DECLARACIONS DE RAÜL ROSELLÓ, Secretari Intercomarcal d’UGT PV sobre valoració de les dades de l’atur d’agost 2021 a la Ribera. – RiberaTV\nDECLARACIONS DE RAÜL ROSELLÓ, Secretari Intercomarcal d’UGT PV sobre valoració de les dades de l’atur d’agost 2021 a la Ribera.\nEl mercat laboral de la Ribera continua marcat per la temporalitat i per l’absència d’una recuperació clara.\nSegons les xifres publicades pel SERVEF, l’atur registrat el mes d’agost del 2021 a la Ribera, s’ha situat en 24205 persones, és a dir, 687 aturats més que el mes de juliol, un incremeno mensual del 2’92%.\nPer part seua, les dades anuals indiquen que tenim en aquest mes 338 aturats menys que el mateix mes del 2020 el que suposa un descens de desocupació anual del 1’38%.\nQuant a la contractació, s’han registrat 7980 contractes a l’agost 2021, la qual cosa ha suposat 1412 contractes més que en el 2020 és a dir un 21’50% d’increment interanual. Per gèneres, 3263 han sigut a dones (40’89%) i 4717 a homes (59’11%). La contractació indefinida mensual és de 549 contractes i la contractació temporal és de 7431 contractes el que significa un 6’88% en indefinits i la temporal un 93’12%. Els contractes han sigut tant en els temporals com en els indefinits, un 74’44% a jornada completa i un 25’56% a temps parcial.\nLes dades del Servei Públic d’Ocupació relatius a l’atur registrat del mes d’agost a la nostra comarca registren la tendència habitual del moment: el mes tanca amb un increment de l’atur, a causa de la temporalitat del mercat laboral que patim.\nEn aquest sentit, Raül Roselló, Secretari General Comarcal d’UGT-PV assenyala que “aquestes dades reflecteixen la persistència d’un mercat laboral amb els mateixos defectes prepandèmics i en el qual encara no s’albira una recuperació clara. Seguim instal·lats en l’estacionalitat i en la contractació temporal, per la qual cosa es fa fonamental un canvi de model productiu, basat en un turisme de qualitat, en una indústria forta i en una economia verda. Aqueix objectiu requereix de compromisos a mitjà i llarg termini en polítiques econòmiques que prioritzen la indústria, el desenvolupament tecnològic, la innovació, i la transició a un model de creixement necessàriament més respectuós amb el medi ambient”.\nDECLARACIONS DE RAÜL ROSELLÓ, Secretari Intercomarcal d’UGT PV sobre valoració de les dades de l’atur d’agost 2021 a la Ribera. added by Ribera Televisió on 6 setembre, 2021


El governador del Banc d'Espanya qüestiona la pujada salarial dels funcionaris i de les pensions\nAposta per "focalitzar" l'augment dels sous en àmbits com el sanitari\nEl governador del Banc d'Espanya, Pablo Hernández de Cos, aquest dimecres al Congrés dels Diputats. Fernando Alvarado / EFE / POOL\nMadridEls pressupostos generals de l'Estat "més expansius" de la història, com defensa el govern espanyol, han començat a ser analitzats en comissió abans de la seva votació al Congrés de Diputats. Un dels primers a donar el seu parer ha sigut aquest dimecres el governador del Banc d'Espanya, Pablo Hernández de Cos, que ha posat la lupa sobre un dels anuncis del govern espanyol per al 2021: l'increment referenciat als pressupostos del 0,9% dels sous públics i les pensions d'acord amb l'IPC.\n"El 0,9% plantejat als PGE superarà la inflació", ha apuntat de Cos, i ha argumentat d'aquesta manera que l'increment no estaria vinculat a la realitat. Hernández de Cos ha afegit que en cas que les previsions més severes es materialitzessin, es podria arribar a una "conjuntura marcada per una important destrucció de llocs de treball". Per aquesta raó, el governador del Banc d'Espanya ha defensat que "seria més convenient que en lloc d'incrementar el sou dels treballadors públics, el govern espanyol valorés la possibilitat d'adoptar increments més focalitzats i d'acord amb criteris objectius". En concret, Hernández de Cos ha esmentat el col·lectiu dels treballadors sanitaris. "Tots sabem que el salari dels funcionaris i les pensions estan al debat social; no obstant, des d'una perspectiva tècnica i en un entorn d'escàs dinamisme les mesures estan clarament esbiaixades a la baixa", ha assegurat de Cos.\nDe fet, els últims mesos la taxa d'inflació ha sigut negativa i s'ha situat a l'octubre en el -0,9%, ha recordat de Cos, i ha emfatitzat que la previsió prevista per a finals d'any és que la inflació real se situï en un -0,3%, segons la previsió que fa el Banc d'Espanya.\nUns pressupostos optimistes\nTanmateix, aquest no és l'únic però que el governador del Banc d'Espanya ha plantejat al voltant dels pressupostos generals de l'Estat. L'acceleració de la segona onada de la pandèmia ha posat en dubte les previsions macroeconòmiques del govern espanyol per a aquest 2020, així com per al 2021, fruit de les restriccions sanitàries que s'han hagut d'adoptar per frenar els contagis. Davant d'aquest escenari, Hernández de Cos creu que les previsions que el govern central ha plantejat són optimistes pel que fa a les xifres de creixement. De fet, el Banc d'Espanya preveu una caiguda més gran del PIB a finals d'any de fins al -12,6% i se situa així en l'escenari més greu que plantejava el Banc d'Espanya; però també en relació amb el deute, el dèficit i la reducció de la despesa o recaptació d'ingressos. Hernández de Cos ha reiterat que la recuperació serà "incompleta, desigual i fràgil" i veu plausible anticipar que l'activitat mostrarà menys dinamisme fruit dels rebrots.\nD'una banda, de Cos ha apuntat que el text del govern espanyol corre el risc de quedar-se curt pel que fa a la despesa dels costos en relació amb els ERTO, així com amb l'adquisició de material sanitari. De l'altra, el governador ha apuntat que d'acord amb el dinamisme de l'activitat, l'evolució potencial dels ingressos que recull l'Estat "podria ser més negativa". En aquest sentit, Hernández de Cos ha defensat que "hauria sigut millor endarrerir les mesures fiscals a curt termini". "La recuperació en curs presenta símptomes que no aconsellen un augment de la pressió fiscal", ha assegurat de Cos.\nEl govern espanyol treu ferro\nAl seu torn, la ministra d'Hisenda, Maria Jesús Montero, ha apuntat que la previsió dels ingressos recollida als pressupostos generals de l'Estat pel 2021 més que "optimistes" és "rigorosa" i amb "sentit comú". Preguntada per la premsa sobre la valoració del governador del banc d'Espanya d'aquest dimecres, Montero ha volgut treure ferro de l'anàlisi que ha fet Hernández de Cos i l'ha emmarcat en una "crítica generalitzada" que se li està fent a tots els països europeus. Montrero, que ha assegurat que l'opinió del governador "és important" pel govern espanyol, ha reconegut que els pressupostos generals pel 2021 estan sotmesos a l'evolució de la pandèmia i que estan sotmesos a l'evolució de la pandèmia.\nsous públics pressupostos generals de l'Estat Banc d'Espanya


Fiscalia rebutja els recursos dels directius del Castor i remarca que van posar en risc els pobles propers\nper Tarragona Digital dimecres, 20 de novembre 2019 - 10:00h\nFiscalia s'ha oposat als recursos presentats per la defensa dels directius del projecte Castor, Recaredo del Potro i José Luis Martínez Dalmau, així com de la mateixa empresa exconcessionària Escal UGS, per evitar ser jutjats pels terratrèmols que va causar el projecte Castor fa sis anys. En l'escrit de resposta, al qual ha tingut accés l'ACN, el ministeri públic reitera que l'actuació dels principals directius de l'exconcessionària durant les injeccions de gas al magatzem submarí durant la primera meitat de setembre de 2013 va estar lluny de poder ser considerada «ràpida, eficaç i transparent» a l'hora de contrarestar la crisi sísmica, amb més d'un miler de terratrèmols.\nEn la mateixa línia apuntada el titular del jutjat número 4 de Vinaròs en la interlocutòria que iniciava el procediment abreujat per jutjar del Potro —president—, Martínez Dalmau —conseller delegat— i la mateixa mercantil Escal UGS, la fiscal de medi ambient de Castelló, Dolores Ofrecio, manté que l'actuació dels investigats va posar en perill la integritat i el paisatge vital de la població de les Terres del Sénia. El de major magnitud, de 4,3 graus a l'escala de Richter, es va sentir a tota la zona costanera entre València i Barcelona. Ara, tot això està a punt de fer-los seure a la banqueta dels acusats per un suposat delicte contra el medi ambient.\n«El delicte ambiental és d'un perill hipotètic o potencial a mig camí entre l'abstracte i el concret, però en el present cas només la intranquil·litat i el desassossec que van generar a les poblacions properes a la plataforma ha permet acreditar un risc concret», argumenta la fiscal, tot apel·lant al dret de la ciutadania a viure en un medi ambient «protegit». Fins i tot, apunta que l'actual situació de les instal·lacions, malgrat l'acord del govern espanyol per desmantellar-les, encara planteja un «risc incert, un futur no previsible»: d'una banda, perquè no s'ha executat encara l'actuació i, de l'altra, perquè no «s'ha considerat treure el gas ja emmagatzemat, generant una situació irreversible».\nNovament, Fiscalia rebutja «rotundament» els arguments de la defensa d'Escal UGS, segons la qual l'empresa i els seus directius haurien actuat de forma «ràpida, eficaç i transparent» davant la crisi sísmica. En aquest sentit, recorda que en el moment que els responsables del projecte Castor van ser requerits per l'administració el 13 de setembre, quan ja coneixien que provocaven terratrèmols, no van considerar necessari prendre «cap altra mesura» més enllà de veure «l'evolució dels esdeveniments». «Als correus no es fa referència als sismes com a motiu per rebaixar el cabal i en les dades diàries els sismes no apareixen enlloc», certifica.\nTambé descarta que la mesura de reduir el cabal d'injeccions de gas en el moment que es va prendre «no es pot considerar eficaç». «Allò que era alarmant era la freqüència de moviments, no la seva intensitat», resumeix l'escrit, tot certificant que, en qualsevol cas, aquesta reducció va ser «tardana» i «contrària a tota norma de cautela i prudència, apel·lant només al sentit comú». Així, mostra la seva contrarietat davant el fet que amb la injecció paralitzada durant tot el dia 11 de setembre, es registressin fins a dinou sismes, per tornar just a l'endemà als cabals màxims previstos de vuit milions de metres cúbics diaris —com ja s'havia fet els dies 5 i 6 i a partir dels quals es va desencadenar l'onada sísmica—.\nRecaredo del Potro, president d'ESCAL UGS, a la dreta de la foto, amb els seus advocats, a la sortida dels jutjats de Vinaròs | acn\nDe fet, malgrat la reducció el dia 13, moment en el qual es va registrar un màxim de 50 esdeveniments durant una sola única jornada, Escal UGS va continuar incrementant progressivament els cabals fins el dia 16. «La situació era anormal, suficient perquè s'activés el pla de risc sísmic i requeria mesures excepcionals, la freqüència dels sismes ja alertava de que els moviments eren deguts a les falles fet pel qual se'ls devia exigir la màxima cautela», sentencia.\nTot i assegurar que l'empresa filial del grup ACS de Florentino Pérez va encarregar els «oportuns estudis» per dur a terme l'activitat, li retreu que no va tenir el compte «el grau d'incertesa associat a aquests estudis». «No estem davant d'una ciència exacta», precisa, tot citant l'informe que la mateixa empresa va emetre per als compradors del bons del BEI i, segons el qual, «els riscos pendents més rellevants del projecte estan relacionats amb les incerteses del subsòl, més concretament la integritat dels pous abandonats d'Amposta, la integritat del segell per a les noves pressions i el comportament de l'aqüífer».\nEn aquest context, l'escrit del ministeri públic fa una relació de tota la normativa de seguretat referent al sector dels hidrocarburs i la gestió de substàncies perilloses, en aquest cas el gas natural, que obligava expressament l'exconcessionària a prevenir accidents i minimitzar els possibles impactes, segons va quedar plasmat en les autoritzacions administratives i en la mateixa Avaluació d'Impacte Ambiental.\nPer últim, Fiscalia impugna també el recurs presentat l'acusació particular que exerceix l'Associació d'Afectats per la Plataforma Castor (Aplaca), pel fet d'haver-la omès en la mateixa interlocutòria judicial i sosté que, en el cas que es confirmi, podrà formular també les seves conclusions provisionals. De fet, retreu la «inactivitat» d'aquesta plataforma i li retreu que les seves peticions s'hagin centrat en la petició de fiances i sol·licitud de pòlisses de responsabilitat civil, «que han estat resoltes», sense que «es coneguin les filiacions dels perjudicats ni s'hagi aportat cap prova dels danys morals que diuen reclamar».\nOperació antidroga en diverses localitats catalanes\nRevés judicial d'última hora contra la 'Manada'\nJustícia Tarragona Fiscalia


