"Ens ho passem molt bé tocant, som peces vives de museu" - Diari de Girona\nRod Davis. Integrant de The Quarrymen\n"Ens ho passem molt bé tocant, som peces vives de museu"\nRod Davis és el convidat d'honor del festival Beatles Weekend, que se celebra aquest cap de setmana a l'Estartit\nramon moreno 13.07.2018 | 01:23\nThe Quarrymen va ser el primer grup de John Lennon. Era l'any 1956, Lennon tenia 16 anys i Rod Davis era un dels joves que el va acompanyar en aquell primer grup que, amb la incorporació de Paul McCartney i George Harrison, s'acabaria convertint en els Beatles. Va ser després d'un concert dels Quarrymen, el 6 de juliol de 1957, que John Lennon i Paul McCartney es van conèixer.\nEls membres originals dels Quarrymen, amb la lògica excepció de John Lennon, es van reunir l'any 1997 per enregistrar i actuar arreu del món. Rod Davis és el convidat d'honor del festival Beatles Weekend, que se celebra aquest cap de setmana a l'Estartit, on explicarà els seus records amb John Lennon i els Quarrymen i rebrà el Premi Beatlemaníac.\nCom va ser l'arribada del rock al Regne Unit i l'aparició de l'skiffle?\nAls músics de les orquestres del jazz de Nova Orleans a Anglaterra també els agradava tocar blues amb guitarra i banjo o banjo i taula de rentar durant les mitges parts de les seves actuacions. L'any 1956, la cançó de Lonnie Donegan Rock Island Line va tenir un gran èxit i va inspirar molts joves a tocar la guitarra i formar grups musicals per a tocar skiffle , que així s'anomenava aquella música. Pocs anys després va arribar el rock'n'roll, molt més sexy. Hi havia molts nois que sabien tocar la guitarra i les cançons d'aquella època no eren gaire complicades, de manera que van deixar l'skiffle per tocar rock'n'roll.\nCom era la vida juvenil d'aquells anys a Liverpool?\nLa ciutat encara es recuperava de la guerra, perquè havia patit molt a causa dels bombardejos alemanys. Però érem joves, no hi havia més guerra, la vida es posava més interessant, la roba tenia més color, hi havia més cotxes als carrers i teníem la música per als joves, que no era com la música dels nostres pares.\nCom recorda el naixement dels Quarrymen?\nUn amic de l'escola de John Lennon, que es deia George Lee, va dir a en John que hauria de formar un grup d'skiffle, perquè tenia bona veu. Poc després de la formació del grup els meus pares em van regalar un banjo. Jo tenia catorze anys i era company a l'escola d'en John. Quan vaig dir al grup que ara tenia un banjo, em van convidar a tocar amb ells.\nEl concert de St. Peter's Church va ser important. Quins records té d'aquell dia i de la trobada de John i Paul?\nRecordo molt bé aquell dia, viatjant pel nostre barri en una camioneta, tocant al descampat rere l'església i també al ball de la tarda; però haig de reconèixer que no recordo haver vist en Paul en tot el dia! Sens dubte durant la famosa trobada jo ja havia tornat a casa per sopar!\nVostè va deixar aviat els Quarrymen, per què?\nEl grup començava a tocar més i més rock'n'roll, cosa que no era el que m'agradava. Jo preferia la música americana més tradicional que tocaven els grups d'skiffle. A més, jo sóc músic de banjo i no es pot tocar rock'n'roll amb un banjo! Els altres nois volien deixar l'escola Quarry Bank als 15 anys i jo intentava estudiar allà alguns anys més per a anar a la universitat.\nCom va viure l'èxit dels Beatles?\nEm vaig alegrar molt del seu èxit, perquè llavors la indústria musical es controlava totalment de de Londres, i per a un grup de Liverpool, a 300 quilòmetres de distància, poder conquerir tot el país era una meravella.\nCom va ser la seva relació posterior amb John Lennon?\nLa darrera vegada que els vaig trobar va ser l'abril de 1962, quan jo era de vacances a Liverpool. Ens vam trobar i vam parlar de música. Jo havia començat a tocar la guitarra, la mandolina i el violí i John em va demanar si podia tocar la bateria, perquè m'hauria demanat d'anar amb els Beatles a Hamburg. Llàstima que no jo sabés tocar la bateria...\nCom recorda la seva mort?\nEn aquella època jo treballava per a una companyia de viatges a Londres i quan vaig arribar a l'oficina els meus amics em van explicar la mort de John. Un no pensa que un vell amic pugui ser abatut a trets i no em va semblar real.\nEls Quarrymen segueixen en actiu, enregistrant i fent xerrades, com ara amb la seva participació al festival Beatles Weekend de l'Estartit. Una segona joventut?\nVam començar a tocar de nou l'any 1997 i, realment és com una segona joventut! Sabem que no podem viure un altre cop la primera joventut, però una segona és millor que res! A més, els fans dels Beatles es meravellen que encara hi hagi vius alguns dels que tocàvem amb els mateixos Beatles, i els agrada escoltar la música que tocàvem amb ells als anys 50. Ens ho passem molt bé quan toquem, som peces vives de museu. I si encara fem feliços els fans, nosaltres estem ben contents!


