Algunes Llibertàries del Poblenou, nova organització al barri - La Rambla\nAlgunes Llibertàries del Poblenou (ALP) ha pres l’eix cultural en les seves primeres actuacions per posicionar-se com a nou espai polític\nJimmy Martín Raya\nAlgunes Llibertàries del Poblenou sorprenia setmanes enrere al barri amb una sèrie de pintades on es llegien les seves sigles ALP. D’aquesta manera es volien donar a conèixer al barri, juntament amb el cicle Novembre Llibertari, com a carta de presentació i com a presa de contacte amb el veïnat.\nSi us sembla bé, comencem pel principi. Com sorgeix la iniciativa?\nSom uns quants joves que ens hem conegut arran del Sindicat de l’Habitatge. Hi ha molta gent molt diversa al barri, i espais també diferents, però faltava un espai llibertari. Vam decidir materialitzar aquest espai. Podríem parlar de precedent amb la projecció del documental ‘El Entusiasmo‘, també llavor de l’actual exposició. Aquell dia palpem una certa inquietud llibertària, i passat l’estiu, ja al setembre, decidim començar.\nQuè sou exactament? No us anomeneu assemblea, que seria el més comú…\nAra mateix som un grup de persones afins, amb il·lusió i ganes. Emprem el mètode assembleari, però no ens veiem anomenant-nos així, cal feina abans per fer-ho. Sí que tenim ganes de trobar-nos i veure si hi ha gent que s’hi sumi, per això de moment el nom d’Algunes Llibertàries del Poblenou.\nTambé notem que, després de la pandèmia, tenir un espai on reunir-se presencialment s’agraeix molt. Partim de la motivació, la il·lusió, les ganes de descobrir, la curiositat, la inquietud per formar-nos i tenir debats. També volem equivocar-nos en debats, conscients que ens queda molt per aprendre i molt per discutir.\nPintada amb proclama política d’Algunes Llibertàries del Poblenou (ALP). Foto: cedida.\nQuines línies de treball teniu plantejades?\nHem començat per l’eix cultural, perquè és el que ens venia més de gust i considerem que la resposta és positiva. Tot el que tenim al cap són activitats molt obertes i per a tothom, no necessàriament per a persones que s’identifiquin com a llibertàries.\nEn el termini immediat estem enfocades a tirar endavant el Novembre Llibertari, un cop acabi ens centrarem en els debats interns i en formar-nos.\nPrimerament, aspectes organitzatius i estratègics, però també pensar com actuar davant les noves incorporacions o veure quina és la resposta del barri. També hem de fer formacions en temàtiques concretes.\nCréixer en el número d’integrants està entre els vostres objectius?\nNo ho hem parlat ni discutit encara, per tant no pot ser un dels nostres objectius. Tenim clar que som un espai obert, qui vulgui pot entrar, però no pretenem ser un gran front ampli.\nTambé cal tenir present que els nostres primers passos estan basats en la confiança prèvia entre unes persones que ja es coneixien. Sí que s’ha afegit gent des de la primera assemblea, i hi ha gent que és propera a la nostra òrbita —com per exemple les veïnes que han cedit el material per l’exposició ‘Els anys de l’entusiasme’—, però ara per ara, ser més no és una prioritat.\nQuina visió teniu del moviment llibertari ara mateix a Poblenou? Perquè la sensació és que havia gairebé desaparegut…\nNosaltres estem a La Flor de Maig, que és referencial per a molts col·lectius de molts tipus, com per exemple el Sindicat d’Habitatge i la Xarxa d’Aliments. Aquests dos són espais molt amplis i amb gent de tots els colors. Al final aquests espais pretenen, i nosaltres també, posar en pràctica el més bàsic de la solidaritat i el suport mutu. Aquestes pràctiques no són exclusives de cap etiqueta, però el moviment llibertari, com nosaltres l’entenem, es basa en això.\nHi ha gent en espais del moviment veïnal poblenoví que són d’antigues associacions llibertàries, història del barri que coneixem, però que no hem viscut. Aquestes persones han estat organitzades durant anys, però no en un espai pròpiament llibertari o anarquista. Mentrestant, altres tendències polítiques sí que han estat organitzades. Això ha fet que el moviment llibertari s’hagi mantingut en xarxes més informals, com en el seu moment Casa Àfrica o els horts. Nosaltres ara mateix som totes joves i ens ve molt de gust tenir relació amb les més grans, perquè per la seva experiència segur que en podem treure molt. Volem crear un espai recíproc, encara que a vegades és difícil ajuntar generacions.\nTot plegat també té a veure amb la punxada del moviment llibertari en general, fruit de la repressió com en el cas pandora i del descrèdit per part dels mitjans i d’altres tendències polítiques.\nEl Campus de les Arts de Can...\nLa inseguretat i la neteja són les...\nReferèndum veïnal sobre el 22@ al Poblenou


