Visca l'heroi victoriós - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\npel·lícula de 1944 dirigida per Preston Sturges\nEn ser llicenciat del seu servei a la marina per patir rinitis, Woodrow Lafayette Pershing Truesmith (Eddie Bracken) se sent massa avergonyit com per tornar a casa. Alguns dels seus companys l'animen a inventar una història segons la qual l'haurien ferit a la batalla i acabarà superat per les circumstàncies quan el rebin com a heroi de guerra.\nUna clàssica confusió còmica converteix en heroi nacional a qui en realitat no ho és. Dominat pels esdeveniments i fugint del seu complex real, l'individu acabarà creient-se ell mateix una història i uns fets que mai no van ser reals. Sturges –nominat a l'Oscar pel seu guió– n'hi treu suc, i dóna una visió extremament sarcàstica de la societat nord-americana. Una comèdia hilarant d'un mestre no gaire valorat en el seu moment, tot i ser l'autor d'obres mestres com ara Sullivan's Travels i The Lady Eve.\nEddie Bracken: Woodrow Lafayette Pershing Truesmith\nRaymond Walburn: L'alcalde Everett D. Noble\nWilliam Demarest: Sergent Heppelfinger\nFranklin Pangborn: El president del Comitè\nElizabeth Patterson: La tia de Libby\nGeorgia Caine: Mrs. Truesmith\nAl Bridge: Responsable polític\nHarry Hayden: Doc Bissell\nJimmy Conlin: Jutge Dennis\nJimmie Dundee: Cpl. Candida\nChester Conklin: Home de la Western Union\nEsther Howard: Mrs. Noble\nArthur Hoyt: Rev. Upperman\nRobert Warwick: Coronel de la marina\nTorben Meyer: Mr. Schultz\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Visca_l%27heroi_victoriós&oldid=25495368»\nDarrera modificació: 23 nov 2020 a les 15:21\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 23 nov 2020 a les 15:21.


La motxilla de moda | Robes i robetes\nLa motxilla de moda\nA mi, m'agrada molt la gorjuss i fa un temps, quan anàvem pel carrer i vèiem alguna cosa de la gorjuss, l'Abril em deia "mira mama, aquella que a tu t'agrada!" ara, la frase ha canviat i diu "mira mama, la gorjuss, eh que ens agrada a totes dues?".\nUn dia, en un aparador d'una botiga, hi havia tot de motxilles, maletes de viatge... dedicades a aquesta nina. Hi passàvem cada dia per davant, llavors va començar a demanar que volia una motxilla de la gorjuss.\nI.... voilà, aquí teniu la motxilla de la gorjuss que li vaig fer.\nLa fa servir per anar a cole i ha sigut tot un èxit, tothom s' enamora de la motxilla, de fet, jo també n'estic ben enamorada, tot i que vaig suar una mica per fer-la.\nPublicat per Vane a 13:54


Actualitzat el 27/06/2017\nLa Secretaria Tècnica de l'entitat visitarà una desena de cases de colònies i albergs associats per potenciar el contacte directe.\nSerà durant aquest mes de juliol, la Secretaria Tècnica de l'entitat visitarà un total de deu cases de colònies i albergs associats arreu de Catalunya. Amb el servei i l'atenció que l'associació ja ofereix durant tot l'any, aquestes visites d'estiu permeten reforçar la comunicació amb els associats d'una manera directa i personalitzada.\nLa proposta dóna l'oportunitat a l'equip d'atendre les peculiaritats concretes de cada allotjament així com veure les dinàmiques i problemàtiques que puguin sorgir en el seu dia a dia. Amb tot aquest aprenentatge sobre el terreny, l'equip amplia els seus coneixements per poder oferir un assessorament de reserves encara més complet. Tant l'ACCAC com els responsables de les cases i albergs valoren molt positivament l'experiència d'aquestes visites d'anys anteriors.


Klinikum Osnabruck - hospitals - Edinghausen - Altres ciutats a la baixa saxònia - Baja Sajonia - Alemanya - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Alemanya › Baja sajonia › Altres ciutats a la baixa saxònia › Edinghausen › Klinikum osnabruck\nKlinikum osnabruck Edinghausen > Altres ciutats a la baixa saxònia > Baja Sajonia > Alemanya\nHeu estat a Klinikum Osnabruck? És un hospital recomanat? Deixa'ns el teu comentari, que servirà per guiar a altres pacients que vacil·len a anar a tractar la seva malaltia oa realitzar les seves proves complementàries.\nSi coneixeu Klinikum Osnabruck i conegui la vostra informació de contacte i ubicació, consulteu la informació d'aquest hospital de Klinikum Osnabruck, Edinghausen, a Alemanya. La vostra ajuda és essencial perquè totes les persones tinguin accés a la informació correcta d'aquest hospital i puguin contactar-se o anar-hi si ho necessiten en algun moment.\nLa millor manera de saber que estàs en bones mans és comptar amb l'ajuda d'un equip mèdic realment professional. Klinikum Osnabruck compta amb un gran equip de metges, infermeres, fisioterapeutes i personal auxiliar per ajudar-lo amb el que necessiti.\nLlistat de hospitals pròxims a Klinikum Osnabruck\nSchuchtermann Klinik- (Situat a 21.43 km)\nKrankenhaus St Elisabeth Damme- (Situat a 30.02 km)\nMaria Josef Hospital Greven- (Situat a 34.01 km)\nParacelsus Kliniken- (Situat a 1.34 km)\nJosephs Hospital Warendorf- (Situat a 35.24 km)\nAmeos Klinikum Osnabrück- (Situat a 3.55 km)\nKinderhospital Osnabruck- (Situat a 5.08 km)\nNiels-Stensen-Kliniken- (Situat a 14.61 km)\nAugenklinik Dr Georg- (Situat a 21.43 km)\nSt Rochus Hospital Telgte- (Situat a 36.95 km)


RECORDEU AQUELLA ÈPOCA A THE HILLS QUAN NINGÚ SABIA QUI ERA LADY GAGA? - MODA\nRecordeu aquella època a The Hills quan ningú sabia qui era Lady Gaga?\nLa setmana passada, Little Monsters de tot el món es va sentir desconsolat en conèixer la notícia del proper disc de Lady Gaga Chromatica havia estat retrocedit, gràcies a la pandèmia en curs que està arrasant el món actualment.\nNo estic segur de què fer exactament, una persona que va patir el dolor va recórrer a Internet per comoditat: excavant vídeos d’època com el Molt Gaga Acció de gràcies sèrie, ella paparazzi rendiment als VMA de 2009 i clips d'ella recorregut de premsa per Neix una estrella . Un vídeo, enterrat tan profundament, va sortir del no-res, però, que va recordar clarament que podria haver començat a la part inferior, però ara ja té la seva pròpia línia de maquillatge.\nEra el 2008, ho era Els turons la quarta temporada, va ser un esdeveniment de Dylan George (??) x Interscope al Area Nightclub (uf, fes-me arribar ara), hi havia literalment un centenar de persones a l'habitació i l'única persona que creia en els nostres Gags era ... bé, els nostres Gags.\nPresentades a Lauren Conrad i Whitney Port pel seu cap i icònic agressor de relacions públiques Kelly Cutrone com una noia anomenada Lady Gaga que aparentment és el seu nou gran fitxatge, les dues noies no podrien semblar menys molestes (encara que Lauren probablement es va distreure amb argument amb Audrina - merda!)\nDe totes maneres, a mesura que el magnífic parell esbojarrat es veu al darrere dels escenaris, busca Dylan George, les tempestes de Gaga en un mal funcionament del vestuari, completes amb una decoració de cara de llamps i perruca de peròxid amb serrell pesat. Naturalment, les noies han de seguir el codi de la noia i ajudar-la amb cura amb la seva cremallera com a part del moment realment tens: pujarà la cremallera? Qui és aquest cantant força enganxós? I comptaran amb Lauren i Audrina?\nEn un termini de 5 a 7 segons, la cremallera s’ha solucionat i Mother Monster, com es coneixeria, acaba amb el seu aspecte amb unes ulleres precioses i cadenes daurades, abans d’anar a la pista de ball per donar una bona oportunitat a Love Game. Lauren, mentrestant, es queda mirant cap a la distància mitjana mentre aquesta mostra de talent pur s’està produint just davant dels seus ulls, pensant segurament en què més, però ... Audrina!\nÉs absurd imaginar un món on els problemes de Lauren Conrad siguin més atractius que Lady Gaga realitzant un programa emergent en un esdeveniment de moda nínxol. Però això, amics meus, va ser la glòria del 2008.\ncontes de raider klan des de la clandestinitat\ncom fer música per a PC\nel penis no es manté dur durant el sexe


Super Blocks de la Granja. Miniland - Stoksdidactic\nCaracterístiques de Super Blocks de la Granja\n"Super Blocks de la Granja" és un joc de construccions de la marca Miniland. Al joc hi trobaràs un total de 27 peces, adhesius, 2 personatges, 4 animals i 1 vehicle. Amb tot aquest material podràs imaginar fantàstiques aventures que passen en una granja i viure-les juntament amb els personatges i els animalets. Al ser un joc de construccions, podràs muntar la granja com tu vulguis. Totes les peces són grans (12 cm) i estan fetes de plàstic resistent. D'aquesta forma, seran perfectes per a nens de 18 mesos+.


Joan-Lluís Lluís guanya el Sant Jordi amb la novel·la ‘Jo sóc aquell que va matar Franco’ | VilaWeb\nD'esquerra a dreta: Joan-Lluís Lluís, Clara Queraltó, Ivan Ledesma i Josep Maria Fulquet.\nAquest matí, la seu d’Òmnium Cultural rebia els guanyadors dels premis literaris de la Nit de Santa Llúcia i els periodistes. L’ambient era estrany, és clar, com no podia ser d’altra manera, tenint en compte l’empresonament de Jordi Cuixart, president de l’entitat, que demà farà dos mesos que és a la presó. El vice-president, Marcel Mauri, que ha hagut d’assumir la conducció de l’acte a la força, ho ha recordat ben al principi: ‘No em pertocaria a mi de parlar. Aquí assegut hauria d’haver-hi Jordi Cuixart, que el tenim empresonat. Per tant, aquesta Nit de Santa Llúcia que celebrarem aquest vespre a Nou Barris és marcada per aquesta excepcionalitat: per primera vegada en la història d’Òmnium Cultural, el seu president no podrà ser a la vetllada literària.’\nI ha continuat Mauri: ‘El nostre desè president, Jordi Cuixart, no hi serà, però això no ens farà apagar els somriures. Buscarem la resposta a la repressió política que patim des de la cultura, que és una de les claus per poder avançar com a país. I ens fa molta il·lusió celebrar la vetllada a Nou Barris, que va ser una aposta personal de Jordi Cuixart.’\nPel que fa als premiats, aquest ha estat un any ben interessant, començant pel premi Sant Jordi que ha guanyat l’escriptor nord-català Joan-Lluís Lluís amb l’obra Jo sóc aquell que va matar Franco. Títol provocador i molt atractiu en els temps que corren i que amaga la construcció d’una ucronia des de la literatura, que molts han pensat alguna vegada: què hauria passat si Franco, pressionat per Hitler, hagués entrat a la Segona Guerra Mundial declarant la guerra als aliats?\nPerò anem a pams: primer Joan-Lluís Lluís ha explicat la gènesi de la novel·la. Ha sorprès explicant que l’origen d’aquesta història es remuntar a quan tenia setze anys, una vegada durant una excursió al Canigó va trobar una placa que deia en català: ‘Malfia’t de la història, somnia-la i refés-la’. ‘Em va fascinar tant, que la vaig anotar en una llibreta. I cada vegada que canviava de llibreta, la tornava a copiar. Temps després vaig saber que eren uns versos de Pere Quart.’\n‘La literatura permet canviar la història, a diferència de la historiografia, i això és molt potent. Per això em vaig fer escriptor i no pas historiador.’ Continua Lluís: ‘Aquesta novel·la també té relació amb la teoria del conformisme històric, que diu que si una cosa ha passat, és perquè havia de passar. De manera que aquests que defensen aquesta teoria pensen, per exemple, que si no arribem a la independència serà perquè no havíem d’arribar-hi i si hi hi arribem, serà perquè havíem d’arribar-hi. I, mentrestant, uns anem pencant mentre uns altres s’ho trobaran tot fet.’\n‘La novel·la pren la ucronia a partir del moment en què comença a explicar com Franco va declarar la guerra als aliats, fet que no es va produir mai. Un context històric fals que va començar, dic jo, el 2 de juny de 1940, una data que m’invento. I tot a partir d’aquest moment és inventat, excepte l’execució de Lluís Companys.’\nEl protagonista és un home borni, Agustí Vilamat, nascut el 1916 a Solsona, un antiheroi, que quan narra la història es troba en la trentena. Un home que, com ha dit Màrius Serra, membre del jurat, treballa de corrector lingüístic, perquè és un enamorat de la llengua i és un gran lector, un lletraferit. Però la guerra del 1936-39 acaba portant-lo al camp d’Argelers, on la dona que estima morirà arran d’un bombardeig i això l’empenyerà a fer-se maqui i començarà una història de clandestinitat pel Vallespir.\nCatalunya Nord té un paper important en la novel·la, sobretot el Vallespir, que és una de les zones menys conegudes de la Catalunya Nord. Joan-Lluís Lluís diu que no ha escrit aquesta novel·la en clau d’actualitat, però sí que hi ha una voluntat de venjança a l’hora de matar Franco. ‘Fer literatura d’aquest fet és orgàsmic.’\nJoan-Lluís Lluís ha acabat dient que el premi l’havia fet molt content, però que el fet que el truqués Marcel Mauri i no pas Jordi Cuixart l’havia entristit: ‘Jo vull la trucada del Cuixart, me la deu, vull que en Jordi Cuixart em faci la trucada, i espero que sigui com més aviat millor.’\nEl premi Carles Riba de poesia l’ha obtingut Josep M. Fulquet amb el llibre Ample vol de la nit. Andreu Gomila, membre del jurat, ha destacat la qualitat artística del poemari, que parteix d’una relectura d’El paradís perdut de John Milton (que fa tres anys va publicar l’editorial Adesiara recuperant la traducció de Josep M. Boix i Selva). És un sol poema estructurat en quatre parts, i en què Fulquet reflexiona sobre el mal, el dolor, l’absència, la fugacitat dels moments feliços… És una reflexió sobre la naturalesa de l’art, acaba dient, a partir d’un seguit d’experiències morals. I darrere també hi ressonen Hölderlin, Juan Ramon Jiménez, Ronsard, Rilke.\nPel que fa al premi Mercè Rodoreda de contes i narracions, s’ha premiat una debutant, l’escriptora Clara Queraltó. El que pensen els altres és l’òpera prima d’aquesta autora que debutarà en el panorama literari. Nascuda al Pla del Penedès el 1988, és filòloga especialitzada en teoria de la literatura. Va fer un curs de creació literària amb Bel Olid, qui la va animar a moure els setze contes que formen el llibre. Segons que explica: ‘En els contes m’he adonat que parlo de personatges esquerdats, que s’equivoquen, que prefereixen quedar-se en el passar, per la incapacitat d’afrontar el present i el futur. Relaten situacions quotidianes de la família, de la parella i la majoria se situen en l’entorn rural, d’un poble, que és el meu.’\nEn l’àmbit de literatura infantil i juvenil, el Folch i Torres de novel·les per a nois i noies ha quedat desert, per manca de qualitat dels originals presentats. Mentre que el Joaquim Ruyra de narrativa juvenil ha estat per a Ivan Ledesma amb l’obra Negorith, que s’inscriu en el gènere fantàstic, amb elements sobrenaturals, de terror. Segons que explica, la novel·la gira entorn les aventures d’una noia que té poders: pot veure coses que l’altra gent no pot veure. Ella mirarà d’evitar que un ser maligne destrueixi el món.\nJosep M. Fulguet