La nova edició d'Axelera acompanyarà les companyies seleccionades en la definició dels seus plans de creixement i la seva implantació\nper Redacció VIA Empresa Barcelona. 24 d’octubre de 2019 10:57\nBarcelona Activa dóna una empenta a empreses que vulguin créixer, a través de la nova edició del programa Axelera. Aquest programa, amb un nom que fa referència a l’acceleració empresarial, seleccionarà 30 empreses amb alt potencial de creixement de l’Àrea Metropolitana de Barcelona, i les acompanyarà en la definició dels seus plans d’expansió i la seva implantació. Segons informen en un comunicat, en aquesta tercera edició, Barcelona Activa comptarà amb la col·laboració d’Everis i Imagine Creativity Centre, dues empreses especialitzades en negoci i innovació de prestigi internacional, que són les que faran el procés d’acompanyar la trentena d’empreses participants.\nMés info: Barcelona Activa busca nous projectes emprenedors\nEn declaracions del primer tinent d’alcaldia de l’Ajuntament de Barcelona i president de Barcelona Activa, Jaume Collboni, “la ciutat vol fer costat a les empreses que volen créixer perquè Barcelona ha de dotar de recursos i oportunitats a aquells negocis de més projecció, la qual cosa tindrà impactes positius sobre el conjunt de la societat". Collboni ha afegit que "com a administració, potenciem les empreses perquè agafin volada i una nova dimensió mitjançant un creixement de la plantilla generant ocupació de qualitat o bé amb la seva internacionalització, o fent economia d’escala" perquè, assegura, "això ens posiciona i ens equipara a altres ciutats que fan possible un major creixement empresarial”.\nEl programa Axelera s’adreça a empreses de l’Àrea Metropolitana de Barcelona amb un alt potencial de creixement i una facturació al voltant dels 2 milions d’euros. Totes les empreses que s’inscriguin seran analitzades tant per l’equip de consultors com pel de Barcelona Activa i se’n pre-seleccionaran 60. Aquestes 60 rebran un informe de diagnosi individualitzada que les podrà ajudar a identificar potencials i àmbits de millora.\nPosteriorment, un cop es faci la tria definitiva de les 30 empreses, obtindran 100 hores de consultoria per ajudar-les en la identificació de les seves necessitats, la recerca de vies per accelerar el seu desenvolupament i la posada en marxa del pla de creixement personalitzat.


Calvo: “Hasél té un historial sencer, i se li estan aplicant les normes d’aquest país” Calvo: “Hasél té un historial sencer, i se li estan aplicant les normes d’aquest país” – El Món\nLa vicepresidenta condemna els aldarulls i critica el suport de Podem a les manifestacions\nACN 18/02/2021 10:40 am\nLa vicepresidenta del govern espanyol, Carmen Calvo, ha condemnat aquest dijous els aldarulls a les manifestacions contra l’empresonament de Pablo Hasél, i ha destacat que “tots els drets tenen límits i es desenvolupen per llei“. Malgrat que ha recordat que el seu executiu impulsa una reforma del Codi Penal perquè les expressions que no posen en risc la seguretat de les persones no estiguin penades amb presó, “Pablo Hasel té un historial sencer, i se li estan aplicant les normes d’aquest país”. “Les democràcies han de protegir un particular ús de llibertat“, però “la llibertat d’expressió no pot emparar la promoció de delictes”.\nCalvo ha fet aquestes manifestacions en una entrevista a la Cadena Ser on ha criticat també el suport a les manifestacions del portaveu de Podem, Pablo Echenique, que aquest dimecres va publicar un tuit on mostrava el seu suport “als joves antifeixistes que estan demanant justícia i llibertat d’expressió als carrers“.\nPreguntada per aquest tuit, ha afirmat que “els que tenim un càrrec públic hem de viure la nostra vida amb una certa complexitat” i no només dir “el que pensem” perquè hi ha “una responsabilitat amb els càrrecs”, i “una cosa és defensar que una democràcia sigui exigent amb la llibertat d’expressió” i una altra “atiar” una situació “on hi ha ferits, detinguts”.\nSegons Calvo “aquests esdeveniments no tenen res a veure amb la llibertat d’expressió“. “Cap dret es pot defensar ni expressar amb violència, aquesta és una línia vermella absoluta”, ha afirmat la vicepresidenta, que ha recordat que la de Madrid era “una manifestació que no estava comunicada” i on hi va haver “detinguts”, “i això no es correspon a la defensa de drets”, perquè “tots els drets tenen límits i es desenvolupen per llei“. La vicepresidenta ha insistit que el seu executiu durà a terme una reforma del Codi Penal amb la premissa que “tot el que no posa en risc la seguretat de les persones no pot acabar amb penes de privació de llibertat“.\nBoletaire 18/02/2021 12:43 pm\nHeu de protegir un particular us de llibertat? Solament quan us convé a vosaltres, hipòcrites!


