. Rosselló • Òscar Palazón 35. Jordi Fornies • Conxita Jiménez 36. Núria Rion • Albert Aragonès 37. Ester Fabregat • Roser Guasch 38. Àngel Pomerol • Zoraida Burgos 39. Àlvar Calvet • Francesc Roig i Queralt 40. Enric Llevat • Isabel Olesti. . Més informació en aquest enllaç.\nUs passo l'enllaç a la lectura del meu text.\nEtiquetes: Activitats literàries, cultura, Tortosa\nLa portada d’Amics per sempre il·lustra perfectament moltes de les sensacions que em desperta el llibre. De fons, una de les imatges icòniques d’un dels moments més estel·lars dels jocs olímpics de Barcelona, una de les fotografies més belles de tota la història dels jocs: el salt de trampolí des de les piscines de Montjuïc; la il·lusió encomanadissa que s’apoderà de la ciutat, la vida. Però qui es troba a l’extrem del trampolí no és un atleta, sinó un personatge vestit de carrer, sobre la punta dels peus, d’esquena al buit, al destí, a la fatalitat. No sembla espantat, però qualsevol n’estaria al seu lloc, i ell també, segur. Té un posat de resignació, sap que està a mil·límetres de caure, que rarament podrà fugir i potser, només potser, l’única solució per deixar de patir és no pensar, deixar-se anar.\nUna novel·la que ens esgarrapa, que ens porta fins a l’extrem, fins a la punta mateixa del trampolí, una història dual: la guerra i els jocs; la vida, la passió, la llibertat, fetes carn al cos de dues noies, la Magda i la Lena, per un costat;i la fascinació per la mort, el dolor, el terror i l’alliberament que representa l’esclavitat, per un altre.\nNo pensar? Redimir-se? Venjar-se? Perdonar?\nUs deixo petites frases del llibre qu eparlen del llibre, i la lectura d’un fragment.\nTindré el gust de presentar el llibre el 5 d’abril, ale s19.30, a la Biblioteca d’Amposta.\nLa vida té això, que si ho vols, pots passar-te-la tota, de principi a fi, contemplant-la.\nFacis el que facis, vagis on vagis, sempre deixes petja darrere teu. D’aquesta manera, per més que t’allunyis, no tens més espai que el que han marcat les teves passes.\nTinc molta por i alhora no en tinc. Podia viure simultàniament aquest sentiment doble i contrari.\nSota la pell, al cap, al cor, només hi ha passat.\nConsiderar el passat com si fos cosa amortitzada. No hi ha passat, hi ha present, i el futur, a qui li interessa. Que n’hi ha? Bé. Que no n’hi ha? Tenim el present.\nLa mà ferida em fa mal. Tibo massa, tibo malament.\nDe vegades em concentro i intento esborrar de la vista i del pensament els pals de la llum de la vora de la carretera.\nEl cartell de la presentació del meu nou llibre La vida darrere de l'aparador (Onada Edicions), que tindrà lloc avui 30 de març, a les 8 del vespre.\nEn tractar-se d'un dietari simpàtic ambientat a diversos comerços de Tortosa, hem buscat un lloc adient i especial: la fàbrica de xocolates CREO.\nDurant l'acte, faré una lectura teatralitzada d'algun fragment en col·laboració de Dolors Queralt, Sílvia Panisello i Emigdi Subirats.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 8:07 Cap comentari:\nAquest mes de març està resultant especialment variat, fruit potser de la forma en què m’agrada escriure i jugar amb la literatura.\nEl 2 de març presentava la meva novel·la Elnostre pitjor enemic a Reus.\nEl 14 de març, el recull de contes No és la derrota sinó el vent, també a Reus, i el 22 de març xerrava sobre el mateix llibre a l’IES Ramon Berenguer d’Amposta.\nEl 21 de març recitava poesies i fragments dels meus dietaris a Móra d’Ebre.\nI el dia 30 de març presento el meu nou dietari, La vida darrere de l’aparador.\nNovel·la, contes, nanocontes, poesia, dietaris….\nNo sé si tinc un cervell caòtic o dispers.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 16:12 Cap comentari:\nXiquets juguen a futbol al parc. Porteries invisibles. Un xuta fort, la pilota s' enlaira.\nGol! xisclen uns; alta! Criden els altres.\nJa podeu veure l'entrevista d'avui amb Gustau Moreno al programa Primera Columna de Canal 21 Ebre, parlant del meu nou llibre La vida darrere de l'aparador (Onada Edicions), que es presenta el proper 30 de març, a les 8 del vespre, a la fàbrica de xocolates CREO.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 15:20 Cap comentari:\nEtiquetes: botigues, premsa\nPer davant de la Catedral de Tortosa passen dues dones velletes agafades pel braç. Una, que sembla més gran d’aspecte i d’ànim, fa cara amarga; l’altra, per a intentar animar-la. li diu: hem de fer coses noves, no velles.\nMarta Tena, Tots els colors del vent\nOnada Edicions, 2017 Sinopsi\nPublicat por Jesús M. Tibau at 18:28 Cap comentari:\nEl secret de les terres roges, de Lurdes Malgrat, és un nou llibre de la col·lecció Maremàgnum d’Onada Edicions, adreçada a ESO i Batxillerat. Projecte de Literatura km 0 fet des del territori del Camp de Tarragona i Terres de l’Ebre, i per al territori, però amb vocació universal.\nLa trama de la novel·la queda perfectament definida a la seva sinopsi del llibre, que em permeto transcriure:\nUn món futur, regit per unes regles inqüestionables. La Jana, el Raül i el Tom són tres amics que habiten en indrets molt distants del planeta i es relacionen a través de la Pantalla del Joc. La societat ha superat els problemes del segle XXI i ha arribat a solucions que la transformen en un cosmos just i perfecte. La vida passada, present i futura dels tres joves està sotmesa a les directrius de les Lleis Universals. Alguna inquietud, però, deixa empremta en els seus caràcters, de vegades nostàlgics, de vegades rebels. Quan la Jana els introdueix en el Joc d’El secret de les terres roges, alguna cosa comença a canviar. Es transformen en personatges que es mouen en llibertat en un món nou i màgic. A mesura que avancen en el Joc, les preguntes, les incerteses, les pors i les temences es fan cada vegada més evidents. Només l’amistat que els uneix pot conduir-los a la millor solució.\nEls lectors més veterans trobarem a la novel·la aires d’universos lieraris i cinematogràfics coneguts, mons freds en què el control paternalista del govern sobre la població, per al seu bé, per supost (mode ironia), va en detriment de la llibertat, de les emocions.\nEl secret de les terres roges ens presenta dos mons: un de futurista realista on viuen els protagonistes, i un altre, ja dins del Joc, on la fantasia, la màgia i la poesia (que l’autora no pot ni vol deixar de banda) prenen cos, i també la llibertat, i els perills que comporta. Però jo em pregunto: en quin dels dos mons realment viuen (en el sentit ampli del verb) els protagonistes? Aquest món que ens presenta l’autora al llibre és un món futur, o ja està aquí?\nPotser El secret de les terres roges es convertirà per als adolescents que el lllegeixin per primera vegada en un estímul per plantejar-se segons quines coses, en un llibre de referència que recordin com els va marcar quan siguin adults. Ho hauran de descobrir per ells mateixos.\nAra, em limitaré a transcriure algunes frases que he subratllat que us ajudaran a fer-vos una idea, i de llegir-ne dos fragments.