Orientació Educativa de l'Institut Torreforta | 1. APRENEM A ESTUDIAR\nper SUSANA GARCIA JIMENEZ a h.La memorització\nLa part final d’un bon mètode d’estudi és memoritzar.\nUna vegada fet l’esquema és necessari assimilar i comprendre bé la informació.\nQuan es parla de la memòria, es sap que es recorda millor allò que es compren, el que està seleccionat i organitzat, allò que es relaciona amb altres aprenentatges.\nELS ESQUEMES I ELS RESUMS\nper SUSANA GARCIA JIMENEZ a f. Els esquemes i els resums\n-Faciliten la comprensió del text.\n-Obliguen a estudiar activament.\n– Ajuden a anar al que és essencial i a exposar de manera senzilla el que sembla complexa.\n– Ajuden a la memòria visual i tàctil.\n– Ajuden a repassar.\n– Ens proporcionen síntesi i anàlisi dels continguts.\nQuè ens ofereix un esquema?\n-Una visió ràpida i global del tema.\n– L’estructura del tema d’una forma clara.\n-Les idees organitzades, exposades amb brevetat i, si és possible, amb paraules claus.\n– Suficient informació, si està ben fet.\n– Ens ajuda a comprendre, assimilar i repassar el contingut d’un text.\nPassos a seguir per a fer un esquema.\nDesprés de la seva lectura,conèixer el significat de les paraules, subratllar les idees principals i secundaries, s’ha de:\n– Estudiar les relacions de les idees entre si.\n– Posar subtítols a cada subconjunt d’idees.\n– Cercar la forma gràfica o tipus d’esquema més adequat\nUn resum és una reducció del text que ha de contenir les idees principals i essencials per la seva comprensió\nAvantatges dels resums:\n– Simplifica les tasques de repás i memorització\n– Desenvolupa la capacitat d’escriptura\n– Familiaritza als alumnes amb els examens de preguntes obertes\nLES TÈCNIQUES D’ESTUDI\nper SUSANA GARCIA JIMENEZ a 1. APRENEM A ESTUDIAR, a. Què són les tècniques d'estudi?\nLes tècniques d’estudi actualment són un dels conceptes més importants en el món dels estudiants.\nA vegades tenim la sensació de que hem estudiat molt una matèria però contràriament no obtenim els èxits que esperàvem …això perquè succeeix? Possiblement perquè no utilitzem un mètode d’estudi adequat.\nLa tasca d’estudiar, quan millor organitzada estigui, menys esforç exigeix i major rendiment s’obté. Estudiar requereix, per tant, unes tècniques i uns hàbits que s’han d’aprendre.\nA continuació trobareu informació sobre les diferents tècniques d’estudi que existeixen així com un conjunt de consells que us poden ser útils a l’hora de planificar el vostre mètode d’estudi personal\nLa informació d’aquest bloc ha estat consultada als següents llibres, i adreces web:\n-ALONSO ALVARES,A; FDEZ MORO J.M ( 1991) : Manual de técnicas de estudio. Everest.\n-HERNÁNDEZ,P (1987): Cómo estudiar con eficacia. Madrid Española\n-JIMÉNEZ GONZÁLEZ,J (1999) : Psicologia de las dificultades de aprendizaje.\nper SUSANA GARCIA JIMENEZ a 1. APRENEM A ESTUDIAR\n[calameo code=000404355bf38371a4ee9 lang=es width=240 height=147 clickto=public clicktarget=_self clicktourl= autoflip=0 showarrows=1 mode=mini]\nPresentació Power Point Xerrada 1r BAT\nAquí teniu la presentació que vam utilitzar per fer la xerrada de tècniques d’estudi i mètodes de treball als alumnes de 1r de BAT\nLA PLANIFICACIÓ DEL TREBALL PERSONAL\nper SUSANA GARCIA JIMENEZ a c.La Planificació del Treball Personal\nCada persona ha de trobar el seu mètode personal d’estudi, per a fer-ho ha de comptar amb una bona planificació. Algunes idees claus per a la planificació diària són:\n-L’estudi, com a qualsevol feina, ha de ser planificat convenientment\nper a que sigui eficaç.\n-Amb una bona planificació s’aprèn millor i en menys temps.\n– En la vida s’ha d’assignar un temps a cada cosa. ´\n-S’ha de determinar el temps disponible per a l’estudi.\n-S’ha de distribuir el temps segons la seva dificultat o importància de\n-S’ha de reservar un temps per als amics i altres activitats.\nAixò és el que anomenem PLA DE TREBALL PERSONAL\nConsisteix en planificar setmanalment les hores d’estudi i de treball personal amb l’objectiu de millorar el rendiment acadèmic.\nA través d’un horari personal i de l’agenda escolar\nUn bon pla de treball personal ha de ser:\n– Realista: ajustat a la persona i al temps disponible.\n– Flexible i revisable, que pugui modificar-se.\n– Personal Fet a la mida de cada persona.\n–Senzill i pràctic, que ajudi a estudiar amb claredat.\nper SUSANA GARCIA JIMENEZ a g.Els mapes conceptuals\nEls mapes conceptuals ens serveixen per entendre, ordenar i organitzar de manera visual la informació, idees, conceptes…\nEls mapes organitzen i representen el coneixement a través de les relacions entre diferents conceptes.\nEls conceptes es representen en cercles o rectangles i les seves relacions a través de línies unides per preposicions.\nSón una eina d’aprenentatge que requereix temps i pràctica ja que la seva elaboració al principi és dificultosa.\nNo obstant, una vegada apresa la tècnica per fer-los són una excel·lent eina per relacionar els aprenentatges, memoritzar aquestes relacions de forma lògica gràcies al seu gran impacte visual i garantir un aprenentatge creatiu i actiu.\nper SUSANA GARCIA JIMENEZ a e.El subratllat\nSubratllar. Es defineix com destacar el més important d’un escrit, aconseguint una síntesi de les idees principals i secundàries per a facilitar el seu estudi.\n· S’estalvia molt de temps i s’eviten distraccions.\n· Fa l’estudi actiu.\n· Facilita la comprensió.\n· Ajuda a l’esquema per que permet sintetitzar molt bé\n· Amb una línia per sota de les frases\n· Encerclant les paraules.\n· Assenyalant amb una línea al marge.\n· Amb retoladors fluorescents.\n· Les idees principals, les secundaries, les dates, dades i noms importants i els termes tècnics. ´\n· Les respostes a les possibles preguntes.\n· Després d’haver llegit detingudament cada paràgraf.\nPer tant, per subratllar correctament haurem de fer els següents passos…\n-Una lectura comprensiva\n70 consultes en 0,17 segons (7.13M)


Schleich - Joguines Segú\nLlista de productes per fabricant: Schleich\nLa fabrica alemana Schleich va ser fundada l'any 1935, destaca pel seu producte estrella que són els animals de goma a escala. Aquests animals son de goma molt resistent i van acompanyats de varis accessoris, com per exemple; vehicles, granjes, etc..depenent de la seva temàtica. Temàtiques com poden ser; de cavalls, animals de granja, animals salvatges, animals marins, i sobretot Schleich destaca pel seu món de dinosaures que semblen reals.\n5,99 €\tEn estoc\n4,99 €\tEn estoc\n7,99 €\tEn estoc\nSCHLEICH Semental purasangre inglés\nSCHLEICH Yegua de la Selva Negra\n8,99 €\tEn estoc\nSCHLEICH Elefante africano hembra\n14,99 €\tEn estoc