Next - Una guia para el espectador crítico\nInicio > Análisis Televisión > Next\nEls seus participants -d’entre 18 i 28 anys- pertanyen a una classe d’individus amb escassa educació i que tan sols saben abusar de les males formes i dels insults cap als altres. Cal destacar la vulgaritat del vocabulari que utilitzen els concursants creant, amb el seu abús, el rebuig de l’espectador conreat.\nNext és un programa “exemplar” quant a contravalors. En ell es poden apreciar altes dosis de conductes associals, discriminació, erotisme, frivolització, pobresa lingüística, rancúnies, violència verbal i un llarg etcètera d’actituds que no són, en cap cas, un model a seguir i “embruten” encara més l’oferta televisiva.\nL’únic que importa és tenir un aspecte físic atractiu. Aquest és el lema amb què es desenvolupa l’espai. Els seus participants només acudeixen a ell amb l’objectiu de trobar “parella” per “passar una bona estona”. El sexe és present en pràcticament totes les converses que es mantenen i, en ocasions, arriben a ser explícites amb detalls totalment innecessaris.\nAquest espai s’emet a la cadena juvenil del grup Antena 3, Neox, per la qual cosa busca un públic adolescent, i el troba. Els joves a partir de 14 anys són el públic fidel d’aquest espai en el qual se’ls mostra que tenir parella no és una cosa que calgui prendre seriosament, sinó que és més aviat un joc per divertir-se.\nPer ampliar la informació, consultar l’article “Next programme”, por favor.\nNext és un programa que s’emet a Neox en el qual un participant va tenint cites amb un o diversos candidats a ser la seva parella -ja siguin del seu mateix sexe o sexe oposat-. Les persones entre les quals pot elegir no les coneix ni en persona ni fotografia. Si, després d’uns minuts -o segons- de conversa no li agrada l’aspirant, senzillament pronuncia la paraula Next -següent en anglès- i dóna pas al pròxim “pretendent”. Amb cada un dels candidats, el participant té una cita d’entre 1 segon i diversos minuts -màxim 20- i si li agrada, pot elegir-lo per a una següent trobada. En aquesta primera fase, per cada minut que passa, el candidat guanya un euro així que, entre d’altres coses, els interessa prolongar la trobada. El “pretendent” decideix llavors, i segons com sigui el/la protagonista si té més cites amb aquesta persona, o el planta i es queda amb els diners acumulats.\nDesprés de l’èxit als 60 països en els quals ha estat emès, Zebra Producciones ha fet per a Neox la versió espanyola de Next, un programa despreocupat de la MTV que pretén posar fi a una “cita avorrida”.\nProgramación: Dll/Dv - 14:30h.


L’objectiu fonamental de l’escola és donar eines per promoure el benestar, fent-nos conscients de les actituds de vida perjudicials a través de l’observació i la conscienciació com a base per a la salut i la superació personal. Desenvolupar l’atenció conscient per protegir-nos dels hàbits nocius de pensament i de l’apatia, que ens porten a la intolerància, la manca de voluntat, l’estrès i conseqüentment a la malaltia a tots nivells.\nEnsenyem i practiquem les tècniques de ioga fent-les assequibles a tothom perquè siguin una eina de suport per promoure la salut física, la calma emocional, la concentració mental, la serenitat, l’acontentament i l’acceptació de les pròpies característiques i circumstancies vitals. Així, al mateix temps que connectem amb el llenguatge corporal flexibilitzant el cos, promovem una actitud vital tolerant i serena i un augment de la creativitat i superació personal.\nTot plegat té dos tipus d’efectes: un de caràcter preventiu a través de la relaxació que condueix a l’equilibri emocional i al control mental i l’altre de caràcter terapèutic, ja que a més a més de millorar o corregir trastorns estructurals, modula el sistema neurovegetatiu que té la funció integradora i de regulació de tots els òrgans i sistemes del cos i de la part emotiva i psíquica afavorint el procés d’autocuració.


Violència política contra el FNC - Front Nacional de Catalunya - FNC\nFNC / Opinions / Violència política contra el FNC\nLa passada Diada de Sant Jordi vam tornar a ser testimonis de com el sectarisme, el vandalisme i els capteniments violents estan instal·lats en certs col·lectius que s’autoanomenen “antifeixistes” però que, en canvi, tenen determinades actituds que s’acosten molt a al modus operandi dels moviments totalitaris.\nDe la mateixa manera que fa anys les parades de l’Assemblea Nacional Catalana eren atacades per grups violents feixistes i imperialistes espanyols, ara ens trobem que elements d’extrema esquerra ataquen, per ara amb impunitat, parades i actes del Front Nacional de Catalunya.\nAgressió a una parada de llibres del FNC\nUna parada del Front Nacional de Catalunya va ser atacada a Girona durant la passada diada de Sant Jordi. Un jove company de comarques de Girona de Ferms, les joventuts del FNC, i jo mateix érem a la parada de llibres i roses que tenia el nostre partit al parc de la Devesa de la ciutat de Girona. Cap allà les quatre de la tarda vam observar com un grup d’unes trenta persones es concentraven davant la parada que el partit espanyolista Vox també tenia a la Devesa, a uns 30 metres d’on érem nosaltres. L’anomenada Plataforma Antifeixista de Girona, una estona abans, havia convocat a través del Twitter una “manifestació de rebuig” contra Vox i el FNC.\nUna mitja hora després, un grup de cinc o sis dels concentrats va sortir del grup principal dels manifestants i es va dirigir cap a la nostra parada. Tot cridant, els cinc o sis individus ens van comminar a anar-nos-en i ens van començar a empentar, ens van embrutar els llibres amb un líquid llefiscós de color vermell i ens els van llençar per terra. Un parell de minuts després, un grup de mossos d’esquadra que eren a la Devesa ens van protegir dels atacs dels violents.\nUn xic després, el gruix dels manifestants que eren davant la parada de Vox van venir fins a la nostra parada i ens van començar a insultar i a qualificar de feixistes, falses acusacions de les quals ens vam defensar públicament, fent callar en alguns moments els manifestants, alguns dels quals semblaven avergonyits pel comportament dels seus companys. Mentrestant, vam rebre el suport de molts dels paradistes que eren al nostre voltant i que havien estat testimonis de l’acte de violència gratuïta dels agressors que ens havien atacat.\nComplicitat i instigació de la regidora Laia Pèlach\nHores després ens vam assabentar que la regidora de la CUP a l’Ajuntament de Girona, Laia Pèlach, havia retuitat el tuit que la PAG havia fet, tot instigant la gent a participar en l’acte.\nEl meu company i jo vam presentar sengles denúncies als Mossos d’Esquadra, els quals estan assabentats de tot el que va passar.\nAntecedent també a Girona\nAixò no és nou. A Girona, el mes de gener de 2020 el FNC havia de fer una presentació que va ser boicotada per la mateixa plataforma violenta, amb greus amenaces als hotels que havien d’acollir el nostre acte. En aquest cas, els regidors de la CUP a l’Ajuntament de Girona també van encoratjar a través de les xarxes socials a aquells que volien impedir la realització del nostre acte.\nIntolerància contra l’independentisme nacionalista\nA Girona (i a tot Catalunya) hi ha certs col·lectius pretesament independentistes que són al·lèrgics al pluralisme polític dins l’independentisme mateix i que, sota el pretext d’un feixisme, un ultradretanisme i una xenofòbia inexistents amenacen i, si convé, agredeixen físicament, els militants del FNC quan volen dur a terme actes públics en exercici del seu dret a l’acció política.\nEl que volen és fer agafar por als militants del FNC i a les persones que es vulguin acostar als nostres actes amb la intenció de conèixer el nostre partit i el projecte de nacionalisme i independentisme catalans desacomplexat que defensem. I ho fan amb una violència “de baixa intensitat” que difícilment pugui desembocar en una condemna judicial.\nNo ens arronsem davant del totalitarisme\nTanmateix, la passada Diada de Sant Jordi molts gironins van ser testimonis de com un grup de violents agredien dos pacífics militants del FNC mentre eren a la parada venent roses i llibres en llengua catalana i fent conèixer, amb tota l’educació i el respecte envers altres parers i maneres de pensar, el projecte polític del seu partit.\nDe ben segur que el FNC tornarà a ser objecte d’agressions com la de la passada Diada de Sant Jordi. I el que també és segur és que els militants del FNC no ens arronsarem de cap de les maneres davant d’aquestes actituds totalitàries, al contrari. Aquestes agressions ens donen més força i ens donen arguments davant d’aquells que no saben parlar ni debatre, davant dels covards que fan servir la força solament si van acompanyats d’una clara superioritat numèrica contra els agredits.\nNo defallirem en la nostra lluita per la independència i per la catalanitat de Catalunya.


About: Esteve Terradas i Illa\nEsteve Terradas i Illa (Barcelona, 15 de setembre de 1883 - Madrid, 9 de maig de 1950) fou Doctor en Ciències Exactes i en Ciències Físiques; Enginyer de Camins, Canals i Ports; Enginyer Industrial (1909), entre moltes altres. Té dedicada una placa en llatí a l'estació de metro Espanya de Barcelona, en homenatge al seu treball de disseny de les voltes catalanes de l'estació. Fou pare de l'arquitecte Robert Terradas i Via. Va morir a Madrid, el 9 de maig de 1950.\nEsteve Terradas 5809.JPG\nEsteve Terradas i Illa (Barcelona, 15 de setembre de 1883 - Madrid, 9 de maig de 1950) fou Doctor en Ciències Exactes i en Ciències Físiques; Enginyer de Camins, Canals i Ports; Enginyer Industrial (1909), entre moltes altres. Estudià a Charlottenburg (Berlín), Barcelona i Madrid. Alumne prodigi, va ingressar a la universitat amb 15 anys. Es doctorà també en ciències exactes i físiques, l'any 1904, i fou professor de les universitats de Saragossa, Barcelona i Madrid. S'especialitzà en ciències físico-matemàtiques, publicà nombrosos articles sobre aquests temes i el 1909 llegí a l'Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona una memòria destacada: "Emisión de radiaciones por cuerpos fijos o en movimiento". Fou Catedràtic de Física matemàtica i anteriorment, d'Anàlisi Matemàtica, tercer curs (Equacions Diferencials), a la Universitat Central i, per oposició, d'Acústica i Òptica l'any 1907, Electricitat i Magnetisme i Mecànica Racional a la Universitat de Barcelona, i de l'última assignatura a la Universitat de Saragossa i de les Universitats de Buenos Aires i La Plata (Argentina) i Montevideo (Uruguai). L'any 1914 va guanyar la càtedra d'Automobilisme de l'Escola del Treball. Va ser membre de la Reial Acadèmia Espanyola, Individu de número de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals l'any 1911, de la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona (1909), i honorari de la de Medicina de la mateixa capital. També va ser distingit com a Doctor Honoris causa de les universitats de Buenos Aires, de Santiago de Xile i de Tolosa de Llenguadoc; membre honorari de l'Associació d'Enginyers Argentins, i de la Societat d'Enginyers del Perú entre moltes altres. L'any 1911 fou el primer president de la Societat Astronòmica de Barcelona. Té dedicada una placa en llatí a l'estació de metro Espanya de Barcelona, en homenatge al seu treball de disseny de les voltes catalanes de l'estació. Fou pare de l'arquitecte Robert Terradas i Via. Va morir a Madrid, el 9 de maig de 1950. (ca)\nEsteve Terradas i Illa (Barcelona, 15 de setembre de 1883 - Madrid, 9 de maig de 1950) fou Doctor en Ciències Exactes i en Ciències Físiques; Enginyer de Camins, Canals i Ports; Enginyer Industrial (1909), entre moltes altres. Té dedicada una placa en llatí a l'estació de metro Espanya de Barcelona, en homenatge al seu treball de disseny de les voltes catalanes de l'estació. Fou pare de l'arquitecte Robert Terradas i Via. Va morir a Madrid, el 9 de maig de 1950. (ca)\nEsteve Terradas i Illa (ca)\nfreebase:Esteve Terradas i Illa


El rescat de Julen, una agonia\nActualitzada 18/01/2019 a les 12:16\nDescarten el túnel horitzontal i comencen a construir dos verticals per arribar al petit || No s’espera poder trobar-ho en menys de dos dies\n© Veïns de Totalán se solidaritzen amb la família del nen.\nJulen segueix sense aparèixer. Malgrat tot, els equips de rescat van seguir ahir amb els treballs d’excavació. De fet, a finals de la tarda d’ahir, el representant del Col·legi d’Enginyers de Camins de Màlaga, Ángel García, va anunciar que s’havia avançat quinze metres en la perforació. No obstant, un expert en mineria va proposar la construcció de dos túnels verticals d’uns cent metres i paral·lels al pou per connectar-los a l’horitzontal. L’expert miner va assegurar que aquests servirien per arribar fins on està Julen de forma més senzilla, però que la seua construcció suposaria uns tres o quatre dies. Els equips de perforació tenien planejat començar avui l’excavació. Els experts no van voler posar data a la troballa del nen, però van assegurar que tardaran, almenys, dos dies. Els lliscaments de terreny van complicar les tasques de rescat i la predicció de pluges no sembla encoratjar.\nÁngel García va explicar que una vegada comenci la perforació, s’estudiarà la manera de compatibilitzar-la amb la possible continuïtat de la succió al pou on va caure Julen. Encara que es començarà amb un dels túnels verticals, es comptarà amb una segona perforadora per començar l’altre quan els tècnics ho determinin. Davant de la possibilitat que es registrin pluges de cara els pròxims dies, es construiran rases per a un possible drenatge de l’aigua caiguda.\nL’home que va fer el pou assegura que tenia prou permisos i que algú va obrir el forat\nD’altra banda, la Guàrdia Civil va prendre declaració al pouater que va fer el forat del pou, Antonio Sánchez, que va afirmar que ell havia perforat el terreny, però també havia tapat el forat i va assegurar que algú l’havia destapat. També va afirmar que la seua actuació va comptar amb els permisos necessaris de la Junta d’Andalusia. El Govern andalús ho va desmentir, com també l’ajuntament de Màlaga, que va afirmar que no tenien constància d’aquestes obres. A més d’aquest, també van declarar l’amo de la finca i oncle del nen, i altres familiars del petit Julen.\nJulen, de dos anys i que pesa onze quilos, va caure al pou diumenge passat. Des d’aleshores, els equips de rescat treballen per trobar-lo. El forat al qual va caure compta amb uns 107 metres de profunditat.