\nDe la primera pàgina, per exemple, aquestes són algunes de les paraules que marquen el to: acer, ferralla, fred, silenci, buidor, pèrdua.\n“aquell impuls estricte de retrobar-se amb ell mateix”\nLes pantalles han substituït la família\nAl davant, la casa de la Nora. Les cortines amb ulls.\nAquesta és la finalitat, despertar el desig de ser ells mateixos gràcies a un Joc que els aliena. Una extraordinària contradicció.\nL’avorriment li fa tanta por com l’abús del fred. Execepte quan juga.\nLa pau de l’acer.\nNo reconeix el món que l’envolta, com si ell i el seu viatge fossin el seu propi somni\nsota la pell tot són cendres.\nEll també voldria arrencar a córrer, fugir, però, de què?\nNo busca heroïcitats, només vol destruir es records, ell només vol oblidar qui és i qui ha estat.\nAmb el temps i amb un costum poc estès a la vida, l’afany per la lectura, havia pogut doblegar els obstacles endurint la voluntat i posseint la direcció de la seva vida.\nNo eren bruixes, eren unes dones valentes que defensaven la seva vida contra els homes i contra la guerra.\nCom ho saps si tu ets real o formes part d’una llegenda?\n– Ets com un rau-rau a la consciència.\n-I què et penses que fan les muses, noi?\nNo es poden donar tants llangostos a la sibeca, d’Àngel Vallverdú Rom\nNo es poden donar tantsllangostos a la sibeca, d’Àngel Vallverdú Rom\nPremi Literari Sebastià Juan Arbó 2016\nEl cap de colla del Ball de Bastons de Cambrils, el jove i brillant Ramon Mercadé, mor en estranyes circumstàncies. A partir d’aquest moment el seu millor amic, Plàcid Graells, es veu forçat a substituirlo en el càrrec.La tranquil·la vida de Plàcid, fins aleshores a l’ombra de Ramon, es veurà trasbalsada fins a límits insospitats a causa del llegat del seu difunt amic: una misteriosa troballa arqueològica tenia la clau de volta d’un dels enigmes que els folkloristes portaven anys i anys cercant, l’origen del ball de bastons.Intriga, misteri, sexe, el descobriment de les seqüeles de la Guerra Civil i els seus efectes sobre la pròpia família, un passeig per les nostres festes tradicionals, negocis bruts, una crítica envers el poder exercit des de l’ombra, els dubtes i dicotomies que poden turmentar les ments més centrades... Tota una teranyina d’històries paral·leles que es resol de manera sorprenent.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 16:43 Cap comentari:\nDormir està molt bé! Però, cent anys?! És una mica massa, oi?\nEl poble dorment és una nova obra de Rébecca Dautremer, pensada perquè els lectors gaudeixin amb les meravelloses il·lustracions d’aquesta artista francesa.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 8:36 Cap comentari:\nEl cim del teu muscle,\nque enyoro caminar.\nI la caiguda que la pell suau convida.\nInspirat en una fotografia de Julie Peiffer, extreta de la pàgina Photographic Mercadillo\nEn un acte organitzat pels Serveis Territorials de Cultura a les Terres de l'Ebre, el passat 21 de març, en motiu del Dia mundial de la Poesia, vaig estar a la biblioteca de Móra d'Ebre per fer l'activitat que vaig anomenar "Versos, mirades i nanocontes".\nNo em vaig limitar a recitar poesies, en el sentit estricte del terme, sinó que la meva intenció fou mostrar com la poesia ens envolta, com depèn de la nostra mirada, d'una actitud predisposta, en certa manera, a la badoqueria, com deia Artur Bladé i Desumvila a L'edat d'or, amb un fragment del qual he començat la meva intervenció.\nHe llegit poemes, també, i he seguit cert ordre cronològic, començant per mostrar (només mostrar de forma prudent) el paper on vaig escriure el meu primer poema. Després, poemes d'amor A la barana dels teus dits, versos de La pluja ha vessat milions de núvols abans, i algun dels inclosos a Sota la pell hi ha carn encara, guanyadors del darrer Premi Terra de fang de Deltebre. Tot en petites dosis.\nLlavors he donat pas als nanocontes, aquests textos hiperbreus a mig camí de la poesia i dels contes que tant m'estimo.\nI per demostrar com ens envolta la poesia, he mostrat una petita col·lecció d'imatges dels tresors que trobo pel carrer: vaixells de paper, sagetes de color rosa, pilotes embarrades, peces de puzzle, o roses perdudes de cartolina infantil.\nI com que la poesia és vida, i la vida, poesia, arriba el torn del gènere que més escric darrerament, el dietari, amb uns fragments escollits de Molles per no perdre'm, i de Per no perdre'm les molles, sobretot amb mon fill de protagonista (perquè sempre li agrada aue parli d'ell, i a mi també).\nPer a acabar amb un toc d'humor, uns quants falsos proverbis, i un homenatge final a Gerard Vergés.\nCom veieu, tot un ventall de formes amb què la poesia es personifica davant nostre o, millor encara, dins.\nGràcies a Marta Escolà per les fotos; en podeu veure més en aquest àlbum.\nEtiquetes: a la barana dels teus dits, Activitats literàries, molles, pluja\nEl cartell de la presentació del meu nou llibre La vida darrere de l'aparador (Onada Edicions), que tindrà lloc el 30 de març, a les 8 del vespre.\nEtiquetes: Activitats literàries, botigues\nDiumenge passat, i per segon any consecutiu, vaig participar a la trobada de Retrats ebrencs, no dibuixant, però sí llegint, aquest cop en companyia de Sílvia Panisello i Sílvia Mayans, alhora que fèiem de model.\nL'any passat la trobada va tenir lloc al pati del casal Tortosí, i enguany, en un matí pràcticament de primavera, sota el pont del nostre riu, entre sol i ombres. Jo vaig triar alguns versos del meu recent premi Terra de fang de Deltebre, i algun fragment dels dietaris amb mon fill de protagonista, i amb un record a Gerard Vergés.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 18:06 Cap comentari:\nEtiquetes: Activitats literàries, cultura\nPublicat por Jesús M. Tibau at 10:30 Cap comentari:\nUn fragment del meu nou llibre, La vida darrere de l'aparador (Onada Edicions), del capítol ambientat a la botiga de roba Castellà. El llibre consta de quinze capítols, ambientats en quinze comerços diversos de Tortosa, i es presenta el 30 de març a un lloc especial: la fàbrica de xocolates CREO.\nUna mare remena roba amb sa filla d’uns vuit anys, es gira, i assenyala els penjadors de l’altre costat, per a menys edat. “Mira, què xocotet!”, diu la mare. “Què mono!”, exclama la filla que ja s’ha fet gran. Veuen llunyans els anys en què li cabia aquella roba, i els sembla impossible el ràpid que tot passa. Una, la mare, potser sent nostàlgia del temps que mai no torna; l’altra, orgull.\nEl trist atzar del vertigen que em devora, d'Òscar Ramírez Dolcet\nLa forma de saltar (o de no saltar) un obstacle pot resultar traumàtica, o bella. A El trist atzar del verigen que em devora, Òscar Ramírez, el seu autor, ens mostra com podem traduir un moment de dolor a paraules, o com fer servir les paraules per vèncer el dolor. I tot això és més fàcil si l’atleta que es troba en aquest viarany del destí és un bon comunicador, i l’Òscar n’és, periodista de vocació i escriptor amb una bona trajectòria de llibres per fer sentir i pensar.