jocs divertits – Anoia Jove\nTag Archives: jocs divertits\nFormació: Learning by playing\nWritten by Anoia Jove 20 d'agost de 2018 aprendre jugant Assessoria de Mobilitat Internacional Caus Erasmus+ Esplais jocs divertits joventut la víbria intercultural Learning by playing Mobilitat Anoia Mobilitat Internacional treballadors juvenils\nL’assessoria de mobilitat internacional de l’Oficina Jove de l’Anoia en col·laboració amb la Víbria Intercultural ofereix la següent formació:\nNom de la formació: Learning by playing\nOn: Els Hostalets de Pierola (Anoia)\nQuan: 3 al 9 d’octubre de 2018\nTemàtica: Aquesta formació s’ha dissenyat a partir de la necessitat de treballadors juvenils i voluntaris d’esplais i caus locals, de desenvolupar la creació de jocs divertits i educatius. Per afrontar el desgast de la creativitat que experimenten alguns joves alhora de planificar activitats, volem oferir espai i context perquè els participants aprenguin a dissenyar nous jocs efectius que condueixin a un profund procés de reflexió. L’atenció es centrarà en la inclusió. El nostre projecte pretén millorar les competències vinculades al perfil professional dels treballadors juvenils proporcionant eines innovadores per dissenyar millors jocs educatius. Es busca que els joves que treballen en temes d’educació, puguin aumentar la qualitat de les activitats d’educació no formal a partir de les necessitats concretes de cada grup. A part de combatre la fatiga que suposa anar improvitzant i creant jocs i dinàmiques constantment, volem augmentar la motivació i la satisfacció en el seu treball diari. Creiem que al dotar els treballadors juvenils de competències i mètodes de “learning-by-playing” o aprendre jugant, transferim valors difícils d’aconseguir d’altres maneres.\nDiscutir temàtiques d’importancia social que influencien als joves de cada país-participant\nDonar eines per identificar necessitats d’aprenentatge del seu grup objectiu\nDibatre sobre l’educació i els jocs\nDonar eines als participants per a que puguin aproximar-se al món del treball juvenil\nDesenvolupar un marc comú de l’educació, la creativitats i els jocs experimentals\nCrear un conjunt de jocs educatius relacionats amb temes socials, vinculats a l’educació no formal\nCrear un booklet amb un llistat de jocs que puguin compartir-se amb qualsevol jove que ho necessiti\nEmpoderar treballadors juvenils/voluntaris a emprendre accions creatives en els seus processos educatius\nIntercanviar bones pràctiques\nGenerar esperit crític\nMetodologia: Els mètodes de treball utilitzats provenen d’un enfocament d’educació no formal i inclouen sessions experimentals, grups de reflexió, sessions de formació d’equips, discussions, role playings, exercicis de simulació i treball amb casos, entre d’altres. Proporcionaran una comunicació grupal eficaç per a què tots els participants compleixin les seves expectatives i necessitats a través d’una experiència progressiva i valuosa d’aprenentatge intercultural. Els resultats creats inclouen la difusió dels jocs educatius enfocats a fomentar la inclusió desenvolupada i provada en la formació, articles i publicacions que comparteixen l’experiència dels participants i els resultats d’aprenentatge, així com una recopilació de videos de la formació.\nLlengua vehicular: Anglès. Capacitat per interactuar i mantenir converses amb certa fluidesa.\nBusquem 3 participants majors d’edat, provinents de la comarca de l’Anoia, que treballin o participin de manera activa en entitats de l’àmbit juvenil (Caus, Esplais, educadors…). Han de poder seguir una conversa fluida en anglès. Hi haurà participants de Regne Unit, Bulgària, Grècia, Itàlia, Polònia, Estònia, Turquia, Suècia, França, Romania, Àustria, Croàcia, Dinamarca, Alemanya, Hongria, Lituània, Letònia, Polònia, Eslovàquia i… l’Anoia!\nCost: El cost de participació és el de fer-se soci a La Vibria Intercultural, 40€ que son vàlids per tot un any. A més, el cost d’inscripció a Learning by playing té un cost adicional de 20€.\nEl menjar, l’allotjament, les activitats i el transport estan subvencionats al 100% pel programa Erasmus+ de la UE.\nOmplir aquest formulari.\nPer a més informació vegeu Learning by playing – INFOPACK\nData límit d’inscripció: 12 de setembre de 2018\nPer més informació i inscripcions podeu contactar amb nosaltres enviant un correu electrònic a mobilitat@anoiajove.cat o un whatsapp al 679.964.669.\nAquesta formació es duu a terme gràcies al finançament de la Unió Europea a través del programa Erasmus +.


Anarcoefemèrides | [27/11] «La Comune» - Assassinat de Canela - Renaud - Gramantieri - «Paco» - Ortiz - Merdzanov - «Pin el Cariñoso» - Ribeiro - Lima - Bartolini - Escudero - Castellari - Quílez - Cazorla\n[27/11] «La Comune» - Assassinat de Canela - Renaud - Gramantieri - «Paco» - Ortiz - Merdzanov - «Pin el Cariñoso» - Ribeiro - Lima - Bartolini - Escudero - Castellari - Quílez - Cazorla\nefemerides | 27 Novembre, 2017 13:25\n- Jean Renaud: El 27 de novembre de 1841 neix a Lons-le-Saunier (Franc Comtat, Arpitània) el militant anarquista i anarcosindicalista Jean Célestin Renaud, també conegut com Cointot. Antic suboficial del 70è Regiment de Línia condecorat, fou conegut per viure en concubinat amb una dona amb qui tingué tres fills i es guanyava la vida fent classes d'esgrima. Esdevingué anarquista i fou membre de la Federació Revolucionària de la Regió Est a Lió. El 7 de novembre de 1867 fou condemnat pel Tribunal Correccional de Lons-le-Saunier a 18 dies de presó per «rebel·lió, cops i ferides». El 22 d'octubre de 1882 va anunciar en una reunió que un atemptat es realitzaria aquell mateix vespre. Unes hores més tard, una bomba va explotar al restaurant-cabaret «L'Assommoir» (La Taverna), al subsòl del Teatre Bellecour, al carrer de la República de Lió, freqüentat per la burgesia local, que va causar la mort d'un empleat de 20 anys, Louis Miodre, nombrosos ferits i importants danys materials. Per evitar les investigacions judicials, es va exiliar una temporada a Ginebra (Suïssa). El 19 de novembre de 1882 el Jutjat d'Instrucció de Lió llançà una ordre de detenció contra ell sota la inculpació d'«afiliació a una Associació Internacional de Treballadors». Va ser condemnat en rebel·lia dues vegades: el 6 de desembre de 1882, a dos anys de presó i 3.000 francs de multa, i el 19 de gener de 1883, durant el «Procés dels 66», a cinc anys de presó, 2.000 francs de multa i cinc anys de privació dels drets civils. Va viure amagat a Lió i en 1884 marxà a Marsella on, sota nom fals, va fer feina de mecànic alhora que reprengué la seva tasca militant. Reconegut per un «inspector especial», fou detingut el 13 de maig de 1885 al seu lloc de feina, sota l'acusació de «robatori de dinamita» i fou traslladat a Lió dos dies després on un tribunal correccional el condemnà el 27 de maig a 18 mesos de presó, 100 francs de multa i 10 anys d'interdicció. Va ser indultat pel decret del 8 de gener de 1886 i després va fer feina com a obrer metal·lúrgic. Instal·lat a París, va conèixer Paul Reclus, nebot d'Élisée Reclus, a la fàbrica de productes químics de Saint-Denis on feia feina. Amb Paul Reclus va marxar a Bessèges, on fou contractat com a mecànic a la Companyia de Foneries i Forges on Reclus era l'enginyer. A Bessèges organitzà la Cambra Sindical dels Treballadors Reunits (minaires, metal·lúrgics, sabaters, comerciants, etc.) i va fer de corresponsal per al periòdic anarcocomunista Le Révolté, de Jean Grave. El 17 de maig de 1886 fou acomiadat d'aquesta companyia i el 28 d'aquell mateix mes marxà a Marsella on s'instal·là, canviant sovint de domicili amb sa companya i sos infants. Jean Renaud va morir el 20 de gener de 1904 a Marsella (Provença, Occitània).


Els hospitals catalans públics hauran de passar l’estiu amb un 14,16% menys de llits\nUn dels centres més afectats pel tancament estructural és l’Hospital de Bellvitge, que ha reduït prop de 200 places des del 2010\nEls sindicats temen que es repeteixi la saturació als hospitals que es va viure l'estiu passat\nJaime Rañé, un dels amotinats contra el tancament de plantes a Bellvitge (Barcelona). / ENRIC CATALÀ\n11 de junio de 2015 19:52h\nEl col·lapse del servei d’urgències en alguns dels principals hospitals de Catalunya l’estiu passat arran del tancament provisional de llits ressona després que el Servei Català de la Salut (CatSalut) hagi anunciat aquest dijous la clausura aquest estiu d’una mitjana de 1.883 llits del total de 13.297. El secretari general de Metges de Catalunya (MC), Francesc Duch, celebra que en comparació amb l'estiu passat es mantinguin hàbils 208 llits més però adverteix que es podria repetir el col·lapse de l'any anterior.\nEls hospitals catalans públics hauran de passar l’estiu amb un 14,16% menys de capacitat en nombre de llits, segons les dades presentades aquest dijous pel director del CatSalut, Josep Maria Padrosa, davant la Comissió de Salut del Parlament. Si bé Padrosa ha subratllat que l'adequació funcional dels centres és transitòria i adaptable en tot moment a la pressió d’urgències que es produeixi, el secretari general de MC assegura a Catalunya Plural que tem que si des de la gerència es mostra la mateixa rigidesa que l'any passat a l'hora de reaccionar davant un augment de la demanda, es tornin a saturar les urgències.\nCom cada inici d’estiu, Salut justifica la reducció temporal en el nombre de llits per la disminució de la demanda durant la temporada estival. Per Agustí Echevarria, infermer i secretari general de la secció sindical d’UGT a Bellvitge, l’argument del factor estacional no és suficient. “Hem tingut pèrdues importants de llits estructurals, caldrà estar atents a quina unitat es tanca i a la data de reobertura”, comenta a aquest diari. Dades oficials sobre l’atenció hospitalària a la regió de Barcelona indiquen que l’Hospital de Bellvitge comptava el 2010 amb 906 llits hàbils mentre que el 2013 només disposava de 724. En el cas de Vall d’Hebron, el principal hospital de Catalunya en capacitat, el 2010 tenia 1.176 llits mentre que el 2013 la xifra disminuïa a 1.017.\nPadrosa ha apuntat aquest dijous que la reducció provisional de places de cara a l’estiu es deu, entre altres raons, a l'increment de la cirurgia major ambulatòria (que no requereix l’ingrés hospitalari), que ocupa sis de cada deu intervencions quirúrgiques a Catalunya, segons dades del CatSalut del mes passat. Amb tot, també ha anunciat que durant els mesos de juliol, agost i setembre, els reforçaran els equips d'Atenció Primària del centres de la xarxa sanitària pública de Catalunya amb una dotació de 300 professionals, un 14% més que l'estiu anterior.\nAmb la mirada posada en l’estiu passat\nEl pla de Salut per aquest estiu, que s’iniciarà a partir de la primera quinzena de juliol, preveu inutilitzar una mitjana de 1.883 llits, arribant fins a 2.747 llits la segona quinzena d’agost. Dit d’una altra manera, la disponibilitat de places serà del 85,84%, fet que suposa un percentatge lleugerament superior respecte l’estiu passat, quan la disponibilitat va ser del 83,79%.\nDavant la presentació del pla de salut al Parlament, l’oposició ha reclamat que la clausura de places no repeteixi el col·lapse viscut el darrer estiu i que va provocar que usuaris i personal sanitari d’hospitals com el de Vall d’Hebron i el de Bellvitge –tots dos de l’ICS- s’unissin per impedir la clausura de plantes d’hospitalització de llits que Salut havia previst per als mesos de vacances.\nAgustí Echevarria assegura que la gestió de la clausura provisional de llits a l’Hospital de Bellvitge el 2014 va ser “nefasta”. L’infermer critica que l’antiga gerència del centre va gestionar el tancament amb un “secretisme absolut”. Tot i que reconeix que és cert que disminueix l’activitat quirúrgica en general durant el període estiuenc insisteix que el tancament no ha de repercutir en les cirurgies i que cal mantenir un bon nivell d’activitat perquè la població sigui ben atesa.\nPer la seva Francesc Duch coincideix també a destacar que l'estiu passat es van viure situacions "dantesques" amb gent als passadissos dels hospitals ja que, segons explica, els gerents "no van ser capaços d'adaptar-se a puntes de demanda que arriben a nivells d'afectació per la gent molt alts".\nCatalunya, per sota de la mitjana espanyola en nombre de llits per habitant\nUn informe elaborat per Salut conclou que el 2013 els hospitals d’aguts públics van reduir la dotació de llits i de personal amb una disminució de l’hospitalització, tot i que es va incrementar la cirurgia, les visites i les sessions d’hospital de dia amb un lleuger increment de l’estada mitjana.\nTambé, segons recull el document i agafant dades del 2012 com a referència, Catalunya és la comunitat autònoma amb un nombre més elevat de centres hospitalaris públics, tot i que en nombre de llits per 1.000 habitants està per sota de la mitjana espanyola. A més, s’observa que tot i que Catalunya té menys dotació pública en llits per habitant té més activitat respecte d’altres comunitats.