saragatona: pretextos poètics\nquina sorpresa, quan per casualitat he trobat aquesta entrada avui. I quin honor, que em dediques espai i paraules. No he pogut evitar enrojolar-me en llegir-ho.\nJo he de confessar que no coneixia el teu blog... però et puc assegurar que no em passarà desapercebut a partir d'ara.\nPere, si haguessis anat a Vilafranca t'hauries embriagat (i no només de bon vi :))\nUn devassall de poetes i de poemes. Et diré una cosa, però, del bo i millor que hi vaig trobar: les coneixences!\nI... en confiança, ja saps que jo tampoc NO sóc poeta.\nPreciosos els originals, no hi fa res no entendre-hi un borrall, hi ha música, o són imaginacions de cirerer florit? Tant li fa...\nQuè et puc dir, Alba? Et vaig trobar en un comentari teu al bloc de la Irene i vaig pensar que m'agradaven molt els teus poemes i les teves proses, ets bona i ho seràs més.\nI m'encanta poder tenir ni que sigui un poema al meu bloc.\nT'aniré llegint, i tant. I ja saps, casa meva és casa teva.\nSegur que sí, ramon, però ja saps de la meva misantropia o timidesa malgrat el meu jo més intern. Te m'imagines fent un parlament com el teu davant el públic i al costat de la Violant? Però m'alegra que ho hàgiu pasat tan bé.\nConfiança per confiança, i no ho diguis a ningú, tu SÍ que ets poeta.\nVerita que sí, zel. és clar que hi ha música, la que has posada tu, la que sent cadascú :-)\nEp, discrepo del fet que 'no siguis poeta' i, a més, no calia ser poeta per anar a Vilafranca, es podia venir de públic, no parlar a la taula, escoltar i xalar amb la conversa informal i amb el dinar d'amics. O recitar d'altres autors, també.\nVa ser un dia molt bonic i la gran majoria de gent era planera i agradable, res de 'poetes elitistes' ni de blogairisme excels, tot molt casolà i poc catosfèric, no sé si m'entens.\nsempre seràs benvingut a les Terres de l'Ebre.\nGràcies, Jesús. De fet les terres de l'Ebre, són encara, en la part que em toqui, terres meves.\nFeia una revisió ràpida del que m'he estat perdent aquestes darreres setmanes. Em quedo amb l'última frase del teu post!\nJa veus, no t'has perdut gran cosa, però sé que compartim la festa de la poesia literal i imaginària.


Bandolers Rugby Farners: Una derrota amb lliçó\nUna derrota amb lliçó\nEl partit de dissabte va tenir dues fases molt marcades. En la primera fase (primera part i principis de la segona), l’equip va aguantar la concentració i l’entrada en joc sense rebre cap marca fins ben entrada la primera part. La igualtat sobre el terreny de joc semblava possible i fins i tot quan el Químics ja havien marcat per primera vegada, semblava possible igualar el partit. S’hi creia i això es notava fins a tal punt que en diverses ocasions es va treballar dintre de la zona de 22 rival, a pocs metres de realitzar una marca.\nLa jugada clau del partit va ser quan, cap al final de la primera part, a pocs metres de la seva línia de marca i amb un Químics replegat sobre sí mateix, es va perdre la pilota i en la mateixa jugada ens van marcar. Aquest punt va ser dur psicològicament i va marcar un abans i un després per la resta del partit.\nMalgrat això, durant l’inici de la segona part es va continuar creient amb les possibilitats i novament es lluitava per la remuntada o, si més no, per no marxar del camp de la Teixonera amb les mans buides.\nUna sèrie de dues marques consecutives en jugades d’obertura en les quals l’equip no va balancejar bé i va deixar espais van acabar de sentenciar un partit que podria haver estat molt diferent.\nLes circumstàncies que es poden mencionar són que novament l’equip es va desplaçar amb els efectius justos i mermats. La bona notícia és que per aquest partit es van recuperar alguns jugadors i la dolenta és que d’altres continuen absents per lesió.\nTambé cal dir que dues de les cinc marques que va fer el Químics es van produir després d’errors de l’àrbitre, que va mostrar un bon tarannà al llarg del partit, però que en alguna ocasió es va ‘menjar’ alguna situació (que no es llegeixi aquí, de cap manera, que això va ser de forma conscient ni malintencionada!).\nAl final del matx l’equip en va treure algunes conclusions que poden ajudar a encarar millor el que queda de primera volta i la segona:\na) Ens cal més mentalitat d’equip i això, com ja s’ha apuntat, s’aconsegueix amb compromís de tothom i assistència als entrenaments\nb) Cal incidir en una coordinació tàctica més gran\nc) Cal treballar la forma física\nd) Els partits els guanyem o perdem nosaltres, com a equip i sense excuses.\nEl primer desplaçament dels bandolers es va saldar amb una derrota, però tots sabem que tenim el potencial per no ser la maria del grup. Hem de jugar de cares i sense baixar els braços.\nPIM, PAM, PUM BANDOLERS AMUNT!!!!\nVideo de la primera marca dels Bandolers al Campionat de Lliga de Tercera Catalana.\nBandolers 5 - Sitges 63, els números no ho diuen tot