\nI tot això és més digerible a certa edat en què la maduresa ens mostra el camí del més preuat, del més senzill.\nEn aquest llibre de narrativa poètica, Òscar Ramírez ens parla del “deure d’obrir totes les portes que ens fan por”, i ens ensenya a posar “els peus descalços en un jardí de gespa fràgil”, o a “penjar el present rere la porta”, i que la vida ens “espera cada nit a la cantonada del dia”.\nEscriure és un bon exercici per parlar amb un mateix, per a llepar-se les ferides, per destriar allò que és prescindible.\nVaig tenir el plaer de col·laborar a la presentació del seu llibre a la llibreria La 2 de Viladrich de Tortosa, i va acceptar el repte d’una batalla incruenta d’aforismes, i aquí ens teniu en una fotografia del moment i, si us hi fixeu, veure que, als nostres peus, una fletxa certera ens assenya-la l’espai dels llibres.\nAl seu blog també en parla.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 7:20 Cap comentari:\nEl gripau Estanislau, de Montse Boldú, Clara Codina i Susanna Bacardí\nOnada Edicions, 2017\nPublicat por Jesús M. Tibau at 22:38 1 comentari:\nEl proper 21 de març, celebraré el Dia mundial de la poesia a la Biblioteca de Móra d'Ebre, amb Versos, mirades i nanocontes; la meva manera d'escriure, entendre i mirar poesia.\nL’entrada és gratuïta i l'organització va a càrrec del Serveis Territorials de Cultura a les Terres de l’Ebre.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 11:41 Cap comentari:\nAprenent de cavaller, de Vivian French, amb il·lustracions de David Melling\nNonva col·lecció de Baula Edicions\nEn Sam somia en convertir-se en cavaller, però haurà de superar sis proves per aconseguir-ho.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 18:16 Cap comentari:\nXI Premi 7lletres, 2016\nPagès Editoris, 2017\nLa maldat que simbolitzava el llop en les versions originals dels contes clàssics ha perviscut fins als nostres dies. Els “llops” continuen sent un perill malgrat que ara rebin altres noms, malgrat que ara s'ocultin a l'escola, al carrer o en la pròpia família; malgrat que ja no visquin als boscos. Els set relats d'aquest llibre, narrats en primera persona, volen donar veu a tots aquells nens que callen quan un “llop” els ataca, que no diuen res perquè creuen que és “normal”, que s'amaguen perquè els avergonyeix la idea que algú pugui descobrir el seu malson. Deia Tolstoi que “totes les famílies felices s'assemblen, però cada família infeliç ho és a la seva manera”. Ningú no sap què s'amaga rere una porta tancada.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 11:02 1 comentari:\nPatufet, on ets? Viatge per la història de Catalunya, d’Hugo Prades i Roger Roig\nEl Patufet, expert en descobrir les tradicions catalanes als infants, s’ha amagat ara en diferents episodis de la història de Catalunya. Confós entre la gentada, l’hauràs de trobar a les coves de la prehistòria, a la Tarraco romana, durant la guerra del Francès a Montserrat, en l’esclat del modernisme o a la Barcelona olímpica. Però, alerta!, perquè el Patufet no va mai sol: també hauràs de cercar la Patufeta, el Patufot, el Patuf i una llarga rècula d’elements a cada làmina. Diversió garantida per a petits i grans!\nPublicat por Jesús M. Tibau at 8:09 Cap comentari:\nEl dia 16 de març, la secció de Màrius Serra al programa Divendres de TV3, ha estat dedicat a paraules conudellenques, i fa referència al meu anagrama de Cornudella de Montsant, Tens un racó dalt del món, que em va servir de títol del meu primer llibre, del meu blog i del programa que presento a Canal 21 Ebre.\nEmociona veure aquestes paraules aparèixer a la plaça del meu poble, i a més a més, amb ma mare i mon germà entre el públic.\nEs pot veure sencer a partir de l'instant 02.02.12 d'aquest enllaç, on Màrius esmenta algunes paraules típiques cornudellenques, com ara estragat, embollar, embarrar, o els ous caragolats.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 16:03 1 comentari:\nEtiquetes: Cornudella, premsa\nAvui contribueixo al Dia de la poesia catalana a internet amb un dels poemes amb què vaig guanyar el XXII Premi Terra de fang de Deltebre, dins del recull Sota la pell hi ha carn encara:\nDoblegues mocadors a la taula amb precisió dels anys.\nLes puntes ocupen el seu lloc\nsense emetre la més minsa de les queixes.\nFan una pila com a tu t’agrada,\nsense que surti una vora,\nsense que es torci ni un fil i, en senyal d’agraïment,\nels acarones cada cop que els deixes amb la mà estesa.\nVeig cada gest harmònic i apamat,\nl’ombra que escampa sobre la roba\nsense plegar el llum del menjador;\nm’ho imagino amb tot detall,\nquan tu no hi ets.\nUn fragment del meu nou llibre, La vida darrere de l'aparador (Onada Edicions), del capítol ambientat a la farmàcia coneguda com de la creu roja. El llibre consta de quinze capítols, ambientats en quinze comerços diversos de Tortosa, i es presenta el 30 de març a un lloc especial: la fàbrica de xocolates CREO.\nEntra un altre client, un home gran, templat .\n-Pos me’n torno.\nLi pregunten com està la seva dona malalta.\n-Malalta no, desmanegada. Va caure. Un braç i una cama trencats. Des del 92 que no havíem sortit de nit, i una que sortim...! I tot just davant la Puríssima, al carrer Montcada.\nDemana les seves medecines. Les de la dona no cal, que està ingressada i li donen de tot.\n-Així que ara fas d’amo de casa?\n-Com que estic tot sol.\n-Doncs ara et canto el teu.\n-No cantis gaire fort.\n-Si canto massa… Avui ja està mig núvol -. L’humor que no falti, ajuda a pair les desgràcies.\nL’home té ganes de xerrar, es nota.\n-Teníem programat l’estiu, amb los néts, i s’ha desfet tot- comenta amb to de resignació.\n-Au, doncs, ànim.\nI la dependenta li dóna un copet al braç. Humor, proximitat, tendresa.\nA Reus amb No és la derrota, sinó el vent. Literatura km 0\nEl 14 de març passat torno a Reus en motiu de la presentació a la capital del Baix Camp del projecte Literatura km 0 adreçat a ESO i Batxillerat de la col·lecció Maremàgnum d'Onada Edicions.\nM’acompanyen a la taula Miquel Àngel Pradilla d'Onada, i les escriptores Lurdes Malgrat, que presenta El secret de les terres roges, i Noemí Bages, amb Que s’acabin les vacances, si us plau! Jo parlo del meu recull de contes No és la derrota, sinó el vent.\nL’acte té lloc al magnífic marc del Centre de lectura de Reus, i em fa gràcia que parlem de Literatura km 0 en un lloc que, de fet, és el meu km 0 vital, ja que vaig nèixer a l’hospital de Sant Joan.\nQuan em demanen la meva biografia, sovint obvio aquest fet, però no és amb mala fe, sinó per subratllar que el meu origen és Cornudella de Montsant, i que el fet de nèixer a Reus és qüestió d’infraestuctura sanitària. De totes maneres, la meva relació amb Reus és especial, no només per fet d’haver-hi nascut, tot i que també, i, sobretot, plena d’afecte. Reus va ser el meu referent de ciutat quan era petit: hi anàvem a comprar, a veure el circ, i de més gran era escala obligada quan estudiava a Tarragona. Sovint quedàvem amb mon pare a la plaça de les Oques per a passar-nos a recollir, i la carretera que separa (o uneix) Reus i Cornudella està impregnada a la memòria del meu cos, i em servia d’escala per mesurar el món. Quan arribo a Reus noto quelcom de familiar, i em faig una juguesca: quan tardaré a veure algú de Cornudella? Aquest cop només han estat deu minuts.