Ajuntament del Masnou/Crònica del ple de 15 de febrer 2018\nData i hora oficials: 07/03/2021 13:46\nCrònica del ple de 15 de febrer 2018\nUnanimitat sense fissures al Ple de febrer al voltant de l'habitatge\nEl tema estrella del Ple municipal d’ahir, dia 15 de febrer, va ser, sens dubte, l’habitatge. Dos dels punts de l’ordre del dia giraven entorn dela futura construcció d’habitatge social al municipi i ambdós van tirar endavant. En primer lloc, es va aprovar per unanimitat l’aprovació inicial del conveni de col·laboració per a la constitució d’un consorci entre l’Àrea Metropolitana de Barcelona i l’Ajuntament del Masnou per a la promoció d’habitatges protegits al municipi i els Estatuts que el regeixen. En segon lloc, es va aprovar una modificació puntual d’ordenació del Pla general, imprescindible per al primer punt. L’aprovació va evidenciar la intenció de tots els partits de treballar plegats el projecte.\nRespecte al conveni entre l’Ajuntament del Masnou i l’Àrea Metropolitana de Barcelona, l’alcalde, Jaume Oliveras, va explicar que permet tirar endavant el projecte de l’Illa Centre i desencallar el solar de la caserna de la Guàrdia Civil, “un tema que hem estat treballant des de fa mesos i hem estudiant diferents opcions”. També va destacar que es tracta d’una promoció molt important, de 108 pisos, que s’ha treballat amb la prioritat d’establir tant un parc de lloguer com promoció pública de venda, i que l’acord assolit per a la creació d’un consorci amb una entitat que treballa per l’àrea metropolitana, a qui va agrair la predisposició, amb el Masnou, que n’és un municipi limítrof, permetrà rebre una gran inversió de més de 13 milions d’euros, necessària per aconseguir tirar endavant la promoció, fet que en garantirà la viabilitat econòmica. Oliveras va aclarir que “les propietats retornaran a l’Ajuntament un cop amortitzades per l’AMB d’aquí a 28 anys”. L’alcalde va recordar que l’operació aportarà dos equipaments i que tots els pisos seran de règim general, perquè els preus siguin assequibles. Finalment, va avançar que al setembre es podria disposar del projecte d’edificació ja elaborat i al gener, de la llicència.\nFederico de las Heras, del PP, va qualificar l’operació com una excel·lent notícia, tant per a l’Ajuntament com per a les famílies. “On tindrem la discussió serà en qui té dret a accedir-hi. Considero que no ha de ser en funció de l’edat, sinó de les necessitats”, va afirmar. Ernest Suñé, del PSC, va agrair la negociació amb l’AMB del Govern: “Creiem en la necessitat de crear habitatge, però no pot ser a qualsevol preu.” Màxim Fàbregas, ICV-EUiA-E, va considerar l'opció del conveni amb l’AMB com la millor opció, perquè permet que l’Ajuntament hi tingui un paper essencial. Dídac Miró de la CUP-PA, va aclarir que votaven a favor, però que hi havia coses que no els agradaven, i va fer una forta crítica a l’AMB i va reclamar la gestió directa del projecte. Fran Avilés, de Ciutadans, tot i votar-hi a favor, va dir que no eren partidaris de l’habitatge en règim de venda: “No és el percentatge que ens hauria agradat, però entenem que els costos fan inviable una proposta ideal.” Alhora, va demanar que es controlessin bé els terminis de tota l'operació. Finalment, Eduard Garcia, de PDeCAT-Unió, va ser molt crític amb el percentatge del 40% d’habitatge de lloguer, quan en un principi s’havia parlat del 50%: “Els pisos que no són de venda revertiran a l’Ajuntament un cop amortitzats per AMB, per tant, com més millor.” Per tancar, el regidor d’Habitatge, Albert Alfaro, va informar que l’AMB també assumiria els costos d’urbanització de l’àmbit de la caserna, i va aprofitar per donar les gràcies a tots els grups i a les persones “que han treballat aquests anys perquè arribem a una solució en l’àmbit de l’Illa Centre, que oferirà 108 habitatges”. L’alcalde va cloure amb un seguit d’agraïments.