Arribarà el capitalisme a absorbir el Fòrum Social Mundial? – Espai Fàbrica\nby Eric Toussaint · 1 de març de 2010\nEntrevista a Olivier Bonfond i Eric Toussaint\nMarga Tojo Gonzales entrevista Eric Toussaint i Olivier Bonfond, membres del Consell International del FSM i del CADTM (Comitè per l’Anul·lació del Deute del Tercer Món), que han participat en diferents reunions i activitats internacionals al Brasil al voltant del recent FSM, així com a l’Assemblea de Moviments Socials del 29 de gener.\nToussaint i Bonfond fan una anàlisi molt crítica de l’evolució del FSM, dubten si el Fòrum Social Mundial no podria fer encara un paper positiu, o si seria millor construir instruments nous que permetessin anar més enllà. Així, valoren idees com la Internacional proposada per Hugo Chávez, que haurien d’aplegar partits d’esquerres, moviments socials i xarxes internacionals en un front comú permanent per la unitat d’acció, mantenint la identitat de cadascun, davant l’amenaça del cop d’estat i la intervenció militar imperialista contra els moviments socials i els processos de canvi en especial a l’Amèrica Llatina, aguditzada en temps de crisi.\nMarga Tojo Gonzales: 10 anys després del naixement de l’eslògan “un altre món és possible”, la majoria de la humanitat viu encara en condicions infrahumanes, i, amb la crisi financera internacioncal, la situació encara s’ha degradat més. Els altermundistes han fracassat?\nO. Bonfond: Si plantegem així la qüestió, hem de reconèixer que el Fòrum Social Mundial i el moviment altermundista en general no han aconseguit canviar veritablement les coses. A la base d’aquests grans esdeveniments que són els fòrums mundials, hi havia l’objectiu de transformar al societat en alguna cosa millor, on hi hagi més justícia social, menys desigualtats, on tots els ciutadans tinguin els seus drets humans fonamentals satisfets. Però en realitat la qüestió s’ha de plantejar d’una altra manera. Es tracta de determianr si el FSM i el moviment altermundista han fet un paper positiu en la construcció d’una correlació de forces favorable als exploatts i oprimits del planeta. La resposta aleshores és força positiva. Però el FSM no té res de miraculós i segueix sent un procés en moviment, amb les seve febleses i contradiccions. També és molt “jove”: el FSM tot just té 10 anys i el moviment altermundista no gaire més, el que és poc en comparació a les forces que s’ataquen, o sigui les d’una oligarquia capitalista internacional i de societats multinacionals al servei de les quals disposen de potents instruments com el Banc Mundial, el FMI, l’OMC, l’OTAN,…\nM. T. G.: Per vosaltres, després de 10 anys de fòrums, quin és el principal èxit d’aquest moviment?\nE. Toussaint: El FSM ha fet un paper molt important a dos nivells. Primer, en la deslegitimació del neoliberalisme com a únic model possible per la humanitat. Evidentment, la “batalla de les idees” no s’ha acabat i la lògica de la fatalitat encara és molt present en molts esperits, però el moviment altermundista a pogut demostrar i fer visible la necessitat i la possibilitat d’una alternativa gllobal. Ha demostrat la buidor de certes afirmacions com per exemple l’expressió “la fi de la història” de Fukuyama, o el “TINA” (There Is no Alternative) de Margaret Thatcher.\nL’altre èxit molt important del FSM és que ha permès, d’una banda, la construcció i el reforçament de xarxes internacionals, i d’altra banda, la connexió entre aquestes diferents xarxes. En el marc de la lluita contre el capitalisme mundialitzat, aquest aspecte és fonamental. En efecte, davant les estratègies i relacions de força que tenen coma conseqüència aïllar i/o enfrontar els països i els pobles, és fonamental de superar el marc nacional proposant alternatives globals, construint lligams de solidaritat, però també i sobretot coordinant estratègies d’acció i mobilitzacions internacionals. En els primers anys del fòrum, era innegable que hi havia una dinàmica interessant entre els fòrums, els moviments socials, les diferents campanye sinternacionals sobre temes com el deute, l’OMC, el militarisme, l’ecologia, el feminisme… i l’organització de grans mobilitzacions en motiu de les reunions del BM, del FMI, de l’OMC, del G8, de l’OTAN o com la potent mobilització mundial de febrer de 2003 contra els preparatius de la invasió de l’Irak.\nM. T. G.: Aleshores, ara ja no és així? Sou dels que penseu que el Fòrum Social Mundial perd alè?\nO.B.: És innegable que el Fòrum ha perdut vitalitat, utilitat i en part la seva legitimitat (sobretot a partir del FSM organitzat a nairobi el gener de 2007 ). Les acuses són múltiples: l’institucionalització del FSM, el reforçament de la influència de les grans ONG que disposen de grans mitjans financers, el gust d’algunes de les delegacions i dirigents del FSM pels hotels de 4 i 5 estrelles, l’incapacitat de “fusionar” realment lers activitats durant els fòrums mundials (més de 1500 activitats en 5 dies el darrer FSM de Bélem), la recerca de fons de grans empreses privades o mixtes (Petrobras, la gran societat petrolera brasilenya amb un 61% de capital privat, la Fundació Ford, la multinaccional CELTEL a Àfrica,…).\nL’evolució política dels darrers anys també ha pesat molt. Cal recordar que els dos principals països en els quals el Fòrum havia arrelat al començament, Brasil i Itàlia, han viscut des de 2003 experiències governamentals que han influit molt en el curs del Fòrum Social Mundial: l’experiència de la presidència de Lula al Brasil i la del govern de Prodi  a Itàlia. Forces importants que estaven a la base de la creació del FSM van donar suport o en donen encara, en el cas de Brasil, aquests governs que van dur a terme (o duen encara) polítiques social-liberals o plenament neoliberals.\nCal dir també que el FSM i el moviment ‘alter’ no tenen “victòries” en el pla global. Sortosament, al continent llatino-americà, la lluita contra l’ALCA (Accord de Lliure Comerç de les Amèriques perseguit per Washington) que va triomfar el 2005, li deu una part del crèdit al moviment. Però si hom aborda l’escena mundial, ara que el capitalisme travessa una crisi de gran abast, no hi ha ni tan sols l’adopció d’una taxa sobre les transaccions financeres a fi de combatre l’especulació. Les aventurtes guerreres imperialistes continuen. Els colpistes hondurenys són encara al poder. Copenhaguen ha estat un fracàs flagrant. El fet que, en el pla internacional, no s’hagi aconseguit cap victòria del moviment produeix un desànim entre aquells que n’esperaven resultats tangibles ràpidament. A aquest nivell, podem dir que el FSM perd alè, en el sentit que li falta aire o carburant per passar a una major velocitat.\nE.T.: Cal afegir-hi que la majoria de la direcció dl FSM ha rebutjat evolucionar cap a un moviment que tingui la voluntat de convocar mobilitzacions amb una plataforma comuna. Però sense voluntat concertada de mobilitzar en el pla internacional, sense voluntat de determinar uns objectius comuns a assolir, és difícil progressar. Inevitablement, el FSM s’asssembla cada vegada més a un enorme mercat d’idees (i de propostes) que no dóna lloc a una lluita comuna per fer realitat certs objectius. Però necessitem un instrument internacional per determinar les prioritats en termes de reivindicacions i d’objectius a assolir, un calendari comú d’accions, una estratègia comuna. Si el Fòrum no ho permet, cal construir un altre instrument, sense por que suposi eliminar o abandonar el Fòrum. Jo crec que té la seva raó de ser. Però ja que un sector del FSM no vol que es transformi en instrument de mobilització, val més construir un altre instrument amb les organitzacions i els individus que estiguin convençuts que és el que ens fa falta. Això no impediria pas de continuar intervenint activament en el Fòrum. Dic això epr evitar una escisió, un ebat sense fi que paralitzi més que no ajudi.\nM.T.G.: A quin nou instrument us referiu?\nE.T.: Hi ha una proposta que, certament, a tingut relativament poca represcussió. Es tarcta de la crida que Hugo Chávez va fer a finals de novembre de 2009 per la creació d’un Cinquena Internacional que reuniria els moviments socials i els partits d’esquerra . Penso que és, en principi, molt interessant. Podria ser una perspectiva si hi ha una relfexió, un diàleg entre partits i moviments socials: una Cinquena Internacional com a instrument de convergència per l’acció i per l’elaboració d’un model alternatiu . Però, al meu parer, no constituiria una organització com les Internacionals anteriors que eren -o són encara, ja que la Quarta Internacional existeix encara- organitzacions de partits amb un nivell de centralització massa elevat. Penso que la Cinquena Internacional no hauria de tenir un alt nivell de centralització i no hauria d’implicar pas una auto-sissolució de les xarxes internacionals o una organització com la quarta internacional. Aquells que es puguessin adherir a la Cinquena Internacional haurien de preservarles seves característiques però una adhesió com aquesta demostraria que totes les xarxes o grans moviments tenen la voluntat d’anar més lluny que els fronts puntuals com les coalicions sobre el clima i la justicia social, la sobirania alimentària, el deute… Tenim banderes comunes entre moltes xarxes i això és positiu. Però si fos possible arribar a un front permanent, seria millor. Emprant aquesta expressió, ja estic donant un element de definició. Per mi , la Cinquena Inetrnacional seria, en la situació actual, un front permanent de partits, de moviments socials i de xarxes internacionals. El terme “front” implica clarament que cadascú preervaria la seva identitat però donaria la prioritat a allò que uneix per assolir uns objectisu comuns i fer avançar la lluita. Els darrers mesos de 2009 i el començament de 2010 han demostrat altra vegada la necessitat d’augmentar la capacitat d’acció col·lectiva, ja que la mobilització contra el cop d’estat a Hondures ha estat totalment insuficient. És preocupant perquè, com que els Estats Units han donat suport al cop legitimant les eleccions que l’han seguit , les forces colpistes del món sencer consideren que és altra vegada una opció raonable. Al Paraguai, per exemple, la discussió dels colpistes fira alvoltant del “Quan” i el “Com”. Estan convençuts que fa falta un cop d’estatdes del Congrés Nacional contra el president Fernando Lugo. Això demostra clarament que la mobilització a propòsit d’Hondures ha estat insuficient. Aquest també ha estat el cas per a Copenhaguen i, ara, per a Haití. La resposta a la intervenció dels Estats Units a Haití és igualment totalment insuficient.\nM.T.G.: Què en penseu de l’evolució recent del FSM i més concretament com analitzeu els Fòrums de Porto Alegre i Salvador de Bahia?\nO.B.: L’element més positiu de les activitats realitzades a Porto Alegre el gener de 2010 sense cap dubte ha estat l’impuls d’una campanya internacional contra la presència de bases militars al continent llatino-americà. Aquesta campanya «Amèrica Llatina i el Carib: una regió de pau. No a les bases militars estrangeres!» , durta a terme per uan plataforma d’organitzacions molt importants , mostra clarament que el FSM, en tant que espai obert, pot encara permetre la concreeció de campanyes mobilitzadores. Un altre punt positiu: l’activitat de cara a preparar la mobilització per la «Conferència mundial dels pobles sobre el canvi climàtic i la defensxa de la Terra Mare», que tindrà lloc a Cochabamba del 19 al 22 d’abril de 2010, ha unit moltes organitzacions.\nMalauradament, els elements negatius no hi han faltat pas, ni a Porto Alegre, ni a Salvador de Bahia. Cal remarcar en primer lloc la feble presència de moviments socials (sobretot les organitzacions indígenes que havien influït positivament el FSM de Belem el gener de 2009), i d’aquí els debats majoritàriament dominats per unes grans ONG que no volen de cap manera atacar la lògica profunda del sistema capitalista. És més, encara que no sigui una novetat, l’organització d’aquests fòrums ha estat finançada per transnacionals com Petrobras, Petrobras é suna empresa mixta que explota el petroli i el gas sobretot a Bolívia, Equador i Brasil, provocant danys ecològics molt greus. Quan recordem l’article 4 de la Declaració de principis de Porto Alegre: «Les alternatives proposades al Fòrum Social Mundial s’oposen a un procés de globalització capitalista dirigit per les gran empreses multinacionals i els governs i institucions internacionals al servei dels seus interessos.», entenem de cop on es troba el problema. Especialment quan aquests fòrums es caracteritzen per una impressionant presència del govern de Lula, tant a nivell de suport financer, que tampoc és novetat, com a nivell de la programació de les diferents activitats. En totes les activitats a lesquals he assistit, hi havia a la taula un representant del govern brasiler amb -ho heu encertat- un discurs que feia un balanç psitiu del govern de Lula. Hi ha un veritable perill, el de que un fòrum social es transformi en una eina de legitimació d’un govern que duu una política social liberal.\nM.T.G.: Precisament, respecte a aquesta qüestió de la naturalesa del govern brasiler, alguns mitjans s’han fet ressò d’una forta polèmica enter vosaltres, Eric Toussaint, i Socorro Gomez, representant de Cebrapaz i membre del PcdoB. Vau declarar que Brasil era un imperialisme perifèric en un debat sobre el nou ordre mundial. Algú de la sala, membre també del PcdoB us va acusar de juar al joc de l’imperialisme americà. Que heu de dir sobre això?\nE.T.: Brasil ocupa un lloc singular: amb una economia nacional que representa ella sola la meitat de Producte Interior Brut de l’Amèrica del Sud, pot ser considerat una potència imperialista perifèrica, capaç de determianr una línia política independentment de Washington. Podem aplicar el terme imperialista a un país com Brasil per moltes raons: les seves empreses transnacionals (Petrobras, Vale Rio Doce, Odebrecht ) fan importants inversions a l’estranger fins al puntd e tenir-hi un per econòmic considerable i poder influir les decisions polítiques de governs estrangers (és el cas al Paraguai, a Bolívia, a Equador quan les autoritats d’aquests països intenten recuperar la sobirania sobre la seva economia, cosa que implica tensions amb Brasilia); les seves empreses exploten al màxim els recursos i els treballadors dels països on inverteixen; el govern de Brasilia posa la seva política exterior en bona mesura al servei dels interessos de les transnacionals brasileres; Brasil intenta progressivament dotar-se de forces militars capaces d’intervenir fora de les seves fronteres de manera permanent (Brasil dirigeix la MINUSTAH a Haití ). Cal afegir l’adjectiu perifèric al substantiu imperialisme en la mesura que Brasil no constitueix un imperialisme dominant comparable als Estats units, als principals països de la unió Europea (o a la Unió Europea com a tal) o el Japó. Brasil figura a a la mateixa categoria que la Xina, Rússia i l’Índia amb les quals forma els BRIC (Brasil, Rússia, India, China, per les sigles en anglès), auqesta categoria inventada es de fa uns quinze anys per designar les principals potències perifèriques capaces d’exercir un pes polític i una influència econòmica que les potències dominants han de tenir en compte. Cal precisar que Brasil ocupa en aquest quartet la darrera plaça per la seva talla econòmica i pel fet que no disposa d’armes nuclears. En aquest capítol, podem acostar-lo a Sud Àfrica. Brasil i els Estats units tenen interessos divergents en molts aspectes: els interessos econòmics de la burgesia brasilera en matèria agrícola i industrial no es poden satisfer amb el proteccionsime dels Estats Units; la reactivació de la IV flota  i l’utilització de bases militars colombianes i peruanes per l’exèrcit dels Estats Units destorba Brasilia que sent això com una voluntat renovada de control de Washington sobre l’Amèrica del Sud i en particular sobre la zona estratègica de l’Amazònia. El recent desplegament de més de 15.000 soldats nord-americans a Haiti on el Brasil dirigeix la força de les Nacions Unides de la MINUSTAH irrita igualment el govern brasiler. A més, una altra font d’irritació per Washington respecte de Brasilia, Lula manté bones relacions amb Cuba i Veneçuela, les dues principals bèsties negres dels Estats units a l’hemisferi Occidental.\nConvé precisar que la caracterització d’imperialisme perifèric no depèn del partit polític que és al govern: que la dreta o l’esquerra siguin al poder importa aquí poc. El temre imperialisme sembla per alguns exagerat ja que s’associa a una política d’agressions militars. Es tracta d’una visió estreta del terme imperialisme. El desarmament d’Alemanya i el Japó (i la pèrdua de les seves colònies per part del darrer) després de la segona guerra mundial va fer desaparèixer el seu caràcter imperialista?\nEl principal precursor en l’utilització del terme sub-imperialisme en referència a Brasil és l’economista brasiler Ruy Mauro Marini , un dels pares de l’escola de la dependència. S’expressava de la manera següent “Podem considerar el Brasil com la més pura expressió del sub-imperialisme dels nostres dies”. Davant dels que s’oposaven a aquesta caracterització, va formular un arguments que, avui dia, han adquirit encara més força: “La política expansionista brasilera a l’Amèrica Llatina i a l’Àfrica, a la recerca de mercats, que no correspon a la intenció d’assegurar el control de les fonts de matèries primeres -com els minerals i el gas a Bolívia, el petroli a l’Equador i a les colònies portugueses de l’Àfrica, el potencial hidroelèctric del Paraguai -i, més encara, a tancar les possibilitats d’accés als mateixos recursos a possible competidors com Arentina-? (…) L’exportació de capitals brasilers, principalment via l’Estat (com ens mosta Petrobras, convertida en Brazilian Petroleum, lluitant per entrar en el càrtel internacional del petroli, així com el desenvolupament constant dels crèdits públics a l’exterior); però també dels capitals associats a grups financers per explocatr la riquesa del Paraguai, de Bolívia i de les colònies portugueses a l’Àfrica, per posar alguns exemples, això no es presenta com un cas particular d’exportaciód e capital en el marc del que pot fer un país dependent com Brasil?” I encara afegia un argument que ha estat ha guanyat molta força des que el va avançar: “fóra bo tenir present en el nostre pensament el procés accelerat de monopolització (via la concentració i centralització de capital) que ha tingut lloc al Brasil aquests darrers anys, així com l’extraordinari desenvolupament del capital financer, principalment a partir de 1968”. Finalment, concloïa afirmant que per l’esquerra revolucionària, és fonamental prendre la mesura del sub-imperialisme: “Per concloure aquest prefaci, caldria reiterar la importància de l’estudi del sub-imperialisme per al desenvolupament del moviment revolucionari llatinoamericà”.\nEn el debat que va tenir lloc a Porto Alegre sobre el nou ordre mundial, jo vaig explicar que els Estats units eren sens dubte la potència imperialista dominant i la més agressiva. No hi ha comparació possible amb el Brasil a aquest nivell. També vaig criticar durament l’imperialisme de la Unió Europea. Això no treu que Brasil sigui ell matex una potència imperialista amb les característiques d’una potència perifèrica. Jo prefereixo el terme «imperialisme perifèric» respecte a «sub-imperialisme» ja que, des que Ruy Mauro Marini va prendre la mesira dl fenòmen, han passat més de trenta anys, Barsil ha guanyat autonomia en relació als Estats Units. Al llarg de la conferència, efectivament vaig ser criticat per membres del PcdoB , partit que dóna suport a Lula.\nDe fet, al llarg de la nostra estada a Brasil, hem rebut per part dels partidaris de Lula una actitud intolerant: no volen acceptar crítiques respecte el seu govern. Haig de precisar que entre els altres participants que van prendre la paraula en aquell debat sobre el nou ordre mundial, Patrick Bond de Sud Àfrica em va donar suport de forma molt clara respecte al caracterització de Brasil com a imperialisme perifèric. Va explicar que Sud Àfrica es trobava en la mateixa situació que Brasil i que els BRIC no constitueixen de cap manera una alternativa.\nM.T.G.: Finançat per transnacionals que desitgen donar una imatge més “verda” o més humana, cortejat per autoritats polítiques que l’utilitzen com una eina de campanya electoral, alguns pensen que el FSM ha estat ja totalment recuperat per sistema i que no podem per tant esperar-ne res de bo. Quina és la vostra posició al respecte?\nO.B.: És molt possible que el FSM sigui progressivament “absorbit” pel sistema capitalista. No seria gens sorprenent, això. El capitalisme no ha de demostrar res pel que fa a la seva capacitat de recoperar a favro seu les dinàmiques creades inicialment per combatre’l. El FSM, com les ONG, moviments socials i individus que el composen, no és al marge del perill. Mentrestant, en tant que xarxa radical, el CADTM pensa que el FSM encara pot jugar un rol positiu com a lloc de debat sobre vies alternatives per aconseguir un autèntic desenvolupament humà, basat en la justícia social i el respecta a la natura. El FSM ha de reforçar les convergències entre tots els moviments que vulguin passar a l’acció ensems. Aquests moviments es posaran d’acord entre ells en ocasió de les activitats del Fòrum. En endavant, el CADTM continuarà amb la seva participació activa en l’assemblea dels moviments socials (AMS) que va néixer el gener de 2001 a Porto Alegre en el primer FSM.\nM.T.G.: Podeu recordar en poques paraules en què consisteix aquesta Assemblea dels Moviments Socials? A més,just abans del Fòrum de Porto Alegre, vau participar a Sao Paulo en un seminari mundial de moviments socials. Que en va sortir?\nO.B.: L’assemblea dels moviments socials (AMS) es va desenvolupar en el marc del FSM. Té com a característica principal ser un espai obert que aspira a la construcció d’una agenda comuna de mobilitzacions. Està composada d’un grup divers de moviments socials i xarxes (Via Campesina, Marxa mundial de dones, CADTM, Jubilé Sud, No Vox, organiztacions sindicals, Aliança social continental de les Amèriques, COMPA, ATTAC,…) que tenen uns objectius nacionals i regionals específics però que volen lluitar cinjuntament contar el capitalisme en la seva fase neoliberal, imperialista i militar, contra el racisme i el patriarcat.\nDel 21 al 23 de gener de 2010, a Sao Paulo, diferents moviments socials que particiaven des de fa més o menys temps a l’AMS, es van reunir en seminari a fi de tractar la nova conjuntura internacional, però sobretot de veure com organitzar les diferents forces presents i articular-les millor a fi de reforçar les lluites a nivell mundial. Els debats sobre la conjuntura van destacar la gravetat i el caràcter multidimensional de la crisi sitèmica que s’imposa en aquest moment principalment per la militarització i per la criminaliztació dels moviments socials. A nivell de l’estratègia d’acció, la decisió més important va ser sens dubte la de treballar en la realització d’un proper seminari de l’assemblea mundial dels moviments socials a l’Àfrica, alguns mesos abans del FSM 2011 que tindrà lloc a Dakar el gener de 2011. L’objectiu és doble. Primer, es tracta de reforçar la comunicació i la coordinació a nivell del continent africà, tot preservant una perspectiva mundial, ja que es tractarà d’una reunió internacional amb la presència de moviments socials africans, americans, asiàtics i europeus, Després, es tracta de dinamitzar la mobilització per al proper FSM, i de garantir que aquest Fòrum tingui un impacte positiu per als moviments socials i les lluites africanes.\n Per a més info sobre le balanç del FSM de Nairobi, veure http://www.cadtm.org/Forum-Social-Mondial-de-Nairobi et http://www.cadtm.org/Contribution-collective-aux-debats (en francès)\n El FSM va néixer el gener de 2001 a Brasil. Cinc Forums socials mundials s’hi han organitzat (2001, 2002, 2003, 2005 i 2009). El secrétariat internacional del FSM està localitzat al Brasil. Pel que fa a Itàlia, és el país on entre 2001 i 2003 el moviment altermondialista va organitzar le smajors manifestacions (començant per Gênova el juliol de 2001 amb 500 000 manifestants contra el G8, el primer Forum social europeu el novembre de 2002 amb 60 000 delegats i una manifestació de 150 000 persones, i les mobilitzacions contra l’OTAN, contra la guerra Afghanistan i a Irak entre 2001 i 2003).\n Prodi, ex président de la Commissió Europea, va dirigir un govern (amb sobretot la participació dels Demòcrates Socialistes i del Partit de la Refondació Comunista als quals una bona part dels líders del Forum social italià estaven lligats) que va dur a terme una política social liberal i va mantenir la presència de l’exèrcit italià a Afghanistan. Això fou seguir d’una derrota electoral de l’esquerra en la qual els dos partits esmentats van ser «laminats».\n «La Trobada internacional de partits d’esquerra, celebrada a Caracas els 19, 20 i 21 de novembre de 2009, després d’haver rebut la proposta del Comandant Hugo Chávez Frías de convocar la V International socialista com a instància de partits, corrents de socialistes i moviments socials del món sencer, on podríem harmonitzar una estratègia comuna de lluita anti-imperialista, superar el capitalisme amb el socialisme i l’integració econòmica solidària d’un nou gènere, ha decidit de valorar aquesta proposta en vistes a la seva dimesnió històrica que proposa un nou esperit internationalista» http://www.psuv.org.ve/files/tcdocumentos/engagement.caracas.pdf\n Zetnet va fer una crida internacional per una cinquena internacional qui recollí un cert èxit. Veure: http://www.zcommunications.org/newi… (anglès).\n Veure Eric Toussaint «Du coup d’Etat au Honduras aux sept bases US en Colombie: la montée de l’agressivité de Washington» www.cadtm.org/Du-coup-d-Etat-au-Honduras-aux.\n Per llegir la declaració i veure les organisacions signants: http://www.cadtm.org/America-Latina-y-el-Caribe-una.\n Per llegir la Carta de principis del FSM: http://www.forumsocialmundial.org.br/main.php?id_menu=4&cd_language=3.\n Segons un estudi realitzat per la Columbia Law School el 2007, les 5 principals societats transnacionals brasileres en termes d’actius a l’estranger el 2006 són la Companhia Vale do Rio Doce, Petrobras SA, Gerdau SA, EMBRAER i Votorantim Participacoes SA. L’estudi posa en evidència el fet que el Brasil, gràcies a les seves transnacionals, és el segon inversor entre els països en desenvolupament en termes de flux d’inversions directes estrangeres el 2006. En un altre, les 20 principals transnacionals brasileres tenen actius a l’estranger per valor de 56 milers de milions US $, cosa que equival a més de la meitat de l’estoc d’IDE del país à l’exterior. Aquestes top 20 produeixen i venen béns i serveis d’un valor del voltant de 30 mil milions US $ a l’estranger i ocupen 77.000 persones. Prop de la meitat es concentra a la seva regió, l’Amèrica llatina. http://www.law.columbia.edu/media_inquiries/news_events/2007/December07/brazil_multinat\n Des de 2004, la MINUSTAH (Missió de les Nacions Unides per l’estabilització a Haiti) sota comandament militar brasiler ocupa Haiti. Lamajor part dels movimenst socials d’esquerra haitians exigeix le retirada d’aquesta força militar que davant el terratrèmol estava composta per poc més de 7000 soldats delñs quals 1282 brasilers. http://www.un.org/en/peacekeeping/contributors/2009/feb09_5.pdf.\n Creada el 1943 a fi de protegir els vaixells a l’Atlàntic sud, aquesta estructura havia estat abolida el 1950. Ha tornat oficialment al servei l’1 de juliol de 2008.\n Ruy Mauro Marini, Subdesarrollo y revolución, Siglo XXI Editores, México, (5a edició) 1974, capítulo 1, p. 1-25. La majoria dels escrits disponibles en línia: http://www.marini-escritos.unam.mx/.\n PCdoB: Partit Comunista del Brasil.\nEntrevista publicada pel CADTM el 20 de febrer de 2010,. Traduïda al català per La Fàbrica.\nFem servir les dades de l’enemic\nby .altres · Published 1 de juliol de 2009\nL’inici d’una fructífera amistat\nby Àlex Tisminetzky · Published 21 de juliol de 2008\nL’alegria de ser d’esquerres. Estratègies per recuperar la capacitat de somiar\nby Gemma Galdon Clavell · Published 18 de juliol de 2008\nNext story La via de Letònia a la servitud\nPrevious story La UE i Grècia: Un lladre robant-ne un altre