Homs queda apartat de l'escó per la seua condemna d'inhabilitació\nActualitzada 29/03/2017 a les 13:26\n© Homs a l'hemicicle del Congrés.\nLa presidenta del Congrés, Ana Pastor, ha comunicat aquest dimecres verbalment al portaveu del PDeCAT al Congrés, Francesc Homs, que ha rebut la interlocutòria d’execució de la sentència del Tribunal Suprem que el condemna a tretze mesos d’inhabilitació i que per tant queda apartat del seu escó i deixa de ser diputat.\nAixí ho ha informat el propi Homs en una roda de premsa en la que la que comparegut acompanyat pels seus companys de partit, d’ERC i també del PNB, i en la qual ha subratllat que avui no s’"expulsa" del Congrés un diputat, sinó a "milers i milers de catalans" que a través dels seus vots van dipositar en ell la seua confiança.\nDes del punt de vista personal, ha assegurat que se sent "condemnat però feliç" perquè ha tingut l’"honor" de servir al procés independentista català, mantenint el seu compromís amb "el seu país i amb la seua gent" i a més de fer-ho de manera "pacífica i democràtica".\nDesprés de comunicar Pastor a Homs que quedava apartat de l’escó, l’haurà de traslladar també a la Secretaria General del Congrés i a la Junta Electoral Central (JEC) als efectes de designar un diputat que el substitueixi.\nEl Tribunal Suprem ha enviat aquest matí la interlocutòria d’execució de sentència després que ahir tingués constància formal que la sentència li havia estat comunicada a Homs.\nUna vegada que la presidenta de la Cambra comuniqui formalment al Suprem que Homs ha deixat el Congrés, l’alt tribunal assenyalarà la data en la qual acabarà la condemna (a finals d’abril de 2018) i també li cobrarà la multa que li va ser imposada.\nLa condemna, per la seua participació en la consulta sobiranista del 9 N, és de 13 mesos d’inhabilitació i 30.000 euros de multa per desobeir el Tribunal Constitucional.


MEETING GUITAR FESTIVAL AL FLAMINGO – Ràdio Sant Feliu 107.0 FM\nMEETING GUITAR FESTIVAL AL FLAMINGO\nBy Paul Marca|2013-09-03T18:54:51+02:003 de setembre de 2013|Sense categoria|0 Comentaris\nL’Auditorium – Sala de Festes Flamingo de Sant Feliu de Guíxols, antiga sala Las Vegas, organitza pel proper cap de setmana el “Meeting Guítar Festival Costa Brava 2013” amb la presència de virtuosos guitarristes de nivell internacional que aniran evolucionant durant tres dies pel renovat escenari d’aquesta sala.\nEl primer dia, dijous, 5 de setembre, l’accés és gratuït però cal comptar amb les invitacions que està repartint l’empresa per poder assistir als concerts que oferiran Eduardo Bort que es presentarà en format de trio, Joan Miró, excomponent de la destacada banda catalana dels anys 60; Lone Star i en representació local la banda de Rock & Roll: Hound Dogs.\nEl segon dia del meeting; divendres, 6 de setembre, es comptarà amb la presència del guitarrista Diego Cortés a més de Joan Miró, la Eduardo Bort Band i Biel Ballester Trio. Al final de l’espectacle, Jam Session amb tots els participants.\nI el darrer dia, dissabte, 7 de setembre, el cartell ve encapçalat per Raimundo Amador. Eduard Bort torna amb la seva banda al complet i Emili Baleriola, Max Sunyer i Amadeu Casas conformaran un sensacional trio. I això no és tot, Raimundo Amador transporta fins a Sant Feliu a dos vells amics del sud que també s’incorporaran a la festa com són Miguel Galán (ex Medina Azahara) i un dels compositors de les cançons de Triana com és Fernando Amo. Per tant s’organitzarà una Jam Session final de luxe.\nPer als dos darrers espectacles, les entrades es poden aconseguir anticipadament al preu de 15 euros i a taquilla a 20.\nPer ampliar la informació podeu adreçar-vos a les següents adreces electròniques:


Baixa fins a un 31,7% el retard del diagnòstic de la infecció per VIH a Catalunya - Diari de Girona\ncasos del 2007\nBaixa fins a un 31,7% el retard del diagnòstic de la infecció per VIH a Catalunya\neuropa press 28.11.2008 | 19:42\nEl retard del diagnòstic de la infecció per VIH a Catalunya s'ha reduït fins al 31,7% dels casos el 2007, segons dades de la Conselleria de Salut, amb motiu de la celebració l'1 de desembre del Dia Mundial contra la sida. El percentatge de retard era del 44% el 2001.\nDes de la posada en marxa del sistema voluntari de declaració de nous diagnòstics d'infecció per VIH el 2001 i fins al 30 de juny del 2008, s'han notificat 4.836 nous diagnòstics d'infecció per VIH --el 77,4% homes--. La població d'edat més afectada, de la mateixa manera que en els casos de sida, ha estat la d'edats compreses entre els 25 i 39 anys.\nLa principal via de transmissió del VIH entre els nous diagnòstics d'infecció pel VIH és la via sexual, amb un 79% --43,6% en relacions heterosexuals i 35,4% en homosexuals--.\nMalgrat el descens en el percentatge de retard en el diagnòstic de la infecció per VIH, aproximadament un 30% dels nous diagnòstics d'infecció s'han diagnosticat tardanament perquè la infecció per VIH pot passar desapercebuda dins de l'organisme durant anys.\nSegons la Generalitat, ha augmentat el percentatge de declaracions en població immigrant els anys vinents. Des de la implementació del sistema d'informació de nous diagnòstics, el percentatge de notificacions ha passat del 24,2% el 2001 fins al 40,9% el 2007.\nPel que fa a la sida, des del començament de l'epidèmia, l'octubre del 1981, i fins al 30 de juny del 2008, s'han diagnosticat a Catalunya 15.986 casos de sida residents a Catalunya. De tots els casos declarats, el 80,5% són homes.\nLa taxa de transmissió vertical del VIH --de la mare al fill-- se situa entre un 1 i un 2% gràcies a l'aplicació de mètodes de prevenció eficaces, sobretot amb l'ús d'antiretrovirals d'alta eficàcia. Una de les accions per disminuir més aquesta transmissió és la implantació de tècniques de reproducció assistida amb rentat de semen que permeten disminuir la possibilitat de contagi de la parella seronegativa.\nDes que el 2002 es va iniciar l'estudi pilot pioner a Espanya per avaluar l'eficàcia dels trasplantaments hepàtics en pacients infectats pel VIH amb hepatopatia crònica, fins a l'octubre del 2008 s'han fet 44 trasplantaments.\nCatalunya és la primera i única comunitat autònoma que ofereix dos tractaments quirúrgics per donar resposta a la lipoatròfia facial: un amb material sintètic i altres amb greix autòlog. Des de l'últim trimestre del 2007, s'han fet 20 tractaments amb empelt de greix i 64 tractaments amb material sintètic.\nPer tercer any consecutiu, les conselleries de Salut i Justícia i el Ministeri de Sanitat col·laboren per evitar la infecció per VIH en els centres penitenciaris catalans, que inclou programes d'educació sanitària, promoció de pràctiques sexuals segures i atenció psicològica als afectats, i mantenen els programes d'intercanvi de xeringues.


Guanya entrades dobles per les conferències d'humor 'Charlas Talks' de Versión Definitiva - Teatre Barcelona\nFinalitzat: Guanya entrades dobles per les conferències d’humor ‘Charlas Talks’ de Versión Definitiva\nVersión Definitiva és la nova productora formada per algúns dels millors guionistes de comèdia del país. Ara presenten Charlas Talks, un esdeveniment inoblidable on cinc ponents premiats internacionalment per la UV (Universitat de la Vida), explicaran la seva visió del món en presentacions plenes d’idees que t’inspiraran infinit. I si al final no milloren el teu futur, almenys hauràs rigut una estona. Ja saps: si pots, vols.\nParticipa amb Teatre Barcelona i guanya 1 entrada doble per a la funció del proper 28 de setembre a les 21.30h. Per participar només has de respondre a la següent qüestió: A quins programes de televisió i ràdio escriuen els ponents de les Charlas Talks? Deixa’ns la teva resposta en els comentaris d’aquest post. Recorda que trobaràs la resposta a la fitxa de l’espectacle.\nPots participar fins el dimarts 25 de setembre a les 13h. Es sortejaran les entrades entre tots els que hagin respost correctament la pregunta plantejada. Informarem dels guanyadors l’endemà en aquest mateix espai i seran notificats per correu electrònic.\nLa guanyadora d’una entrada doble és Maria Pilar Alcrudo Maza.\nJordi Vidal Tasa\nOscar Garcia Fraile\nNeus Pascual Sánchez


Aferrats a aquest món\n05 març 2021 17:03\nÀlex Volney | 29 desembre 2005\nEls munts de llibres no em deixen veure el llibre. Em referesc al llibre que cerc, mimetitzat entre els altres. L'arbre que no deixava veure el bosc, ara és un bosc de llibres que no em deixa veure el llibre... fins que el company que té més anys, i el cap més clar, el troba. Ens movem cautelosament entre tants de munts. Un intel·lectual del segle XVIII es queixava de no poder llegir totes les obres que es publicaven. Hauríem de viure tres cops per a poder accedir a la meitat del que es publicarà l'any que ve... per un moment m'aturo de col·locar, em qued badant rere un dels finestrals de la llibreria. Fora, una parella fa el mateix de cara a una joieria i d'esquena a nosaltres. És realment pintoresc veure dues persones agafades al mateix paraigua amb tota la calma del món. El carrer és quasi sec del tot, no ho han reparat, ja no plou i fa una bona estona, però segueixen arrecerats. Fa fred i no se n'han temut, segueixen caminant, voltant pels carrers mirant els mostradors amb tota la calma del món, aferrats al paraigua, mentre el temps passa, sense cap interès per les presses, els sorolls o els canvis... ni que siguin de banyat a eixut. Potser algú es pensarà que aquest és el camí per on ens porta el temps, corbadets i arrufats pels silenciosos camins o simplement, que això és una altra casta de felicitat. La veritat, un tros de ferro cobert i ambdós davall, amb el braç de l'home formant un angle, aguantant l'ombrel·la. La dona de la mateixa forma aguantant l'home, ell agafat i ella agafada a ell, enganxant dos angles com si conformessin un tanto a tot el que els envolta. No plou, tant se val, aixoplugats de tot com van..., segueixen caminant un vora l'altra... què dic, pràcticament un sobre l'altra i ambdós sota el paraigües. L'estabilitat que passegen, tot i temptejar sobre l'irregular trespol dels carrers de ciutat, és quelcom semblant a un passeig casolà per un dels passadissos aquests que ens porten d'una cambra al que seria la cuina de la Ciutat, més o manco on s'agafen les pelles pel mànec, però fan l'efecte d'una casa a les fosques recorreguda amb una espelma, fent els esforços corresponents per no canviar les ombres, per la fosca més absoluta. Aliens a tot això, segueixen, canvien de mostrador, la lleugera pertorbació sembla que del cel s'escampa i els carrers definitivament eixuts, es va mostrant l'article on no hi trobareu opinió. La notícia, tampoc no ens correspon, o pot ser: que encara circulin per la gleva, persones que volen seguir aferrades a aquest món. Algú ho podria definir com la típica estampa en la tardor de la vida. No compraran, no entraran en l'estadística de consum aquestes festes. El vent que s'ha aixecat, fa rodolar al seu voltant tot un cabàs de fulles, formant domèstics remolins. Finalment i després de molt voltar i pensar-s'ho, s'animen a entrar i em sorprenen advertint primer que no volen cap llibre, demanant seriosament si ens han sobrat calendaris dels anys anteriors per a poder encendre la llar de foc.