Estatuts | ARC\nASSOCIACIÓ DE RELATAIRES EN CATALÀ (A.R.C.)\nAmb la denominació d’ Associació de relataires en català es constitueix l’associació, sense afany de lucre, que regularà les seves activitats d’acord amb la Llei 7/1997, de 18 de juny, d’associacions (DOGC 2423, d’1 de juliol), la Llei orgànica 1/2002, de 22 de març, reguladora del dret d’associació (BOE núm. 73, de 26 de març) i els seus estatuts.\n- Crear eines de difusió y multiplicació de la llengua catalana a través de les noves tecnologies creant un portal amb recursos a internet sobre l’ús de la llengua i de la literatura. Aquest portal es desenvoluparà a partir de la pàgina web inicial de relatsencatala.cat\n– de la qual la empresa Omatech S.L es compromet a cedir determinades facultats però es reserva tots els drets referents a la seva propietat— per la execució i difusió de les activitats i recursos literaris i de l’ús de la llengua propis de la associació.\n- Integració i participació en plataformes i federacions que estiguin en sintonia amb els fins de la nostra associació\n3. Les vacants que es produeixin en la Junta Directiva s’han de cobrir en la primera reunió de\nl) Obrir comptes corrents i llibretes d’estalvis a qualsevol establiment de crèdit d’estalvi i disposar dels\nfons que hi hagi en aquest dipòsit. La disposició dels fons es determina a l’article 29.\n2. El president o presidenta és substituït, en cas d’absència o malaltia, pel vice-president o\nvice-presidenta o el vocal de més edat de la Junta, per aquest ordre.\nEl tresorer o tresorera té com a funció la custòdia i el control dels recursos de l’associació, com també\nl’elaboració del pressupost, el balanç i la liquidació de comptes. Porta un llibre de caixa. Signa els\nrebuts de quotes i altres documents de tresoreria. Paga les factures aprovades per la Junta Directiva,\nles quals han d’ésser visades prèviament pel president o presidenta, i ingressa el que sobra en\ndipòsits oberts en establiments de crèdit o d’estalvi.\nEl secretari o secretària ha de custodiar la documentació de l’associació, aixecar, redactar i signar les\nactes de les reunions de l’Assemblea General i la Junta Directiva, redactar i autoritzar els certificats\nque calgui lliurar, i també portar el llibre de registre de socis/ sòcies. El secretari o secretària estableix\ncoordina i porta a terme les activitats aprovades per la junta a través dels grups de treball formats pels\nvocals i les vocals i tots aquells socis/ sòcies que de forma voluntària vulguin participar en qualsevol\nde les activitats necessàries per portar a terme els principals objectius de l’associació.\nLa creació i constitució de qualsevol comissió o grup de treball, l’han de plantejar els membres de\nl’associació que vulguin formar-los, que n’han d’assabentar la Junta Directiva i explicar les activitats\nque es proposen dur a terme. La Junta Directiva s’ha de preocupar d’analitzar les diferents comissions o grups de treball, els encarregats dels quals li han de presentar un cop al mes un informe detallat de les seves actuacions. El secretari o secretària controlarà i coordinarà tots els grups de treball i les activitats que realitzin, i qualsevol relació amb la pàgina web relatsencatala.com serà comunicada en virtut del conveni establert amb Omatech al seu representat per part del secretari o secretària.\nArticle 26 Els recursos econòmics de l’associació es nodreixen de:\nDirectiva. L’Assemblea General pot establir quotes d’ingrés, quotes periòdiques -que s’abonaran per mesos, trimestres, semestres o anualment segons el que disposi la Junta Directiva- i quotes extraordinàries\nfigurar les signatures del president o presidenta, el tresorer o tresorera i el secretari o secretària.\nPer poder disposar dels fons n’hi ha prou amb dues firmes, una de les quals ha de ser la del tresorer\no tresorera o bé la del president o presidenta.\nL’òrgan de govern pot sancionar les infraccions comeses pels socis/ sòcies que incompleixen les\nseves obligacions. Aquestes infraccions es poden qualificar de lleus, greus i molt greus, i les sancions corresponents poden anar des d’una amonestació fins a l’expulsió de l’associació, segons el que estableixi el reglament intern. El procediment sancionador s’inicia d’ofici o bé com a conseqüència d’una denúncia o comunicació. En el termini de 10 dies, la Junta Directiva nomena un instructor, que tramita l’expedient sancionador i proposa la resolució en el termini de 15 dies, amb audiència prèvia del presumpte infractor. La resolució final, que ha de ser motivada i aprovada per dues terceres parts dels membres de la Junta Directiva, l’adopta aquest òrgan de govern també dins d’un període de 15 dies.\n1. Un cop acordada la dissolució, l’Assemblea General ha de prendre les mesures oportunes tant pel\nque fa a la destinació dels béns i drets de l’associació, com a la finalitat, l’extinció i la liquidació de\nqualsevol operació pendent.\nsense afany de lucre que, en l’àmbit territorial d’actuació de l’associació, hagi destacat més en la seva\nShare this:ShareEmailFacebookPrint\tAssociació de Relataires en Català


Escola de la Natura - Empresa // Indústria\nL’Ajuntament de Parets sempre ha tingut clara la necessitat d’involucrar el teixit empresarial de la vila en la protecció del medi ambient i del patrimoni natural. Així, el 2001 es va celebrar, en el marc de la segona edició de la Fira EcoVallès el primer Seminari sobre Empresa i Medi Ambient.\nD’aquesta col•laboració entre empreses i administració local neix, el juny de 2008, el projecte Empresa i Medi Ambient a Parets (EMAP) com un espai de treball, debat i formació amb dues línies d’actuació fonamentals: la millora de la gestió ambiental del teixit empresarial paretà i la col•laboració entre Ajuntament i empreses en projectes de conservació i millora de l’entorn natural del municipi.\nDesprés d’una primera jornada, on es van definir els objectius i la dinàmica de treball d’EMAP, s’han vingut celebrant al Centre de Recursos Empresarials la Marineta diverses matinals dedicades de manera monogràfica a qüestions que afecten la gestió ambiental de les indústries paretanes:\n• Febrer de 2009: Gestió de residus a l’empresa, amb la participació de l’Agència de Residus de Catalunya.\n• Maig de 2009: Estalvi i eficiència energètica, amb la participació de l’Institut Català de l’Energia.\n• Novembre de 2009: Carta del paisatge i integració paisatgística dels polígons, amb la participació del Servei de Paisatge de la Generalitat de Catalunya.\nLes empreses que s’han incorporat fins al moment a EMAP\n• DSM NeoResins\n• Embalajes Petit\n• Gráficas de Prensa Diaria\n• Solvay Pharma\nEmpreses respectuoses amb el medi ambient\nCom ocorre amb la resta d’entitats i organitzacions, les empreses poden acreditar el seu compromís amb la correcta gestió ambiental mitjançant el compliment d’una sèrie de normes preceptives i la conseqüent obtenció d’una certificació atorgada per part de les entitats acreditades. Generalment l’obtenció de la certificació requereix de l’elaboració d’una diagnosi ambiental, d’un pla d’acció per a la correcta gestió i d’uns mecanismes de seguiment i avaluació ambientals.\nEn l’àmbit de la indústria, les dues certificacions que acrediten aquest compromís amb el medi ambient són:\n• La ISO 14001, desenvolupada per l’Organització Internacional per a l’Estandarització (ISO, òrgan consultiu de Nacions Unides) a partir dels objectius de la Cimera de la Terra de Rio de Janeiro de 1992.\n• La EMAS o Reglament Comunitari d’Ecogestió i Ecoauditoria, desenvolupada per la Unió Europea el 2001\nEn el document adjunt podeu consultar quines empreses de Parets\nhan obtingut algun d’aquests dos certificats.\nProjecte EMAP Empreses respectuoses amb el medi ambient\nOrganització Internacional per a l’Estandarització\nAssociació Espanyola per a la Normalització i la Certificació (AENOR)


27 S | Malgrat tot\n« L’Aylan no va morir dimarts Bona intuïció, precària realització »\nData : 23 Setembre 2015\nJaume Albaigès (09:11:55) :\nBen d’acord amb tot plegat, Jordi. I particularment en el tema del 28, em sembla clau. A mi, però, personalment, em costa pensar amb quina cara em miraria, si me les trobés on fos, tota una sèrie de persones que m’han estat insultant greument i amb total impunitat des de les seves tribunes de poder mediàtic o polític (no només a mi, per descomptat, però també a mi, molt directament). No ho puc atribuir als estirabots d’una campanya. No són paraules dites en una discussió acalorada; són missatges pensats i creguts, pensats per fer mal precisament perquè són creguts. Com m’he de sentir motivat per construir-hi res conjuntament? No es tracta, òbviament, de discrepància política, és quelcom que va més enllà, molt més enllà. I sí, és cert que de persones maleducades o de seny petit n’hi ha a tot arreu, però que llancin el seu odi des de les altures em penso que no és agosarat dir que es concentren en una banda del taulell (banda plural, per cert, formada tant pels opositors frontals com per determinats venedors d’exquisida equidistància).\nJaume Albaigès (09:26:46) :\nUna altra manera de dir-ho:\nAquest procés acabarà o no en independència, però ha posicionat tothom en el seu llindar real d’honestedat. I això és impagable.\nDavid Herèdia (@dherediac)\nAquest procés acabarà o no en independència, però ha posicionat tothom en el seu llindar real d'honestedat. I això és impagable.\n— David Herèdia (@dherediac) September 22, 2015\njordiarmadans (15:09:48) :\nestic força d’acord. També m’he sentit insultat en el sentit que dius. I diria, ja no tant per català o per determinades posicions ideològiques, sinó en tant que simple ciutadà o consumidor de mitjans.\nPerò… el món dóna moltes voltes! 😉 A saber l’evolució de tot plegat i de la trajectòria i compromís d’alguns! 😉


Gairebé 1.000 abonats a Endesa d'Horta de Sant Joan estan sense llum ~ EbreDigital.cat\nEndesa ha apuntat que 982 clients d’Horta de Sant Joan (Terra Alta) es troben sense subministrament elèctric a causa d’una avaria. Segons ha indicat la companyia el temporal ha fet que s’hagin trencat els cables d’una línia elèctrica. Operaris d’Endesa hi estan treballant “en unes condicions molt dures” pel mal temps, fet que endarrereix el restabliment del servei, que s’està intentant garantir per altres vies mentre es resol la incidència. En total, l’elèctrica afirma que hi ha 7.100 abonats sense llum a tota la demarcació de Tarragona, amb petites incidències en diversos punts. Un altre dels municipis més afectats és l’Aldea (Montsià), amb 93 clients afectats. També hi ha incidències a Tarragona, Reus, Salou o Amposta.