Dia de la independència - Uniopèdia, el mapa conceptual\nSense Dia Nacional oficial El dia de la independència és la diada que celebren molts països en l'efemèride de la proclamació de la independència nacional, de l'inici de la lluita d'alliberament o de l'assoliment de la sobirania.\n4 les relacions: Acta de la Declaració d'Independència de Veneçuela, Declaració d'independència, Festa, República d'Artsakh.\nArca que conté el llibre d'actes del 5 de juliol de 1811 en el Saló El·líptic del Palau Federal Legislatiu. L'Acta de la Declaració de la Independència de Veneçuela és un document en el qual representants de set de les deu províncies pertanyents a la Capitania General de Veneçuela a Sud-amèrica reunides en la Capella Santa Rosa de Lima van declarar la seva independència de la Corona d'Espanya, establint una nova nació basada en principis republicans i federals, abolint per sempre la monarquia sota els valors de la igualtat dels individus, la prohibició de la censura i la llibertat d'expressió.\nNou!!: Dia de la independència і Acta de la Declaració d'Independència de Veneçuela · Veure més »\nUna declaració d'independència és la proclamació formal, per part d'alguna entitat (grups o persones) que s'atribueix la sobirania, de la independència d'un territori que forma part d'un Estat que els partidaris de la independència consideren aliè.\nNou!!: Dia de la independència і Declaració d'independència · Veure més »\nPreparació d'una festa, per exemple d'un aniversari Una festa és un esdeveniment de caràcter social organitzat de forma pública o per un grup més reduït de persones amb l'objectiu de passar-s'ho bé plegades.\nNou!!: Dia de la independència і Festa · Veure més »\nLa República d'Artsakh (també anomenada República de l'Alt Karabagh o de Nagorno-Karabakh) és un estat situat a la Transcaucàsia que només ha estat reconegut per altres tres estats no reconeguts per les Nacions Unides, Abkhàzia, Ossètia del Sud i Transnístria.\nNou!!: Dia de la independència і República d'Artsakh · Veure més »