Blog de Jesús Bohigas: d’abril 2016\nA DEMÒCRATES DE CATALUNYA\nEl passat dissabte dia 3 d’abril, va tenir lloc l’acte fundació i presentació de Demòcrates de Catalunya a la regió de Girona, un nou partit format en la seva majoria pels militants escindits d’Unió.\nVaig tenir el privilegi d’assistir a la seva cloenda, com a convidat en representació de Reagrupament i els agraeixo haver pogut constatar que compartim l’objectiu comú de disposar d’un estat propi, com a únic camí per a garantir el futur del nostre país en llibertat.\nNo podem obviar que el procés i els seus actors han anat canviant des de l’any 2010 ençà i que el nostre principal enemic han sigut sempre les lluites caïnites a que ha estat sotmès, propiciades tant per factors interns com externs, una debilitat perfectament coneguda i utilitzada per l’estat espanyol per fer-lo fracassar. En aquests moments la ciutadania ja ha demostrat que la seva unió, voluntat i fermesa, estan a prova dels embats de tota mena rebuts des dels partits polítics espanyolistes, estiguin o no en el govern. La debilitat la tenim ara en els partits polítics independentistes i els seus líders, que estan en el punt de mira dels nostres contrincants.\nPer altra banda, és possible que la fórmula de Junts pel Sí a les passades eleccions hagi arribat al seu zenit i, per tant, calgui que els votants disposin de més opcions en les que es puguin veure reflectides les seves idees polítiques. En això a Catalunya també som diferents i tenim un ventall ideològic prou ampli per escollir, enriquit ara per la incorporació de noves formacions com Demòcrates o la que sorgeixi de la re-fundació de CDC. Una riquesa política que hem d’evitar que es transformi en un parany per a les aspiracions nacionals.\nPer aquest motiu, usant dues cites, vull adreçar dos missatges a Demòcrates de Catalunya, que tot i els seus coneguts actors, no deixa de ser una nova formació independentista que s’incorpora a l’escenari polític.\nLa primera cita, es remunta fins al començament del segle III a la Xina, concretament al riu Iang-Tsè, on es va lliurar la batalla de Chibi entre l’exèrcit imperialista de Cao Cao i els senyors de la Guerra Liu Bei i Sun Quan. En aquest episodi èpic, portat al cinema per John Woo amb el títol de “El penya-segat vermell”, un exèrcit de 40000 homes dividits, aconsegueix vèncer tot un exèrcit imperial de 200000 homes. La clau fou que aquells capitostos varen ser capaços de deixar de banda les seves enemistats, per establir i acceptar una estratègia comuna, així, cada soldat continuava seguint al seu líder natural i foren aquests líders els que s’uniren per aconseguir la victòria, enfront d’un general que confiava poder vèncer fàcilment un enemic dividit. Tornant al nostre temps, l’escenari no és diferent, tenim un poble que vol defensar la seva llibertat i uns partits i líders que cada ciutadà té com a referent. El poble ja ha demostrat la seva unió per a un objectiu comú, ara és obligació dels seus líders seguir una estratègia única per complir amb el mandat que han rebut. En aquest sentit, vull encoratjar Demòcrates de Catalunya a continuar amb la generositat demostrada i esdevenir una suma pel procés, propiciant en tot moment l’entesa entre els lideratges implicats.\nI, en segon lloc, citaré a John Rawls i la seva obra “Una teoria de la justícia”, la més utilitzada pels jutges nord-americans per a justificar les seves sentències. Quan parla de la desobediència civil, escriu: “Una vegada que la societat s’interpreta com un esquema de cooperació entre iguals, les persones afectades per greus injustícies no cal que se sotmetin. De fet, la desobediència civil (i també l’objecció de consciència) és un dels mecanismes estabilitzadors del sistema constitucional, encara que sigui, per definició un mecanisme il·legal.”, més endavant diu: “I és que el fet d’emprar l’aparell coactiu de l’estat per tal de mantenir institucions manifestament injustes és en si mateix una forma de força il·legítima a la qual els homes, quan cal, tenen dret a resistir.”. Tard o d’hora, els catalans haurem de realitzar actes de desobediència per trencar amb la legalitat espanyola i, quan arribi aquest moment, no puc recomanar a Demòcrates de Catalunya que no tinguin por, sinó desitjar-los que tinguin el coratge suficient per a superar-la.\nPublicat per Jesus Bohigas a 22:31 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge


El País Valencià líder en destrucció d'empreses - Diari La Veu\nEscriba el número 442035\nEl País Valencià líder en destrucció d'empreses\nEl portaveu adjunt socialista en les Corts, Francisco Toledo, lamenta que igualment el País Valencià siga capdavanter en destrucció d'empreses d'emprenedors i en la pèrdua de grans i mitjanes empreses\n4 agost 2014 01:00h\nEl portaveu adjunt socialista en les Corts, Francisco Toledo, ha denunciat que en 2013 el país Valencià ha sigut, “capdavanter destacat en destrucció d'empreses” i s'ha situat “per damunt del doble de la mitjana estatal”, segons les dades del Directori Central d'Empreses (DIRCE) de l'Institut Nacional d'Estadística (INE) fetes públiques aquest mes, amb més de 1.800 empreses de diferència de la següent comunitat i amb una de cada quatre empreses desaparegudes en l'últim any a l'Estat espanyol que ha sigut valenciana.\nToledo ha subratllat que s'ha superat notablement la mitjana estatal en les tres demarcacions: Alacant, -1,1%; Castelló, -1,7%; i València, -2,5%. De les 337.161 empreses que hi havien en el DIRCE 2013, han desaparegut en un any 6.306 empreses, la qual cosa suposa una pèrdua de l'1,87% de les empreses existents. “Amb aquestes dades la Comunitat supera en més del doble la mitjana estatal de destrucció d'empreses que ha sigut del 0,87%”, ha advertit Toledo.\nLes dades també constaten “el fracàs” del Consell en el seu foment de l'emprenedoria, en ser el País Valencià “capdavanter destacat en pèrdua d'empreses sense assalariats”, ja que una de cada dues empreses d'aquest tipus que han desaparegut a l'Estat espanyol en 2013 era valenciana. D'aquesta manera, la comunitat també se situa com a “capdavantera destacada en destrucció d'empreses sense assalariats.\nLes dades del DIRCE són “igualment desastroses” en aquesta activitat econòmica. De les 178.310 empreses sense assalariats que existien al País Valencià en el DIRCE 2013, en un any s'han perdut 4.149 empreses, la qual cosa suposa una pèrdua del 2,32%. “Amb aquestes dades la Comunitat supera en més de quatre vegades la mitjana estatal que s'ha situat en el 0,54%”, ha denunciat el diputat socialista.\nPer açò, el portaveu adjunt ha insistit que “aquestes dades constaten el fracàs de la política del Consell en la seua política d'emprenedoria, plena de xerrameca però falta d'idees i de pressupost”.\nLa pèrdua de control valencià d'alguns bancs afecta el crèdit\nD'altra banda, respecte a les empreses de més de 5.000 treballadors, el País Valencià també és capdavanter en perdre 2 de les 6 empreses que tenia d'aquest tipus, la qual cosa suposa un 33% menys.\nAixí mateix, ha lamentat que aquest mateix resultat es repeteix en les empreses de 1.000 a 4.999 treballadors, ja que “mentre a Espanya creix el nombre d'empreses d'aquest tipus i creix a Astúries, Cantàbria, Castella-la Manxa, Múrcia, i País Basc, al País Valencià perdem 1 de les 43 empreses que tenia”.\nPolítiques del Consell\nFinalment, Toledo ha assegurat que “aquest resultat global tan negatiu és conseqüència d'una conjunció de factors que són responsabilitat del Consell: les enormes retallades pressupostàries als sectors productius, els impagaments multimilionaris que asfixien les empreses, la falta de polítiques que fomenten el creixement i la falta de crèdit a xicotetes i mitjanes empreses”. Un factor, aquest últim, que al País Valencià “és més greu que en la resta de l'Estat espanyol amb la pèrdua de control valencià en Bancaixa, CAM i Banc de València”, ha indicat el portaveu adjunt socialista en les Corts.\nDe la mateixa manera, Toledo s'ha dirigit al president de la Generalitat, Alberto Fabra, per a demanar-li que aplique “polítiques i programes reals que ajuden al foment de l'ocupació” i que deixe de presentar plans d'ocupació com el primer Programa d'Ocupació Pública per a Actuacions en el Mitjà Natural, realitzat hui en Villamarxant, en el Parc Natural del Túria, ja que “posteriorment es demostren no serveixen per res”. En aquest sentit, Toledo ha recordat els “estrepitosos fracassos” del pla d'ocupació conjunta de les tres administracions i del pla d'ocupació juvenil promoguts pel mateix Fabra, aquest últim amb una “ínfima” execució pressupostària.\nEscriba el número 833194


El Club Bàsquet Olot no pot frenar al Club Bàsquet Prat\nEl Club Bàsquet Olot perd en la visita del Club Bàsquet Prat al Pavelló d’Esports (67-74)\nComentaris tancats a El Club Bàsquet Olot perd en la visita del Club Bàsquet Prat al Pavelló d’Esports (67-74)\nEl sènior femení del Club Bàsquet Olot no va poder guanyar en la visita del Club Bàsquet Prat. Tot i acabar la primera part amb un marcador advers de 28-36, les olotines van remuntar al tercer període. L’equip del Prat de Llobregat, però, va ser millor en l’últim quart i es va acabar emportant el partit per 67-74.\nLa jornada 15 del grup 2 de Primera Catalana va enfrontar el sènior femení del Club Bàsquet Olot amb el Club Bàsquet Prat. Els primers compassos de partit van ser els més igualats del matx. El primer quart es tancava amb empat, 14 a 14. Al segon període les visitants es van fer amb el control del partit, deixant un parcial de 14 a 22, el qual deixava un marcador de 28-36. Ja al tercer, les noies de Werner Estellé van desenvolupar el joc que les ha portat a la zona alta de la classificació, completant els millors 10 minuts olotins amb un parcial de 24-13. Bones accions del CB Olot des de l’exterior i també des de sota la cistella, deixant un marcador al tercer període de 52-49.\nPerò a l’últim quart, les jugadores del Club Bàsquet Prat, necessitades de punts, van ser millors que les locals. La remuntada olotina no va impressionar a l’equip del Prat de Llobregat que va acabar guanyant el partit per 67 a 74. Derrota amarga del Club Bàsquet Olot, però toca seguir. Les olotines acaben la quinzena jornada en quarta posició.\nUna representació de veïns, govern i oposició de Sant Jaume de Llierca es personaran demà al Parlament de Catalunya. Ho faran davant de quatre diputats, per presentar les més de 1.300 firmes que han recollit en contra de la planta de triatge. Davant de la…\nLa situació sanitària ha convertit l'entrega dels premis 100% emprenedors de l'ajuntament d'Olot en un acte a porta tancada que ben poc s'ha assemblat a la celebració que es feia tradicionalment a la sala El Torín. El que no ha canviat, però, ha estat l'alt…