\nReus era, en certa manera, la capital del meu univers petit, el centre, i ara vinc al Centre de Lectura per parlar dels meus contes, de personatges senzills i humils. I en teoria ja no sóc un xiquet, i ja hi puc anar sol, sense agafar-me de la mà de ningú, o sí.\nEtiquetes: Activitats literàries, dietari, mitjó\nUna nova remesa d'aventures quotidianes d'Angelina Purpurina, una col·lecció de Baula Edicions.\nA l’Àngela li encanta resoldre misteris, vestir-se com a ella li agrada i dur els cabells llargs. En canvi, no li agrada que la facin empipar ni que se’n riguin. Si algú li vol fer bullying descobrirà que no està per orgues i que procura resoldre les coses a la seva manera.\nUn estenedor sense roba de fa anys,\nun carrer Canvis,\nun balcó on no aguaita ningú,\nun monument a la por,\nuna pilota embarrada.\nAparques la bateria, i els playmòbils, i tot el rastre de móns i estrelles que inventes, per fer un treball del cole. I hi poses els sentits, tots, i t’esforces per fer les esses, que encara et costen, i n’esborres alguna que no et convenç, i procures deixar el marge que toca, a cadascun dels dos costats, i em demanes l’opinió, i te la dono, i de vegades em compres les idees, i d’altres no, perquè sempre en tens de pròpies. I busco el xiquet que tot just caminava, que se’n reia amb tot i per tot, i el trobo. I miro com creixes, i admiro.\nI no et treus el rellotge que has demanat, i a cada moment ens dius l’hora precisa amb minuts i segons. I el temps passa, i no és de joguina.\nLiteratura km 0 a Reus, amb No és la derrota, sinó el vent\nEl proper 14 de març, a les 19.30, torno a Reus, aquest cop al Centre de Lectura, i de la mà del recull de contes No és la derrota, sinó el vent, en un acte que organitza Onada Edicions, com a presentació del projecte Literatura km 0. Els autors del territori a l'aula.\nA l'acte també es presentaran els llibres El secret de les terres roges, de Lurdes Malgrat, Cafè Bervelang, de Mònica Batet, i Que s'acabin les vacances, si us plau!, de Noemí Bagès,\nPublicat por Jesús M. Tibau at 19:25 Cap comentari:\nUn fragment del meu nou llibre, La vida darrere de l'aparador (Onada Edicions), del capítol ambientat a la merceria d'Isa Fando. El llibre consta de quinze capítols, ambientats en quinze comerços diversos de Tortosa, i es presentarà el 30 de març a un lloc especial: la fàbrica de xocolates CREO, a les 20 hores.\nI les dependentes, mare i filla, no paren de moure, obrir i tancar capses i capsetes. I si les parets de la botiga són plenes de lleixes, elles encara no paren d’entrar a buscar més capses a dins, el misteriós “dins”, que ja imagino com un univers paral·lel on s’hi deuen trobar restes de civilitzacions que es creien perdudes, o els secrets de l’eterna joventut. Però, tot i el tràfec que porten, estan en tot.\n“Asunción!”, crida l’ama a una clienta a qui li toca el torn. Se saben el nom de la majoria, i també si n’hi ha alguna que sordeja més del compte, o si coixegen d’algun peu. Són petites enciclopèdies amb noms, mides, colors, gruixos... a la memòria.\nA una altra clienta que veu vindre, i que devia fer una compra fa pocs dies, li pregunta: “de perletes, has fet curt? Doncs en buscarem més, no?”\nJo també busco perletes.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 12:25 Cap comentari:\nParcament. Espai d'estacionament reservat a la mort.\nA Reus, amb No és la derrota, sinó el vent. Literatura km 0\nPublicat por Jesús M. Tibau at 14:25 Cap comentari:\nCoses que passen, de Josep Civit i Mateu. Perifèries, de Yolanda Esteve\nCoses que passen és un itinerari, un itinerari reflexiu, un centímetre més d’aquest extraordinari, inacabable camí, que ha seguit, segueix i seguirà la humanitat des que és conscient d’ella mateixa. Un camí que tempta el bosc, sempre verge i frondós, dels grans interrogants de l’aventura humana. Un poemari que aboca als fets i a les seves conseqüències, aboca a les petges que retenen, àvids, els camins, aboca a tot allò que imparable ens creix en el llevat, amenaçador, del temps.\nPerifèries, de Yolanda Esteve\nPerifèries és un viatge de l’interior a l’exterior, on es parla de l’amor, de l’absència, la fugacitat, la memòria i la cerca. Les Perifèries són enllà dels límits, de les fronteres, allà on tot és més fràgil i intens. L’espai que cal ocupar i transgredir. Tot i tothom té les seves pròpies Perifèries per a franquejar.\nUn poemari, bàsicament urbà, amb poemes narratius i atmosfèrics que beuen de la influència del llenguatge cinematogràfic i pictòric.\nEl cim del teu muscle, que enyoro caminar. I la...


Estrenem nou sistema de cites per a les Assessories gratuïtes per a estudiants\nHome > Estrenem nou sistema de cites per a les Assessories gratuïtes per a estudiants\nScholarships and Entrepreneurship Internships\nL’assessoria psicològica, sexològica i psicoeducativa i l’assessoria jurídica, serveis gratuïts per a l’estudiantat de la Universitat de València, compten amb un nou sistema de cita prèvia. A partir d’ara, l’estudiantat interessat en utilitzar el servei ha d’emplenar un breu formulari de sol·licitud de cita per escollir el mitjà en què vol rebre l’assessorament. Les dades es tractaran de forma confidencial i serà el personal especialista qui es posarà en contacte amb la persona sol·licitant per concertar una primera cita.\nLes Assessories per a estudiants són un servei gratuït de la Universitat de València que gestiona el Servei d’Informació i Dinamització (Sedi). Especialistes en diferents àmbits són responsables d’assessorar, orientar i donar informació i suport:\nAssessoria psicològica, sexològica i psicoeducativa. Pot ajudar a afrontar situacions sobrevingudes, a resoldre i superar experiències i conflictes, i assessora en problemes de relació, estrès, soledat, autoestima, addiccions i altres conflictes personals. També s’atenen consultes i dubtes sobre qualsevol aspecte de la sexualitat: relacions sexuals, afectives i de parella, disfuncions sexuals, mètodes anticonceptius, prevenció de malalties de transmissió sexual, etc. Finalment, ofereixen ajuda en problemes relacionats amb l’estudi, poden facilitar estratègies per a la millora del rendiment acadèmic, adquisició de bons hàbits, planificació del temps, control de l’estrès, etc.\nAssessoria jurídica. Ofereix assessorament en qüestions jurídiques i informa de les vies legals per a superar un conflicte. Per exemple, es poden consultar temes relacionats amb: lloguer de pisos, assumptes laborals, reclamacions i recursos davant les administracions públiques, gestió d’associacions, prestacions, etc.