Correu electrònic – Page 2 – Área de Sistemas de Información y Comunicaciones\nEl correu electrònic en la UPV i jo (I)\nQuan una persona entra a formar part de la comunitat universitària en la UPV se li genera una bústia de correu que es mantindrà actiu mentre tinga alguna relació amb ella. Anem a dedicar una sèrie de tres posts per a resoldre els dubtes més freqüents que ens poden sorgir sobre el seu ús i possibilitats:\nQui te dret a una bústia de correu?\nLa normativa de la UPV permet tenir en compte a tots els col·lectius que apareixen en la pàgina:\nMentre pertangues a un o varis d’aquestos col·lectius mantindrem actiuva la teua bústia de correu.\nQuè ocorre amb el meu correu si deixe de pertànyer a la comunitat universitària?\nEn el moment que detectem que una persona deixa de pertànyer a qualsevol dels col·lectius que apareixen en la pàgina anterior entra en un procés de baixa que pot durar més o menys segons el col·lectiu al que pertanyies. T’enviarem un correu d’avís de caducitat del teu compte, perquè sigues conscient d’això i, si penses que ha estat un error, ens ho comuniques. Una vegada passat aquest període deixaràs de rebre correu en la teua bústia però podràs llegir-lo durant un temps prudencial perquè pugues fer còpies de les dades importants. Finalment eliminarem la bústia i ja no podràs accedir a ell.\nQuè passa amb la meua bústia una vegada que m’haja anat? Pot haver un altre usuari amb aquesta mateixa bústia?\nNo, les bústies no es reciclen. Mai donarem aquesta bústia a un altra persona. De fet, si tornes a formar part d’un col·lectiu de la UPV en el futur tornaràs a tenir la mateixa bústia.\n02 02UTC November 02UTC 2009 02 02UTC November 02UTC 2009 Correu electrònicCorreu\nMillora de la infraestructura de correu electrònic entrant en la UPV\nEl servei de recepció de correu de la UPV ha sigut millorat mitjançant la inclusió de 5 nous servidors virtuals en la infraestructura de servidors balancejats.\nFins ara, 2 servidors s’encarregaven de rebre els missatges dirigits a la comunitat universitària. Gràcies a la virtualització, s’han incorporat 5 nous servidors (fent un total de 7 equips) que balancegen al seu torn els missatges rebuts, optimitzant la gestió, i evitant cues, amb la reducció, al mínimo, del temps de repartiment de missatges.\nAquestes 5 noves màquines s’incorporen a les últimes tendències de virtualització de hardware del ASIC, oferint optimització de recursos, màxim aprofitament dels servidors, estalvi d’energia i millores de las tasques de manteniment.\nAmb tot això, esperem oferir un millor servici als nostres usuaris.\n22 22UTC May 22UTC 2009 08 08UTC June 08UTC 2009 Correu electrònicCorreu\nUn client de correu electrònic és un programa d’ordinador utilitzat per a llegir i enviar e-mails. Avui en dia, el client soporta, principalmente, dos tipus de protocolos:\n– IMAP (recomanat): Els missatges queden en les carpetes del servidor i poden ser consultats també des d’altres ordinadors o programes de correu, inclòs webmail.\n– POP3: Els missatges que es reben en la safata d’entrada són retirats del servidor i es transferèixen a directoris locals del seu ordinador, de manera que poden tenir problemes amb aquest tipus de servidor si accedeix a la seua bústia des de diferents ordinadors.\nContinue reading “Clients de correu electrònic” →\n11 11UTC March 11UTC 2009 19 19UTC June 19UTC 2009 Correu electrònic, Web ASICCorreu


Hola, hem dic David, m’agrada molt l’esport. Jo vaig anar al CIATE de Tarragona per fer de dinamitzador, els esports que més m’agraden són: l’scooter i la pista Americana. Aquest any vull aprendre dels nens/es i ensenyar-los coses noves que crec que els hi agradaran.\nHola, sóc l’Arnau, m’agrada molt fer esport, practico: teles aèries, esquí i ETFEM que es una extraescolar d’esport. Vaig començar a fer el curs de dinamitzador per les vacances de Pasqua, un any abans del que toca perquè no hi havia gaires nens apuntats. No sabia quins nens i nenes hi hauria estava una mica espantat però alhora amb moltes ganes de començar. Aquest any vull aprendre coses dels nens, també intentaré que els infants s’ho passin bé amb mi.\nHola em dic Max, tinc 12 anys m’agrada l’esport i cada dimecres en faig en un extraescolar (ETFEM). L’esport que m’agrada més és esquiar. Vull que els nens es diverteixin molt amb nosaltres jugant al pati.\nHola em dic Anna, a mi m’agrada molt l’esport i el practico bastant sovint, en fomento uns quants de diferents, com l’esquí alpí que m’agrada molt i inclús vaig a fer curses. Corre no és el meu fort, no m’agrada gaire, però en canvi l’handbol, el futbol i el patinatge sobre quatre rodes m’agraden més. Espero sempre seguir practicant d’altres esports perquè se que és bo per la meva salut, i us recomano a tots vosaltres a practicar esport també.


Estás en: Portada | Activitats | Cursos\nCulturArts IVC+R ha engegat un programa de formació contínua a través de cursos d'especialització, que tenen com a propòsit completar l'aprofundiment en aquesta matèria, atorgant d'aquesta manera major seguretat i garantia a les intervencions que es practiquen sobre els béns culturals i el seu ambient, a més d'una posada al dia en nous corrents i metodologia de coneixement en conservació i restauració.\n-Especialitzar i complementar la formació de professionals de Conservació-Restauració.\n-Conjuminar criteris d'intervenció i metodologia rigorosa de treball.\n-Oferir coneixements teòric-pràctics de cada especialitat en obra real.\n-Establir contactes i intercanvis professionals de la restauració a nivell nacional i internacional amb les quals promoure noves línies d'investigació.\n+ Historia del marc a Espanya: tècniques, tipologies i evolució\nEl curs de caràcter fonamentalment teòric intentarà aproximar-nos al món del marc a través de la història. S'analitzaran les tècniques decoratives dels marcs a través de la història: la talla, la taracea i marqueteria, els arrissats, el daurat, els estofats, els cisellats, les aplicacions de color en àrees no daurades, etc. Finalment, s'estudiarà l'evolució històrica del marc des dels enquadraments del Romànic fins al Modernisme.\nData: 14 al 16 de novembre 2012 Lloc: Instal·lacions IVC+R València\n+ Conservació i restauració del Moble Europeu\nEl curs de caràcter fonamentalment teòric, pretén contribuir a la posada en valor d'aquest ric i variat llegat artístic, acostant-se a la seua història i ressaltant algunes de les tècniques que solen estar presents en el mateix, com són el daurat i els acabats. Així mateix, es pretén aprofundir en els tractaments de conservació i restauració d'aquests béns, mitjançant l'exposició d'uns plantejaments metodològics d'intervenció que s'han de regir per criteris i principis ètics que garantisquen la seua salvaguarda.\nData: 24 al 26 d'octubre 2012 Lloc: Instal·lacions IVC+R València\n+ Tècniques de restauració i conservació d'enquadernacions II Edició\nAquest curs té caràcter teòric-pràctic i pretén apropar als professionals a les últimes tendències en intervenció d'enquadernacions de pell i pergamí, així com l'estudi dels sistemes de cosit, de la mà de Arsenio Sánchez Hernampérez, conservador restaurador de la Biblioteca Nacional d'Espanya.\nData: 24 al 26 de maig 2012 Lloc: Instal·lacions IVC+R València\n+ Tècniques de restauració i conservació d'enquadernacions\nData: 26 al 28 d'abril 2012 Lloc: Instal·lacions IVC+R València\n+ Metodologia, objectius i instruments de conservació preventiva i restauració de tèxtils en l'Opificio delle Pietre Dure de Florència\nEl curs de caràcter teòric, pretén apropar el funcionament, metodologia de treball i investigacions en el Opificio delle Pietre Dure i Laboratori di Restauro. De la mà de la seva directora tècnica, Dra. Susanna Conti Scarpelli, l'alumne coneixerà els criteris i evolució en els mètodes d'intervenció a través d'exemples concrets d'obres emblemàtiques.\nDates: 14 al 16 de febrero 2012 Lloc: Museo de Bellas Artes de Castellón\n+ Suports de conservació i exhibició de tèxtils. II Edició. Criteris i metodologia en el Metropolitan Museum of Art, Nova York\nEl curs d'especialització Suportis de conservació i exhibició de tèxtils tindrà lloc a Castelló el proper mes d'octubre. El programa serà impartit per la Dra. Florica Zaharia, Conservadora Cap del Departament de Tèxtils del Metropolitan Museum of Art, Nova York.\nData: 18 al 20 d'octubre de 2010 Lloc: Instalacions IVC+R Castelló\n+ El vernís en la restauració de pintura\nEl curs que tindrà lloc a València, a mitjan octubre, té una estructura teòric-pràctica. Els objectius principals a desenvolupar se centraran, d'una banda en l'estudi de la composició dels diferents vernissos des dels més tradicionals a aquells que es comercialitzen en l'actualitat. I una segona en la qual es posaran en pràctica els conceptes desenvolupats en la part teòrica.\nData: 19 al 22 d'octubre de 2010 Lloc: Instal·lacions IVC+R València\n+ Biologia aplicada a la restauració d'obres d'art\nEl curs que tindrà lloc a València, a la fi de setembre, està estructurat en una part teòrica i una altra pràctica sobre mètodes de *desinsectación i desinfecció del tipus *anóxico. Està dirigit a estudiants i professionals del camp de les Belles arts, Història de l'Art, Humanitats, Biblioteconomia, Conservadors de museus, *Restauradores, Arxivers, Bibliotecaris. El nombre d'alumnes està limitat a l'aforament de la sala.\nDates: 27 de setembre a l'1 d'octubre de 2010 Lloc: Instal·lacions IVC+R València\n+ Col·leccionis Geològiques i Paleontològiques. Conservació i Restauració\nEl curs de caràcter teòric-pràctic tindrà lloc del 29 de Juny al 2 de Julio de 2010, de 9 a 13 hores i de 16 a 20 hores. La durada és de 30 hores lectives i està dirigit a estudiants i llicenciats en Paleontologia, Arqueologia i Belles arts, professionals del món de la restauració que vulguin apropar-se a les tècniques bàsiques de conservació i restauració de material fòssil.\nData: 29 de Juny i 2 de Julio de 2010 Lloc: Instal·lacions IVC+R València\n+ Curso d'especialització: Restaurem, investiguem i ho expliquem\nEl curs es planteja amb una metodologia mixta, presencial i de treball on-line. Està dirigit a professionals i estudiants dels diferents camps del patrimoni cultural que desitgin conèixer les possibilitats que brinda internet per compartir i difondre coneixements i activitats, principalment de l'àmbit de la conservació i restauració de patrimoni cultural.\nData: 10 al 14 de maig 2010 Lloc: Saló d'Actes del Museu de Belles Arts. València\n+ Biodeteriorament en museus arxius i biblioteques. Sistemes i mètodes de control i prevenció\nEl curs teòric de 15 hores lectives està dirigit a professionals del camp de la conservació i restauració de béns culturals en museus, arxius i biblioteques. També podran assistir alumnes estudiants de Belles arts, Història de l'Art, Biblioteconomia i Documentació.\nData: 3, 4 i 5 de febrer 2010 Lloc: Saló d'Actes del Museu de Belles Arts. València\n+ Suports de conservació i exhibició de tèxtils. Criteris i metodologia en el Metropolitan Museum of Art, Nova York\nEs planteja una metodologia bàsicament pràctica, amb la participació directa dels alumnes els qui aprendran i aplicaran les tècniques i materials emprats en la preservació d'objectes tèxtils en el Metropolitan Museum of Art de Nova York.\nDates: 21 al 25 de setembre 2009 Lloc: Instal·lacions IVC+R Castelló


QUINES SÓN ELS MILLORS PANYS DE SEGURETAT DEL MERCAT? - Gremi de Serrallers de Catalunya\nMarques i tipus de panys de seguretat\nNo hi ha dubte alguna que els panys de seguretat que s’indica a continuació són les més emprades per a poder evitar robatoris a lladres o delinqüents de qualsevol índole, encara que s’ha de fer èmfasi que no existeix cap tipus de pany que pugui evitar al 100% un robatori .\nEl que és cert és que la instal·lació d’aquestes panys augmentarà la seguretat i evitarà que molts robatoris es puguin cometre, ja que posa molt més difícils les coses als lladres. Per això, tot i que no són infal·libles, sí que afegeixen un plus de seguretat que no ofereixen altres panys del mercat. Amb elles el seu habitatge estarà molt més segura.\nPanys de seguretat Dierre\nEls panys Dierre també són considerades dels panys més segures del mercat, per això, al costat de les panys Fichet, les mateixes són molt demandades entre els habitatges de luxe, ja que la seguretat que ofereixen és realment elevada en relació als panys tradicionals.\nSi bé és cert que els panys Dierre són molt segures, aquestes no es poden comparar als panys Fichet, de manera que podria afirmar-se que el seu grau de seguretat és una mica inferior, per aquest motiu dins el rànquing de panys més segures del mercat, les mateixes es troben en segon lloc per darrere de les Fichet.\nPanys de seguretat Ezcurra\nDins del rànquing de millors panys de seguretat no es pot oblidar fer esment dels panys Ezcurra. Val la pena assenyalar que dins d’aquest mateix grup de panys de poden trobar diferents models d’una molt elevada qualitat que brinden una elevada seguretat, per això també són molt conegudes pel nom de panys antirobatori.\nNo hi ha dubte alguna que el model de pany Ezcurra més popular i conegut entre professionals i particulars és el model 303, ja que el mateix ve equipat amb un sistema antipalanca que garanteix una seguretat realment elevada. Tampoc poden quedar-se al tinter altres coneguts i interessants models com el 271 i el 293, entre d’altres.\nÉs precisament per aquest motiu que la gran diversitat de pany Ezcurra del mercat resulten de gran interès per instal·lar en qualsevol llar, especialment quan es busca la major seguretat al cost més baix.