A PROPÒSIT DELS ENCONTRES D’ESCRIPTORS I CRÍTICS. ARTICLE MENSUAL AL SOMGARRIGUES | Centre d'Estudis de les Garrigues\nHome > Articles SomGarrigues > A PROPÒSIT DELS ENCONTRES D’ESCRIPTORS I CRÍTICS. ARTICLE MENSUAL AL SOMGARRIGUES\nPosted by: Redacció 1 gener, 2017\tin Articles SomGarrigues\nA PROPÒSIT DELS ENCONTRES D’ESCRIPTORS I CRÍTICS\nLes entitats d’aquest país fem molta feina. Això és indiscutible. I, de tant en tant, ens ve de gust fer balanç per comprovar si els objectius que ens havíem marcat a l’inici d’un projecte es van acomplint. Aquest neguit ens fa més grans com a associació perquè ens exigeix estar al dia, fent els canvis que calgui fer a mesura que avança la proposta consensuada en equip.\nEl Centre d’Estudis de les Garrigues continua amb la seva tasca de difusió de la cultura a la comarca. Per aquest motiu veu amb bons ulls que arribin iniciatives de tot arreu. Algunes acaben el seu cicle, i d’altres, tot just l’inicien o marquen un camí recorregut parcialment. Aquest seria el cas de l’Encontre d’escriptors i crítics que ara arriba a la seva quarta edició. No ens imaginàvem que aquell dinar de treball que vam fer al restaurant El Castell de la Floresta, el dimarts 4 de febrer de 2014, seria el punt de partida d’un projecte que ja està consolidat al territori. Preníem el relleu de les trobades d’escriptors de les Valls d’Àneu i canviàvem la seva filosofia per adequar-la a les inquietuds de la nova literatura catalana. L’Àlex Broch, a banda de cedir la seva casa de Bellaguarda per a les reunions, feia de pont literari entre Ponent i Barcelona. Ara hem vist que el seu mestratge traspassa fronteres i es vincula obertament a tots els territoris de parla catalana.\nI hem passat de posar en contacte l’última obra dels autors, ja siguin garriguencs o no, amb els lectors, a analitzar a fons els diferents àmbits literaris de rabiosa actualitat. I, a més de convocar escriptors i escriptores que parlessin en primera persona, hem cridat crítics d’universitats de prestigi i editorials joves perquè valoressin què s’ha fet en els darrers quinze anys en la literatura catalana contemporània. I, sobretot, en cap moment hem descuidat el coneixement i la difusió del patrimoni garriguenc. Això era sagrat.\nMentre la prova pilot del setembre de 2014 apostava pels autors i el procés de creació, la segona ja se centrava en l’àmbit de la poesia d’avui (2000-2015). Ara l’editorial Fonoll s’encarrega de publicar els textos d’aquest segon encontre en la nova col·lecció Quaderns de Bellaguarda. La seva difusió està més que garantida en tots els espais de debat dels països catalans. I la bona notícia és que, a més d’imprimir una segona edició, ja se cita en palestres universitàries i en els mitjans de comunicació. I aquest octubre de 2016 fèiem un pas de gegant quan compartíem taula i tertúlia per parlar de les tendències i referències de la novel·la d’avui. Les ponències ampliaran la col·lecció garriguenca i així podrem crear una nova bibliografia històrica i crítica sobre el teatre (2017) i el memorialisme (2018).\nArticle mensual CEG SomGarrigues\t2017-01-01\nPrevious: BONES FESTES DES DEL CENTRE D’ESTUDIS DE LES GARRIGUES\nNext: PRESENTACIÓ DEL LLIBRE L’ESCULTOR DE DÉU


Els fabulosos viatges de Rocket@: La fustració d'un blocaire\nPublicat per Jordi Gonzalez a 9:22 a. m.\nLamentablement estem a mercè de la tècnologia, i que controli la tecnologia controlarà tot el cotarro.\n6 de gener de 2008 a les 10:55\nLa veritat és que cada vegada que intentava accedir en fer la meva passejada pels blocs he tingut problemes. Sap greu no poder tenir el domini . cat però encara sort que blogger ens permet tenir un espai en català


El Campus de Gandia de la UPV li posa imatge als poemes de Josep Piera - Diari Serpis\nEl Campus de Gandia de la UPV li posa imatge als poemes de Josep Piera\nJavier Pastor, subdirector de cultura del Campus de Gandia, i Arnau Múria, estudiant de Comunicació Audiovisual, han canalitzat la col·laboració amb Saforíssims, que ha consistit en la lectura i gravació de poemes de Josep Piera, compartits en xarxes socials amb el hashtag #llegimPiera. El procés de gravació dels vídeos i els resultats es poden veure a la web saforissims.org/joseppiera/ i a saforissims.org/viquipiera.\nEn el projecte han participat els estudiants de la UPV a Gandia: Jordi Company i Víctor Escrivà, amb la lectura de dos poemes d’El somriure de l’herba; Francesc Bosch, amb una composició d’El temps trobat; Laura Pérez, amb un poema de l’antologia Cants i encants i Saray Cerro, amb el poema que dóna nom al llibre En el nom de la mar. També s’hi han sumat Josepa Costa, tècnica de normalització lingüística de la UPV, llegint un fragment d’Ací s’acaba tot i Josep Àngel Mas, subdirector de Promoció i Foment del Campus de Gandia, amb un fragment d’Un bellíssim cadàver barroc.\nDes de Saforíssims Societat Literària es mostren satisfets amb la col·laboració: ‘estem molt contents de poder tenir una companyia de viatge com la del Campus de Gandia, per poder experimentar altres maneres d’apropar-nos a l’obra dels nostres escriptors i escriptores. Esperem continuar-hi el camí encetat i continuar gaudint-hi de la literatura”.\nJesús Alba, director del Campus de Gandia de la Politècnica, ha afirmat que la universitat ha de ser un espai de reflexió i gaudi cultural, connectat amb el seu entorn més proper. ‘La tasca que desenvolupa Saforísssims és crucial per al patrimoni cultural i literari, que en la Safor és extraordinari, ja que comptem amb grans mestres des del segle d’or, com Ausiàs March, Joanot Martorell i Roís de Corella fins arribar a les escriptores i escriptors de l’actualitat, dels quals Josep Piera és un gran exponent’.


El Consell de Menorca crearà una figura gestora per a la Reserva de la Biosfera\n01 octubre 2020 06:29\nEl Consell de Menorca crearà una figura per a la Reserva de la Biosfera.\nEl conseller insular de Medi ambient, Javier Ares, ha apuntat aquest divendres que la creació d'una figura gestora per a la Reserva de Biosfera és un dels impulsos que vol donar el seu departament.\n«Volem donar sentit a la declaració de la illa com a Reserva de Biosfera amb la finalitat de que es converteixi en un dels eixos claus del treball del Departament de Medi ambient», ha assegurat durant la roda de premsa de balanç dels primers dies de govern.\nEn aquesta línia, Ares ha remarcat que es preveu elaborar el Pla d'Acció de la Reserva de Biosfera de Menorca i desenvolupar un pla de comunicació i difusió dirigit tant a la població de la illa com a l'estacional.\nAixí mateix, també es reactivaran els òrgans de gestió i participació prevists en els estatuts de l'Agència Menorca Reserva de Biosfera. «L'objectiu és que la gent de Menorca torni a sentir la Reserva de Biosfera com alguna cosa seu», ha subratllat Ares, qui pretén cercar la implicació de tots els ajuntaments.\nD'altra banda, el conseller ha remarcat que un eix prioritari serà la cooperació amb altres Reserves de Biosfera, pel que s'han iniciat els contactes amb la Unesco i l'illa coreana de Jeju en relació amb la Xarxa Mundial de Reserves de Biosfera Illes i Zones Costaneres.\nDe fet, aquest divendres mateix Ares ha rebut a un representant de la Reserva de Biosfera insular d’Ometepe, a Nicaragua, per mediació d'un programa del Fons Menorquí de Cooperació.


la rapita chic: On anar descalç no és anarquia. És cultural.\nFa unes setmanes vaig anar a sopar amb uns amics a Bcn, i un d'ells em va comentar que havia vist el programa del foraster als Muntells. Immediatament, em vaig adonar que em posava una mica a la defensiva (em preocupa la manca de respecte que de vegades mostra la televisió...). I el primer que li vaig preguntar era que li havia semblat. Ell em va dir que li havia agradat molt i que la gent que sortia semblava molt feliç.\nDesprés de parlar amb ell, vaig voler veure el programa per poder tenir les meves pròpies impressions. I, després de vore'l, puc dir que em va agradar. El programa, amb una filosofia de fotesa sana i amb clau d'humor, va posar de manifest, el més important, la qualitat humana i els costums de la gent del delta.\nTambé em va permetre encaixar algunes peces. Ara entenc perquè mon pare, un esperit lliure i criat al delta, va sempre descalç. No és pura anarquia. És la cultura amb la que s'ha criat.\nEl foraster als Muntells, setembre de 2013.\nVa directe a la nostra vídeo-col·lecció!!\nPublicat per larapitachic a 17:58\nEtiquetes de comentaris: Delta video-col·lecció, Estil de vida, Una manera de sentir


Urbana i Mossos desallotgen els manters de plaça de Catalunya amb agents antiavalots\nAquest dimecres ho van intentar i la policia es va haver de retirar | Aquest dijous les dues policies han desplegat agents de seguretat ciutadana per evitar que els top manta tornin\ndijous, 10 de gener 2019 - 17:18h\nA la tercera va la vençuda. Agents antiavalots dels Mossos d'Esquadra i de la Guàrdia Urbana de Barcelona han desallotjat aquest dijous a la tarda els manters de plaça de Catalunya. Aquest dimecres ho van intentar però els venedors del conegut top manta que s'instal·la a l'intercanviador de Renfe, Ferrocarrils i Metro del centre de la ciutat no van marxar i van plantar cara. Avui, amb agents de l'ARRO dels Mossos i de l'USP de la Guàrdia Urbana, amb cascs i escuts, s'ha fet efectiu el desallotjament.\nAgents de Mossos i Urbana s'han quedat per evitar que tornin\nL'operatiu ha comptat amb la col·laboració de patrulles de seguretat ciutadana que s'han quedat a les andanes i també a les zones de pas per evitar que els manters s'hi tornessin a posar. Els top manta han estat durant força estona a les andanes del metro i els agents s'han desplegat en diversos punts del subsòl. A l'exterior furgonetes dels equips d'ordre públic de les dues policies s'han quedat a reacció per si els manters volen tornar a ocupar la zona i ho fan amb violència.\nSegons han explicat fonts policials a 'CatalunyaDiari', es preveu que el desplegament s'allargui durant tota la tarda i que no es permeti als manters tornar-se a posar a les zones de pas. Els vigilants de seguretat de TMB, Renfe i Ferrocarrils també han reforçat la seva presència a la zona per evitar que els manters accedissin sense bitllet a les andanes.\nDimecres la Guàrdia Urbana es va haver de retirar\nAquest dimecres la Guàrdia Urbana va intentar desallotjar els manters però no ho van aconseguir. Els dos agents de Seguretat Ciutadana que van entrar al vestíbul de l'estació es van trobar amb la negativa dels venedors ambulant i es van retirar. Avui, amb agents antiavalots però sense incidents, s'ha pogut desallotjar al centenar de venedors que dia rere dia s'instal·len al subsòl de plaça de Catalunya.\nA principis de setmana la policia també va actuar i va poder-se fer amb un miler de productes falsificats i es van denunciar una vintena de persones. Els operatius d'aquesta setmana no formen part del pla de xoc que l'Ajuntament de Barcelona va assegurar que faria per acabar amb el top manta. Aquest pla encara no s'ha explicat per part de l'equip d'Amadeu Recasens, el responsable de la seguretat de la ciutat de Barcelona.


Bacó duroc fumat Anton\nElaborat amb cansalada i costella de porc duroc, cuit i fumat.\nEmbotit en tripa natural i cuit.\nLa presència de la sang li atorga el color i el sabor característics.\nEl nostre procés de cocció exclusiu li atorga una textura suau i una aroma característica que s'aprecien en cada tall.\nÉs considera un dels productes típics en la xarcuteria catalana.\nS'afegeix ceba per conferir-li un gust especial i diferent, tot plegat, embotit en tripa i cuit.\namb carn picada de porc i formatge, pes aprox. 100 gr\nLlonganissa pagès Anton\nExposat a un procés just de curació.