El 'cas Nutella' , per Josep Maria Fonalleras\nEl 'cas Nutella'\nMolts mengen escombraries perquè és l'únic que poden menjar i perquè menjar sa és car\nDimarts, 30/01/2018 | Actualitzat el 31/01/2018 a les 16:43 CET\nAixò que va passar fa uns dies a França amb la Nutella té moltes lectures. N’hi ha una de lacerant. La firma Nigel Kendall a The Observer: «La pàtria de l’alta cuina i dels grans xefs, el país del foie, de les baguettes i de les 246 classes de formatge, té un secret amagat: perd el cap pel menjar ràpid i barat». La segona és còmica. Quina gràcia que hi hagués tants aldarulls perquè el famós pot de crema de xocolata costava 1,41 euros en lloc dels habituals 4,5.\nCaos a França per un descompte en els productes de Nutella\nUnn 70% de rebaixa és molt, però vist des de l’opulència o de qui compra cremes elitistes de xocolata (que n’hi ha i que no valen 4,50 euros, sinó el doble, o més, i que només es venen en establiments de luxe), és una misèria per la qual no val la pena d’estirar-se els cabells. Quina gràcia, veure les imatges dels embogits pels 950 grams de Nutella. «Són com animals», va dir un testimoni dels fets. O quina pena, quin desconsol tan feridor, com en aquella poema de Prévert en què un home és capaç de matar per un ou dur.\nLa tercera lectura inclou les altres dues. Molts mengen escombraries perquè és l’únic que poden menjar i perquè menjar sa és car. Una societat sense escrúpols empeny la pobresa cap a l’obesitat, que és la malaltia dels qui lluiten cos a cos per una Nutella rebaixada. Per evitar-ho, educació i justícia haurien d’anar de la mà. Educació contra l’oli de palma, sí, i justícia per no haver de sucumbir a les falses llaminadures del mercat.\nTemes: Alimentació Comerç Consum França Pobresa


La Garrotxa | enciclopedia.cat\nLa Garrotxa, amb 735,39 km2 d’extensió, és una de les comarques més complexes i variades de la geografia catalana. És molt difícil d’establir paral·lelismes entre les valls de Sant Aniol o els cingles de Gitarriu i les valls verdes d’Olot, de la plana d’en Bas o de la vall d’Hostoles. Això no vol dir pas que no siguin molts els trets que agermanen aquestes contrades.\nLa Garrotxa és la més oriental de les comarques catalanes de muntanya; les altituds màximes no superen els 1 600 m. Al N, els Pirineus la separen del Vallespir, al N i l’E limita amb l’Alt Empordà, a l...


Lorena del Moral\nLa genial base badalonina amb passat a la Unió on va viure la seva primera experiència sènior torna a Mataró. Lorena arriba consagrada com una de les millors bases catalanes del bàsquet català, clau en les darreres f4 amb el Draft, el seu ex-equip, de ben segur que la seva màgia i explosivitat seran Claus per a l’equip.\nL’escolta provinent del Draft, com en el cas de Lorena, és una jugadora de gran experiència, anotadora compulsiva i millor defensora. El seu treball i talent esdevindran Claus per a la conjunció de la nau groga.\nL’experimentada aler-pivot és una de les jugadores més emblemàtiques de la competició. Dura sota els cèrcols, bona tiradora i amb una empenta inigualable. El seu carisma i lideratge hauran de ser un element important per que l’equip es cohesioni i pugui optar a les cotes més altes.\nLa mataronina, sostre català en la seva generació, fou clau en els èxits que els seus equips tingueren en formació. Ara, torna a Catalunya després de millorar i mostrar el seu talent jugant als EUA. Queralt serà el nostre de l’equip i de la seva duresa en dependran les opcions de les grogues.\nLa interior nord-americana arriba provinent de Lituània. El seu poder intimidador i la seva força sota els cèrcols són quelcom fora de lo normal. Carrie esta cridada a marcar diferencies en la competició on de ben segur s’erigirà com una interior de referència.\nL’escorta mataronina torna a l’estructura groga. Laura ja fou clau en equips de formació per a la UE Mataró. Ara, retorna més madura i experimentada provinent de l’arenys. Tiradora fora de sèrie i gran defensora, segur que la seva il·lusió serà contagiosa i ens farà gaudir.\nL’experimentada escorta, prové de l’arenys, abans però va fer tota la seva formació a la Unió Esportiva Mataró. El retorn de Miriam Balmes li dona solidesa a un ja de per si sòlid equip. Miriam és un exemple de treball i coneixement del joc, així com de tranquil·litat i paciència. Miriam haurà de portar la seva saviesa al conjunt mataroní.\nLa base- escorta ve de ser una de les MVP de la lliga Suïssa. La seva potencia física combinada amb uns recursos il·limitats i una excel·lent lectura de joc la converteix en una jugadora completament determinant. La seva empenta i ganes de guanyar es transmetran a l’equip convertint-lo en una autèntica màquina.\nLa jove canterana, viurà la seva segona experiència en el sènior de la UE Mataró. Si la proppassada va aconseguir jugar la F4 sent una jugadora important, enguany no es conforma amb menys i vol seguir aprenent i millorant per esdevenir una jugadora determinant.\nLa capitana de les grogues seguirà un any més en el conjunt i ja seran 19 temporades al club. Bona tiradora i coneixedora del joc, la seva experiència ha de sumar per fer que l’equip funcioni.\nLa interior nord-americana formarà part una temporada més part de la UE Mataró. L’any passat fou una de les màximes executores de la competició. Enguany totalment adaptada al bàsquet català no es marca límits i ajudarà l’equip en totes les facetes del joc.\nLa base tarragonina sumarà la segona temporada a les files unionistes. Després d’una temporada complicada Ari està disposada a mostrar tot el seu talent i el seu potencial. Ariadna és una gran directora de joc que controla els timings de manera magistral. A més a més és una anotadora i tiradora molt fiable.\nFotos: Verónica García.


A PEU » 2010 » abril » 22\nArxivar per 22, abril de 2010 22 abr 2010 Jaume Pubill\nClassificat com a Acudam,DISCAPACITAT,Independència,POLÍTICA Els nois i noies de l’ACUDAM ens han regalat amb motiu de Sant Jordi un llibret molt bonic, fruit de la feina que han anat fent amb la Gemma i la Irene, les dues educadores que treballen amb ells en els cursos de formació que fan al llarg de l’any.\nPerò a mi el títol m’ha suggerit una altra cosa i he pensat que també podríem dir: "DE LA DEPENDÈNCIA CAP A LA INDEPENDÈNCIA" en la vida de tots nosaltres. El procés de creixement en tots els sentits -també en el sentit polític- és el procés natural que va des de la dependència cap a l’autonomia, per tornar altra volta cap a la dependència al final del cicle vital. Ho tenim com a exemple en l’ésser humà o en qualsevol altra espècie animal. Naixem indefensos, immadurs, dependents, fràgils… i, a mida que ens anem fent grans, anem madurant i ens anem fent independents i autònoms fins que arribem a la vellesa que ens tornem fràgils i dependents altra volta. És la indefugible llei de la vida que ens toca recórrer a tots. Políticament parlant passa (o hauria de passar) igualment. En sentit polític cal dir que aquest procés no pot ser truncat així com així. No és lògic, ni natural ni res… Un poble -igual que una persona- no pot tenir marcat al seu front el jou de l’esclavatge sinó que té el dret a la llibertat plena i a l’autonomia total i cal que vagi fent el recorregut natural de qualsevol ésser.