Canvis i devolucions - Komland\nM’he comprat una peça que no és la meva talla, puc canviar-la?\nSí. Tindràs 30 dies des que rebis el producte per decidir si vols fer-ho. Per efectuar un canvi cal que ens escriguis des del formulari que trobaràs a l’apartat “Contacte” i llavors t’informarem del procediment a seguir. Caldrà que el producte estigui en perfectes condicions i amb l’embolcall original per realitzar qualsevol canvi. Una vegada haguem rebut el producte i haguem comprovat que està en perfectes condicions procedirem a enviar-te el producte que hagis escollit. Les despeses de transport del canvi aniran a càrrec del client.\nPuc retornar una peça que ja m’han entregat?\nSí. Tindràs 30 dies per a fer devolucions. Per efectuar una devolució cal que ens escriguis des del formulari que trobaràs a l’apartat “Contacte” i llavors t’informarem del procediment a seguir. Una vegada haguem rebut el producte i haguem comprovat que està en perfectes condicions procedirem a abonar-te l’import. Les despeses del transport de la devolució aniran a càrrec del client.\nHe rebut una peça en mal estat o amb algun defecte de fàbrica, què he de fer?\nRevisem cada peça abans d’enviar-la, però si malgrat tot reps un producte en mal estat, contacta’ns i de seguida et direm com fer-ho per retornar-la. En aquest cas totes les despeses que es generin en el transport aniran a càrrec de Komland.\nQui se n’ocuparà de gestionar l’enviament en cas que vulgui fer un canvi o una devolució?\nL’empresa de transport amb la qual treballem es posarà en contacte amb tu i ells mateixos se n’ocuparan de recollir el paquet al teu domicili quan tu decideixis.


#OpiniónVP 'La connexió xinesa amb el clima valencià', por @Fetencor - Valencia Plaza\nEl paisatge de mar a Peníscola.\nAl nord de la República Popular de la Xina s’estén l’altiplà de Huangtu en una bast territori de 640.000 km2, una extensió un poc superior a la Península Ibèrica. Localitzada entre les províncies de Shanxi, Gansu i Shaanxi, durant segles ha sigut un paisatge semiàrid, erm i estèril dominat pel color del loess, un material geològic format pel depòsit de llims. Es tracta d’un substrat fèrtil que prové del riu Huang He o riu Groc, que precisament rep el seu nom per la gran quantitat de fang d’eixe color que arrossega. Allí nasqueren i s’expandiren fa uns 2000 anys les primeres dinasties de l’imperi xinés, quan una extensa vegetació cobria la zona central del país, pròspera i prometedora. Les seues terres dures i resistents foren emprades com a material per a la construcció d’un part dels murs de la Gran Muralla. El creixement de la població i la riquesa dels seus habitants explotaren al màxim els recursos naturals de l’altiplà fins a fer-los desaparèixer, especialment a causa de l’agricultura i ramaderia intensiva. Les poblacions locals que han continuat residint a la zona han patit al llarg dels temps sequeres, inundacions i molta fam fins a finals del XX, amb l’últim i pitjor episodi registrat en 1999.\nLa ciència que fa saó\nAvui l’altiplà de loess ha recuperat el color verd en molts trams, i recorda l’aspecte que hauria de tindre fa 1000 anys. Les autoritats xineses posaren en pràctica a principis del segle XXI un gran pla per a reforestar la zona. Un projecte imposat dins l’ortodòxia procedimental del comunisme xinés per a ocupar milers de camperols famolencs en un programa ple establert, que combina la recuperació de la biodiversitat vegetal d’espècies arbustives i arbòries amb l’agricultura sostenible i prats per al ramat. L’herba torna a créixer damunt loess i l’ha acompanyat una fenomen encara més important i esperat; està tornant a ploure amb la cadència i freqüència necessària per a “fer saó”. No es tracta d’un miracle de la religió taoista, ni un invent secret implantat per decisió del Comité Central del totpoderós Partit Comunista, simplement és un resultat de la ciència.\nDes de finals dels anys 80 el científic Millán Millán, director emèrit del Centre d’Estudis Ambientals del Mediterrani (CEAM), ve predicant en el desert des de terres valencianes sobre un fenomen detectat a la conca mediterrània. Millán va advertir que l’alteració dels usos del sòl provoca una modificació del règim de pluges, que en la zona del Mediterrani agreuja i allarga els períodes de sequeres alternats amb fenòmens de tronades torrencials. Eixa destrucció o “asfaltat” de territori fèrtil i permeable, potenciada pel “boom urbanístic” en les zones de costa, és també el responsable de l’increment de tronades molt intenses al nord d’Europa i episodis d’inundacions poc habituals en aquelles zones.\nLes autoritats valencianes, espanyoles i europees preferiren mirar cap a un altre costat davant la importància econòmica del sector de la construcció, però Millán Millán ha continuat reiterant els seus plantejaments durant més de dos dècades respecte al que ell anomena “una veritat incòmoda”. Uns informes que la Comissió Europea ha inclòs entre les més destacades contribucions al canvi climàtic del sud d’Europa. Ara l’experiència xinesa li ha donat novament la raó a Millán en demostrar que el procés es pot revertir amb una replantació vegetal, que ha comportat la recuperació de les precipitacions, segons reitera el científic. Una empresa de gestió mediambiental holandesa, que ha fet d’intermediària de la idea amb les autoritats de Beijing, està ara embarcada en una altra experiència semblant al Sinaí, a Israel, amb la intenció de repoblar una altra zona àrida i novament amb l’assessorament de Millán Millán.\nImatge del congrés d'APIA a València.\nEixa i moltes altres experiències, vivències i opinions s’ha compartit en el XII Congrés de l’Associació de Periodistes d’Informació Ambiental (APIA), amb el lema “Cambio Climático, la noticia más urgente”. Una reunió celebrada a València, amb més de 200 assistents i la intervenció de 70 experts, dedicada a debatre i l’analitzar què li està passant al clima del planeta i com informar del fenomen perquè realment s’actue en conseqüència, i les administracions i la població es donen per al·ludides. Sembla clar que entre les prioritats de l’agenda política i mediàtica no està l’expressió “canvi climàtic”, com reconeixia el president Ximo Puig en la inauguració del congrés. Una prova més és la celebració desapercebuda per al gran públic de la cimera del clima de Bonn (COP23), que ha servit per a reafirmar que les mesures fins ara previstes són insuficients per ni tant sols desaccelerar el canvi. Però el que sí està cada dia a l’agenda és la falta d’aigua, l’absència de pluges (que han començat a caure a casa nostra a finals de novembre) i l’augment dels nivells de contaminació en les grans ciutats, dins un còctel gens saludable que afavoreix l’augment de les malalties respiratòries, les al·lèrgies o la prodigalitat de mosquits en ple hivern. El canvi climàtic és un gran accelerador de tot això que evidencia, per exemple, les carències de la planificació hidrològica i l’abús del consum de l’aigua.\nEl “Delorian” de Marty McFly\nSi premerem el peu a l’accelerador del “Delorian” que condueix Marty McFly en un hipotètica quarta entrega de la saga “Back to the Future” i arribarem fins a l’any 2099, el paisatge més comú al mediterrani valencià probablement es semblaria molt a un desert, com ha passat a l’altiplà xinés, si seguim amb els mateixos usos i costums. A finals de segle XXI, les previsions diuen que, al ritme actual d’explotació, els recursos hídrics disponibles a Espanya baixaran entre un 20 i un 30% però en algunes zones, com el litoral mediterrani, la disminució pot arribar a la meitat. Són previsions del Centre d'Estudis i Experimentació d'Obres Públiques (CEDEX) exposades al congrés d’APIA per Teodoro Estrela, cap de l'Oficina de Planificació Hidrogràfica del Xúquer.\nA pesar de que no parlem massa d’ell, el canvi climàtic està alterant la vida quotidiana de tots, ho exemplifica clarament l’ambientòleg Andreu Escrivà quan recorda que les alteracions del clima afecten des de la cria de la gamba roja fins al torró de Xixona. A pesar de què el temps corre en contra de les futures generacions i com preconitza el títol del llibre de l’investigador valencià; “Encara no és tard”, podem canviar les previsions de futur. Una prova més de què es possible revertir el procés la tenim en els resultats obtinguts pels investigadors xinesos, que amb la seua “Muralla Verda” han aconseguit fer tornar la pluja allí on només havia desert, en una mostra pràctica de sentit comú oriental. Eixe sí és un bon final per al retorn al futur.\nEl capvespre en l'Albufera de València.


Resolució de l'Assemblea del PCPV de València del 6-4-04\nde l'Assemblea del PCPV de la ciutat de València\nEns felicitem per la victòria democràtica que ha representat la derrota del PP i la fi de les majories absolutes, tot i la desconfiança que ens meteix el previssible govern del PSOE i la distorsió dels resultats per un sistema electoral que penalitza a les minories.\nLa insistència d'IU en demanar una "unitat de l'esquerra" incloent al PSOE, a pesar del seu posicionament en el centre i l'escorament a la dreta de les seues propostes econòmiques, pot haver contribuït a donar una imatge de subalternitat al PSOE facilitant el vot útil al mateix.\nL'inicial suport d'IU al govern arran de l'atemptat de l'11M pot haver-li dificultat aparèixer com a referent de la gent indignada per les manipulacions del govern de la guerra.\nCal treballar per la convergència de les esquerres reals a partir d'IU al voltant d'un programa comú d'acció en el Parlament (amb ICV, CHA, ERC i el BNG) i en la mobilització social, per objectius com els que s'assenyalen en l'Informe del Comité Local, i donant suport a les mesures democràtiques i progressistes que plantege el govern del PSOE.\nL'activitat del nostre Partit ha de centrar-se en l'organització dels comunistes per a l'impuls de la mobilització, de l'autoorganització social i de la convergència política i social de les esquerres.\nA tal efecte, el nostre Parit hauria de prendre la iniciativa de dirigir-se a les diferents forces d'esquerres i col·lectius emancipatoris per tal d'impulsar la seua convergència.\nEl nostre projecte de convergència política i social de les esquerres, que va tenir la seua primera plasmació en IU i EUPV, ha d'abastar tots els colors de l'esquerra i no identificar-se amb un color en particular. Per això, cal rebutjar les propostes de afegitó exclussiu de la referència "Verda", i considerem improcedent que el grup parlamentari al qual s'integren els nostres representants tinga com a denominació principal "Izquierda Verde".\nLa candidatura d'IU a les Eleccions Europees, així com les eventuals coalicions amb altres forces, haurà de ser decidida democràticament pels òrgans i en la corresponent Conferència d'IU després d'haver clarificat el programa a defensar en aquestes eleccions (i en particular el posicionament envers del projecte de Constitució Europea), el qual haurà de ser assumit pels candidats.\nDemanem la convocatòria d'una Assemblea Extraordinària d'IU.\nDemanem, d'acord amb l'article 21 dels Estatuts, la convocatòria d'un Congrés Extraordinari del PCPV.