Un any més, la CARME del blog COL·LECCIÓ DE MOMENTS s'encarrega de fer la substitució dels Relats Conjunts en vacances i, en aquesta ocasió, ens proposa que escrivim un relat inspirat per una fotografia de la ciutat de Barcelona de nit, feta des del balcó de la cúpula de l'observatori Fabra.\nEnguany, la padrina, nosaltres l'anomenem així a l'àvia, ha fet 80 anys però ningú ho diria. La dona viu, amb la tieta Soledat i l'oncle Sebastià, a la casa pairal de la família i, encara ara, continua fent feina com ha fet tota la vida. S'aixeca cada dia gairebé quan surt el sol, s'encarrega de donar menjar a l'aviram, cull verdura a l'hort...\nI té el cap tan clar que ja el voldríem molts de nosaltres. S'adona de tot, ho veu tot... i es queixa de tot.\nL'àvia no havia sortit gairebé mai del poble, segurament perquè no li ha fet mai cap falta, per aquest motiu i per celebrar el seu aniversari, els néts ens vam posar d'acord per portar-la un dia a la gran ciutat. La Maria del Pilar, que és la seva néta preferida, va ser l'encarregada de proposar-li l'excursió:\n- Padrina, que us faria il·lusió passar un dia a Barcelona?.\n- A Barcelona, Pilarín?. No se m'ha perdut res a mi a Barcelona...\nJa hi comptàvem que la idea no l'entusiasmaria a la primera, ja he insinuat abans que la nostra àvia és una dona que li costa trobar alguna cosa ben feta, però després d'insistir-hi una mica vam aconseguir que acceptés i vam acordar que hi aniríem l'endemà mateix, no fos cosa que canviés d'opinió.\nAl matí següent la vaig anar a recollir, acompanyat de la Maria del Pilar, amb el meu cotxe. Nosaltres dos seríem els encarregats d'acompanyar-la tot el dia. Es reuniria també amb la resta de la família que viu fora del poble, però això seria només a l'hora de dinar. Vam arribar doncs al mas i, com que ja la vam trobar a punt, sense esperar més ens vam dirigir cap a la capital. Vaig agafar l'autopista per fer més via i evitar que la dona es maregés al cotxe, però tot i així no vam poder evitar l'embús del peatge de Martorell on vam perdre una bona estona esperant per pagar. L'àvia no havia dit res des de que havíem començat el viatge... fins aleshores:\n- Pagar per estar aturats al mig de la carretera. Això és el món al revés!!\nLa Pilar i jo ens vam mirar, la cosa no començava gaire bé però ara ja estava tot muntat així que vam fer el cor fort i vaig continuar conduint mentre sentia com l'àvia remugava:\n- El món està ben girat, el món està ben girat...\nPer resumir-vos-ho una mica, us diré que tot el dia va ser igual. Quan va veure que a la ciutat els cotxes omplien els carrers, més pensats per a ells que per als vianants va opinar que era ben bé el món al revés que les màquines fossin més importants que les persones. Quan la vam portar al restaurant, un dels més coneguts de cuina moderna, no es va estar de dir que tot anava de cap per avall si es donava més importància a la presentació del menjar que no al que menjaves, unes minúscules porcions a preus exorbitants perdudes en mig d'uns grans plats, això sí, molt bonics. Quan la vam portar a passejar pel Port Vell i li vam explicar que no calia que saludés tothom amb qui es trobava, que a la ciutat això no es fa, ens va replicar que alguna cosa no va alhora si les persones prefereixen tractar amb les altres amorrats als seus telèfons mòbils abans de fer-ho cara a cara. I quan no es queixava de res en concret, continuava remugant:\nLa cirereta a aquesta desastrosa jornada va arribar al vespre. Vam pujar a la muntanya del Tibidabo perquè l'àvia veiés, des de dalt de l'observatori Fabra, tota la ciutat de nit. Ens pensàvem que quedaria impressionada davant aquella panoràmica de Barcelona tota il·luminada, però l'únic que la vam sentir dir va ser:\n- Fins i tot aquí les coses van al revés. Mireu el cel. Tot negre perquè l'única possibilitat que deixeu a la llum és arrossegar-se per terra. Aneu dient que estimeu la natura però a l'hora de la veritat preferiu els fanals a les estrelles...\nVam tornar cap el poble en silenci. Al cotxe només s'escoltava una cosa. No ho endevineu?. Efectivament, només se sentia com l'àvia anava repetint, fluixet però ben clarament, el seu: «El món està ben girat, el món està ben girat...».\nQuan em vaig acomiadar d'ella, vaig provar de disculpar-me:\n- Em sap greu que no us ho hagueu passat bé, padrina. Vam pensar que l'excursió a Barcelona seria una bona idea però no se'ns va acudir que vos sou d'una altra època i que la modernitat us atabalaria. Ho sento.\n- Però què dius, nen?. Si m'ho he passat la mar de bé. Quan vulgueu hi tornem, que hi ha coses molt maques a la ciutat.\n- Però si us heu estat queixant tota l'estona...\n- Tampoc tant. El que passa és que els urbanites us heu acostumat a unes coses que us venen imposades per la vostra manera de viure però que realment haurien d'anar al revés. O ara em diràs que no estàs d'acord que tot aniria millor si no hi hagués peatges quan l'autopista no és la via ràpida que hauria de ser?, o si la gent passés per davant dels cotxes en el moment de planificar les ciutats?, o si hom gaudís de veritat de les coses com el menjar i no ens conforméssim amb només aparentar-ho?, o si les persones deixessin d'anar cadascú per ell i interaccionessin més amb els altres?, o si a la natura se li donés la importància que realment té?...\n- Sí, és clar. En tot això sí que teniu raó però és que vos no només us heu queixat d'aquestes coses. No heu trobat res bé. I ja us he dit que ho entenc, esteu acostumada a viure en una altra època que, per desgràcia, ja ha passat per això no m'estranya que hagueu estat tot el dia remugant que «el món està ben girat».\n- Això he fet? De veritat?. Perdona noi, no n'era gens conscient i no era aquesta la meva intenció. Em faig vella i no m'he adonat que deia en veu alta, el que tot el dia em ronda pel cervell. Saps que ha passat?. Doncs que ahir després de repassar com cada dia el que ha estat tendència a Twitter i contestar un parell de mails, vaig entrar un moment al Facebook i m'hi vaig trobar un Youtube d'aquesta antiga cançó del Serrat. I resulta que ara no me la puc treure del cap. Si no hagués tancat el blog, que és una eina que ja s'ha quedat obsoleta davant l'auge de les xarxes socials, n'hauria fet un post. És que em fa gràcia perquè sembla que parli de mi quan diu allò de: «El món està ben girat / va remugant la padrina / a un seguici de gallines / que veuen ploure panís».\nPer cert, què em deies de viure en una altra època?...\nUna padrina molt observadora.\nLa del Serrat ja deu ser molt velleta...\nQuina padrina més enrotllada!\nUn final sorprenent i divertit.\nboníssim Mac ! comte amb les padrines que elles tornen quan nosaltres encara estem anant-hi.....\nHahahaha molt bona la Padrina!!... ara bé, què és això de dir que els blogs s'han quedat obsolets? No, padrina, no... Tan sols s'ha de repartir una mica el temps entre totes les xarxes... Per cert, ja ha vist els vídeos del meu canal de YouTube? :-DDD\nHa, ha, ha, m'encanta aquesta padrina atòmica ... Llàstima que ja hagi tancat el blog, perquè ara mateix me'l posava a la barra lateral del meu.\nMolt divertit. Gràcies, Mc, per participar!!!\nEstic molt d'acord amb aquesta padrina, té molta raó amb tot. Menys amb això del blog, és clar. És tan moderna que l'ha deixat enrere ja. Podria repartir una mica el temps, no? Que tots ho fem, no? No em dirà que ella no pot, si està súper al dia! Això és que a més fa altres coses que no ens explica...\nNosaltres a l'àvia també li dèiem padrina... I aquesta per tenir 80 anys té les coses més clares que molts joves que només es queixen, però no saben per què!!!\nEns has regalat un bon gir d'aquesta història de sa padrina i sa seva primera sortida al món no virtual. ;)\nGràssis, Mac, pel somriure.\nGràcies a tots pels vostres comentaris\nUs vull explicar que aquest llarg relat va néixer com un microrelat de tres línies, més concretament les tres que la padrina diu des de dalt de l'observatori Fabra. La primera idea que em va venir al cap quan vaig veure la imatge de la CARME va ser el contrast entre el cel, tot negre, i la gran il·luminació del terra i vaig escriure aquelles tres línies deixant constància de que allò anava al revés de com havia d'anar. Aquest concepte del món al revés (del món ben girat) em va fer pensar amb la cançó del Serrat i la cançó va fer que el personatge principal fos una padrina visitant Barcelona. Imaginar una àvia que diu les veritats tal com ragen quan una cosa no li agrada perquè, com diu l'ELFREELANG, quan nosaltres anem ella ja torna i no, com es pensa el seu nét, perquè viu desconnectada del món actual em va divertir molt. M'alegro que us hagi agradat.\nPer cert, com que veig que alguns de vosaltres ho remarqueu, us he de dir que en una primera versió la padrina després de repassar el Twitter i abans d'entrar a Facebook, escrivia un post al seu blog però després vaig pensar que fer-la encara més moderna proclamant que els blogs han quedat obsolets (i a més dins d'un relat publicat en un blog per a un joc blogaire) us faria més "gràcia". ;-)\nMolt bo! M'ha agradat molt. M'ha recordat la meva mare que en té 87, i que menys en la part final, perquè ella si que està renyida amb la tecnología tot i que diu que si fos més jove hauria anat a caçar fins i tot pokémons d'aquets, s'hi assembla força a la teva padrina.\n▼ de juliol 2016 (22)\nEnigma Visual 094\n817.- Joc de paraules i d'atzar\n816.- Dividint un batalló d'infanteria\nFragment Parcial 045\n815.- Conversió d'antigues mesures de longitud\n814.- Por als túnels\nSopa Temàtica 021\n813.- Festa al carrer\n812.- Jugant a bitlles\nRefranyer Jeroglífic 081\n811.- Sang de la nostra sang\n810.- L'enigma dels participants al Congrés d'Enig...\nEnigma Visual 093


Ho va aprovar el ple, que també va instar l'Estat a "modificar la prescripció d'aquest tipus de delictes"\ngirona | e.b. 10.10.2016 | 07:50\nNova denúncia per abusos sexuals a la demarcació de Girona. Una dona ha fet públic que un monitor va abusar d'ella en un casal de la ciutat de Girona quan ella tenia 10 anys.\nLa víctima, Marissa Butchossa, que ara té 48 anys, assegura que l'agressor va abusar d'ella en dues ocasions. El presumpte autor dels abusos sexuals tenia uns 18 anys quan van succeir els fets i actualment, segons la denunciant, viu a Santa Coloma de Gramenet i estaria lligat a una associació de centres d'esplai.\nSegons va relatar en una entrevista a RAC1, ella és nascuda a Girona i quan tenia 10 anys va anar al casal de la parròquia de Sant Josep. Un jove que era el seu monitor hauria abusat sexualment d'ella i una de les dues vegades, ho hauria fet en presència d'una altra menor d'edat. La víctima ha denunciat els fets als Mossos però com que ha prescrit, el cas ha quedat arxivat.\nArran dels fets, la Marissa, que ara viu a Olot, assegura que va deixar de tenir una bona relació amb el seu pare i que les relacions amb altres homes quan havia d'anar "més enllà" van ser un problema. La presumpta víctima va destacar que ara feia públic el cas perquè "el fet de denunciar era una cosa massa íntima i jo necessitava fer-ho públic i perdonar-me a mi mateixa pel que va passar amb el meu pare i així ho he aconseguit".\nLa Marissa va destacar que tot va començar, "un dia que em vaig quedar recolzada al llit i ell [el seu pare] em tocava la cama com jo faig als meus nens. Llavors ell m'estava tocant i va haver-hi un moment que vaig sentir una sensació d'angúnia i mai més em vaig poder sentir igual". La víctima també va remarcar que patir uns abusos "et condiciona la relació amb la resta del gènere masculí".\nA més va dir que amb els nois, quan havia de fer un pas més enllà de ser amics, "posava una cuirassa". Per exemplificar-ho va explicar que el seu "primer petó amb un noi va ser als 30 anys".\nLa víctima va relatar que ella no havia estat conscient que havia patit abusos fins que els seus fills van haver de sortir de "l'entorn de l'escola" per fer activitats extraescolars i va afegir que durant aquests anys "si algú parlava d'abusos, pensava "ai pobre gent", però mai em sentia jo dient "ostres, a mi també m'ha passat". Mai, en cap moment".\nVa concloure destacant que "era com si el record s'hagués quedat aparcat en un raconet del meu cervell". Josep Ramon Juárez, psicòleg de la víctima que també era present a l'entrevista, va relatar que hi ha casos en temes d'abusos sexuals en què "de cop s'obre el trauma, fins que en un moment donat surten els fets. Hi ha com un estímul, detonant, que fa que comenci aquest procés".\nFinalment, la Marissa Butchossa va demanar que els casos d'abusos surtin a la llum i que les víctimes "no tinguin por" a explicar què els van fer. Va afegir que ella ho havia comunicat als seus dos fills i que ho havien entès tot i que al més gran li va costar.\nBellcaire declara «persona non grata» el capellà acusat de tocaments. Comarques