\nA l’inici del Ple es va donar compte de l'informe d'Intervenció d'avaluació de compliment d'objectius de la LO 2/2012 respecte al seguiment del quart trimestre del pressupost 2017 amb motiu de la seva remissió al Ministeri d’Hisenda. També, de l'informe corresponent al quart trimestre de l'any 2017 sobre compliment dels terminis de pagament de les obligacions pendents, emès conforme a allò establert per l’article 4 de la Llei 15/2010, de 5 de juliol.\nAprovació inicial de la Modificació puntual del Pla general d'ordenació del Masnou en l’àmbit del carrer de Mèxic (PAU Caserna - carrer de Mèxic) i de la parcel·la delimitada pels carrers d’Almeria, el Berguedà i Pollacra Goleta Constança. Va ser aprovat amb els vots a favor de l’Equip de Govern (ERC-AM-MES, 6 vots), ICV-EUiA-E (2 vots), PSC (2 vots), Ciutadans (3 vots), la CUP-PA (2 vots) i el PP (1 vot); i l’abstenció de PDeCAT-Unió (5 vots). La finalitat és situar el sostre previst per a habitatge social en l’àmbit del carrer de Mèxic. Aquest punt anava directament relacionat amb el punt anterior, que desencalla al municipi un tema clau d’habitatge social que s'ha estat treballant des de fa temps, segons el regidor d’Urbanisme, Ricard Plana. Una esmena del grup del PSC va ser mereixedora del reconeixement d’altres grups i feia referència a incorporar la participació ciutadana en el procés.\nAprovació inicial de l'Ordenança reguladora de les terrasses d'establiments de restauració i assimilats als espais públics. Va ser aprovada, amb una esmena del PSC, amb els vots a favor de l’Equip de Govern (ERC-AM-MES, 6 vots), ICV-EUiA-E (2 vots), PSC (2 vots), Ciutadans (3 vots), la CUP-PA (2 vots) i el PP (1 vot);i l’abstenció de PDeCAT-Unió (5 vots).\nEl regidor d’Urbanisme, Ricard Plana, va exposar que aquesta Ordenança perseguia la millora de l’espai públic de qualitat i de la convivència. “Les terrasses fan un funció pública que cal potenciar i millorar. A més, els nostres establiments han estat patint la crisi des de fa temps i és una manera de donar-los una empenta.” Alhora, va afirmar que calia posar ordre i i evitar així conflictes. Plana es va mostrar gratament sorprès amb la participació que hi ha hagut dels restauradors: "Hem parlat amb el 80%, per tant, es tracta d’un document consensuat.” Per la seva part, el portaveu del PSC, Ernest Suñé, va voler ser molt minuciós amb les explicacions de les esmenes que el seu grup havia fet. Per exemple, va explicar per què consideraven imprescindible la limitació de la transmissió: “Estem parlant de l’espai públic. Tenir terrassa no et dona dret sobre aquell espai. Preval el fet que és un espai públic i l’Ajuntament té la potestat de decidir-hi el que hi consideri necessari.” Pel que fa a les esmenes del PDeCAT-Unió, van ser rebutjades perquè el regidor responsable considerava que no tenia prou informació tècnica en aquell moment per valorar els efectes sobre els establiments i perquè tenien elements que entraven en contradicció amb la proposta.\nUna gran part dels grups municipals van felicitar el regidor per l’esforç de consens. Tots van qualificar l’Ordenança de valenta i van estar d'acord que era un tema complicat que calia abordar des de feia temps. Segons Màxim Fàbregas, ICV-EUiA-E, “aquestes normes acostumen a crear problemes, però és imprescindible regular els espais públics i conjugar l’interès públic i el privat”. Alhora, es mostraven satisfets amb la informació rebuda. Frans Avilés, portaveu de Ciutadans, va demanar al regidor la mateixa cintura política demostrada fins al moment amb aquelles entitats que en un futur puguin patir conseqüències negatives a causa de l’Ordenança. Eduard Garcia, de PDeCAT-Unió, va argumentar l’abstenció del seu partit: “No volem posar pals a les rodes, però, agafant-me a unes paraules de Ricard Plana, tampoc no volem ser responsables del desgavell que generarà aquesta Ordenança. Ens hem oblidat de fer partícips els usuaris de la via pública, col·lectius amb discapacitats, vianants, etc.”, va afegir.