7a.nu: DAU al SET: obertura d'un nou sector a Vilanova de Prades\nDAU al SET: obertura d'un nou sector a Vilanova de Prades\nAquesta tardor hem estat ben enfeinats obrint un nou sector d'esportiva a Vilanova de Prades. Es tracta d'un bombo de roca calcaria d'uns 7 a 10m situat just sota les antenes de Vilanova. Per arribar-hi podeu deixar el cotxe al costat del Càmping i caminar uns 10/15 minuts pel camí de la ferradura (marcat amb senyals grogues).\nEquipant "Supernova" 7c al DAU AL SET - Vilanova de Prades\nEns ha fet molta il·lusió trobar aquest troç de roca. El van començar a equipar Pep Bagués i Francesc Rull fa uns anys. Hi van equipar "Judit" 6a+ i "La Butafada" 7a. Amb la Georgina hem acabat d'equipar la resta. Ella també s'ha penjat algun dia, però sobretot ha estat ajudant a portejar, netejar el peu de via, i donar suport en les llargues jornades d'equipament. Moltes gràcies guapa!!!\nTornant al Càmping després de la jornada de feina\nPer cert, el nom de Dau al Set ve d'un grup d'artistes catalans, entre els quals destaquem en Joan Brossa, a qui dediquem una de les vies.\nUs deixem amb el resultat de tot plegat i us convidem a provar les vies bloqueres que hi hem deixat!\nPosted by Aleix at 3:34 PM\nLabels: Escalada, Vilanova de Prades


CENTRALS DE BIOMASSA A CATALUNYA\nDiumenge 4 d ' Octubre de 2015\nNEWSLETTER\tRSS TERRITORI�\nGesti� ambiental>Producci� i transport d'energia\nA mitjan any 2011 podria entrar en funcionament la primera central de cogeneració de biomassa forestal projectada a Cassà de la Selva. A la demarcació de Girona, les de Santa Coloma de Farners i Albons, així com les de la Garriga i Sant Pere de Torelló estan en un avançat procés de tramitació. Tanmateix, en bona part d’aquests projectes han sorgit plataformes opositores, i en casos com els de Berga, l’Ajuntament mateix l’ha acabat desestimant per un defecte de forma. Mentrestant, diversos territoris aposten per l’ús de la biomassa en calderes per a equipaments municipals com una font de desenvolupament forestal i de gestió forestal.\nL’ús de biomassa com a combustible és secular. De fet, històricament, la llenya ha estat la principal font per obtenir calor a les llars i a les activitats econòmiques anteriors a la Revolució Industrial. Els combustibles fòssils, primer el carbó i després el petroli i el gas, l’han relegat a un paper molt secundari i ha estat una de les causes que expliquen l’enfonsament del sector forestal i l’abandonament de la gestió d’una gran part dels boscos catalans.\nTanmateix, amb el canvi de segle, es va començar a desenvolupar el mercat de la biomassa com a font d’energia renovable i neta –amb un balanç neutre d’emissions de CO2–,que pot revitalitzar les activitats econòmiques lligades al món forestal. Val a dir que la biomassa com a font energètica no només pot ser d’origen forestal –la més important a Catalunya– (els productes i residus fruit dels treballs de manteniment i millora dels boscos), sinó també de la indústria de transformació de la fusta, de cultius energètics (plantacions forestals o agrícoles especialment pensades per obtenir energia) i de les restes dels sectors agrícoles, ramaders, de jardineria i de fangs de depuradora, entre altres.\nEls principals productes de biomassa forestal són l’estella i el pèl•let. El procés per obtenir estelles consisteix a fragmentar fusta i escorça en bocins de 2 a 10 cm de longitud i de 2 a 6 cm d’ample. Es poden utilitzar directament com a combustible –especialment en zones rurals on la distància entre matèria primera i punt de consum és reduïda– o per fabricar altres biocombustibles com el pèl•let i les briquetes. Els pèl•lets són petits cilindres homogenis (entre 1 i 6 cm de longitud i 0,6 i 2 cm de diàmetre). Tal com passa amb la briqueta, estan pensats, bàsicament, per a ús domèstic, però també per a calderes industrials, i les briquetes són més cares que l’estella pel fet de patir un procés de transformació. Finalment, una briqueta és un aglomerat d’estelles, de forma semblant al pèl•let però de dimensió superior (longitud entre 5 i 50 cm i de 5 a 13 cm de diàmetre). Una energia competitiva i rendible\nL’ús de la biomassa forestal com a combustible energètic encara és anecdòtic. Tot i així, se succeeixen els projectes i estudis per tal de difondre’n l’ús, especialment a comarques on tradicionalment els boscos han tingut un paper protagonista en l’economia local –destaquen en aquest sentit la Catalunya Central i la demarcació de Girona–. Segons dades de l’Associació Espanyola de Valorització Energètica de la Biomassa (AVEBIOM), al Principat hi ha un total de 253 instal•lacions, de les quals el 46% són per a ús domèstic, el 28% per a ús industrial i la resta es fa servir en edificis públics.\nEl desenvolupament d’aquesta font energètica compta com a punt de fortalesa la rendibilitat que t&e


Es prorroguen les restriccions per la pandèmia una setmana més - Ajuntament de les Franqueses del Vallès\nPortada > Actualitat > Notícies > Es prorroguen les restriccions per la pandèmia una setmana més\nEs prorroguen les restriccions per la pandèmia una setmana més\nContinuen les trobades socials de màxim 10 persones i aforaments limitats al 70 % fins al 9 de setembre\nEl Procicat ha prorrogat les mesures per la Covid-19. Les restriccions han entrat en vigor aquest 3 de setembre amb la publicació de la Resolució SLT/2704/2021 i tenen vigència fins el 9 de setembre.\nLes mesures queden de la següent manera:\nEn les activitats culturals, esportives, botigues de conveniència, establiments comercials annexos a gasolineres, serveis de restauració, incloses la recollida a l’establiment i i la prestació de serveis a domicili, i salons de jocs, casinos i sales de bingo l’horari màxim és fins a les 00.30 hores\nEls locals o establiments en què es realitzen activitats recreatives musicals i activitats culturals disposen de 30 minuts addicionals per al desallotjament. Reunions i sortides del domicili\nEs manté a 10 el nombre màxim de persones per taula a les terrasses i espais a l’aire lliure i 6 persones a l’interior, llevat que pertanyin a la bombolla de convivència.\nEstabliment de control d’aforament i fluxos tant en els establiments i locals com en els accessos, inclosos els aparcaments.\nEn el cas d’espais interiors, acreditació de condicions de ventilació i qualitat d’aire reforçades.\nEs manté l’aforament del 70% i 1.000 persones en espais interiors i 3.000 a l’aire lliure o espais interiors amb ventilació reforçada , el control d’accessos i aglomeracions i l’assignació prèvia de seients.\nTotes les activitats culturals han de ser amb el públic assegut. Es permeten les activitats culturals amb assistència de públic als arxius, biblioteques, museus, sales d’exposicions, galeries d’art i centres de creació i arts visuals, i es manté la limitació d’aforament del 70%.\n- siguin estàtiques.\n- es facin en un espai perimetrat o en espais tancats.\n- s’hi apliquin les mateixes limitacions d’aforament que a les activitats culturals d’arts escèniques i musicals (teatres, auditoris, etc.).\nHorari màxim de tancament a les 00.30 hores,\nEs permeten 30 minuts addicionals per al desallotjament en les activitats culturals d'arts escèniques i musicals de caràcter musical i les activitats populars i tradicionals\nActivitat física i esportiva Instal·lacions i equipaments esportius:\n- Se suprimeix l’obligació de cita prèvia en equipaments interiors.\n- Cal que hi hagi control d'accés i registre.\n- Garantir una bona ventilació dels espais tancats mitjançant ventilació natural o altres sistemes de ventilació.\n- Ús de vestuaris sempre que sigui necessari per als usuaris i amb caràcter preferent per als usuaris de piscines.\n- Ús de mascareta.\n- En instal·lacions i equipaments en espais tancats que acreditin ventilació reforçada , s’estableix el límit de l'aforament al 70% i, excepte a les piscines, ús de mascareta.\n- En instal·lacions i equipaments en espais tancats que no disposin de ventilació reforçada, s’aixeca la limitació de grups de 10 persones en activitats grupals i s'estableix una limitació de l'aforament del 50% de l'autoritzat i, excepte a les piscines, l’ús de mascareta.