Sant Joan de la Creu, Rosalía i la imatgeria religiosa\nEn aquest mes d’octubre dedicat a la missió, se m’acut parlar-vos d’una situació que, si més no a la gent de la meva edat i condició, ens resulta ben difícil: la connexió amb el llenguatge i la cultura dels joves, acompanyada del prejudici sobre el seu desconeixement i rebuig de la cultura cristiana.\nContra els prejudicis no hi ha millor cura que el coneixement directe. En el cas dels joves, aquesta cura la tinc a la feina, amb una companya que encara no ha arribat a la trentena. És a través d’ella que he conegut alguns “youtubers” ben interessants.\nUn d’ells és Dani Pajuelo, que va ser entrevistat per Catalunya Cristiana en un número anterior. Capellà, enginyer informàtic i raper, té un to amable, i la capacitat d’establir ponts i de connectar amb persones molt diverses (té més de 600.000 seguidors) sense defugir cap tema per delicat que sigui. El seu llenguatge respectuós i pedagògic ha influït, jo crec, en la forma en què molts altres youtubers tracten el tema religiós. Un altre personatge youtuber de què avui us parlaré és Ter, una noia arquitecta, d’una àmplia cultura i que es presenta amb un llenguatge àcid i irreverent (“mola que te cagas” cada mig minut, aproximadament). No és creient, i té el do d’aprofundir en qüestions culturals importants des d’una falsa aparença banal. Té també 600.000 seguidors, no tants, però, com la seva parella, un youtuber especialment recomanable per als aficionats a la música, a qualsevol música, com és Jaime Altozano (1.760.000 subscriptors). Per què us en parlo?\nDoncs perquè hi ha dos videos que he vist darrerament i que em semblen d’allò més interessant. Un d’ells és de TER, en què analitza la presència de la iconografia catòlica en la música trap (si no sabeu què és, no patiu: jo tampoc). Es diu: “¿Por qué se usan cruces en el trap?”. Probablement trobareu irreverents els comentaris de TER però a mi m’ha semblat eloqüent i encertada la seva anàlisi dels elements religiosos en una música molt popular entre els joves. Uns elements, a més, que connecten més amb el llenguatge preconciliar que amb el conciliar, cosa que, sens dubte, a la meva generació ens desconcerta. Icones catòliques utilitzades com a “emoticones”.\nI l’altre video em sembla excel·lent. Es diu “Rosalía – Aunque es de noche”. És una anàlisi de Dani Pajuelo d’una versió musicada d’Enrique Morente sobre el text “Qué bien sé yo la fonte” de sant Joan de la Creu, i cantada per la noia de Sant Esteve de Sesrovires. En primer lloc és fantàstic que Rosalía, la cantant amb més èxit musical del moment, es faci seu un text de Joan de la Creu. Amb la seva estètica, que a mi em costa, però que sens dubte està molt treballada i amb capacitat de connectar amb molta gent (dotze milions de visualitzacions!). I en segon lloc no és menys fantàstic que Dani Pajuelo en faci una explicació acurada des de l’espiritualitat i la teologia que ha trobat una àmplia difusió.\nUnes aportacions molt allunyades del nostre llenguatge habitual que aporten esperança perquè plantegen el més difícil: les preguntes. El fet religiós continua interessant els joves, encara que des de perspectives insòlites per a nosaltres. El camí de Dani Pajuelo és molt bo però és singular. Nosaltres, però, també podem preguntar-nos com connectar amb aquests llenguatges. En la litúrgia, en la catequesi, en el compromís de l’amor.\nPS vaig a escoltar el text de sant Joan de la Creu, versió Mompou amb Alicia de Larrocha i Victòria delsÀngels, que s’adiuen més amb els meus gustos musicals.\n(Sortirà un dia d'aquests a Catalunya Cristiana, a la secció de litúrgia, tot i que està agafat pels pèls)\nImpressionant Mercè !!\nLa Ter em podria recordar alguna alumna de la Facultat però més passada de voltes. A Economia i Empresa de la UB no abunda la gent bohèmia malgrat que per exemple en Lluís Llach sigui un exalumne que per descomptat, i gràcies a Déu, no va acabar la carrera (hagués estat una pèrdua irreparable per a la nova cançó catalana, i d'economistes ara n'hi ha fins i tot sota les pedres).\nMolt impactant la samarreta del religiós i sacerdot Dani Pajuelo mentre desgrana i analitza a un clàssic i místic com Sant Joan de la Creu. No sé pas què esperen a la nostra Facultat de Teologia per tal de convidar-lo a l'aula magna de l'edifici del carrer Diputació. Tot arribarà, sens dubte.\nFinalment com a curiositat només dir-te que la Rosalia ha estat alumna d'en Francesc Garrigosa que és el germà que va després de la meva esposa i que imparteix classes de cant a l'Esmuc d'aquí Barcelona. Per tant la Rosalia, "es una chica que ha estudiado y todo". Tot un fenomen i una de les principals exportacions culturals de la nostra multifacètica tribu. Potser després del Jordi Savall vindrà ella, i quan ara anem pel món ens diran que venim d'aquell petit país on hi ha una cantant que es diu Rosalia. (el Barça i el Leo Messi sempre quedaran a un altre nivell).\n10 d’octubre de 2019, a les 16:48\nÒstres, com m'alegra de coincidir amb tu! De fet vaig conèixer la Rosalía gràcies a un video del Jaime Altozano on analitza totes les cançons del "malamente" des d'un punt de vista tècnic. i ja es veu que en sap. Confesso, però, que quan la miro em poso nerviosa :).\nEl Jaime Altozano va ser plagiat en cert moment pel Ramon Gener. És capaç de comparar les fugues de Bach amb la música del Doraemon i fa una bona pedagogia de qüestions bàsiques musicals. És molt intel·ligent.\nI el Dani vaig tenir ocasió de conèixer-lo, i és una persona molt senzilla i que, junt amb la "monja tuitera", tira endavant un projecte d'evangelització a través de les TIC molt interessant.\nFan servir tots plegats un llenguatge molt diferent del nostre, però transmeten bons continguts. El problema és que els pot pujar l'ego desmesuradament. De moment, però, funcionen.\n10 d’octubre de 2019, a les 22:41\nAnneli Jäätteenmäki ha dit…\n25 d’octubre de 2019, a les 16:25


Mindful marketing - Màrketing Reus | Media Needs Reus | Agència de publicitat Reus\nAquest concepte ha arribat per a quedar-se. El Mindful marketing consisteix en centrar la campanya comunicativa i digital en les noves inquietuds socials, basades en la sostenibilitat, l’esperit social i com no la digitalització.\nLes 3 besants s’han vist accelerades i potenciades arran la pandèmia, ficant en tessitura que les dues primeres necessiten la tercera per a desenvolupar-se. Així doncs el màrqueting juga un paper crucial en tota aquesta partida.\nLa realitat és que existeix cada vegada més una preocupació i inquietud per la sostenibilitat i el medi ambient. I aquí és on entra en joc el Mindful marketing, en crear contingut i propostes en la línia de les inquietuds dels seus clients.\nAl final aquest concepte té molt a veure amb el fet que vol reflectir cada marca, i quins valors vol reflectir. És canviar el focus del producte i enfocar-lo cap a les persones, donar un missatge més humà i proper i òbviament acompanyar-lo d’iniciatives del mateix rang.\nEl mindful màrqueting té com a objectiu un perfil de client jove, menor de 35 anys, preocupat pels temes socials, mediambientals i més atret per marques amb propòsit.\nA Media Needs també creiem amb el Mindful Marketing i és per això que volem sumar-nos a aquesta iniciativa, ideant una campanya solidària que donàrem a conèixer pròximament.\nAmb aquesta proposta volem també alentir a la ciutadania a què col·labori en donar suport al comerç local i al petit empresari, els quals la pandèmia ha suposat una davallada brutal dels seus ingressos i fins hi tot el tancament de molts d’ells.\nEn breus us donarem més informació al respecte.


V. J. Martínez, J. A. Miralles, E. Marco i D. Galadí-Enríquez\nEl llibre va nàixer a partir d'una ajuda del Servei de Normalitzacià Lingüística de la Universitat de València per a la redaccià de manuals en català.\nL'any 2001 aparegué la primera edició del llibre dins de Publicacions de la Universitat de València (PUV), amb V. J. Martínez, J. A. Miralles i E. Marco com a autors.\nUns anys després D. Galadí-Enríquez s'incorporà al projecte per treballar a la primera edició en castellà. Aquest va eixir publicat amb el nom d'Astronomia fundamental l'any 2005.\nFeia temps que la primera edició en català es trobava exhaurida. A més les noves troballes astronòmiques i fins i tot la reorganització de la nomenclatura planetària feia necessària la publicacià d'una segona edició en català del llibre però actualitzada i revisada.\nEl 28 de gener del 2008 ha eixit a la llum aquesta nova Astronomia fonamental. Esperem que us agrade.\nQüestions i problemes proposats\nConjuntament amb aquesta edició del llibre Astronomia fonamental i en aquesta pàgina web hem incorporat una col·leccià de qüestions i problemes per a consolidar els coneixements adquirits en la lectura del llibre. Estan posats per capítols i en format pdf. Necessitareu, per tant, tenir instal·lat el programa Acrobat Reader per poder-los llegir.\nAstronomia: objectius i història\nMoviment dels astres\nLa radiacià electromagnètica\nSi teniu qualsevol dubte podeu posar-vos en contacte amb els autors, V. J. Martínez, J. A. Miralles, E. Marco i D. Galadí-Enríquez.\nAquest manual constitueix un curs d'introduccià a l'astronomia. És dirigit fonamentalment als estudiants dels primers cursos de titulacions de ciències bàsiques i tècniques. Tanmateix també pot ser utilitzat per moltes persones que s'acosten a aquesta disciplina pel plaer de descobrir qué hi ha darrere de les meravelles del cel estelat. Caldrà però tindre uns coneixements bàsics de física i matemàtiques.\nQué han dit del llibre\nBoletín Sociedad Española de Astronomia,7,2002\nBoletín Sociedad Española de Astronomia,15, 2005\nCopyright 2008 Enric Marco, Tots els drets reservats.


Miradors turístics - La Vall de Gallinera | Turisme\nMirador Coll de Benissili\nEs troba a la fita de terme amb Planes. És el punt on canviem de vessant d’aigües. És a dir, l’aigua que cau a ponent va a parar al barranc de l’Encantada i al riu Serpis, la que cau a llevant baixa al riu Gallinera. És un bon lloc per a gaudir d’una vista des de la part alta de la Vall fins a la mar, i des d’on distingir l’encaixonament de l’Encantada, cap a l’interior. Es troba al mateix costat de la carretera comarcal CV-700. No està condicionada amb protectors ni panell informatiu. És un creuer de camins, però el lloc és prou ample per a fer una parada.\nMirador de la Garriga\nMolt interessant per la seua posició estratègica, quasi arribant a Alpatró. Ens mostra una perspectiva des de dins de la vall cap a llevant. Pels voltants trobem un tast de la vegetació frondosa formada pel roure valencià, el fleix i la cornicabra, amb carrasques i marfulls. Molt prop es troba el paratge de la Garriga i la platja fòssil. Es troba al mateix costat de la carretera comarcal CV-700, entre la Carroja i Alpatró. Condicionada amb protectors i panell informatiu.\nSituat a les llomes del Xap, al bell mig de la serra Foradada, s’hi albira a cop d’ull tota la vall, la serra de l’Albureca, de l’Almirant i la Safor. Es poden divisar els pobles i el mosaic de cultius i vegetació silvestre. Es tracta d’un espai per visitar, abans i després de la visita a la Vall de Gallinera; abans perquè ens dona una perspectiva del que veurem, i després perquè ens retorna les nostres vivències. Està situat entre Benialí i Benissivà, i s’hi accedeix per una pista forestal asfaltada, indicada a l’entrada del poble de Benissivà. Condicionada amb protectors i panell informatiu.\nL’alineació Penya Foradà


L'escola d'emprenedoria de REDESSA reprèn la seva activitat | Canal Reus TV\n10:45 - 23 febrer 2018\nEl regidor de Promoció Econòmica, Marc Arza, ha explicat que "l'Escola d'Emprenedoria de REDESSA neix amb la voluntat de fer un pas més en el conjunt de serveis que s'ofereixen des de REDESSA, aportant formació específica per a totes les persones que vulguin emprendre el seu propi negoci".\nUna seixantena de persones van participar en la primera edició de l'escola que es va dur a terme l'any passat. L'itinerari s'estructura al voltant de càpsules formatives centrades en els diferents àmbits a tenir en compte a l'hora de crear un negoci. Així, la temàtica prevista gira al voltant d'aspectes com la idea de negoci i el pla d'empresa; les formes jurídiques i les obligacions fiscals; la fiscalitat, el màrqueting; la comunicació estratègica per arribar als clients; la interpretació del balanç comptable; el tipus d'assegurances i la ubicació empresarial.\nEn total, s'oferiran set càpsules entre el 26 de febrer i el 18 de juny. Serà a les instal·lacions de Tecnoredessa a l'Edifici Tecnoparc, en horari de 9.30 a 11 h del matí.\nPrograma i dates previstes per als dos itineraris


L'Hospital La Fe prepara un Nadal ple d'il·lusió per als menors ingressats\nPapà Noel i els Reis Mags també visitaran l’Hospital La Fe de València\nL’Hospital La Fe de València, sinònim d’humanització\nLa Fe de València és el sisé hospital públic d’Espanya amb millor reputació\nL’Hospital La Fe de València s’ha convertit en tot un referent, arribant fins i tot a situar-se en el rànquing dels hospitals espanyols amb millor reputació. Però, a més, és ja tot un exemple a seguir en la humanització dels hospitals. Accions com el ‘Jardín de mi Hospi‘ perquè els menors ingressats tinguen un espai a l’aire lliure en el qual poder jugar, o diferents accions que han anat desenvolupant a través del programa ‘Hospital Amable’ que faciliten l’estada, reduint l’estrés o l’ansietat, són solament alguns exemples que evidencien la gran implicació del personal sanitari per a crear un espai molt més agradable.\nPer això, en aquestes dates tan assenyalades, tampoc podia faltar la seua tradicional programació nadalenca. Així, a més de les activitats que ja s’han anat realitzant aquests dies, com l’actuació del grup Pop Ladies amb Sandra Polop o el Festival d’Oncologia Pediàtrica, encara queden una infinitat d’esdeveniments programats que trenquen amb la rutina de l’hospital, i porten a La Fe la màgia del Nadal.\nD’aquesta manera, aquesta setmana arranca amb la visita, aquesta vesprada, del Levante UD a l’hospital La Fe. Però encara queden moltes més sorpreses. Serà demà, dimarts 18 de desembre, a les 10.30 hores, quan els menors ingressats reben la visita dels bombers i, per descomptat, del Pare Noel perquè puguen demanar-li tots els seus desitjos.\nEl dijous, 20 de desembre, serà el torn de la Gala de PayaSOSpital, que començarà a les 10.00 hores, en l’Aula G-301, i on la diversió estarà més que assegurada amb aquests simpàtics pallassos que, dia rere dia, fan molt més suportable l’estada als menors ingressats. La programació de desembre conclourà amb la visita del Vila-Real C.F. el divendres, 28 de desembre.\nFinalment, i com no podia ser d’una altra manera, La Fe també rebrà la visita dels Reis Mags d’Orient, que repartiran regals entre els menors. La visita està programada per al diumenge 6 de gener, a les 10.00 hores. El Nadal arriba a tots els racons de l’Hospital La Fe, gràcies a la col·laboració i implicació de tot el personal sanitari.