\nMoció i declaracions institucionals\nMoció presentada pel Grup Municipal d'ICV-EUiA sobre l'actualització de l'actual aparcament lliure i de rotació al municipi del Masnou. Va ser aprovada per unanimitat, amb la incorporació d’algunes esmenes fetes per ERC-AM-MES i PDeCAT-Unió. A grans trets, l’objectiu principal de la moció és dissenyar una nova oferta d’aparcament al municipi amb la creació de noves àrees d’estacionament regulat per afavorir l’aparcament dels residents, incorporant, si escau, la proposta d’establiment d’àrees verdes, així com la modificació i/o l'ampliació de les actuals àrees d’estacionament regulat. La moció també demanava, entre d’altres coses, organitzar una audiència pública per presentar i exposar a la ciutadania els resultats dels treballs de la Comissió per tal que siguin debatuts públicament.\nDeclaració institucional presentada pel Grup Municipal del PSC-CP per donar suport a la campanya contra la pujada de les pensions del 0,25% i la pèrdua de poder adquisitiu de les pensions impulsada per l'organització sindical UGT. Es va aprovar amb els vots a favor de l’Equip de Govern (ERC-AM-MES, 6 vots), PDeCAT-Unió (5 vots), ICV-EUiA-E (2 vots), PSC (2 vots); el vot en contra del PP (1 vot), i les abstencions de Ciutadans (3 vots) i la CUP-PA (2 vots).\nDeclaració institucional presentada pel Grup Municipal d'ICV-EUiA sobre el 8 de març, Dia de les Dones, a la qual es van sumar altres grups, en concret, el PSC, ERC-AM-MES i PDeCAT-Unió. Es va aprovar amb els vots a favor de l’Equip de Govern (ERC-AM-MES, 6 vots), PDeCAT-Unió (5 vots), ICV-EUiA-E (2 vots), PSC (2 vots); i l’abstenció de Ciutadans (3 vots), la CUP-PA (2 vots) i el PP (1 vot).\nDurant l’audiència pública, la sala era plena de gom a gom i van haver-hi sis intervencions: queixes sobre l’estat del parc del Llac, en què alguna veïna demanava retornar-lo a la finalitat per la qual s'havia creat feia anys, quan hi havia barquetes i l’ecosistema permetia que la fauna hi pogués viure; queixes sobre Santa Madrona, un tema recurrent a l’audiència pública, entre d’altres. Però el tema més rellevant va ser la consulta feta pel president de l’Associació de Veïns d’Ocata sobre el nou servei d'addiccions de l'ABS d'Ocata. L’alcalde els va convidar a mantenir una reunió en la qual es convidaria tècnics del Departament de Salut de la Generalitat perquè els veïns coneguessin de primera mà el projecte i els va demanar que no fessin cas de tota la informació que sortia publicada en alguns mitjans de comunicació que tenen l’objectiu de crear alarma social. Alhora, va desmentir una altra notícia falsa relacionada amb la suposada desaparició de l’estació d’Ocata.\nData i hora de la darrera actualització d'aquest contingut: 31-07-2018 17:30


Benicarló presentarà una moció al Ple d’octubre per tal de reclamar solucions a la manca de comunicacions ferroviàries | 3x4.info\nHome > El Maestrat > Benicarló presentarà una moció al Ple d’octubre per tal de reclamar solucions a la manca de comunicacions ferroviàries\nPublicado por: 3x4.info en El Maestrat 19 octubre, 2017\t0 482 Visitas\nL’objectiu és reclamar solucions per a una problemàtica històrica en les comarques del Maestrat. Tant el grup municipal del PP com el de C’s han mostrat el seu suport a la iniciativa.\nL’alcaldessa de Benicarló, Xaro Miralles, ha anunciat que l’equip de govern presentarà una moció al pròxim Ple Ordinari del mes d’octubre amb l’objectiu de reclamar solucions immediates a la manca de comunicacions ferroviàries de rodalies al Maestrat.\nL’últim episodi d’aquesta històrica mancança es va viure en l’últim pont d’octubre a l’estació de Benicarló-Peníscola, on molts viatgers no van poder accedir al tren degut a la aglomeració i l’absència de places.\nEn relació a la moció, Xaro Miralles ha remarcat que «proposo que tots els partits polítics que estem representats a l’Ajuntament firmem un document per reclamar a Renfe un servei de rodalies amb una elevada periodicitat o, si no accedeixen, almenys que els pocs trens que vénen siguen dignes i compten amb els vagons necessaris».\nMiralles ha afegit que «el que és intolerable és que es venguen els bitllets i que els viatgers que els compren no puguen viatjar còmodes, per no parlar de la problemàtica que ocasionaria amb l’assegurança de Renfe un possible accident».\nEls grups municipals del Partir Popular i Ciudadanos han mostrat el seu suport a la moció, a més de reclamar una comissió que agrupe a tots els municipis afectats per les mancances de la xarxa ferroviària, amb l’objectiu d’estudiar a fons l’arrel del problema i plantejar solucions viables.