dimarts, 2 de juny de 2020 06:45h\nEl Pi ha reclamat aquest dissabte al Govern que es reparteixin mascaretes.\nEl Pi-Proposta per les Illes ha reclamat aquest dissabte al Govern que es reparteixin mascaretes homologades a la població de risc a través de la xarxa de farmàcies utilitzant la targeta sanitària. La formació també ha demanat a l'executiu de Francina Armengol que planifiqui la distribució perquè «tothom pugui tenir-les durant el desconfinament» i que consensuï la mesura amb el col·legi de farmacèutics.\nLa presidenta d'El Pi, Xisca Mora, ha proposat que «la distribució s'ha de fer de manera esglaonada per evitar aglomeracions a les farmàcies i prioritzar els col·lectius més vulnerables i els que hagin de treballar fora de casa». En concret, Mora, ha puntualitzat que «en una primera fase l'han de tenir tots els treballadors dels serveis essencials, a una segona fase la població de risc, i en una tercera tota la població en general».\nLa presidenta de la formació també ha comentat que «per a la població de risc, la primera mascareta sigui de franc i que a partir de la segona ja s'hagi de pagar tot i que el més important és que el Govern garanteixi el proveïment».


Avui taula rodona “Pensar la comunicació” / UdG – Lo Campus diari\nData publicació 21 maig 2013 22 maig 2013 per redacció\nAmb la participació de Toni Iglésies, d’Iglésies Associats; Joan Trillas, periodista d’El Punt-Avui; Àngel Rodríguez, responsable del Departament d’Audiovisuals del Bisbat de Girona; Eduard Batlle, Soci director de la Factoria Serveisweb; Joan Albert Argerich, editor del programa Plaça Gran de Ràdio 4; Joan Tamayo, advocat i activista i Ricard Planas, editor de la revista Bonart. Modera: Lluís Costa, professor de Comunicació de la Universitat de Girona.\nL’acte representa la cloenda del Cicle de conferències i debats, que sota el nom “Pensar la Comunicació”, va coordinar el professor Lluís Costa en el marc del Grau de Comunicació Cultural de la UdG.\nInici: 21/05/2013 19:00\nOrganitza: Universitat de Girona, Fundació Valvi ♦\nDones periodistes reclamen mesures de protecció per poder exercir la seva feina


LLUÍS RIBERA 13.10.2016 | 18:11\nEl taekwondista altempordanès Joel González Bonilla va comprovar, el divendres al vespre, com el pavelló poliesportiu de Vilafant ja porta el seu nom. Just en el dia que complia 27 anys, al voltant de 700 assistents van acompanyar el doble medallista olímpic –bronze a Rio, or a Londres i un total de nou metalls internacionals de prestigi– en un acte impulsat per l´Ajuntament de Vilafant, un mes després que pugés al balcó de l´Ajuntament de Figueres. "És un plaer, m´omple moltíssim i em sento molt afortunat. El més important i el més bonic no és aconseguir la medalla ni quan estàs en el podi, sinó quan baixes d´allà i veure la gent que ha treballat molt per tu i ho celebra amb tu", explicava Joel just després de descobrir la placa commemorativa.\nJoel González va néixer a Figueres, des de fa una dècada resideix en el Centre d´Alt Rendiment de Sant Cugat, però la casa dels seus pares, Pedro González i Marina Bonilla, és a Vilafant, just al costat on hi ha el gimnàs Tae Sport, regentat precisament pel seu pare i on el protagonista va començar a donar les primeres puntades de peu.\nA l´acte, Joel també va estar acompanyat, entre altres, per personalitats que li van adreçar unes paraules, com l´alcaldessa de Vilafant, Consol Cantenys; el president de la Federació Catalana de Taekwondo, Antonio Toledo; Pep Pujols, representant territorial d´Esports de la Generalitat; o el diputat d´Esports, Carles Salgas. L´alcaldessa va destacar la presència del mestre coreà Myung Hee Kang, que resideix a Figueres des de 1978. Des d´aleshores ha estat el professor de taewkondo de moltes generacions d´esportistes locals, entre ells el pare de Joel, Pedro González.\nJoel, que el dimecres havia estat rebut pel rei Felip VI i la reina Letizia en el Palau del Pardo de Madrid, també va veure com tècnics seus com Toni Toledo o Gabriel Esparza tampoc fallaven a la cita de Vilafant. A més, va tenir temps per bufar espelmes en el pastís que van portar-li per sorpresa després que l´equip d´exhibició de la Federació Catalana mostrés les seves habilitats en el nou paviment.\nEstà molt bé guanyar i fer bé les coses, però també ens fa gràcia que alguna vegada ens felicitin i, aquest ha estat un molt bon reconeixement. Ha estat molt bonic, ha vingut gent d´arreu de Catalunya que sent el taekwondo, és un dia molt gran, s´ha fet història dins aquest esport.\nCom té el genoll? El juny de l´any que ve hi ha Mundial a Corea.\nMillor, ara estic de vacances i no m´he marcat cap data per tornar. En una o dues setmanes, quan vagi al CAR, veuré què tinc en el genoll i després ja decidirem, veurem què passa, però sí que tinc el Mundial en el cap.


«Són insostenibles»: Greenpeace assenyala 3 ciutats tarragonines poc ecològiques\nGreenpeace ha instal·lat senyals en diverses ciutats indicant que aquestes són insostenibles | greenpeace\nGreenpeace senyalitza espais poc ecològics de Tarragona, Reus i Cambrils\nper Redacció dissabte, 31 d’octubre 2020 - 15:03h\nLes ciutats de Cambrils, Reus i Tarragona, així com de Barcelona i de Badalona, s’han despertat aquest dissabte al matí amb nous panells de senyalització urbana en les seves calçades, que indiquen les mancances de les ciutats pel que fa a la seva sostenibilitat: mobilitat, espais públics i verds, energia neta, accés a productes locals i ecològics i serveis públics. Es tracta d’una iniciativa de voluntaris de l’organització mediambiental Greenpeace, que han col·locat, a més, senyals sota les senyals d’entrada a les ciutats, en les quals es pot llegir 'Ciutat Insostenible. Reinventa la Ciutat'.\nD’aquesta manera, i amb motiu del Dia Internacional de les Ciutats, que se celebra avui, 31 d’octubre, l’ONG vol visibilitzar el paper essencial que juguen els ajuntaments a l’hora d’impulsar un canvi transversal a les ciutats de manera que es transformin en urbs sostenibles, resilients, i per a les persones.\nAquesta activitat s’emmarca en un treball més ampli realitzat pel grup de voluntariat de Greenpeace a Catalunya per aconseguir ciutats més sostenibles. En un context molt marcat pel virus i la necessitat de repensar l’ús de l’espai públic, els grups han elaborat propostes d’urbanisme tàctic que promoguin la creació de nous espais per a vianants i bicicletes. Aquestes propostes han estat presentades als seus respectius ajuntaments perquè valorin la seva implantació.\nAquest és el cas de Tarragona, on voluntaris d’aquesta ciutat es van reunir la setmana passada amb responsables municipals per estudiar noves mesures després de la declaració de Tarragona com a 'Ciutat 30', que implica reduir a 30 km/h la velocitat màxima a la majoria de carrers.\nTot i no existir a dia d’avui una metodologia consensuada per mesurar i atribuir les emissions a les ciutats, el transport, el consum elèctric a les llars, oficines i a l’enllumenat públic, l’alimentació i el consumisme en general són les principals activitats responsables de les emissions a les ciutats.\nSegons Nacions Unides, el 70% de les emissions climàtiques globals s’originen a les ciutats, i a Espanya aproximadament el 53% de la població viu en zones urbanes. El transport és responsable del 29% de totes les emissions a Espanya.\nÚltima hora: Els nous positius i defuncions per coronavirus a TGN d'avui dissabte\nUna Castanyada amb aforament limitat: Com la passareu vosaltres?\nCambrils medi ambient