Serveis - Comerç Moble\nEn Comerçmobleassumim la defensa i representació dels interessos comuns dels comerços del moble valencians.\nOrganitzem cursos, conferències, tallers i jornades tècniques dirigides a millorar la professionalització del sectori la millora de la competitivitatdels comerços.\nFacilitem informació i documentacióals comerços, enviant periòdicament tota mena de circulars informatives als comerços associats.\nDonem suport i assessoremen els conflictes amb els consumidors i consumidores a través de la Junta Arbitral de Consum.\nNegociem el convenicol·lectiu del sector del comerç del moble a la Comunitat Valenciana, donem assessorament laboral i legal als comerços associats.\nD’acord amb el que s’estableix en la Llei de Protecció de Dades de Caràcter Personal, l’informem que les dades que vosté ens facilite voluntàriament seran inclosos en un fitxer automatitzat propietat de COMERÇ MOBLE (Associació per a la distribució i Comerç del Moble i l’Hàbitat de la Comunitat Valenciana). Les seues dades seran tractades amb la finalitat de donar resposta a possibles ofertes d’ocupació rebudes i, per tant, podran ser utilitzats o cedits, exclusivament, per a respondre a aquestes ofertes laborals rebudes de les nostres empreses associades. Mitjançant la seua resposta, signatura i lliurament del present qüestionari, vosté ens dona el seu consentiment explícit a disposar de les dades facilitades a tal fi. En qualsevol moment, vosté podrà fer exercici del seu dret d’accés, rectificació, cancel·lació o oposició, dirigint-se a COMERÇ MOBLE Av. del Cid nº2-4C 46018 VALÈNCIA, tel. 963 522 977 o per correu a comercioshabitatcv@gmail.com.\nEstem presents per a defensar els interessos de les botigues i comerços del moble en totes les institucions\nCONFECOMERÇ que és la Confederació de comerç d’Alacant, Castelló i València.\nA més, l’Associació pertany a la Junta Arbitral de Consum, assistint en representació dels comerciants als procediments arbitrals relacionats amb el comerç del moble.\nDes de Comerçmobletenim el repte de negociar els diferents convenis col·lectiu de treball per al Comerç del Moble i l’Hàbitat de la Comunitat Valenciana. Les diferents situacions que travessa el sector al llarg del temps, ens obliga a treballar en diferents modificacions de les condicions regulades en conveni (salaris, productivitat, flexibilitat interna, mobilitat funcional, distribució de la jornada, etc.), amb l’objectiu que els comerços disposen d’un conveni molt més útil i modern.\nNormativa comercial (festius d’obertura, llei defensa consumidor, garanties en venda de béns de consum, etc.).\nECIJA és la signatura de serveis professionals líder del mercat espanyol en assessorament en Tecnologia, Mitjans i Telecomunicacions\nACORD DE COL·LABORACIÓ ENTRE ECIJA I COMERÇMOBLE PER A POTENCIAR EL COMERÇ ELECTRÒNIC I DONAR SUPORT LEGAL AlS SEUS ASSOCIATS.“Qualsevol negoci digital ha de plantejar-se que la prestació de serveis o venda de productes en línia converteix al titular de la plataforma en un Prestador de Serveis de la Societat de la Informació (PSSI) i subjecte a les responsabilitats establides en la normativa.\nAXA - 01/03/2017\nL’empresa Centre d’Assessorament, és un referent en assessorament i contractació de pòlisses, una llarga trajectòria en el sector de mobles a nivell nacional així ho demostra.\nAmb aquest acord, els associats/as es beneficiaren d’unes condicions exclusives en la contractació de les assegurances, tant particular com empresa .De manera exclusiva hem dissenyat de comú acord amb Axa, una pòlissa per a tots nosaltres que cobreix el risc de danys a tercers que té la nostra activitat amb un cost molt reduït\nBANC SABADELL disposa d’una àmplia oferta de productes i serveis financers dirigits a col·lectius de professionals.\nAvantatges amb Caixa Popular per a associats de Confecomerç CV\nAquestes són algunes dels avantatges que ofereix CAIXA POPULAR per als comerços associats, segons conveni de col·laboració signat entre totes dues entitats:\nPRÉSTECS PER A LA MILLORA DEL TEIXIT EMPRESARIAL\nAJORNAR ELS TEUS IMPOSTOS\nTPV DE CONFIANÇA I TARIFA PLANA TPV\nMARTINEZ ASESORES S.L. és una empresa conformada per professionals de l’abogacia i economistes, que presten els seus serveis a empreses, bé siguen persones físiques o jurídiques.\nAbastant aquesta prestació, des de la realització de nòmines, assegurances socials i altres que tinguen la seua causa en la relació laboral. Serveis d’assessorament fiscal i comptable, i si foren necessaris per a l’altres part i si ho demanara especialment, la prestació de serveis jurídics.


La cullerada: La gota malaia\nClac, clac, clac,... la gota va caient, no gaire seguit. En cau una de tant en tant. I són gotes d'aigua, res d'agents corrosius. Fa gairebé tres-cents anys que mica en mica, la gota malaia de l'espanyolisme va erosionant el nostre crani. Però tenim la closca molt dura, i anem aguantant com si res no passés. - "No patiu! Que només és aigua!" - diuen els nostres dirigents, ja siguin moderats, progressistes, catalanistes o espanyolistes, tots fan igual, i els que acaben de tornar no sembla que vulguin canviar la dinàmica. "Aguantem una mica més, que tampoc n'hi ha per tant!", i un dia, no ens n'adonarem, i la gota ja no caurà sobre dur. L'erosió de tres segles de gotes haurà perforat l'os i començarà a colpejar el cervell, just en aquell punt amagat on hi tenim la consciència nacional i el sentit de la justícia. I jo no sé vosaltres, però jo no penso deixar que la gota penetri les entranyes dels meus principis. I si cal desobeir, desobeiré, que ja en tinc prou d'aquesta tortura eterna.\nLa teva metàfora és perfecta. I sí, ja n'hi ha prou. Som un bon grapat els qui n'estem fins al capdamunt.\n23 de desembre, 2010 11:22\nUna metàfora perfecte. Hem de fugir abans que de manera que se consiga el efecto sin que se note el cuidado…\n23 de desembre, 2010 11:30\nDoncs a mi ja em cau àcid sulfúric al cap... o deu ser la fumera que em treu? Ja n'estic fins al capdamunt, no ens deixen ni ens deixaran tranquils. Desobediència total, independència unilateral... el que faci falta, però ja en tinc prou d'aquest tuf d'espanyolisme ranci i racista.\n23 de desembre, 2010 12:16\nI que faran si Ensenyament desobeeix la sentència del constitucional? Envair-nos?\n23 de desembre, 2010 12:43\nJa pero quan semblava que les queixes contra l'espanyolisme havien tocat el sostre va i els resultat de les eleccions es el que es.\n23 de desembre, 2010 16:16\nFalta poc pels 300 anys. A veure si Carod era un visionari amb allò del 2014.\n23 de desembre, 2010 18:07\nEl problema que tenim és la fragmentació de l'independentisme, derivat del fet que no hi ha un líder amb cara i ulls per liderar aquest projecte. Sort en tenen a Madrid d'això. Qui pot liderar políticament aquest projecte? En Puigcercòs? En Laporta? És per riure... No hi ha ningú seriós!\n23 de desembre, 2010 20:28\nAL LOOOROOOO!!!...ja m'entens...\n23 de desembre, 2010 21:31\nDavant algunes ofenses, només ens queda la desobediència, i això és el que hem de fer, desobeir, i fer-nos sentir. A veure què s'han pensat! Els nostres dirigents mai, mai no ens representaran. Entren al poder amb els pantalons abaixats, no se'n pot esperar res.\nMolt bon post, la metàfora és magnífica.\n23 de desembre, 2010 21:47\nJordi JG ha dit...\nSembl mentida que un article de fa vuit anys segueixi d'actualitat. Per sort, ara sí, el poble s'ha despertat.\n28 de març, 2018 14:56\nMolt trist Ara la gota és molt més gruixuda, però n'hi ha que encara no desperten.\n28 de març, 2018 15:52


Finalització projecte Oliclack – AMPA FERRAN SUNYER\nFinalització projecte Oliclack\nPosted on 09/01/2018 23/01/2018 by Roser Latorre\nDes de feia anys que conjuntament l’AMPA i l’equip docent de l’escola portàvem endavant el Projecte de reciclatge d’oli domèstic “Oliclack”. Aquest projecte a més del reciclatge de l’oli usat, també s’acompanyava d’un treball a l’aula amb els alumnes de 6è.\nPer al bon funcionament d’aquest projecte era imprescindible la col·laboració voluntària d’algun pare o mare, que juntament amb alumnes de 6è, recollien els recipients d’oli que portàveu les famílies un cop per setmana.\nEnguany, us hem d’informar que en decisió conjunta amb l’equip directiu de l’escola, donem per finalitzat aquest projecte per la manca de voluntaris entre les famílies per continuar fent la recollida de l’oli. Durant el curs passat ja es va provar de donar continuïtat al projecte perquè membres de la Junta de l’AMPA en van assumir la tasca.\nEn el que portem de curs, tot i les crides a la col·laboració de les famílies, ha estat impossible trobar voluntaris per seguir el projecte. És per això que us informem que a partir d’ara es deixarà de recollir l’oli usat.\nTot i així , us recordem la importància de seguir reciclant l’oli usat, pel bé del nostre planeta. Al barri existeixen diversos punts verds mòbils de recollida, de l’Ajuntament de Barcelona, a on també us poden facilitar els recipients per a la recollida de l’oli. Us facilitem els horaris dels més propers a l’escola i l’enllaç per poder consultar els horaris de tota la xarxa de punts verds de la ciutat.\nAv. del Paral·lel / Jaume Fabra dimecres de 16.00 a 19.30 h\nMercat de St. Antoni (Urgell / Manso) divendres de 8.30 a 14.00 h\nGràcies a tots i totes els que heu fet possible aquest projecte durant molt de temps.\nAMPA Ferran Sunyer Escola Ferran Sunyer


La jornada del CEEB 23-02-2017 – Club Esportiu JM Sant Gervasi\nSagrado Corazón 2-3 Jesus María\nClara Texidor: “Muy buen partido luchado hasta el final. Mucha constancia en el saque y la recepción. Buena actitud y concentración fue lo que finalmente nos dio la victoria. Toca seguir entrenando”\nESCOLA BARCELONA 32 – BENJAMI JM 2\nTot a la derrota i la falta de 8 jugadors del nostre equip, ha estat un partit on s’ha lluitat fins al final i sobretot han tingut molta participació jugadors i jugadores que normalment son més tímids. Ha estat una derrota constructiva per l’equip.\nALEVIN A CLUB ESPORTIU JESUS MARIA“A” 14 – 44 ESCOLA THAU “A”\nCristina Caballero: “Partido con muchos errores defensivos y falta de actitud ante un rival superior”.\nALEVÍ MASCULÍ 28 – Escola Farigola el Clot 58\nMaria Seguí: “Partit poc competit a la primera part per falta de concentracio. Tot i així una millora a la segona part.”\nPRE-BENJAMÍ “B” 8-3 LES CORTS UBAE\nLolo Simón:”Bon partit dels nostres que amb un gran joc en equip va sentenciar l’encontre abans de la mitja part. En l’últim quart l’equip contrari va anotar tres gols fruit de la relaxació. Destacar l’actuació del nostre porter que va aturar un penal.”\nBENJAMÍ 8-2 LLORERS\nÁlvaro Ramírez: “Victòria fàcil del benjamí que només porta una derrota en aquesta segona lliga. Vam fer un gran partit sobretot ofensivament, com demostra el resultat”.\nPRE-ALEVÍ “B” 2-3 VINCIT\nLolo Simón:” Derrota dels nostres que després d’avançar-se al marcador amb dos gols l’equip rival va aconseguir remuntar a causa de la seva efectivitat de cara a porteria. Vam tindre ocasions per igual el partit però finalment no vam materialitzar cap ocasió.”\nALEVÍ B 2-0 LAIETÀ\nÁlvaro Ramírez: “Primera victòria de l’equip en aquesta segona lliga, en un partit molt bo tant en atac com en defensa de tots. Aquesta és la dinàmica a seguir si volem continuar sumant punts”.\nALEVÍ A 3-1 LES CORTS B\nJuan Pinilla: “Bon partit el jugat divendres pels nois de JM. Després de dues setmanes sense jugar van fer un partit molt complet.”\nST PAUL’S 0-1 INFANTIL FEMENÍ\nAna Alcaraz “Partit molt disputat amb victòria merescuda finalment. Tot i la falta de portera les noies de JM van saber mantenir la porteria a 0. Segona victòria fora de casa, aquest és el camí.”\nEscola Pare Manyanet 8 – 2 Infantil “B”\nSilvia: “Aquest divendres no vam tenir el nostre millor partit. L’equip rival ens va trobar el nostre punt flac, que aprofitant les dimensions de la pista i finalitzant totes les jugades, es va imposar en un contundent 8-2 en contra.”\nGLORIES 0-4 SUB 23 FEM\nJuan Pinilla: “Un altre partit i una altre victòria. Les noies del sub 23 en aquesta segona lliga estan imparables. Molt bona feina en l´ultim partit.”