A la platja principal podreu gaudir de tots els serveis especificats.\nNUCLI PROPER 0 km\nACCÉS A peu / Cotxe\nNUCLI PROPER 2 km\nSERVEIS: Parquing – Socorristes – Bar-quiosc – Lloguer vela / material windsurf\nLa Platja Gran de l’Estartit disposa des del juliol de 2006 de la certificació internacional d’un Sistema Integrat de Gestió (SIG) de qualitat ambiental i de qualitat turística.\nEl projecte per implantar aquestes certificacions es va iniciar el juny de 2004. Es tractava d’una iniciativa molt ambiciosa i pionera a l’Estat espanyol, ja que s’establia un sistema de gestió integrat de qualitat i medi ambient, unificant tres normativa de referència: a nivell mediambiental s’ha aplicat el Reglament europeu EMAS 761/2001 i la norma UNE-EN ISO 14001: 2004; i referent a la qualitat turística, s’ha aplicat la norma UNE-EN ISO 9001:2008.\nD’aquesta manera es van poder unificar les tres normatives en un únic sistema, fet que va permetre no duplicar esforços i poder treballar des d’un punt de vista global. En aquesta línia cal destacar que el sistema de gestió ambiental assegura la preservació de l’entorn i el sistema de gestió de qualitat la satisfacció dels usuaris de la platja, treballant de forma conjunta amb una visió de millora contínua.\nEl Pla de qualitat de les platges es va desenvolupar en tres fases:\nAvaluació Ambiental Inicial (AAI). Aquest estudi, realitzat entre el mes de juny i desembre de 2004, va permetre identificar totes les incidències ambientals de l’espai per tal d’impulsar una estratègia integral de sostenibilitat i, en la que el factor mediambiental es considera una clau imprescindible pel desenvolupament sostenible.\nDurant l’any 2005 es va consolidar el disseny del sistema de gestió integral que va permetre identificar i orientar la gestió de les platges amb bones pràctiques ambientals i oferir uns serveis als usuaris amb criteris d’excel·lència.\nEl primer semestre de 2006 es va dur a terme la implantació, revisió i certificació del sistema de gestió.\nAquest treball ha permès millorar el servei d’abalisament, la uniformització dels equipaments de les platges, l’accessibilitat a la platja, la mobilitat, la seguretat dels banyistes, la millores dels serveis de neteja, la senyalització dels serveis associats, l’ampliació temporal i territorial dels serveis preventius per tal de garantir el servei fora de temporada alta, la dotació de mobiliari urbà, noves dutxes, la inclusió de manteniment preventiu, com també, la inclusió de nous serveis com la recollida selectiva, el servei de cadira amfíbia i els tallers pedagògics per els més menuts.\nConsulta la Declaració Ambiental\nConsulta la Política de Qualitat i Medi Ambient


Procés informatiu per a la consulta de la nova ubicació de la biblioteca d’Arenys de Mar – Raons Públiques\nProcés informatiu per a la consulta de la nova ubicació de la biblioteca d’Arenys de Mar\n2018 , Arquitectura amb disseny participatiu , Projectes\nGener – març 2018\nCiutadania d’Arenys de Mar i persones, actuals i futures, usuàries de la Biblioteca municipal.\nL’Ajuntament d’Arenys de Mar té la necessitat de consultar a la ciutadania sobre les diferents alternatives per a la nova ubicació de la biblioteca municipal.\nLa biblioteca municipal actual, Pare Fidel Fita, s’ubica a l’edifici Can Juncosa, edifici protegit com a bé cultural d’interès local ubicat al carrer Bonaire. Els 935 m2 dels quals disposa actualment es troben lluny dels estàndards recomanats per la Diputació de Barcelona, que estipula una biblioteca de 1.600 m2 de superfície útil per a poblacions de més de 15.000 habitants.\nD’altra banda, la recent adquisició per part de l’Ajuntament de l’edifici de Les Clarisses posa a disposició de la ciutadania un espai de 1.922m2 construïts en tres plantes i dels jardins adjacents a l’edifici de l’antic convent. A aquest edifici s’hi afegeixen altres dos edificis de propietat municipal com a possible ubicació de la nova biblioteca: una part de l’edifici Xifré i una part de les instal·lacions del Calisay, que en l’actualitat acullen diferents serveis municipals. Tots tres es tracten d’edificis amb catalogació patrimonial com a Bens Culturals d’Interès Local (Les Clarisses i el Calisay) i d’Interès Nacional (el Xifré). Estan ubicats en una posició central de la vila (a prop de la Riera), per la qual cosa tenen unes bones condicions de partida per acollir aquest equipament municipal. S’haurà de tenir en compte, però, la manera com condicionen altres aspectes, com les possibilitats i els costos de rehabilitació, les modificacions de planejament que puguin necessitar o les alteracions en el funcionament d’altres serveis municipals.\nEquip tècnic: Raons Públiques, àrea de participació ciutadana i de comunicació, equip tècnic de la Biblioteca Pare Fidel Fita, personal tècnic d’arquitectura i urbanisme de l’Ajuntament.\nFer accessible la informació tècnica de les necessitats de la Biblioteca d’Arenys de Mar i de la informació arquitectònica i urbanística dels edificis candidats a acollir-la.\nDonar eines a la ciutadania per incorporar criteris tècnics en la seva presa de decisió.\nPosar en valor la Biblioteca i el patrimoni arquitectònic i cultural d’Arenys.\nEn una primera fase es van realitzar entrevistes amb agents clau i es va crear un grup de treball per recollir tota la informació tècnica sobre els estàndards de la biblioteca del segle XXI, així com la informació arquitectònica, urbanística i històrica sobre els tres edificis.\nEs van organitzar les següents activitats:\nSessió informativa “La Biblioteca Creix!”.\nRuta informativa pels tres edificis.\nExposició en espai públic.\nNotícia: Visita guiada als tres possibles emplaçaments de la nova Biblioteca\nNotícia: El govern recull l’aval dels vilatans i inicia les gestions per fer la nova Biblioteca a les Clarisses\nEn els últims mesos i dins del projecte “Espais de Conversa” d’Arenys de Mar, l’objectiu Read more\nDissabte dia 17 hem posat en comú amb la ciutadania d’Arenys de Mar les idees Read more\nLa Riera d’Arenys de Mar és un eix estructural que concentra la vida quotidiana, vertebra Read more


> La teva cara m’és familiar – Altercat\nPosted on 19 febrer, 2008 per Jaume Barrull Castellví\nil·lustració de Cisco*ksl.\n(aquesta vegada hem treballat al revés, de la il·lustració n’ha sortit el conte)\nS’aixeca per fer una altra cafetera, la sobretaula serà llarga. Entra el marit de la Mercè, li sembla que es diu Lluís, i ajusta la porta darrera seu. -Molt bo el dinar, ja m’ha dit la meva dona que tu eres el cuiner. -Gràcies. -A mi no m’agrada gens, sort que a la Mercè s’hi va posar el primer dia i mira, potser és millor així. -Segurament. -Escolta Néstor, tu ets d’aquí Igualada? -Sí. -I sempre hi has viscut? No te n’has mogut mai? (No espera resposta) jo al final m’hi he acostumat, tenim llogat un apartament a Vilanova, a les dones els agrada posar-se morenes i lluir cuixa, tu ja m’entens. -Suposo.\nMentre la cafetera s’escalfa va escurant plats a la brossa i buidant copes a l’aigüera. El Lluís obre la nevera i es serveix una mica d’aigua. -Jo sóc de Sant Llorenç, sota el Port del Compte. És un paratge molt bonic, però a l’estiu les dones no van mig despullades pels carrers o les piscines del poble, ensenyant els pits i tot això. (intenta buscar complicitat però Néstor continua netejant), Són més de casa, més seves, no sé si m’entens. Hi has estat mai per allí dalt? -Diria que sí. -La teva cara m’és familiar. -Igualada acaba sent com un poble, (especula Néstor). -No, jo et tinc vist d’alguna altra banda. El Lluís recolza el cul al marbre de la cuina i tot mirant el terra pregunta si li sona el nom de Paolo Diamanti.\n(Amagat entre l’herbam del temps aquest talòs ha trobat el pou de la desmemòria clandestina i ha fet ressonar, en les fosques parets del meu subconscient, el nom d’aquell fill de puta. Del fons més tèrbol s’eleva una flaire bruta de sang i confusió, de somnis trencats i ràbia continguda, somorta pel pas de moltes nits en blanc. Fa una eternitat de tot allò. I ara s’adona que la mort encara respirava. Sí, ja pots mirar-me les mans, hi tinc cinc dits a cada banda. Al mas de Malaveu, vora Canalda, només hi vaig passar una temporada curta, un parèntesi que no anà com esperava. Després de vagar i perdre’m per carrers i subterfugis, d’arrossegar els peus sense saber d’on venien les llàgrimes, vaig escoltar la veu dolça de la Vanessa, sempre atenta, potser fins i tot enamorada. Vint i pocs anys. L’excusa va ser una llarga tesi sobre Platónov, un desconegut escriptor rus que vaig abandonar a la seva sort, tot plegat una metàfora de l’original. Necessitava calma, em vaig dir. Quan vaig arribar-hi era un món a part, devien ser gairebé una dotzena i passaven el temps viatjant a l’altra banda del jo, atemptant contra les consciències de la comarca, construint un ideal de fantasia revolucionària al marge dels camins. Les noies dansaven nues a la llum de la lluna i més d’un pagès rondava el mas per veure les flors de pubis silvestre. Poc a poc però, les males herbes guanyaven terreny i ningú ja no m’ajudava amb l’hort. Jo anava a la meva, habitava les golfes i no deixava mai que la Vanessa dormís al meu llit, ni després de fer l’amor. La Clara va pujar un dimarts de Barcelona amb un tal Paolo, ningú no sabia d’on venia, jo vaig veure on anava. Cada vegada s’aixecaven més tard i el relativisme s’apoderà de tota la casa menys el meu món. A mi em deixaven fer, anava a la meva i fins i tot em rentava la roba. I com més s’accentuava el desordre, més em capficava en la tesi. Paolo els va convèncer que els pagesos robaven a la natura, i que ells eren fills de la terra i que tenien dret a recuperar allò que els pertanyia com éssers lliures. Mentre anàvem a la nostra només els tenien tírria, però entrar a les cases i assaltar els rebostos ja no ho van tolerar. Jo no en vaig voler saber res, anava a la meva i tenia clar que a finals d’estiu marxaria. El Paolo va desaparèixer, a la resta només els van tallar el dit petit de la mà dreta. Un dijous de mercat a Sant Llorenç els van parar una trampa ves a saber on, feia temps que els hi tenien ganes. Jo era, com cada matí, penjat d’una biga que treia el cap per sota la teulada, a la terrassa, fent traccions. Vaig ensumar la ràbia que venia amb el vent i ningú no sap com vaig aconseguir arribar a Igualada, vuit mesos de treball intensos cremats, perduts per sempre. I aquest imbècil em pregunta si el conec?)\nPaolo què? El cafè xiula, tanca el foc i no, no em sona de res.\nEntrada prèviaAnterior > De moment no passa res\nEntrada següentSegüent > Qui no ha sospitat mai de la iaia?