VilaWeb - Diari escola: La crisi social francesa\n> Desocupació, pobresa i marginació\n> Necessitat de fer canvis\n> Un problema francès?\nFa un parell de setmanes que els avalots nocturns es repeteixen diàriament a França, amb crema de vehicles, escoles, seus de la policia i edificis municipals... Tot plegat revela una crisis social covada durant dècades, que, finalment, va esclatar el 27 d'octubre proppassat.\nAquell dia dos nois del suburbi parisenc de Clichy-sous-Bois, Zyed Benna i Bouna Traore, francesos d'origen africà, van morir electrocutats en una substació elèctrica, mentre fugien de la policia, que els encalçava, o, si més no, això es pensaven (la policia ha negat que els empaités). Aquest fet tràgic va encendre l'espurna de la revolta, estesa, de primer, als altres suburbis de París i, després, a una bona part de les ciutats franceses, i en algunes d'Occitània i Catalunya Nord.\nDos dies abans el controvertit ministre de l'Interior francès, Nicolas Sarkozy, partidari de reprimir durament els actes vandàlics, havia tractat de púrria ('racaille') el jovent que protesta violentament a les zones més pobres.\nLa crisi social ha atès unes dimensions tals que el govern francès ha adoptat una mesura excepcional: autoritzar els prefectes, val a dir, els delegats del govern, a proclamar la queda quan ho considerin convenient, a fi i efecte de prevenir aldarulls. La queda va autoritzar-se just l'endemà de la primera mort (i de moment única) deguda a aquests aldarulls.\nÉs just de consignar que els protagonistes d'aquests avalots són francesos de ple dret, la majoria (però no tots) fills o néts de gent provinent de l'Àfrica, i no pas immigrants, i que les arrels de la crisi són, com veurem tot seguit, de caràcter socioeconòmic.\n! Actualització el 14/11/2005 a les 10:20\nVilaWeb: El govern francès estudia d'ampliar tres mesos l'estat d'emergència.\nVilaWeb: La UE ofereix cinquanta milions d'euros a França per a pal·liar els efectes dels avalots.\n+ Webs relacionades dins Nosaltres.Com: Solidaritat i organitzacions no governamentals.\nDesocupació, pobresa i marginació\n+ La revolta va començar al suburbi parisenc de Clichy-sous-Bois.\nEn efecte, a França hi ha molts suburbis i barris urbans poblats d'incomptables descendents d'immigrants que no veuen la manera de progressar; joves que, tot i tenir la ciutadania francesa, malviuen en una set-centena llarga de zones degradades, mancades d'infrastructures, en condicions d'habitatge pèssimes, índexs molt elevats de fracàs escolar i una taxa de desocupació que quasi dobla la mitjana francesa: indicis clars de pobresa i marginació. Mancats d'oportunitats, de vegades sols pel color de la pell o pel fet de tenir noms d'origen africà, es veuen oblidats i arraconats dintre el país mateix que els ha vists néixer.\nNecessitat de fer canvis\n+ El primer ministre francès, Dominique de Villepin.\nPer resoldre la situació el govern francès ha augmentat el nombre d'efectius policíacs i, com hem dit, ha autoritzat la queda. Però, a banda restablir l'ordre, el primer ministre francès, Dominique de Villepin, ha anunciat un conjunt d'iniciatives en matèria d'ocupació, educació i habitatge, i el restabliment dels ajuts públics, reduïts aquests últims temps. Villepin ha reconegut la discriminació d'una part de la població francesa i la necessitat de fer canvis.\nUn problema francès?\n+ Hom adverteix del risc que revoltes similars afectin unes altres societats de l'Occident.\nVeiem, doncs, que, a la pràctica, el model de societat francès, que proclama la integració de tots els ciutadans, la igualtat de drets, deures i oportunitats per a tothom, presenta força deficiències. Però, sols passa a França, un dels estats més desenvolupats del món, això? Hom adverteix que revoltes similars podrien sorgir en força societats occidentals, si no es garanteix la prosperitat del conjunt de la població, si no s'eviten les situacions de pobresa i marginació, factors primordials de la violència que viu la societat francesa.\n'Morir per no res a París'\nArticle de la nigeriana Sokari Ekine, que descabdella les causes de la revolta francesa. Publicat originàriament a Global Voices Online i traduït per VilaWeb.\nEspecial del diari Le Monde sobre la crisi francesa.\nFrance. Urban riots\nGuia interactiva del diari The Guardian.\nONG antiracista instituïda a França el 1984.\nRecull de materials didàctics aplegats per la xarxa EduAlter.\nLa crisi social francesa té una significació política: la rivalitat entre el primer ministre Dominique de Villepin i el ministre de l'Interior, Nicolas Sarkozy, que tenen dues maneres distintes d'encarar el problema i que potser competiran per la candidatura conservadora a les eleccions presidencials del 2007.\nA França la queda va instaurar-se per una llei del 1955, dictada per combatre la violència a Algèria durant la guerra de la independència d'aquell país, que va atènyer la sobirania política el 1962. Però aquesta llei no s'aplicava des del 1984.\n> Per què hi ha avalots a França?\n> Cronologia dels fets.\n> 'Morir per no res a París', un article revelador.\n> Preguntes i respostes.\nEls avalots, en imatges.\n'Aquests joves que es rebel·len no són immigrants': un article de l'escriptor Tahar Ben Jelloun.\nLlibertat, igualtat, fraternitat, però sols per a alguns.\nL'abast de la revolta.\nApunt sobre l'anomenada revolució de maig, del 1968 a França.


Els alumnes de secundària vacunats no hauran de fer quarantena\nEls alumnes de secundària vacunats no hauran de fer quarantena\n31/08/2021 Societat - Jordi Rodríguez\nAula d'una escola de Palamós.\nJa es coneixen els protocols COVID amb què començarà el nou curs escolar, el 13 de setembre vinent. Es mantenen la mascareta obligatòria, el rentat freqüent de mans, els grups bombolla i la ventilació d'espais. Entre els canvis en relació al curs anterior, hi ha que els estudiants no estaran obligats a posar-se la mascareta a l'hora del pati, sempre que formin part de la mateixa classe.\nAixí mateix, els pares dels primers cursos d'infantil podran accedir al centre per acompanyar els seus fills, i els alumnes ja no s'hauran de fer el control de temperatura a l'entrada. La situació epidemiològica és similar a la de l'inici del curs passat, però amb el factor diferencial de les vacunes. En aquest sentit, els estudiants de secundària que disposin de la pauta de vacunació completa no hauran de fer quarentena en cas que aparegui algun contagi a l'aula. Pel que fa als professionals de l'educació, quasi el 90 per cent està vacunat. Ara el gran repte és començar les classes amb tots els alumnes de secundària amb la vacuna administrada. El conseller d'Educació, Josep González-Cambray ha garantit, per la seva banda, que tots els centres educatius del país obriran el dia 13 amb classes presencials.\nAra mateix, només el 13'5 per cent dels estudiants d'entre 12 i 15 anys ha rebut la pauta completa de vacunació. La Generalitat ha descartat vacunar en escoles i instituts, perquè considera que amb els llocs habilitats en l'actualitat ja n'hi ha prou. Els protocols COVID en l'àmbit educatiu presentats ahir són vàlids per a tot el primer trimestre del curs.\n02/06/2021 - Societat L'Ajuntament diu que aquest curs ha demostrat que l'escola és un lloc segur davant la COVID-19\n29/10/2020 - Societat Quatre grups confinats als centres educatius de Palamós\n04/08/2021 - Societat Obren la vacunació COVID a la franja dels 12 als 15 anys


La Vanguardia més calenta - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans La Vanguardia més calenta - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans\nTot Curt és un bloc d’anàlisi de mitjans molt original i que trenca amb el que fem la resta d’observatoris d’aquest tipus. Les seves entrades consten únicament d’una presa de pantalla i un petit comentari –la majoria de vegades innecessari, vista la notícia escollida- redactat únicament amb monosíl·labs. Més que posts es tracta de veritables poesies visuals força brossianes, no sols pel domini de la llengua i la imatge, sinó també per la mala baba que gasten.\nPerò un dels descobriments que fa Tot Curt és la increïble fixació que té La Vanguardia pels continguts amb connotacions sexuals. Sovint s’ha denunciat l’increment dels continguts frívols o directament estúpids –majoritàriament amb la paraula “sexe” o derivada al titular- a la premsa digital, que ha arribat fins a un punt que fins i tot hi ha agències especialitzades en aquest tipus de “notícies”. Però també aquí hi ha nivells i sembla que La Vanguardia es troba al podi en la publicació d’escots, calça curta i “pit ham” en el divertit argot del Tot Curt.\nDe fet, la categoria més àmplia del bloc es diu Vang X i inclou 55 preses de pantalla de La Vanguardia digital amb continguts sexuals, en menys de cinc mesos i sense ser sistemàtics. Només avui, la segona i tercera notícia més llegida del diari són en aquesta línia, òbviament amb la seva respectiva fotografia picant.\nNaturalment aquest no és l’únic diari que publica aquest tipus de continguts, però la seva quantitat no es pot comparar amb els que publiquen la resta de la premsa barcelonina, segons Joan Montes, autor del bloc. El que no està gens malament per a un diari que es defineix com a catòlic i que ha fet oberta campanya per la prohibició del nudisme a Barcelona.


El ple tomba les bases d’un concurs de 7,5 milions al no donar suport Cs al govern\nS’absté en les condicions per licitar la gestió integral de les telecomunicacions municipals, el PP hi vota a favor amb Salmerón i la resta d’oposició s’hi oposa || Aprovat el compte general de l’EMU\nEl ple tomba les bases d'un concurs de 7,5 milions al no donar suport Cs al govern\nEl ple de la Paeria va tombar ahir el plec de condicions per treure a concurs per 7,5 milions la gestió integral de les telecomunicacions municipals després que només li donessin suport PSC, PP i l’edil no adscrita Rosa Maria Salmerón, que sumen onze vots, mentre que PDeCAT, Crida i Comú hi van votar en contra (dotze vots) i els quatre edils de Ciutadans es van abstenir. Es tracta d’una situació poc comuna, ja que aquest grup vota habitualment en el mateix sentit que el govern del PSC. La portaveu de CS, Ángeles Ribes, va argumentar que la preocupa que aquest macroconcurs sigui un “generador de monopoli” i els grups que van rebutjar el plec van reclamar que es liciti per lots perquè puguin optar petites empreses locals i que inclogui programari lliure. La primera tinent d’alcalde, Montse Mínguez, els va acusar d’oposar-se sense raons i va dir que retornaran el plec als tècnics perquè “revisin les clàusules”. En canvi, l’ordenança de Paisatge es va aprovar amb l’abstenció d’ERC, Crida i Comú i la que regula els abocaments al clavegueram, per unanimitat. El tinent d’alcalde Fèlix Larrosa va advertir que l’aplicaran amb contundència.\nD’altra banda, el compte general de l’Empresa Municipal d’Urbanisme va ser aprovat amb l’aval del govern del PSC, Cs, PP i l’edil no adscrita Rosa Maria Salmerón i el rebuig de PDECAT, ERC, Crida i Comú, que veuen una excessiva dependència de la Paeria i van insistir a liquidar-la o remunicipalitzar-la. La presidenta de l’EMU, Montse Mínguez, va defensar la solvència econòmica de l’ens, que va tancar l’any amb un resultat positiu de 129.000 euros i un deute de 60 milions. Va dir que gestiona 605 pisos i va recordar que en la negociació del cartipàs van proposar dissoldre-la “i els que ara ho demanen s’hi van negar”. Toni Postius (PDeCAT) només va intervenir per anunciar el seu vot contrari i Mínguez li va recriminar no atrevir-se a defensar la querella que va presentar contra diversos integrants de l’EMU per presumptes delictes comptables. ERC va considerar que la “inviabilitat i dependència financera municipal fa urgent la seua dissolució i absorció per la Paeria”; la Crida hi veu “opacitat” i una “obsessió per mantenir-la”, però va dir que no volen dissoldre-la; i el Comú creu que la seua funció es podria fer des d’un departament municipal. Per la seua part, Cs va dir que els que voten en contra només volen “bloquejar els comptes” i Joan Vilella (PP) va apostar per “integrar l’EMU a l’ajuntament com a oficina municipal d’habitatge”.\nLa tinent d’alcalde Montse Parra va demanar als proposadors temps per parlar amb els veïns i van respondre que n’atorguen fins a l’octubre, “o hi haurà manifestacions”.\nL’alcalde va dir que espera resoldre la situació abans i va afegir que veïns i plataforma opinaran sobre el nou nom. En canvi, la moció del Comitè en Defensa de la República de Cappont que reclama batejar com a 1 d’Octubre la plaça davant del CAP del barri, on hi va haver càrregues policials l’1-O, va ser rebutjada per PSC, Cs i Partit Popular i Salmerón es va abstenir. La resta de grups li van donar suport. Parra veu la moció “prematura” i va instar a esperar perquè “és el temps el que ha de decidir si va ser un dia històric”. Els proposadors van apuntar que insistiran i que, si no és ara, aquest nom “s’acabarà posant”.\nVan defensar un alberg públic i van criticar incloure atenció a temporers. La Crida hi va votar en contra i el Comú es va abstenir en la pròrroga del conveni amb la Fundació Champagnat per a la cessió del Calidoscopi per a activitats educatives. I el Comú va rebutjar el conveni amb el club FiF per renovar els camps de futbol de Ciutat Jardí.\n1. Sufoquen un incendi en una casa a Artesa de...\n2. Mor la periodista lleidatana Montse Oliva als...\n3. Cervisia Lleida tanca amb 40.000 degustacions\n4. Un mal servei de correu\n5. Mor un veí de Farrera al bolcar amb el dúmper q...\n6. Classes de xinès al local del Clot per a fills ...\n8. Volvo V60 Cross Country, apte per a qualsevol...\n9. El BMW X5 irromp al mercat espanyol\n10. Volkswagen Touareg, amb nou sistema de...