Els municipis més pobres i amb més immigració de Catalunya: Salt (Girona), Guissona (Lleida) i Ulldecona (Tarragona) | La Santa Espina\nRecentment, l’Institut d’Estadística de Catalunya (Idescat) ha publicat un indicador per a mesurar l’índex socioeconòmic territorial (IST) de Catalunya comprès en el període 2015-2018. Al criteri de l’entitat, l’IST, amb una mitjana de 100 punts generals, es classifica en sis categories segons la puntuació de l’indicador: molt baix (< 75), baix (75 – 90), mig baix (90 – 100), mig alt (100 a 110), alt (110 a 125) i molt alt (> 125). De l’estadística, a més, crida l’atenció la relació entre la immigració —en xifres del 2018— i el baix nivell socioeconòmic del municipi.\nL'Idescat presenta l'índex socioeconòmic territorial. Barcelona, Badalona i Girona van ser els municipis de Catalunya amb més contrastos socioeconòmics entre els seus barris el 2018#condicionsdevida #agrupacionscensals https://t.co/KklzHGXMQQ pic.twitter.com/BAc8f0kSCh\n— Idescat (@idescat) April 28, 2021\nSegons l’Idescat, el municipi amb el nivell socioeconòmic més baix de Catalunya és Salt (Girona), municipi amb un 38% d’immigració i 62’8 punts a l’IST, en contrast amb el que s’estima el municipi amb el major nivell socioeconòmic de Catalunya, Matadepera (Barcelona), amb un 3% d’immigració i 131’6 punts a l’IST. Seguint amb el mateix exemple, Ulldecona (Tarragona), municipi amb 24% d’immigració, obté una puntuació de 64’5 punts a l’IST; mentre que Tiana (Barcelona), amb un 4% d’immigració, se situa en el segon lloc del nivell socioeconòmic més elevat amb 124’9 punts.\nLa immigració afecta l’índex socioeconòmic català\nContrastant les dades amb els indicadors socioeconòmics estandarditzats (ISE) de l’Idescat, que han servit per a creuar les xifres amb què resoldre l’IST, els municipis de Salt, Ulldecona i Alcanar (Tarragona) destaquen amb major nombre de treballadors de baixa qualificació; Guissona (Lleida), Figueres (Girona) i altra vegada Salt aglutinen majoria en població amb estudis baixos i sense estudis post-obligatoris; i, de nou, Guissona i Salt, sumant-hi Alcarràs (Lleida), destaquen en nombre d’estrangers de països de renda baixa o mitjana.\nTanmateix, l’impacte de la immigració en l’IST es palesa en casos com el de Ulldecona, presentant un augment de l’IST de 2’6 punts alhora que la immigració passava del 27’9% al 24’3% entre el 2015 i el 2018, malgrat que no succeeix de forma similar a tots els municipis. Ara bé, tenint en compte les dades que brinda l’ISE, mentre augmentava de 48% a 51% la immigració a Guissona, hi pujava en 2 punts la població amb estudis baixos —de 142’4 a 144’4— i es reduïa la renda mitjana per persona —de 93’3 a 92’3 punts.


Text de l'Evangeli (Jn 19,25-27): Vora la creu de Jesús hi havia la seva mare i la germana de la seva mare, Maria, la dona de Cleofàs, i Maria Magdalena. Jesús veié la seva mare i, al costat d’ella, el deixeble que ell estimava i digué a la mare: «Dona, aquí tens el teu fill». Després digué al deixeble: «Aquí tens la teva mare» (...).\nAvui veiem que en els Evangelis cada cop que hom parla de Maria es parla de la “mare de Jesús”. I malgrat que en l’Anunciació no s’utilitza la paraula “mare”, el context és de maternitat: la mare de Jesús. Aquest capteniment de mare acompanya la seva obra durant tota la vida de Jesús: és mare! Tant que al final Jesús la dóna com a mare als seus, en la persona de Joan: “Jo me’n vaig, però aquesta és la vostra mare”. Heus ací, per tant, la maternitat de Maria.\nLes paraules de la Verge són paraules de mare. I ho són totes: després d’aquelles al principi, de disponibilitat a la voluntat de Déu i de lloança a Déu en el Magnificat, totes les paraules de la Verge són paraules de mare. Abans, a Natzaret, el fa créixer, el cria, l’educa, però després el segueix: “La teva mare és aquí”. Maria és mare des del principi, des del moment en el que apareix en els Evangelis, des del moment de l’Anunciació fins al final: Ella és mare.\n—D’Ella no es diu “la senyora” o “la vídua d’en Josep” —i, en realitat, podien dir-ho— sinó que Maria sempre és mare.


Pisos i cases Sant Bartomeu Del Grau, que t'ofereix Api.cat.\nPisos i cases Sant-bartomeu-del-grau, que t'ofereix Api.cat.\nPisos i cases en venda a Sant Bartomeu Del Grau\nPisos i cases de compra a Sant Bartomeu del Grau\nTroba les millors ofertes en cases, pisos, locals, oficines, garatges a Sant Bartomeu del Grau , provincia de Barcelona , al portal immobiliari professional Api.cat.\nTerrenys a Sant Bartomeu del Grau\nNo has trobat el que buscaves en la nostra oferta immobiliària de Sant Bartomeu del Grau Vols compartir amb nosaltres algun suggeriment o consulta? Contacta amb nosaltres i t'ajudarem més aviat millor.


CARE SANTOS GUANYA AMB 'DESIG DE XOCOLATA' EL PREMI RAMON LLULL\nL'escriptora Care Santos, que en dues dècades ha publicat una quarantena de títols, ha estat guardonada amb el 34è Premi Ramon Llull de novel.la, dotat amb 60.000 euros, amb la seva novel.la titulada: 'Desig de xocolata'. La narració presenta la història d'una xocolatera de porcellana blanca des que es trenca en l'actualitat fins al moment en què va ser feta, al segle XVIII.\nLa novel.la es divideix en tres parts, la primera està narrada en tercera persona, i la protagonista es diu Sara. És una dona que ho vol tot i que, en certa manera, ja ho té tot: sentimentalment i professionalment parlant. Té un problema no resolt amb el passat, i haurà d'enfrontar-s'hi. L'acció d'aquest primer tram de la novel.la se situa a la Barcelona contemporània però viatja fins a la ciutat preolímpica.\nCare Santos, nascuda a Mataró l'any 1970, és una autora que alterna el castellà i el català en les seves obres publicades que van des de la literatura infantil, juvenil i per adults. L'acte de lliurament va tenir lloc la nit del dijous 30 de gener, en un acte presidit pel President de la Generalitat de Catalunya, Artur Mas, i en presència del José Manuel Lara Bosch, president del Grup Planeta, lliurador de l'anual Premi Ramon Llull de Novel.la.\n2014 Actualitat Care Santos Grup 62 notícies Premi Ramon Llull ràdio nova Vilanova del Camí


Wikiloc | Ruta Collserola - obaga de la Font Groga - Font d'en Sert - Can Puig - Casino - Coll de la Vinyassa - Vallvidrera\nCollserola - obaga de la Font Groga - Font d'en Sert - Can Puig - Casino - Coll de la Vinyassa - Vallvidrera\nSortim des del Pla dels Maduixers per la carretera asfaltada i agafem un corriol que ens porta fins a la pista que va als Vivers de Can Borni. Seguim la pista fins arribar a la carretera de Vallvidrera a Sant Cugat i baixem direccio Barcelona fins al pla de la Font Groga.\nAgafem una pista que baixa a ma esquerra i despres un sender que ens portara a l'entrada d'una mena de mina. Desfem el cami fins a trobar-nos de nou amb la pista i continuem baixant fins a la Font d'en Sert. Continuem fins a Can Puig. Passarem per les runes de "La Ciudad de los muchachos" i d'alla fins a "l'Aqüeducte" per carretera asfaltada, trenquem a ma dreta per un corriol que va paral.lel a "l'Aqüeducte" i pujem fins a la Carretera de l'Arrabassada. Fem uns metres (passarem davant de l'antic Casino de l'Arrabassada ara en runes) i trenquem a ma dreta per una pista que ens porta direccio Les Planes.\nAgafem el corriol del Coll de la Vinyassa que puja fins a la pista de l'Antic Cami de Sant Cugat (discorre per la part obaga del Tibidabo). Seguim la pista en direccio a la Font de la Budellera per sortir finalment a la Carretera de Vallvidrera. Tirem amunt uns metres i trenquem a ma dreta pel carrer que porta a l'Escola judicial i d'aqui fins a la Carretera de les Aigües per acabar al Pla dels Maduixers.


“Volem reparar la dignitat ferida durant tant de temps de les persones amb malaltia mental” | Bisbat de Lleida\nEls actes han començat amb la missa a l'Oratori de l'Acadèmia Mariana. A l'homilia el nostre prelat ha destacat que "l'atenció als demés ha de ser el centre de la comunitat cristiana". Després de l'Eucaristia ha tingut lloc a la inauguració oficial, els parlaments i la benedicció de l'edifici.\nEl germà Martín Cuenca, superior de l'Ordre Hospitalària de Sant Joan de Déu a les Terres de Lleida, ha fet una crida a les institucions a "treballar de manera coordinada". "La Llar Residència és el fruit de la voluntat i la decisió de diverses institucions de treballar unides per afavorir que un grup de persones amb necessitats especials i específiques puguin viure el present caminant cap al futur que sense dubte serà més segur i amable", ha afegit.\nEn aquest sentit el germà Martín Cuenca ha destacat que "les persones amb problemes de salut mental tenen dret a la inserció i a la participació en la societat com membres actius, és a dir a la igualtat trencant d'un cop i per sempre els prejudicis". En relació a les noves instal·lacions el germà Martín Cuenca ha dit que "aquest entorn ajudarà a les persones amb problemes de salut mental a ser més autònoms, a estar més integrats a la realitat quotidiana de la ciutat".\nEl superior de l'Ordre Hospitalària a Terres de Lleida va destacar que "les institucions que formem part d'aquesta iniciativa volem reparar la dignitat ferida al llarg de tant temps".\nPer la seva part, el Bisbe Salvador ha destacat que es tracta d'un projecte on està implicada tota la diòcesi de Lleida. I en aquest sentit ha afegit als responsables del nou centre que "tindran sempre tot el suport de l'Església de Lleida".\nEls parlaments han acabat amb unes paraules del director dels serveis territorials del Departament de Treball, Afers Socials i Famílies, Joan Santacana; el delegat de la Generalitat a Lleida, Ramon Farré i l'alcalde de Lleida, Àngel Ros.A continuació, ha tingut lloc una visita guiada a les noves instal·lacions.


Afers Socials crea 159 places públiques de residència\nLa inversió creix al conjunt del Camp de Tarragona, amb més subvencions per a discapacitats i malalties mentals / El Tarragonès, la Conca de Barberà i l’Alt Camp són les zones amb més demanda d’aquest servei\nLa consellera d’Afers Socials, Dolors Bassa, durant la visita a Tarragona JUDIT FERNÀNDEZ/ EL PUNT AVUI\nSalut Agnès Llorens\nDijous, 19 Octubre 2017 08:46\nUn total de 159 places públiques de residència al Camp de Tarragona, adreçades a gent gran, persones amb discapacitat i afectats de malaltia mental. Aquesta és la promesa recent de la consellera de Treball, Afers Socials i Famílies, Dolors Bassa, que dimarts es va desplaçar a Tarragona per avançar les novetats de l’àrea, que es resumeixen en un augment d’un 4,2% de la inversió a les comarques de Tarragona, el que suposa una despesa de 774.000 euros en aquest concepte. Tal com destaquen Bassa i el delegat dels serveis territorials de Treball, Afers Socials i Famílies a les comarques de Tarragona, Francesc Tarragona, en la creació de noves places públiques es prioritzarà “les zones amb més demanda d’aquests serveis”.\nEn aquest sentit, la conselleria avança que alguns dels centres que resultaran beneficiats per aquest augment de l’inversió són el centre de dia situat a Blancafort (Conca de Barberà), que entrarà en funcionament després de mesos d’espera amb 10 places; la residència Horts Miró de Reus, que es reobrirà després d’anys tancada amb 24 noves places, i el complex residencial Alt Camp de Valls, que oferirà 10 noves places públiques.\nEntre l’aportació, destaquen les 99 noves places de residència, 10 noves places de centre de dia, 22 de dedicades a les persones amb discapacitat i 28 d’adreçades a persones amb malalties mentals, el que, segons els titular del Departament, “és un pas endavant, ja que feia molt de temps que no es podia dedicar inversió destinada a ajudes cap aquest col·lectiu”. L’objectiu de la creació d’aquestes noves places –que s’atorgaran segons les necessitats específiques del territori– és, segons Bassa, “ajudar a cohesionar el territori a partir de les demandes de les comarques i reduir les llistes d’espera”.\nNomés a la ciutat de Tarragona hi ha 409 persones en llista d’espera per a una plaça de residència, que sumen un total de 639 al conjunt de la comarca del Tarragonès. En aquest sentit, Bassa destaca que “tot i la situació actual, el departament segueix treballant per garantir la normalitat”.