"L'Albufera i la tragèdia dels comuns" per Domingo Rojo\nL’origen de la Junta de Desaigüe es remunta al 1926, any en el qual es va constituir amb la finalitat de controlar el desguàs de l’Albufera al mar, per a servir als seus interessos agrícoles i per a aconseguir els nivells d’higiene pública necessaris. Tot açò emmarcat dins del context i de la realitat social d’aquella època, molt diferent de l’actual.\nPerò a partir del 1986, any en el qual la Generalitat Valenciana va declarar el Parc Natural de l’Albufera, i fins als nostres dies els condicionants socioeconòmics i mediambientals han canviat molt. Ara com ara, el desenvolupament mediambiental, econòmic i socialment sostenible, ho impregna absolutament tot.\nPer tant, els interessos i drets privats no poden menyscabar el dret constitucional a gaudir d’un medi ambient adequat ni prioritzar-se per damunt dels interessos públics. En aquests casos, els poders públics han d’actuar defensant i restaurant el medi ambient.\nDoncs no. Ha sigut l’actuació de la Fiscalia la que haja permés recuperar el control públic real i efectiu del nivell de les aigües del Parc Natural de l’Albufera. S’ha trobat sota mínims històrics en estació hivernal i sota el domini privat però indiferent de la Junta de Desguàs.\nDe manera que la fiscalia ha actuat enfront de l’Ajuntament com a propietari del llac i president de la Junta de Desguàs de l’Albufera, i enfront de la Conselleria de Medi ambient com a màxim òrgan ambiental de la Comunitat Valenciana, amb obligacions en la preservació, conservació i manteniment del Parc Natural de l’Albufera.\nVa ser en 1968 quan el biòleg Garret Hardin, va enunciar el seu dilema sobre la tragèdia dels comuns en el qual la comunitat, com a tal, és incapaç d’aconseguir acords racionals sobre l’ús dels recursos o béns comuns o, encara en el cas d’aconseguir-los, és incapaç d’obligar al seu compliment. Hardin va suggerir que l’única solució possible resideix a introduir un agent extern a la comunitat, que actue tant com a regulador, com a garant de tals regulacions. Esperem que amb aquesta actuació de la Fiscalia, Conselleria i Ajuntament de València no tornen a permetre la tragèdia dels comuns.\nDomingo Rojo és diputat en Les Corts Valencianes per València


Montse Brugueras | Escola Andreu Castells | Pàgina 2\nEls oficis a 2nA\nAquest trimestre hem fet molt feina a classe, com que sabem que ser mag és una professió, vam voler investigar sobre alguns dels oficis i professions que ens cridaven més l’atenció. Així que vam escollir amb qui voliem treballar, vam repartir les funcions de cada… Llegeix més»\nAcompanyament lector 2n\nEl segon dijous de cada mes, les mares i els pares de 2n venen a veure’ns i ens expliquen i ajuden a llegir un munt de llibres. La veritat és que ens agrada molt i gaudim tots i totes juntes d’aquesta activitat tant divertida! Si… Llegeix més»\n2n anem al museu de les matemàtiques!!!\nTot i que el temps no ens va acompanyar gaire al principi del dia, finalment vam poder gaudir igual de bé l’excursió al museu de les matemàtiques. Vam realitzar fer un taller matemàtic molt divertit on vam jugar i fer moltes figures i també vam… Llegeix més»\nActuació Mag Àlex Ferrer\nAvui ens ha vingut a fer una actuació el Mag Àlex Ferrer. Com que és del nostre projecte d’aula, els i les nostres familiars ens han pogut acompanyar. Hem fet una sorpresa als nens i nenes de la classe de les màscares i les disfresses… Llegeix més»\n2n juguem amb els regals de reis\nEl primer dia d’escola vam poder jugar amb els regals de reis de l’escola, de casa i també del tió. Ho vam gaudir molt!!!