La I Jornada de la Lliga Catalana de Boccia celebra els 25 anys dels Jocs BCN '92 | 25è aniversari dels Jocs Olímpics i Paralímpics BCN 92\nLa I Jornada de la Lliga Catalana de Boccia celebra els 25 anys dels Jocs BCN '92\ndv., 24/11/2017 - 10:04\nBoccia. Fa 25 anys el CEM la Mar Bella va ser la seu de la Boccia als Jocs Paralímpics de Barcelona '92.\nEl diumenge 26 de novembre l’esport per a persones amb diversitat funcional pren el protagonisme a Barcelona. I és que se celebra la I Jornada de la Lliga Catalana de Boccia. La competició es disputa al CEM de la Mar Bella, el mateix lloc on es va celebrar la competició d’aquest esport als Jocs Paralímpics de Barcelona ’92. De fet, la I Jornada de la Lliga Catalana de Boccia serveix per commemorar els 25 anys de l’esdeveniment.\nLa competició es disputa des de les 9:30h del matí fins a les 14:30h de la tarda, i es divideix en 4 modalitats d’aquest esport:\nBC4: Composta per jugadors amb disfunció locomotriu severa a les quatre extremitats, combinada amb un pobre control dinàmic del tronc, d’origen no cerebral o cerebral degeneratiu. El jugador haurà de demostrar destresa suficient per manipular i llençar la bola al terreny de joc. Mostrarà evidents dificultats alhora de dur a terme aquest moviment. Pot ser observable una falta de control alhora de sincronitzar els moviments, així com la suavitat i velocitat alhora d’executar-los. No podran ser ajudats per cap auxiliar. Poden únicament demanar ajut de l’àrbitre per recollir una bola o entrar al terreny de joc.\nBC3: Per jugadors amb una elevada disfunció locomotriu a les quatre extremitats d’origen cerebral o no. Els jugadors no s’impulsen de manera funcional, pel que dependran d’un auxiliar o cadira de rodes elèctrica. Els jugadors tindran dificultat a l’hora d’agafar o llençar la bola, podent tenir moviment en el braç però insuficient amplitud de moviment com per llençar de manera contundent una bola al terreny de joc. Es permet a cada jugador ser ajudat pel seu auxiliar corresponent, aquest estarà a la zona del box dels jugadors però mantenint-se d’esquenes a la pista i amb la mirada apartada del terreny de joc.\nParelles BC3: Els jugadors hauran de ser classificats aptes per jugar a la divisió BC3. Una parella BC3 haurà d’incloure un substitut. Dos dels jugadors seran paralítics cerebrals. El tercer jugador inscrit pot no ser d’origen cerebral.\nEquips: Jugadors classificats aptes pel joc tant en Individual BC1 com en Individual BC2. Un equip haurà d’estar compost per almenys un jugador de la classe BC1 en el camp. Està permès que cada equip pugui estar assistit per un auxiliar. Cada equip comptarà amb 3 jugadors a la pista i es contempla que hi hagi un substitut o dos, si pertanyen a classes diferents.


Adéu a Josep Vicent Marqués – Lo bloc\nNo conec en profunditat ni la biografia ni l’obra de Josep Vicent Marqués, traspassat avui. Però em sap molt greu la seva mort.\nDe Marqués he llegit un grapat d’articles a El País, sempre interessants, i l’he escoltat en algunes tertúlies a televisió ràdio, sempre mostrant mesura i sensatesa. No pretenc per tant glossar una figura que bàsicament desconec. Però si que us vull explicar perquè, quan he llegit la notícia del seu traspàs, m’he entristit tant.\nJosep Vicent Marqués és l’autor d’un dels llibres als que torno de tant en tant, Amors Impossibles. Un magnífic recull de contes i relats brevíssims, suggerent i captivador, que vaig conèixer primer en la traducció al castellà (gràcies, Paqui) i després vaig haver de buscar durant anys per a trobar-lo en versió original catalana.\nQuan un llibre t’agrada molt, vull dir t’impressiona d’una manera especial, t’emociona, et fa rumiar molta més estona més enllà de la pròpia lectura, es crea un vincle del lector envers l’escriptor. Un vincle irreal i subjectiu, subtil però molt sòlid. No passa sovint, va més enllà de l’admiració, crec que té més a veure amb el reconeixement. Reconèixer l’habilitat artística del creador, reconèixer parts de l’ànima pròpia en paraules alienes, reconèixer vivències i pensaments íntims en invencions que han estat publicades. Reconèixer que mitjançant una lectura solitària hem trobat companyia en un món sovint hostil del qual pretenem evadir-nos mitjançant la Literatura.\nMés que admiració, és agraïment.\nMoltes gràcies, Josep Vicent. I bon viatge.\n← Enigma. The Battle for the Code\n→ Indiana Jones & Kingdom of the Crystal Skull


Les famoses més ben vestides: tendència sports luxe • La Roca Village\nHi ha ocasions per a tot: moments per lluir un vestit curt de Gucci i d'altres per anar amb pantalons de xandall i bambes. La segona opció domina amb contundència la moda actual.\nChanel, Alexander Wang, Nike... Tant se val qui va ser que va començar aquesta tendència de la roba esportiva que des de fa un parell de temporades regna en el panorama de la moda, i que sembla que encara no ens vol deixar. Us ho demanem si us plau: que duri! Saber portar amb estil la tendència esportiva de luxe o "sports luxe" no és tan senzill com pot semblar a primera vista. No es tracta simplement de col·locar-nos uns pantalons de xandall, una samarreta, unes bambes i al carrer! Segueix aquestes normes bàsiques i podràs aconseguir un estil modern i actual amb peces tan senzilles com una samarreta.\nL'autocontrol és difícil d'aconseguir amb els estils de vestir còmodes, però has d'aprendre a posar límits. Tria una peça – per exemple una dessuadora ampla amb caputxa – i posa-la a l'armari perquè passi a formar part del teu vestuari del quotidià. Busca peces especials, fetes amb robes de luxe i que tinguin detalls moderns com ara costures ressaltades, motius gràfics o ornaments. Combina tons com ara el gris, el blau marí i els colors vius, per trencar una mica el domini del negre. I recorda que en moda l'important és barrejar. Així doncs, resisteix la temptació de posar-te unes bambes massa senzilles si la resta del teu conjunt ja té un estil prou informal.\nQue una peça sigui còmoda no vol dir que no pugui tenir un bon estil. Fixa't en la línia Yeezy. Decideix-te per un color de base i a partir d'allà tria la resta del conjunt. La combinació de tons semblants et donarà contrast i alhora farà que les decisions siguin més fàcils. Els tons oliva sempre són molt afavoridors i combinen molt bé amb colors terra i amb tons com el verd molsa. Quin és l'avantatge més gran d'aquest estil? El millor d'aquest consell d'estil és que tot i que portis roba molt informal que sembli d'estar per casa, si saps combinar tons semblants de manera gradual, causaràs una gran sensació amb un mínim d'esforç. Què més es pot demanar?\nDe vegades quan veiem una model que s'ha fet seu un estil particular tenim el convenciment que nosaltres podem quedar tan bé com ella, però resulta que no sempre és tan fàcil... En aquest cas, però, ho aconseguirem! Gràcies Gigi per ensenyar-nos el teu conjunt de pantalons apretats de pell i caçadora. Ens ha encantat i el copiarem. L'avantatge d'una caçadora és que automàticament et dóna un estil modern i atlètic, encara que la portis descordada. També la pots portar per damunt de les espatlles o lligada a la cintura. Tria un disseny que no passi de moda i un color como ara el verd oliva o el negre... i creu-nos, la portaràs unes quantes temporades.\nNO ET PASSIS\nLa roba còmoda i informal pot ser perfecta per segons qui, però també hi ha gent que la troba molt antiestètica. La gran sort és que la tendència "sports luxe" et permet fer de més i de menys. Per exemple, una caçadora de roba de setí és una peça lleugera i elegant, i si li afegeixes ornaments o brodats la pots personalitzar. Intenta mantenir el teu estil propi i enfoca la tendència atlètica com un afegit, no com la base dels teus conjunts. Si portes un vestit curtet, en comptes de talons posa't unes bambes Converse, i amb una faldilla pantaló de pell, posa-t'hi un jersei ample de xandall amb caputxa enlloc d'una camisa de seda.\nNO SIGUIS TÍMIDA\nUn cabell ros ondulat i una pell morena com la Candice, no és que formin part del seu estil distès, però no podem negar que contribueixen a arrodonir la imatge. Per anar de viatge, et recomanem uns texans desgastats i una samarreta curta: una combinació juvenil i molt còmoda. Per accentuar l'estil esportiu, substitueix les peces de vestir per samarretes curtes modernes, i posa't una caçadora lligada a la cintura. Potser et sentiràs una mica com una adolescent, però aquesta és la gràcia!


Vandellòs i l'Hospitalet viu l'estiu amb cinema, circ, i visites guiades | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nEl municipi viurà l'estiu amb diversos actes\nTot clicant aquí podeu consultar l’agenda d’actes que ha organitzat el consistori de Vandellòs i l'Hospitalet per a aquest estiu. Inclou propostes de diferents tipus, adreçades a tots els públics. D'aquesta manera, s'ha programat cinema a Ca la Torre de Vandellòs (a la sala Llorers), tots els dilluns a les 10 de la nit, a partir del 6 de juliol i fins al 31 d’agost; 'cinema sota els estels', al pati de l’escola Mestral de l’Hospitalet de l’Infant, tots els dijous a la mateixa hora, a partir del 16 de juliol i fins al 27 d’agost (excepte el 13 d’agost, per la festa major de Sant Roc); i espectacles de circ (al pati de damunt l’escola Valdelors de Vandellòs, el 21 de juliol; i al pati de l’escola Mestral de l’Hospitalet de l’Infant, els dies 15, 22 i 29 de juliol; i els dies 5, 19 i 26 d’agost). Al pati de damunt de l’escola de Vandellòs també es podrà veure l’11 d’agost un espectacle de titelles.\nAquest estiu, a més, hi ha programades també diverses visites guiades al patrimoni del municipi. En concret, a l’Hospital del Coll de Balaguer (del 26 de juny al 13 de setembre, els divendres, a les 7 de la tarda; els dissabtes, a les 12 del migdia i a les 7 de la tarda; i els diumenges, a les 12 del migdia); al Petit Museu escola Àster Antonio Bonet Castellana i al Poblat Hifrensa (del 2 de juliol al 12 de setembre, els dijous i dissabtes a les 7 de la tarda); i al Molí de l’Oli de Vandellòs i al poble medieval de Castelló (del 4 de juliol al 12 de setembre, els dissabtes, de les 5 de la tarda a les 8 del vespre). Així mateix, a la façana del l’Hospital del Coll de Balaguer des del passat 1 de juliol es projecta el 'mapping', l'espectacle audiovisual en 3D per conèixer la història del poble de l’Hospitalet de l’Infant i la construcció i remodelació d'aquest conjunt monumental fundat l'any 1344, declarat Bé Cultura d’Interès Nacional (BCIN).\nFins al 26 d’agost, aquest espectacle es podrà veure, tots els dimecres, excepte el 12 d'agost, en dues sessions: a les 10 i a les 11 de la nit. També és previst que se celebrin les festes majors de Masriudoms i de l’Almadrava, per Sant Jaume, del 24 al 26 de juliol; la festa d’estiu de Masboquera, els dies 1 i 2 d’agost; la festa major de l’Hospitalet de l’Infant, per Sant Roc, del 12 al 16 d’agost; i la festa major de Vandellòs, per Sant Cosme i Sant Damià, del 24 al 27 de setembre.\nL’oferta d’oci es complementa amb el Mercat d’artesania, instal·lat des del passat 1 de juliol a la plaça de la Marina de l’Hospitalet de l’Infant, on romandrà obert cada dia fins al 30 d’agost, de 6 de la tarda fins la mitjanit; i amb el trenet turístic, que des del 26 de juny, surt cada dia (menys els dilluns) de la plaça de Catalunya de l’Hospitalet de l’Infant (a dos quarts de 12 del migdia, a dos quarts d'1, a les 6, les 7 i les 8) i fa un recorregut pel poble. Els dimarts només circula en horari de tarda.\nAquest servei es brindarà fins al 30 d’agost. En totes les activitats i serveis s’han establert les mesures de prevenció de la Covid-19 per garantir la seguretat de totes les persones participants.