Literatura catalana contemporània - Illes: Miquel López Crespí: escriptors mallorquins (I)\nMiquel López Crespí: escriptors mallorquins (I)\nEscriptors mallorquins: Miquel López Crespí (I)\nPer Salvador Rigo, professor, llicenciat en Humanitats per la Universitat Oberta de Catalunya (UOC)\nMiquel López Crespí (sa Pobla, Mallorca 1946) és novel× lista, autor teatral, poeta, historiador i assagista. L'any 1968 l'escriptor començà les seves col× laboracions (especialment literàries) en la premsa de les Illes: Diario de Mallorca, Última Hora, Cort...\nCol× laborador dels suplements de cultura dels diaris de les Illes, Miquel López Crespí ha publicat centenars d'articles dedicats a la literatura i la història de Mallorca. Actualment té diverses seccions fixes a diaris i revistes. Entre 1996 i 1998 va publicar més de dos-cents articles referents a la història de Mallorca en el Diari de Balears. D'ençà 1999 ha escrit quatre-cents articles en català d'actualitat política, història i literatura en El Mundo-El Día de Baleares. Durant molts d'anys portà la secció d'entrevistes del suplement de cultura del diari Última Hora i de la revista de l'Obra Cultural Balear El Mirall.\n-Quines foren les teves primeres lectures i quin fou l'inici de la teva vocació literària?\n-Ho he explicat en algun capítol del llibre d'història local Temps i gent de sa Pobla (sa Pobla, Ajuntament, 2002) i també es poden trobar informacions de les meves primeres lectures i influències culturals en els llibres de memòries i d'assaig L'Antifranquisme a Mallorca (1950-1970), Cultura i antifranquisme, No era això: memòria política de la transició i Literatura mallorquina i compromís polític: homenatge a Josep M. Llompart. Hi ha dues vessants en aquestes influències. Una influència castellana per les condicions de l'època, i una altra de catalana. Per una part, les del pare, Paulino, i l'oncle José López, ambdós combatents de l'exèrcit de la República i, per l'altra banda, les de l'oncle-avi Miquel Crespí, batle de sa Pobla en els anys vint i que en marxar a l'Argentina deixà a les golfes de la casa dels seus pares del carrer de la Muntanya un bon grapat de llibres mallorquins i principatins dels anys deu i vint del segle passat. Si per part del pare i l'oncle José m'arribaven notícies i alguns exemplars salvats de la cremadissa de la guerra, llibres d'Antonio Machado, Ramón del Valle-Inclán, Miguel Hernández, León Felipe, Rafael Alberti... per part de la família poblera, per les restes també de la desfeta econòmica i personal de l'oncle Miquel, puc anar esbrinant, parl de començaments dels anys seixanta, el que hi ha soterrat rere el cartró-pedra la "fastuositat" imperial espanyola.\nLa generació de republicans dels anys trenta és una generació que confia en la cultura, en el poder del llibre, en l'ensenyament com a eina per a canviar el món. Aquells revolucionaris dels anys trenta havien estat alletats pel material publicat per tota una tota una sèrie d'editorials combatives, anarquistes les unes, socialistes les altres. Entre les anarquistes record que l'oncle em parlava de Tierra y Libertad, Revista Blanca, Broch de Barcelona, Biblioteca Acracia de Tarragona. Són els anys de fort activisme polític i cultural, anys en els quals s'editen les obres de molts escriptors del moment i també de clàssics del pensament anarquista mundial. Parlam de materials d'Abad de Santillán, Adrián del Valle, Anselmo Lorenzo, Federico Urales... Els socialistes publiquen des de l'editorial Gráfica Socialista, i els comunistes fan sentir la seva veu publicant nombroses obres de Lenin i Trotski. Però aquestes editorials amb què es formaren els nostres pares, l'oncle José, la generació d'esquerrans dels anys trenta, no solament publiquen els clàssics del pensament marxista internacional. Portats del seu esperit militant en el front cultural, de la seva fe en la cultura com a eina d'alliberament de la humanitat, es fan traduccions d'autors francesos com Barbusse i Romain Rolland, d'escriptors alemanys com Remarque i Arnold Zweig, dels estato-unidencs Dos Passos, Dreiser, Upton Sinclair... Malgrat que en els anys trenta la taxa d'analfabetisme a l'estat espanyol arriba quasi al cinquanta per cent de la població, l'any 1931 la producció estatal de llibres assoleix els cinc-mil títols. Els sectors d'avantguarda llegeixen, a part de Marx, Engels, Lenin, Lafargue, Rosa Luxemburg, Lenin i Trotski, obres d'Andrade, Joaquim Maurín i Andreu Nin. Per posar un exemple de les ganes esbojarrades de formar-se mitjançant la literatura, cal recordar que l'any 1931 s'editen 110.000 exemplars de la novel·la de Remarque Sin novedad en el frente.\nSón aquests els autors, els llibres, les hustòries que la família em transmet a finals dels cinquanta i começaments dels seixanta. Són aquests els autors, els llibres, les històries que la família en transmet a finals dels cinquanta i començaments dels seixanta.\nMalgrat que en la Mallorca de la postguerra no es trobassin per part ni banda llibres dels autors espanyols -ni catalans!- considerants "dissolvents", "agentes de la masonería y el comunismo internacionales", en paraules del règim, el cert és que de ben jovenet vaig sentir parlar de les obres i del compromís polític de molts d'autors que el feixisme d'aleshores considerava que s'havien de prohibir. Parl de l'exemple militant i literari d'homes com Julio Álvarez del Vayo, Max Aub, Arturo Barea, Luis Cernuda... Els llibres d'aquests autors els trobam a mitjans dels anys seixanta a les golfes de Llibres Mallorca a Palma o els portam d'amagat en el fons de la maleta ran dels nostres primers viatges a l'estranger. Les influències diríem "catalanistes" en la meva formació vendrien de part del batle de sa Pobla, l'oncle Miquel Crespí, i per alguns dels llibres que deixà a les golfes de casa seva quan marxà a l'Argentina. Un oncle curiós, el batle "Verdera", ja que, malgrat ser un dels dirigents comarcals de la famosa "Unión Patriotica" de Miguel Primo de Rivera, és també amic íntim del polític, urbanista i arquitecte Guillem Forteza, al qual encomana la construcció de l'Escola Graduada de sa Pobla. Recordem que Guillem Forteza va ser el primer president de Nostra Parla, l'any 1916, que elaborà tota una doctrina mallorquinista coherentment pancatalana, que fou membre de l'Associació per la Cultura de Mallorca i que, com a tal, participà en la redacció de l'avantprojecte d'Estatut de les Illes (juny del 1931). Per això no és estrany que hi hagués a la casa dels pares de l'oncle Miquel alguns exemplars de les rondalles mallorquines de mossèn Antoni M. Alcover, llibrets de poesia i sermons de Miquel Costa i Llobera, retalls de premsa de l'època amb escrits de Maria Antònia Salvà i Joan Alcover. Per cert, molt d'aquest material ens va ser "incautat" per la Brigada Social en aquelles primeres detencions de començaments dels anys seixanta, segurament per ser considerades de "un catalanismo peligroso" i mai em foren tornades.\nQuan pens en aquests llibres, quan record les rondalles que em contava la redepadrina al costat de la foganya, és quan m'adon que aquests foren els primers esglaons que, posteriorment, em dugueren fins a l'Editorial Moll, fins a trucar a la porta on treballava, a l'horabaixa, Josep M. Llompart. Era a mitjans dels anys seixanta. Aleshores començava a escriure els primers poemaris, i el prestigi de Josep M. Llompart, com a poeta, com a personatge de la resistència cívica de les Illes, ja era prou conegut i força valorat en els cenacles del catalanisme i entre la joventut progressista de les Illes. Els llibres que ens fornia l'Editorial Moll, i el llibre de Josep M. Llompart La literatura moderna a les Balears (Palma, Editorial Moll, 1964) varen esser bàsics en la consolidació de la nostra militància en defensa del català i de la nostra cultura. El llibre esdevenia una "bíblia", una guia imprescindible per a lligar les noves generacions amb un passat cultural, la nostra vinculació indiscutible a la cultura catalana, segat de rel per la victòria feixista de 1939.\nJo crec que són aquestes influències, els autors dels quals em parlà l'oncle José López, alguns dels llibres salvats dels desastres de la guerra, llibres que havien fet a la motxilla del pare i de l'oncle José bona part dels fronts de la batalla en la lluita contra el feixisme; i també, la notícia de l'existència d'una cultura amagada i soterrada pels vencedors, la cultura catalana, fou tot això, deia, el que em féu obrir els ulls, ja de ben jove, envers les possibilitats de l'expressió literària. Quan a mitjans dels anys seixanta puc assistir a les Aules de Poesia, Novel·la i Teatre que organitza Jaume Adrover a Palma, aquella universitat político-literària que inicià la represa cultural a Palma després dels anys de tenebror feixistes, juntament amb la feina feta per l'Editorial Moll en l'edició de llibres o les primeres activitats de l'Obra Cultural Balear (i també, cal no oblidar-ho, la tasca feta pel cineclub universitari que dirigien Francesc Llinàs i Antoni Figuera) es va consolidant un interès per la literatura que, sortosament, perdura fins el dia en què escric aquestes retxes.\nCom a Maragall, els modernistes, Rosselló-Pòrcel, els surrealistes i, més endavant els situacionistes, el que poèticament (i políticament!) ens interessa del fet poètic a mitjans dels anys seixanta -que és l´època en la qual comencen a sorgir els embrions del que més endavant serien alguns dels poemaris que publicarem a patir dels anys vuitanta-, el que més ens n'interessa, deia, és la "paraula viva", l'espontaneisme en el vers, la ruptura amb la tradició formalista i noucentista i, més que res, el rebuig de la retòrica i la falsedat vital dels poetes de la "torre d'ivori".\nEvidentment, després de Gabriel Alomar, de Bartomeu Rosselló-Pòrcel, de Josep M. Llompart, Blai Bonet i Jaume Vidal Alcover, anam ensopegant amb els poetes que formaran definitivament la nostra manera d'entendre el fet poètic. Parlam d'Agustí Bartra, per exemple i de la presència sempre lluminosa de Salvador Espriu, avui totalment silenciada pels epígons de la postmodernitat: els neonoucentistes que malden per desertitzar el nostre panorama literari de qualsevol "paraula viva" que pugui sorgir, enemics com són de tot el que fa olor de "bohèmia anarcoide" i "desfasat compromís" de l'intel× lectual català amb el seu poble i la tasca d'alliberament social i nacional de la qual hauria de ser protagonista essencial.\nposted by Literatura catalana contemporània - Illes at 1:14 AM\nMiquel López Crespí: llibres imprescindibles de la...\nMiquel López Crespí: la novel·la històrica a les I...\nMiquel López Crespí i Miquel Costa i Llobera\nMiquel López Crespí i la novel·la històrica\nMiquel López Crespí i la poesia mallorquina contem...\nMiquel López Crespí: defensa dels escriptors catal...\nMiquel López Crespí analitzat per Miquel Rayó\nMiquel López Crespí analitzat per Antònia Vicens\nMiquel López Crespí publica Les ciutats imaginades...\nMiquel López Crespí: Premi Ciutat de Tarragona 200...


Comunicació i xarxes socials - Facultat de Química - Universitat de Barcelona\nComunicació de novetats al web de la Facultat i publicació a les pantalles digitals\nEl personal adscrit a la Facultat de Química pot proposar la publicació de novetats (com ara avisos, notícies sobre cursos, conferències, seminaris, etc.) que puguin ser d'interès per al conjunt de professors i alumnat. Les tres vies per informar d’aquestes novetats són la pròpia pàgina web de la Facultat, les pantalles digitals dels vestíbuls i els taulers i faristols a la planta baixa i ascensors.\nPer publicar la novetat a la pàgina web de la Facultat de Química, cal omplir el formulari adient. S'aconsella que, a més de la informació imprescindible, com ara títol, data, hora i lloc de celebració, s'aporti informació addicional com ara un petit resum de l'activitat i afiliació del conferenciant o professor que imparteixi l'activitat, si escau.\nSi es vol que la novetat aparegui també en les pantalles digitals dels vestíbuls, la persona interessada ha d'enviar un arxiu en format .pptx (utilitzant les plantilles que podeu descarregar aquí) o be en format imatge apaïsada .jpg de 1920 x 1080 pixels a aquesta adreça (atesa pel personal del Punt d'Informació).\nPel que fa als taulers i faristols situats a la planta baixa i ascensors, el personal dels punts d’informació fan un recull setmanal de les novetats aparegudes a la pàgina web i s’encarreguen de penjar, en un format d’impressió comú, les novetats als taulers.\nLa Facultat a les xarxes socials\nEl març de 2018 es va iniciar la presència de la Facultat a les xarxes socials, concretament, a Twitter i Facebook. Aquest canal de difusió s’utilitza com a reforç comunicatiu de les altres vies emprades fins ara. Així, a les xarxes socials podreu trobar totes les activitats, notícies, jornades, cursos, avisos... que puguin afectar als membres de la facultat, tant a l’alumnat, com al PAS i PDI, però també elements que afecten a la repercussió social que pot tenir la facultat de cara a l’exterior. En concret, es publiquen els següents elements:\nConferències, xerrades, seminaris, actes, fires,...\nNotícies i publicacions científiques i de divulgació.\nPresència rellevant de membres de la Facultat en altres àmbits.\nActivitats del SAE relacionades amb la Facultat.\nJornades de portes obertes o activitats destinades a possibles futurs estudiants.\nProcessos de gestió acadèmica.\nActivitats alienes a l’activitat acadèmica.\nAvisos de cancel·lació de classes per motius meteorològics, vagues,...\nComunicats del Degà.\nD’aquesta manera, si voleu estar informats a cada moment del que passa a la nostra facultat, ens podeu seguir a través del perfil de Twitter (@QuimicaUB), de Facebook (Facultat de Química UB) i de Instagram (quimica_ub).\nDe la mateixa manera, si voleu que es faci difusió d’algun element que encaixa amb el descrit anteriorment, ho podeu fer arribar al correu electrònic comunicacio.quimica@ub.edu. S’haurà d’adjuntar la informació bàsica per a poder-ne fer una difusió adequada (títol de l’activitat, explicació, lloc, data i hora, persona de contacte, fotografia, cartell o material visual relacionat).\nResponsables de comunicació i pàgina web\nResponsable de l’estratègia comunicativa de la Facultat de Química:\nDra. Dolors Velasco