El desenvolupament suposa un procés de canvi en el comportament, en el pensament i en l’afectivitat, canvis tots ells que conformen un procés d’interacció entre l’herència i l’ambient. El procés de desenvolupament té una sèrie de característiques (Hoffman, Paris i Hall, 1996) que es poden resumir dient que el desenvolupament és:\nLa influència de l'entorn sempre és present d'alguna manera en el subjecte i fins i tot si no és estimulador.\nContinu: aprenem al llarg de tota la vida, canviem de models de comportament, de maneres de pensar.\nAcumulatiu: la capacitat d’aprendre depèn de les experiències que hem tingut en situacions semblants.\nDireccional: va de menor a major complexitat. Podem veure com un infant perfecciona a mesura que es va fent més gran una habilitat, per exemple, agafar i deixar anar una joguina.\nOrganitzat: les accions dels infants es van organitzant poc a poc. La coordinació, la rapidesa, la força per agafar i deixar anar un objecte, per saltar i córrer suposa una integració i organització d’accions de diferents músculs i funcions sensorials.\nDiferenciat: les accions dels infants, al principi són globals i poc a poc es van fent més diferenciades, cada cop són més precises en allò que perceben, pensen i fan.\nHolístic: els diferents aspectes o destreses que va adquirint l’infant, en el desenvolupament cognitiu, social, motor, lingüístic… estan relacionades, no són aïllades i depenen unes de les altres. Per exemple, quan un nen o una nena comença a parlar, aquest fet suposa integrar a la vegada aspectes del desenvolupament cognitiu, físic, social i emocional.\nEl desenvolupament cognitiu de l’infant\nHi ha diferents models teòrics i moltes maneres de plantejar l’estudi de les teories sobre el desenvolupament cognitiu, en aquesta unitat se seguirà la classificació que en fan Hoffman, Paris i Hall (1996).\nEl conjunt de característiques esmentades permeten entendre què és el desenvolupament en general. Ara, però, cal encetar l’estudi del desenvolupament cognitiu que suposa l’evolució de processos cognitius com són la sensació, la percepció, l’atenció, la memòria, el pensament…\nEl desenvolupament cognitiu es pot entendre des de diferents punts de vista, la qual cosa ha generat una gran polèmica sobre el paper que l’herència o el medi tenen en el desenvolupament. Els corrents biologistes, tot i que reconeixen la influència de l’ambient en el desenvolupament, donen més importància als factors hereditaris. Així els innatistes, com ara Gasell i Bolby, creuen que els factors que constitueixen l’individu (gens i el procés de maduració) afavoreixen el desenvolupament i les seves teories són hereves de la teoria evolucionista que va formular al segle XIX Charles Darwin.\nEntre els innatistes, que creuen en l’existència de factors biològics que determinen el tipus de comportament que es desenvolupa, hi ha els partidaris de la teoria de la maduració, segons la qual el desenvolupament biològic marca el ritme del desenvolupament cognitiu.\nL’autor més representatiu la teoria de la maduració és el psicòleg i pediatra Arnold Gesell que va publicar una col·lecció de llibres, en què donava informació detallada sobre dels canvis físics i de comportament pels que passaven els nens dels 0 als 16 anys. Gesell entenia que el desenvolupament humà estroba determinat intrínsecament per un rellotge biològic que es va desplegant i permet que s’adquireixin noves habilitats. Per tant, fins que l’infant no arriba a ser madur des del punt de vista biològic, serà impossible que adquireixi determinades habilitats.\nés el procés de recobriment de les cèl·lules i les fibres nervioses amb mielina, que es produeix durant els primers anys de vida, fa circular la informació més de pressa entre el cervell i els receptors sensorials.\nLa maduració del sistema nerviós i el creixement marquen unes etapes o períodes en el desenvolupament cognitiu en les quals l’infant pot adquirir noves habilitats o consolidar les ja adquirides.\nUn infant parlarà tard o d’hora, però sempre ho farà quan estigui preparat per fer-ho; és a dir, fins que no hi hagi un procés de mielinització neuronal, fins que no s’arribi a assolir la representació simbòlica i altres capacitats necessàries, no es produirà la parla.