\n- En instal·lacions i equipaments en espais a l'aire lliure es poden dur a terme respectant el límit de l'aforament al 70% i sense necessitat de mascareta.\n- A l'aire lliure, amb un aforament del 70% de l'autoritzat i un nombre màxim de 3.000 persones.\n- En espais tancats, amb un aforament del 70% de l'autoritzat i un nombre màxim de 1.000 persones.\n- En instal·lacions i equipaments en espais tancats es permet un màxim de 3.000 persones, respectant el límit de l'aforament al 70%, sempre que es compleixin les condicions de ventilació i qualitat de l'aire reforçades i es garanteixin les mesures de control d'aglomeracions . Cal una declaració responsable del titular de la instal·lació o equipament esportiu al departament competent en matèria d'esports i a l'ajuntament del municipi on s'ubiqui la instal·lació o equipament en la qual s'informi de les característiques dels sistemes de ventilació i qualitat de l'aire i dels controls d'accessos i mobilitat, en compliment de les condicions establertes als annexos 1 i 2. A la declaració, hi haurà de constar l'empresa o personal de manteniment habilitat d'acord amb el Reial decret 1027/2007, pel qual s'aprova el Reglament d'instal·lacions tèrmiques en els edificis, que garanteix que l'espai disposa d'una ventilació adequada d'acord amb els criteris establerts a l'annex 1.\nHorari fins a les 00.30 hores.\nEs permet la celebració d’assemblees d’entitats esportives, culturals i d’entitats de base associativa de manera presencial.\nLes etapes del primer cicle i segon cicle d'educació infantil, batxillerat, cicles formatius de grau mitjà i cicles formatius de grau superior, i els ensenyaments de règim especial reglats han d'aplicar les mesures d'ensenyament previstes als seus plans d'organització del curs 2020- 2021. En els ensenyaments postobligatoris i en els ensenyaments de règim especial reglats no és necessari reduir la presència dels alumnes als centres.\nEs permeten les festes de final de curs i les graduacions d’alumnes no universitaris: - a l’exterior: màxim 500 persones, 2,5 m2 per persona, sense necessitat d’estar asseguts, i s’hi permet el consum de begudes i aliments si són racions individuals no compartides; - a l’interior: màxim 250 persones, assegudes (excepte per recollir el premi, diploma o similar), sense superar el 50% de l’aforament màxim de l’espai si hi participen les famílies dels alumnes, amb seient lliure entre membres de diferents bombolles de convivència i sense que s’hi permeti el consum d’aliments i begudes.\nEn l’àmbit de les activitats docents universitàries, es permeten les activitats teòriques presencials en universitats fins a un màxim del 50% de l’estudiantat de cada universitat simultàniament.\nFormació viària: capacitació i reciclatge dels professionals que depenen del Servei Català de Trànsit; docència per a llicències i permisos de conduir; cursos de sensibilització i reeducació relacionats amb el permís per punts; formació, reciclatge i perfeccionament de conductors; cursos de CAP i d’ADR, aplicant-hi les mesures de prevenció i protecció de la salut i les mesures organitzatives necessàries per reduir la presencialitat d’alumnes, excepte en la formació presencial obligatòria. Cerimònies civils i religioses i culte\nEn la resta de cerimònies i actes que no tinguin ventilació reforçada, es mantenen el 70% d’aforament i un màxim de 1.000 persones. Activitats relacionades amb el joc\n- limitació de l’aforament al 70% de l’autoritzat.\n- nombre màxim de persones: 500 a l’interior i 1.000 a l’aire lliure o interior amb ventilació reforçada (d’acord amb l’annex 1) i control de flux i accessos (d’acord amb l’annex 2)\n- es permeten els serveis complementaris de bar i de restauració\n- disposició dels clients en grups de màxim 10 persones i amb la distància de 2 metres entre grups\n- horari d’obertura al públic fins a les 00.30 hores.\nEn la disposició dels clients, s’han de limitar els grups a un màxim de 10 persones, llevat que siguin convivents, amb la distància física d’1,5 metres entre diferents grups.\nEs permet el servei de restauració. Activitats lúdiques, parcs de jocs (chiquiparks) i similars\nConsum de tabac i assimilats: No es permet fumar a les àrees destinades al públic en esdeveniments o activitats multitudinàries (més de 1.000 persones) a l’aire lliure. Es manté la prohibició general de fumar si no es pot mantenir la distància de 2 metres amb altres persones.\nResolució SLT/2704/2021 (PDF, 948 kB)


Debuta l’Escola de Futbol! – Escola Garbí Pere Vergés Esplugues\nEl passat mes de desembre van tenir lloc els primers partits de l’Escola de Futbol Sala dels alumnes d’EI 5 i 1r i 2n d’EP.\nPublicat el 6 de gener de 2018 11 de gener de 2018 By garbioberte5\nCom cada any, en finalitzar el primer trimestre, s’organitzen els partits de l’Escola de futbol. Després de tot el trimestre d’entrenaments, tots els jugadors tenien moltes ganes de jugar un partit contra una altra escola.\nQuan va arribar el dia, tots estaven molt nerviosos, ja que per a alguns d’ells, era el primer partit que jugaven. Amb l’ajuda dels seus entrenadors, en Moha, en Pol, l’Adrià, en Xavi i en Jordi tots els jugadors ho van fer d’allò més bé.\nEn finalitzar la jornada, en Miguel Fontecha, el coordinador de Futbol Sala, ens va comentar que estava molt satisfet amb tots els jugadors i entrenadors per com havien anat tots els partits. Va ser tot un èxit!\nNotícia prèviaTaller d’Artistes en anglès\nNotícia següentLa recerca sobre la SIDA pot servir a tota la societat\nBy noticiese\tPublicat el 26 d'abril de 2018 27 d'abril de 2018


El capità del Barça Regal destrossa l'etern rival amb una actuació que passarà a la història\n2 min. Barcelona 30/12/2012 20:51\n260x366 Joan Carles Navarro i Dontaye Draper durant el Barça Regal - Reial Madrid / ALBERT OLIVÉ / EFE Joan Carles Navarro i Dontaye Draper durant el Barça Regal - Reial Madrid / ALBERT OLIVÉ / EFE\nLa millor versió del Reial Madrid, un equip que encara no havia perdut cap partit aquesta temporada, ha sortit derrotada del Palau (96-89), on Joan Carles Navarro s'ha reinventat per cruspir-se l'etern rival i recuperar l'autoestima d'una afició necessitada de triomfs. El capità, que ha anotat 33 punts, ha aixecat la veu per recordar que el vigent campió continua vestint de blaugrana.\nConscient de la inferioritat del seu equip, Xavi Pascual ha començat el partit arriscant. L'entrenador ha repetit les rotacions que divendres va realitzar contra el Fenerbahçe Ulker i ha recuperat les tres defenses que va proposar durant l'última final de la Lliga Endesa contra el Reial Madrid: una individual, una zona i una mixta. Tot i l'esforç del tècnic per conduir el partit cap al terreny tàctic, Joan Carles Navarro i Rudy Fernández han trigat poc a apoderar-se del control del partit. El primer ha anotat 10 punts al primer quart. El segon, 12, amb 3 triples. Un escàndol, una delícia.\nSuperada la sorpresa inicial, el Madrid ha aprofitat la superioritat de la seva segona unitat per recuperar un desavantatge de sis punts i aconseguir el control del partit durant gran part del segon període. El Barça Regal, que no ha renunciat a córrer, ha reaccionat, ha obtingut un gran rendiment dels bloquejos centrals i ha arribat al descans amb el resultat de 45-44.\nEl Barça Regal, que aquest diumenge es jugava moltes més coses que el seu rival, ha demostrat caràcter a l'inici del tercer període, quan ha tornat a aconseguir una renda de sis punts. Víctor Sada i Pete Mickeal, que com sempre en els partits grans han multiplicat el seu protagonisme habitual, han encomanat el seu esperit a la resta de companys. La millor versió de Joan Carles Navarro ha fet la resta i l'equip blaugrana ha aconseguit una diferència de 15 punts (81-66) a vuit minuts del final.\nEl Reial Madrid ha intentat la remuntada en un últim període en què ha recuperat la seva habitual eficàcia anotadora, però el Barça Regal ha sabut mantenir la concentració per apuntar-se una victòria clau en la seva lluita per classificar-se per disputar la Copa del Rei.