Titola d’avui: `Lullaby´vol dir cançó de bressol. Moaré entre línies frenètiques-free·anèmiques-fri+fenòliques – averagelyaverageaverageable\n4 Juny, 2019 4 Juny, 2019 averagelyaverageaverageable\nQué difícil que és ser pare. No en sóc peró no puc evitar confrontar amb el meu pare. La crida a taula interromp el delit de conèixer la toponímia gironina, i ja des d’un bon principi el terreny de joc es palpa agrest com els Cinoscéfals. Recança de no ser-hi tots, austera endrapada s’intueix coroplèticament inescrutable. Estampa de classe mitja esfilagarsada per les voltes de la vida, de generació en degeneració. Creieu-me si us tic que sóc just i mai càustic quan dic que ens fem massa grans per callar els excessos d’orgull dels altres. Molt probablement trobaríem més bellesa en els Hundred Eyes de Sumuru que en els decibels de pare del segle vint, peró la gravetat social s’imposa i com la famosa onada que petà a la qual es referí Hunter S. Thompson; el general Flamini veurà i sabrà aprofitar. Mal de cap, retrets al moll de l’òs certifiquen la mudança relacional al següent nivell.\nAvui ningú demanarà de repetir o insistirà en treure una anècdota de convivència fraternal humana.\nAvui, replegats on sempre, ens juguem la percepció del taüt o els galons, sal i sorra sobre el desenvolupament personal del nostre Bielongo, que malgrat va per llarg (fet que es demostra amb el fet que jo encara rondi per casa com un desestructurat espinal), la pressió li fa emetre febles senyals d’independència. Orgull i queixa, caràcter i enteresa dansen al ritme dels límits fronterers de la nostra unitat familiar. No hauria de ser-ne partícip i malgrat tot no me’n vaig saber estar. Suposo que ser humà és prendre partit però tampoc cal prendre de vista que quan s’obre la boca per prendre voraviu de l’assumpte ja feia estona que s’havien traspassat els límits que conviden a participar. També, ningú ve net a la contesa. Les culpes i minusalegries, estratificades per un dia gris i amarat de tedi es desfermen sobre els plats descolorits i la necessitat d’aigua freda a 4 de juny.\nGreuges reals, trajectòries espongiformes d’esginços i petos fets de garotes i més eriçons esmicolats però punxosos. Dèficits en els apartats abraç-oris i petonaires. L’estima subjacent, inqüestionable a la vegada que crèdit bituminós, s’il·luminá sobtadament de fúria i sollevada, Puntejada de guitarra i rítmic colpejar del terra de la corda de saltar ens porta a oblidar que sóm família! L’única família que mai podrem perdre perquè és l’única que mai vam ser conscients de tenir de tant inherent a nosaltres que era i segueix sent. Tant sols ella mereix que li ho donem tot i li estalviem esgarrinxades de ruta ciclista. Recolzament unilateral i fè en que sense cap garantia, sabrem fer-nos dignes de l’herència emocional de la nostra ascendència. Sols aquells deterministes de l’òbit coneixen fins quin punt la tinta es molla i per tant resistible. La naturalesa de qualsevol embrut o discussió és únicament la veritat i n’hem d’estar agraïts de la seva sincera naturalitat. Dorm Prínceps meu, demà caldrà namquejar més que mai.\nLiked by xxxxxxxxxxxxxxx and 27 others\n“Techo, tierra, trabajo, pan, salud, educación, independencia, democracia, libertad, justicia y paz.\nEstas son, hoy, nuestras exigencias.”\n-Al pueblo de México-\nManifiesto Zapatista de Liberación Nacional.


El comitè de l’Hospital de l'Alt Penedès denuncia una mala gestió del centre\nMembres del comitè d’empresa de l’Hospital Comarcal de l’Alt Penedès\n28/02/2021 - 20:38h\nSegons l’òrgan, la fusió del Consorci del Garraf amb el de l’Alt Penedès ha portat pitjors condicions, burocratització i increment de les llistes d’espera\nEl comitè d’empresa de l’Hospital Comarcal de l’Alt Penedès creu que la fusió del Consorci del Garraf amb el de l’Alt Penedès, aprovada fa dos anys, no ha comportat cap benefici per a l’hospital vilafranquí, sinó més aviat al contrari.\nDes del comitè opinen que la fusió es va dur a terme per motius polítics i sobretot econòmics, ja que, segons afirmen, el que s’havia de fer era “eixugar” el deute del Consorci Sanitari del Garraf. Així, lamenten que en cap moment es consultés la ciutadania ni els treballadors, que, segons diuen, mai s’han sentit part del procés.\nAixí, apunten que se’ls va comentar que la fusió comportaria una millora de les condicions laborals dels hospitals implicats i també una dinamització de l’activitat hospitalària, cosa que asseguren que no és certa i, a la pràctica, afirmen que “la fusió ha comportat una absorció de l’Alt Penedès pel Garraf, ja que s’estan aplicant les condicions de treball del Garraf en detriment de l’autonomia de l’hospital de l’Alt Penedès”.\nPer altra banda, asseguren que la fusió també ha implicat un increment substancial dels càrrecs directius, la majoria ocupats per personal del Garraf, i que s’aplica el criteri “piramidal, que està obsolet, on s’allunyen els directius d’un tracte més proper i transparent cap als treballadors”. Posen com a exemple que l’actual president del Consorci, Jordi Cuyàs, encara no s’ha reunit amb ells tot i portar quatre mesos en el càrrec.\nTambé afirmen que tots aquests càrrecs intermedis, a banda de suposar més despesa, fan que tot sigui més lent i més burocràtic a l’hora de demanar material sanitari, per exemple, perquè ha de passar per diferents persones.\nA més, “la imposició, les retallades i la manca d’empatia envers els seus treballadors només porta malestar i irritació, que no són bons aliats per fer una feina correctament”, apunta el comitè.\nPer aquests representants dels treballadors, doncs, de la fusió en surt perdent notablement l’Hospital de l’Alt Penedès perquè el mètode de treball del Garraf, sempre segons ells, no és bo: “Les seves formes de treballar són un desastre, sense cap mena d’ordre ni planificació, cosa que aquí si que teníem i ara no ens deixen mantenir”. A més, afirmen que les condicions laborals dels treballadors de l’Alt Penedès eren millors, i que en comptes d’adaptar les del Garraf a les seves, ho han fet al revés i, per tant, tots n’han sortit perjudicats\nUn dels aspectes que més ha patit les conseqüències d’aquesta fusió, diuen des del comitè, són les llistes d’espera, que afirmen que s’han incrementat a l’Alt Penedès perquè han hagut d’assumir les del Garraf. “Aquí tenim sis quiròfans i allà tres. Doncs hem assumit llista d’espera només d’allà, cosa que fa que pugi la de l’Alt Penedès perquè som el mateix personal”, afirmen.\nA més, també es queixen que la relació entre metge i pacient s’ha refredat per culpa de la fusió: “Ara et pot operar qualsevol professional, no ha de ser necessàriament el metge que t’ha portat sempre, i la relació estreta que hi havia abans s’ha perdut”.\nApunten també que la fusió es va vendre com una possibilitat de ser tractats com un centre més gran per atreure nous professionals, cosa que, segons diuen, no ha passat. “En venen alguns de fora però en marxen d’altres molt bons i, de fet, alguns metges que van al Garraf es posen les mans al cap de com es fan les coses allà; a més, la gent jove marxa d’aquí perquè les condicions no són bones”, afirmen.\nFinalment, afirmen que totes aquestes queixes (el mal funcionament, la falta de personal i la resta de denúncies, entre altres) van sorgir abans de la pandèmia de la Covid-19. Són conscients que la crisi sanitària ha complicat moltes situacions i cal adaptar-s’hi, però tenint en compte que les seves reclamacions venen de molt abans, creuen que s’han de resoldre com més aviat millor. En tot cas, com a mínim, demanen ser escoltats pels seus superiors.\nEl gerent de l’hospital nega les afirmacions del comitè d’empresa\nDesprés de parlar amb el comitè d’empresa, el 3d8 ha anat a trucar a la porta del gerent del Consorci Sanitari de l’Alt Penedès i Garraf, Josep Lluís Ibáñez que, de manera general, nega les afirmacions del comitè.\nPel que fa a les llistes d’espera, Ibáñez explica que la de l’Alt Penedès sempre ha estat millor que la del Garraf i que ara s’ha disparat per la pandèmia, tot i que les xifres continuen sent millors a l’Alt Penedès. Ibáñez diu que en les paraules del comitè sembla que s’hagi deixat d’operar gent de l’Alt Penedès en benefici de persones del Garraf, cosa que no és certa\nAfirma que el que es fa es prioritzar operacions, sigui d’on sigui el pacient. Ibáñez, a més, recorda que les UCIs del Garraf s’usen per a pacients també de l’Alt Penedès, ja que compartir recursos és un dels objectius de la fusió.\nPel que fa a l’excés de burocràcia, el gerent reconeix que tots els processos de fusió impliquen noves formes de treballar i que “sempre alguns veuran que perden i d’altres que guanyen”. “Ara hi ha més burocràcia, però no per la fusió, sinó pel mateix sistema de Salut, on calen més concursos i, per tant, va més lent”.\nPel que fa la pressumpta contractació de més càrrecs, Ibáñez diu que s’ha contractat algun professional perquè faci feina de coordinació entre els tres centres del territori, però que en cap cas aquest professional ha deixat d’atendre els pacients.\nPel que fa a la distància que s’ha generat entre professionals i pacients, el gerent reconeix que és cert, però que no ha passat per la fusió sinó per la pandèmia, ja que l’hospital pràcticament s’ha blindat. A més, diu que no sap quan es recuperarà la relació que hi havia abans.\nCom a conclusió, Ibáñez diu que tota fusió comporta un procés de canvi, però que els resultats no es veuen de manera immediata. Així, demana paciència i espera que la ciutadania entengui que és una inversió de futur, tot i que la pandèmia ha impossibilitat que moltes accions que es volien tirar endavant no s’hagin pogut fer. “Demano comprensió per la situació que estem vivint”, diu el doctor.\nLa pandèmia deixarà una Rua de Vilafranca amb només 11 carrosses i 3 comparses\nXavi Gonzàlez | 17/02/2022 - 10:00h\nAdeu a les zones blaves de Vilafranca\nJudit Benages | 13/04/2022 - 16:33h\nMor als 75 anys el penedesenc bisbe de Girona, Francesc Pardo i Artigas\nVaga en la recollida de residus urbans de 23 municipis del Penedès i Garraf\nDetingut un clan familiar que venia drogues en locals al Garraf\nEls Mossos denuncien un conductor a l’Alt Penedès que circulava amb un inhibidor de radar\nComença una vaga de recollida de residus a 23 municipis del Penedès i Garraf


El dramaturg català Pau Miró guanya el premi italià Ubu 2013 - Actualitat - Institut Ramon Llull – Llengua i cultura catalanes\nEl dramaturg català Pau Miró guanya el premi italià Ubu 2013\nEscèniques. Itàlia, 10/12/2013\nL'obra de teatre Els Jugadors, de Pau Miró, ha guanyat el premi italià Ubu 2013 en la categoria de milor novetat estrangera. el jurat del premi ha destacat la qualitat del text de l'obra que, de la mà de la companyia Teatre Uniti de Nàpols, va fer gira per Itàlia durant 2012 i 2013 després de ser estrenada amb èxit de crítica i públic al Piccolo Teatre de Milà.\nEls jugadors es va estrenar al Teatre Lliure de Gràcia l'abril del 2011. Els Premis Ubu conformen un dels reconeixements més prestigiosos del teatre italià, i es voten entre professionals del sector, crítics i periodistes teatrals. Miró recollirà el guardó aquest dilluns a Milà.\nPel que fa a la versió italiana de Els jugadors, traduïda com Jucatùre, el muntatge ha estat dirigit i traduït per Enrico Ianiello, que també forma part del repartiment, i produït per Angelo Curti, tots de la companyia Teatri Uniti.