\nLes teories etològiques\nJ. Bolwlby (1907-1990)\nEn un principi les teories etològiques van ser elaborades per Konrad Lorenz i Nikolaas Timbergen, que van rebre el Premi Nobel al 1973 per les seves investigacions sobre la conducta dels animals. Per a aquests dos autors, moltes conductes observables tant en animals com en éssers humans presenten una base genètica i social, i tenen un valor adaptatiu.\nTot prenent com a punt de partida els estudis de la etiologia i l’observació dels animals, el metge i psicoanalista britànic John Bowlby formulà la seva teoria sobre el vincle entre la mare i el nadó en la qual arribava a la conclusió que la conducta d’afecció era la manera com l’ésser humà garantia la seva supervivència.\n…va ser el primer en afirmar que el somriure provocava una resposta de felicitat en l’adult, fet que tendeix, automàticament, a fer que el cuidador resti al costat de l’infant.\nUn exemple de conducte d'afecció\nQuan un adult s’adreça a un nadó, ho fa d’una manera característica, adequant el to de veu, la melodia, l’entonació, el vocabulari, etc. Fet que provoca en l’infant una reacció.\nL’espècie ha modificat el comportament per poder cobrir les necessitats i sobreviure. Com que el nadó es troba desprotegit i només pot dependre de l’adult, la conducta d’afecció és una manera de potenciar la seva supervivència. La maduració del sistema nerviós i el creixement marquen unes etapes o períodes en què l’infant adquireix noves habilitats o les consolida.\nMoltes característiques d’aquesta conducta mare-nadó no es podien haver après del medi, fet que significava que aquesta conducta estava inscrita genèticament. Però les accions de la mare, igual que les de l’infant, també són determinades genèticament i provoquen respostes en l’infant (vegeu la taula).\nTaula: Etapes del desenvolupament de la conducta d’afecció en el nadó segons John Bowlby\nOrientativa (0-3 mesos) El nadó encara no distingeix la mare d’altres figures, plora i el somriure no és social.\nAssenyalament (3-7 mesos) Ja reconeix la mare i altres figures, i el somriure és social.\nApropament (7-36 mesos) Ja camina, s’allunya de la mare per descobrir l’entorn i torna a ella per obtenir més seguretat.\nAssociativa (a partir dels 3 anys) L’infant sent la mare com una figura independent i pot substituir les funcions afectives per objectes o altres persones de l’entorn.\nLa majoria dels autors del corrent psicoanalític expliquen el desenvolupament humà tot basant-se en la interacció entre la persona i el seu entorn social. El subjecte, al llarg de la seva vida, es troba en el dilema de donar satisfacció als seus instints més bàsics i primaris o atendre a tot allò que li demana l’entorn social.\nPer a la psicoanàlisi el desenvolupament és una interacció entre la persona i el món exterior.\nEl pare de la psicoanàlisi, el neuròleg austríac Sigmund Freud pensava que eren les pulsions individuals, és a dir, els instints primaris, allò que un desitja, les que xocaven amb la realitat de l’entorn social, amb les normes, i que el resultat d’aquesta pugna era un conflicte en la persona que calia resoldre per poder tenir un bon desenvolupament.\nEl psicòleg alemany emigrat la dècada de 1930 a Estats Units, Erik Erikson contraposà a la teoria del seu mestre Sigmund Freud, una concepció més dinàmica de la persona, i va donar un valor més rellevant a les influències culturals en la seva teoria psicosocial, en la qual proposà unes etapes de desenvolupament de la personalitat que es van superant a mesura que es resolen els conflictes entre les necessitats de la persona i les demandes socials.\nPer a Sigmund Freud, la motivació dels éssers humans ha estat l’impuls irracional cap al plaer (vegeu la taula), un impuls que és fomentat per la libido, la gran energia humana. La pulsió és així doncs el motor del desenvolupament.\nL’infant modifica la seva conducta a causa de la pressió social per poder aconseguir ser acceptat socialment. Freud considera que hi ha tres aspectes en conflicte en la personalitat humana.\nTaula: Les tres parts de la personalitat humana segons Sigmund Freud\nÉs la consciència moral, la interiorització de les regles socials que s’han de seguir. És el semi-conscient. És el que ens permet adaptar a la realitat i moderar els nostres dilemes entre el que volem fer (id) i el que hem de fer o no hem de fer (superego). És el conscient. És la necessitat de satisfer immediatament els impulsos. És l’inconscient.