Ahir es van estrenar els nous jocs interactius de la plaça Santa Rafael Maria que ha estat remodelada aconseguint que siga totalment accessible, estant preparada també per a casos d'emergència. Els jocs interactius són els primers d'aquest tipus que s'instal·len en Espanya.\nEnviat per Redacció en 18 de juny de 2019.\nTags: #Alcoi, Innovació, Parcs, Zona Nord\nAl barri de la Zona Nord d’Alcoi es va estrenar ahir el primer parc de tota Espanya amb una realitat virtual. L’alcalde, Toni Francés, va estar presidint l’acte. En el que es va explicar que l’objectiu de construir aquest parc ha sigut poder unir tecnologia i entreteniment entre els més menuts.\nDonat que vivim en una societat repleta de tecnologia, s’ha elaborat aquest espai perquè els xiquets puguen establir un joc grupal, senzill i dinàmic, sense eixir de l’univers tecnològic. L’alcalde a més ha explicat que el que es pretenia era “guanyar espais per a la ciutadania totalment accessibles”.\nLa plaça Santa Rafael Maria, al costat del col·legi Les Esclaves d’Alcoi, és on s’ha establert aquest parc, una zona molt transitada pels veïns d’aquest barri, però que no obstant això no s’havia aconseguit fins al moment, donar-li un entorn més agradable. Però amb la inauguració del parc, les famílies podran gaudir d’un espai didàctic i innovador.\nEn una de les zones que encara segueix en obres, el que es pretén fer, és establir unes peces de formigó recobertes d’herba per a facilitar l’accés al col·legi, en el cas que hi haguera alguna emergència. D’altra banda, seran els pares i tutors els encarregats del comandament d’aquesta realitat virtual, per evitar que els xiquets utilitzen el mòbil al parc, i fomentar així el joc col·lectiu entre els menuts.\nL’Ajuntament d’Alcoi porta avant sondejos en el pont de Sant Jordi per avançar cap a la tercera fase


L'AMFITEATRE, ESCENARI DELS ANTICS SONS DE ROMA, CELEBRACIÓ DE VICTÒRIES MILITARS I LLUITES DE GLADIADORS | Tarragona Turisme\nL’Amfiteatre de Tàrraco prendrà tot el protagonisme, les pròximes dues setmanes, de les activitats de “Tarragona Història Viva”, amb la celebració de tres espectacles de recreació històrica de gran nivell: “La música a l’antiga Roma”, sobre la recuperació de les antigues melodies que sonaven a l’imperi romà; “Un triomf a Roma”, per explicar la manera com se celebraven les grans victòries en les campanyes militars; i, finalment, “Gladiadors” per apropar-nos fidelment, i allunyats dels estereotips de Hollywood, l’estil de vida que portaven els lluitadors.\nLa primera d’aquestes representacions tindrà lloc dijous que ve, a les 21 h. Els italians Ludi Scaenici, el principal grup d’estudi de música antiga i convidats habituals del festival Tàrraco Viva, ens aproparan els sons i les melodies que formaven part de la vida quotidiana de l’antiga Roma. Els Ludi tornaran a actuar el dijous 11 d’agost, en el mateix escenari.\nEl segon espectacle de recreació històrica és el plat fort d’enguany de “Tarragona Història Viva”. Tres grups locals (Projecte Phoenix, Nemesis Arq i Thaleia), amb la col·laboració especial dels Ludi Scaenici, interpretaran, de manera fidedigne, la manera com se celebraven les grans victòries militars a l’antiga capital de l’imperi. “Un triomf a Roma” es representarà en doble sessió, una el divendres 5, a les 21 h, en català (i comentaris en francès); i l’altra, el dissabte 6, també a les 21 h, en castellà (i comentaris en anglès). Aquesta reconstrucció explicarà què era el Triomf, quines condicions havien de passar per a la seva celebració, on tenien lloc i qui les organitzava; i, finalment, quin era l’ordre i la composició de la Pompa Triomfal, la desfilada d’honor.\nEl tercer gran acte que viurà l’Amfiteatre de Tàrraco serà “Gladiadors”, un espectacle de reconstrucció històrica sobre la vida dels famosos lluitadors que participaven en els jocs damunt la sorra de l’amfiteatre. La posada en escena de “Gladiadors”, que tindrà lloc el divendres 12, el dissabte 13 i el diumenge 14, presentarà moltes novetats respecte a les que es poden veure amb motiu del festival Tàrraco Viva.


Hostal Natura Barcelona Barcelona Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRoger de Lluria 33 Principal 2, Eixample, Barcelona, Espanya, 08009 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Hostal Natura Barcelona?\nMés informació sobre Hostal Natura Barcelona\nSituat a l'encantadora àrea de Eixample, Hostal Natura Barcelona gaudeix d'una posició excepcional a la compres, els paisatges, els restaurants de Barcelona. L'hotel no està massa enfora del centre de la ciutat: només a 0.8 km, i normalment només es triga 18 minuts per arribar a l'aeroport. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Barcelona. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi, habitació familiar, visites turístiques.\nEntri en una de les 8 habitacions i escapi de l'estrès del dia amb una ampla gama de comoditats com televisió de pantalla plana, connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat, calefacció. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Hostal Natura Barcelona és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Barcelona.\nCasa Batlló - 390 m\nLa Pedrera - Casa Milà - 900 m\nBarri Gòtic - 1,19 km\nSagrada Família - 1,33 km\nRecinte Modernista de Sant Pau - 2,18 km\nPlatja de la Barceloneta - 2,4 km\nFont Màgica de Montjuic - 2,77 km\nParc Güell - 2,89 km\nLa recepció obre de 10:00 a 21:00.\nComentaris d'Agoda (33)Comentaris de Booking.com (578)


Espectre visible - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nL'espectre visible correspon als colors de l'esquema.\nNo hi ha cap límit exacte a l'espectre visible: l'ull humà, adaptat a la llum, posseeix generalment una sensibilitat màxima a la llum d'una longitud d'onda d'uns 550 nm (nanòmetres), el que correspon a un color groc-verd. Generalment, es considera que la resposta de l'ull cobreix les longituds d'ones de 380 nm a 780 nm, encara que una gamma de 400 nm a 700 nm sigui més comuna. Aquests extrems corresponen, respectivament, als colors violeta, a les longituds d'ona més curtes, i vermell, a les longituds d'ona més llargues. Tanmateix, l'ull pot tenir una certa resposta visual a gammes de longituds d'onda encara més àmplies.\nL'ultraviolat (UV) i l'infraroig (IR) sovint són considerats com a llum però no són visibles per a l'ull humà. Però els ulls de moltes espècies perceben unes longituds d'ona de l'espectre que són diferents de les que pot diferenciar l'ull humà. Per exemple, molts insectes, com les abelles, poden veure la llum ultraviolada, que els és molt útil per trobar el nèctar a les flors. Per aquesta raó, les espècies de plantes que tenen un cicle de vida lligat a la pol·linització per mitjà de la intervenció dels insectes poden tenir més o menys èxit en funció del seu aspecte sota la llum ultraviolada en comptes de l'aparença que presenten als nostres ulls.\n2 Colors de l'espectre\n3 Índex de refracció\n5 Espectre d'una pantalla a color\nTractat d'òptica, de Newton.\nDues de les primeres explicacions de l'espectre visible són fruit de les observacions d'Isaac Newton, que va escriure el seu Tractat d'òptica, i de Goethe, amb la seva Teoria dels colors. Però les primeres observacions de les quals es té coneixement van ser fetes per Roger Bacon que per primera vegada va reconèixer l'espectre visible en un vas d'aigua, quatre segles abans dels descobriments de Newton amb prismes que van permetre estudiar la dispersió i l'agrupació de la llum blanca.\nNewton va fer servir per primer cop la paraula espectre (del llatí spectrum, que significa aparença, aparició, fantasma) el 1671 en descriure els seus experiments sobre òptica. Newton va observar que quan un estret feix de llum solar incideix sobre un prisma de vidre triangular amb un angle determinat, una part es reflecteix i una altra passa a través del vidre, mostrant diferents bandes de colors. La hipòtesi de Newton era que la llum estava feta per corpuscles (partícules) de diferents colors i que la diferència en els colors era a causa de la diferència de velocitats de cada un d'ells, de manera que en un medi transparent, la llum vermella era més veloç que la llum violeta. El resultat és que la llum vermella es doblava (refracció) menys que la llum violeta quan passaven a través del prisma, creant l'espectre de colors.\nNewton va dividir l'espectre en set colors anomenats vermell, taronja, groc, verd, blau, anyil i violeta. Va imaginar que eren set colors per una creença procedents de l'antiga Grècia, dels sofistes, que deien que hi havia una connexió entre els colors, les notes musicals, els dies de la setmana i els objectes coneguts del sistema solar. L'ull humà és relativament insensible a les freqüències indi i algunes persones no poden distingir des de l'anyil fins al violeta. Per aquesta raó alguns comentaris, inclosos el d'Isaac Asimov, han suggerit que l'anyil hauria de deixar de ser considerat com un color entre el blau i el violeta.\nPrisma de Goethe\nGoethe va sostenir que l'espectre continu era un fenomen compost. Mentre que Newton va reduir a feixos de llum per aïllar el fenomen, Goethe observava que amb una obertura més àmplia a l'espectre no hi havia vores grogues ni del blau-cian amb blanc entre ells, i l'espectre només apareixia quan aquestes vores eren molt a prop de la superposició.\nAra s'accepta generalment que la llum està composta de fotons, que tenen algunes de les propietats d'una ona i algunes de partícula, i que tota la llum viatja a la mateixa velocitat en el buit: la velocitat de la llum. La velocitat de la llum en un material és menor que la mateixa en el buit i la proporció entre les velocitats és coneguda com l'índex de refracció d'un material. En alguns materials no dispersius la velocitat de les diferents freqüències, que corresponen als diferents colors, no varia i així l'índex de refracció és constant. Tanmateix, en altres materials dispersius, l'índex de refracció, i per tant la seva velocitat, depèn de la freqüència que concorda amb una relació de dispersió. L'arc de Sant Martí és un exemple ideal de refracció natural de l'espectre visible.\nColors de l'espectre[modifica]\nEls colors de l'arc de Sant Martí en l'espectre visible inclou tots aquests colors que poden ser produïts per la llum visible d'una simple longitud d'ona; són els colors de l'espectre pur, els colors monocromàtics.\nA pesar que l'espectre és continu, i per tant no hi ha quantitats buides entre un i un altre color, els rangs anteriors podrien ser usats com una aproximació.\nÍndex de refracció[modifica]\nLa corresponent longitud d'ona en l'aigua i en altres medis es veu reduïda per un factor igual a l'índex de refracció. En termes de freqüència, aquesta correspon a una banda en el camp de valors entre 450 i 750 terahertz. Un ull adaptat a la llum generalment té com a màxima sensibilitat un valor de 555 nm, a la regió verda de l'espectre visible. L'espectre tanmateix no conté tots els colors que els ulls humans i el cervell poden distingir. Cafè, rosat i magenta estan absents, per exemple, perquè es necessita la mescla de múltiples longituds d'ona, preferiblement vermells foscos.\nLa longitud d'ona visible a l'ull també passa a través d'una finestra òptica, la regió de l'espectre electromagnètic que passa molt atenuada a través de l'atmosfera terrestre, malgrat que la llum blava és més dispersa que la llum vermella, que és la causa del color del cel. La resposta de l'ull humà està definit per una prova subjectiva, però les finestres atmosfèriques estan definides per mesures físiques. La finestra visible s'anomena així perquè aquesta superposa la resposta humana visible a l'espectre; la finestra infraroja està lligada a la finestra de resposta humana i la longitud d'ona mitjana infraroja, la longitud d'ona infraroja llunyana estan molt lluny de la regió de resposta humana.\nS'anomena espectroscòpia a la ciència que estudia els objectes basant-se en l'espectre de llum que emeten. Una aplicació particularment important d'aquest estudi és en astronomia, on els espectroscopis són essencials per a analitzar les propietats d'objectes distants. L'espectroscòpia astronòmica utilitza difracció d'alta dispersió per observar espectres a molt altes resolucions espectrals. L'heli va ser el primer element que es va detectar en l'anàlisi de l'espectre del Sol.\nEls elements químics poden ser detectats en objectes astronòmics per les línies espectrals i les línies d'absorció; la mesura de línies espectrals pot ser usada com a mesures de desplaçament cap al roig o desplaçament cap al blau d'objectes distants que es mouen a altes velocitats. El primer exoplaneta a ser descobert va ser el que es va trobar amb l'anàlisi d'efecte Doppler d'estrelles; la presència de planetes va ser revelada per la seva influència gravitacional en les estrelles analitzades.\nEspectre d'una pantalla a color. Les tres bandes estretes de la part inferior (vermell, verd i blau) mostren la barreja relativa dels colors primaris de la part superior utilitzats per a la seva creació.\nEspectre d'una pantalla a color[modifica]\nEls monitors o pantalles dels ordinadors i televisors moderns mostren colors creats a partir d'una barreja de vermell, verd i blau per tal de reproduir de manera aproximada tots els colors de l'espectre visible.\n↑ Hutchison, Niels. «Music For Measure: On the 300th Anniversary of Newton's Opticks». Colour Music, 2004. Arxivat de l'original el 2012-02-20. [Consulta: 11 agost 2006].\n↑ Newton, Isaac. Opticks, 1704.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Espectre visible\nÒptica: Llum i color (català)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Espectre_visible&oldid=28342269»