Josse de Pauw exonera l'espècie humana al Temporada Alta amb 'De Mensheid' - El Gerió Digital\nJosse de Pauw exonera l'espècie humana al Temporada Alta amb 'De Mensheid'\nL’obra, basada en un text publicat fa 15 anys, s'estrena divendres a Salt\nDijous, 26 d'octubre de 2017 12:45h\nJosse de Pauw a la roda de premsa de l'estrena de 'De Mensheid' a l'estat espanyol © ACN\nJosse de Pauw porta aquest divendres al Temporada Alta ‘De Mensheid’ (La Humanitat), una obra que s'estrena per primera vegada a l’Estat. L'espectacle, que es podrà veure al Centre d’Arts Escèniques El Canal, defensa la humanitat malgrat que considera que és "cobdiciosa, lasciva, violeta i covarda", una exoneració que es produeix perquè l’espècie humana "no sap fer res més".\nLa producció està basada en el text 'Praise of Mankind' ('Lloança de la humanitat') publicada fa 15 anys per l’escriptor Arnon Grunberg. L’autor, que ara participa com a intèrpret al muntatge per petició de Pauw, defensa la vigència de les paraules que va escriure a aquell moment.\nMark Schaevers ha estat l’encarregat de l’adaptació de l’obra. El muntatge compta també amb un dels col·laboradors habituals del director, el músic Kris Defoort, i amb la participació de la soprano americana Claron McFadden. Cantant amb la que ha volgut comptar Pauw ja que segons ha afirmat “és l’única cantant que conec que pot improvisar”.\nLa primera part és un monòleg musical. L’artista explica que presenta la declaració d’Arnon, amb la col·laboració del pianista i de la soprano. Arnon fa el paper d’escriptor; Claron, el de cantant; Kris, el de pianista, i Josse de Pauw el d’actor. El director diu que “cadascú s’interpreta a si mateix com a personatge”. Per tant, l’argument de Grunberg es “que la humanitat ha estat estafada” i que “els humans tracten de ser tan perfectes que no hi arriben”.\nEl cicle de Connexió Flandes\nFa tres anys que Temporada Alta agrupa les produccions de l’escena Flamenca en el marc del Cicle Connexió Flandes. Artistes i directors com Jan Fabre, Sidi Larbi Cherkaoui, Alain Platel o Peeping Tom han portat les seves produccions al Festival com a representants d’aquesta regió del nord de Bèlgica que, amb una forta inversió en cultura, va donar-se a conèixer de la mà de la dansa i, en els últims anys, ha fet el salt a l’escena internacional també amb el teatre.\nEl principal objectiu del cicle és acostar al públic la riquesa de llenguatges i la qualitat que ofereix l’escena actual d’aquesta zona. Enguany, en el marc del cicle, es programen dos espectacles més a part del de Josse de Pauw: ‘Out of Context-for Pina’ és un espectacle molt especial que arriba de la mà d’Alain Platel i Les ballets C de la B.\nCreat el 2010 en memòria de la coreògrafa Pina Bausch (morta mig any abans de l’estrena), la companyia només recupera el muntatge una vegada a l’any i, aquest 2017, ha escollit Girona i Temporada Alta com a escenari, convertint el Festival en una oportunitat única per gaudir d’una de les obres mestres del coreògraf belga.\nPer últim, Guy Cassiers torna a Temporada Alta per sisena vegada i estrena el seu darrer muntatge, ‘Grensgeval’ (El Cas de la Frontera), una proposta escrita per la premi Nobel de literatura Elfriede Jelinek que parla sobre la situació dels refugiats i les persones desplaçades per força.


Universitat de Barcelona - El rector de la UB participarà en la trobada internacional Education Without Borders que tindrà lloc a Dubai i Abu Dabi\nInici > Notícies > El rector de la UB participarà en la trobada internacional Education Without...\nEl rector de la UB participarà en la trobada internacional Education Without Borders que tindrà lloc a Dubai i Abu Dabi\nEl simposi es proposa com a objectiu reunir estudiants universitaris i personalitats d’arreu del món per tal de debatre i intercanviar opinions\nEl rector de la UB, Dr. Dídac Ramírez, participarà en la trobada internacional Education Without Borders 2011 (EWB), que tindrà lloc del 29 de març a l’1 d’abril a Dubai i Abu Dhabi. Juntament amb el catedràtic de la Facultat de Dret Ramon Torrent, són els dos únics representants d’universitats espanyoles especialment convidats a participar a la sisena edició de l’EWB. El simposi es proposa com a objectiu reunir estudiants universitaris i personalitats d’arreu del món per tal de debatre i intercanviar opinions i, finalment, emprendre iniciatives per promoure canvis en la societat.\nEl lema d'enguany de la trobada EWB és «Innovative solutions to global challenges. Diverse perspective for unified action» (Solucions innovadores per als reptes globals. Perspectives diverses per a una acció unificada). Entre els temes que es treballaran hi ha l'educació, l’economia, la ciència, la tecnologia, els nous mitjans de comunicació i el desenvolupament sostenible. En concret, el rector de la UB intervindrà en la sessió titulada Education: Region Specific Challenges, que tindrà lloc el dia 29. El Dr. Dídac Ramírez és un dels dos rectors europeus que intervé en aquest panel.\nL’EWB, en l'organització de la qual ha participat l'estudiant de la UB Aleix Roig, és una trobada de caràcter bianual que en la darrera edició va reunir més de mil alumnes de cent països diferents d’arreu del món. Personalitats reconegudes de diferents països avalen la importància d’aquesta reunió. Els estudiants són seleccionats d'acord amb dos criteris principals: la presentació per escrit d'un resum sobre un dels temes de la trobada i la vinculació amb el món acadèmic del seu país. Alguns dels alumnes que es reuniran a l'EWB 2011 de ben segur seran persones clau en el desenvolupament dels respectius països. Aquest any s’hi presentaran més de 700 resums, escollits entre més de 3.600 sol·licituds de 129 nacionalitats\nLa trobada representa una oportunitat immillorable per entrar en contacte amb alumnat d’arreu del món, intercanviar punts de vista i establir col·laboracions en futurs projectes. Així mateix es donarà a conèixer el país amfitrió i la seva cultura mitjançant diverses activitats de tipus lúdic i cultural. L’estada als Emirats Àrabs servirà igualment per mantenir diferents reunions per tal d’aprofundir i ampliar les relacions amb les institucions universitàries dels estats del Golf, una regió del món on, precisament, la presència europea en els àmbits culturals i educatius és molt limitada i que, concretament, per aquest motiu, ha estat definida com a prioritària per la Unió Europea.