\nEl pare de la psicoanàlisi Sigmund Freud (1956-1939)\nExemples de superego, ego i id\nL’infant que sap perfectament el que està bé i el que està malament, i fa el que està bé seria un exemple de superego. En canvi, l’infant que mira als pares, i dubte, abans d’engegar el televisor perquè sap que els pares no volen que el toqui, però a ell li encanta veure com apareix i desapareix la imatge de la caixa negra, es un comportament d’ego. El nadó, però, només busca satisfer les seves necessitats sense cap mirament, és plenament inconscient o id.\nLa teoria freudiana considera que l’infant modifica la seva conducta a causa de la pressió social per poder aconseguir ser acceptat socialment. D’aquesta manera configurava una serie de etapes per les quals passava l’infant fins que entrava a la maduresa sexual. La taula descriu aquestes etapes en les seves característiques més significatives.\nTaula: Estadis del desenvolupament psicosexual segons Sigmund Freud\nOral Del naixement fins a l’any de vida La font de plaer és la boca. La succió és un acte reflex que li permet alimentar-se del pit de la mare.\nAnal De l’any fins als 3 anys La font de plaer és anal, és a dir, la defecació li produirà plaer.\nFàl·lic Dels 3 fins als 6 anys La font de plaer serà l’excitació de les vies urinàries. L’infant descobreix les diferències sexuals anatòmiques i es decantarà per l’altre component de la parella (pare i/o mare), cosa que constitueix el complex d’Èdip.\nLatència Dels 6 anys fins a la pubertat. Hi ha una pèrdua completa interès per tot el que està relacionat amb els genitals, i la libido es canalitza cap a activitats de caire intel·lectual o artístiques.\nGenital Des de la pubertat endavant A partir dels canvis fisiològics es torna al punt anterior a l’estadi de latència.\nTeoria psicosocial d’Erikson\nErik Erikson modificà la teoria freudiana de la psicoanàlisi per establir unes etapes de desenvolupament psicosocial de la personalitat a través de la resolució de conflictes entre les necessitats individuals de la persona i les demandes socials, perquè només resolent, encara que sigui de manera mínima, els conflictes, es possible passar a una altra etapa, en una dinàmica que es perllonga al llarg de tota la vida.\nLes crisis són causades per les necessitats de l’individu i les demandes socials. Així el desenvolupament es dóna a mesura que es van superant les crisis entre els factors interns i els externs. Per tant, aquestes crisis són considerades necessàries perquè la persona es desenvolupi.\nLa taula presenta els principals conflictes i el que s’obté quan es resolen segons les diferents etapes i edats.\nTaula: El desenvolupament psicosocial segons E. Erikson\nInfància 0-18 mesos Confiança enfront de desconfiança Sentiment de confiança i esperança. Capacitat per tolerar la frustració\nInfància prematura 18-36 mesos (3 anys) Autonomia enfront a la vergonya. Autoestima i autocontrol.\nEdat del joc 3-6 anys Iniciativa davant de la culpabilitat. Objectius i gaudir dels èxits.\nEdat escolar 6-12 anys Treball enfront a la inferioritat. Ser competent.\nAdolescència 12-18 anys Identitat enfront a la confusió d’identitat. Fidelitat i autenticitat.\nJoventut 18-30 anys Intimitat enfront a l’ aïllament. Capacitat d’estimar\nAdultesa 30-65 anys Generativitat enfront a l’estancament. Preocupació per les generacions futures.\nVellesa Més de 65 anys Integritat enfront a la desesperació. Saviesa.\nEls ambientalistes consideren que les principals influències provenen de l’exterior. Creuen en l’existència de factors biològics que determinen el tipus de comportament que es desenvolupa, però es decanten per creure que les experiències viscudes durant el creixement tenen més influència.\nEn aquest moviment teòric del desenvolupament es troba el conductisme, que és la base de la teoria de l’aprenentatge. El pare d’aquest corrent teòric és Watson, que defensa que l’únic objecte d’estudi en la psicologia és la conducta. La conducta es pot estudiar de forma sistemàtica, objectiva i científica. A partir de Watson sorgiran altres autors que parlaran de l’aprenentatge per condicionament com Paulov i Skinner i de l’aprenentatge per observació el màxim representant del qual és Bandura.\nEl conductisme de Watson\nJohn B. Watson, filòsof nord-americà, va fundar el conductisme amb l’assaig La psicologia des del punt de vista del conductista publicat el 1913. Amb les seves teories va fonamentar una psicologia basada en el comportament, és a dir, en conductes observables. Aquest comportament era sintetitzat mitjançant un esquema estímul-resposta.\nTot aprenentatge és el resultat d’un condicionament d’hàbits.\nWatson va establir dues lleis, la llei de la freqüència i la llei de la proximitat temporal. La llei de la freqüència afirma que el grau de relació entre un estímul i una resposta dependrà del nombre de vegades que s’hagin establert relacions entre tots dos.\nExemple llei de la freqüència\nPer associar que una trucada perduda significa que ja s’ha arribat a casa, caldrà que es repeteixi més d’una vegada perquè s’arribi a interpretar i associar.\nLa llei de la proximitat temporal afirma que les probabilitats que una resposta quedi associada a un estímul dependran de la proximitat entre l’estímul (E) i la resposta (R).\nExemple de la proximitat temporal\nPer associar que la trucada perduda significa que ja s’ha arribat a casa, caldrà que l’hora de la trucada sigui coherent amb l’hora d’arribada a casa. És a dir, no es podrà relacionar correctament si la trucada perduda que vol significar “l’arribada a casa” es fa el dia següent d’haver arribat.\nL'esquema bàsic del condicionament: tota resposta es deu a un estímul i tot estímul obté una resposta.\nWatson estava tan convençut de les possibilitats del conductisme que va fer l’afirmació següent:\n“Doneu-me una dotzena d’infants sans i ben formats, i el meu propi món específic per educar-los, i garanteixo que n’escolliré un de qualsevol a l’atzar i el formaré perquè arribi a fer qualsevol tipus d’especialitat que jo vulgui: metge, advocat, artista, comerciant… i també lladre, amb independència de les seves habilitats, inclinacions, tendències… seves i dels seus avantpassats.”\nJ. B. Watson (1924). Behaviorism. Nova York, Norton.\nAixí es justificava que les persones no actuaven perquè sí, sinó que ho feien perquè prèviament havien estat condicionades a fer-ho.\nExemple de condicionament\nUna persona que va a comprar roba de rebaixes estarà totalment condicionada per l’entorn en el moment de decidir-se per qualsevol peça de roba. Pot ser que la compri perquè és moda, o bé que no la compri perquè és moda i tothom va igual… Sigui quina sigui la decisió que prengui, estarà condicionada per l’entorn.\nCondicionament clàssic de Pavlov\nEl representant de la teoria del condicionament és Ivan P. Pavlov, el fisiòleg rus que, el 1904 va obtenir el premi Nobel de medicina gràcies a l’estudi del procés de la digestió en els gossos. Pavlov, va desenvolupar, a partir d’aquests estudis, una teoria segons la qual l’aprenentatge dels animals es feia a través de l’associació de dos estímuls.\nUn estímul és un canvi en l’estat energètic de l’ambient que modifica el sistema receptor d’algun òrgan sensorial. L’estímul provoca una resposta que és un canvi en l’estat energètic dins dels sistemes musculars de l’organisme.\nL’estímul pot ser incondicionat o condicionat. Un estímul és incondicionat (EI) quan provoca, de forma regular, una resposta no apresa i que es pot mesurar. Per exemple, quan ens posem el menjar a la boca, aquest estímul troba sempre una resposta de tipus reflex, és a dir, que el subjecte no sembla controlar (és impossible no tenir saliva quan us poseu menjar a la boca). Un estímul és condicionat (EC) quan pot arribar a provocar una resposta quan és associat amb l’estímul incondicionat (EI), com per exemple, quan en veure els plats de menjar a taula, sabeu que aneu a menjar i la boca es fa aigua.\nEsquema del condicionament clàssic\nLa resposta també pot ser incondicionada o condicionada. Una resposta és incondicionada (RI) quan és una resposta reflexa que es produeix d’una manera automàtica sempre que es presenta l’estímul incondicionat (EI), com per exemple, fer-se la boca aigua en veure el menjar. Una resposta és condicionada (RC) quan és una resposta que ha estat apresa d’una manera semblant a la resposta incondicionada (RI), malgrat que no té perquè ser igual. Hi ha estímuls incondicionats (EI) i les respostes que provoquen són respostes incondicionades (RI).\n…que es té, quan després de haver tingut un accident de circulació, es torna a conduir i la por que una patinadora pot tenir a fer un “triple mortal” perquè l’última vegada va patir una caiguda i va estar a punt d’haver de retirar-se, és dos exemples clàssics de condicionament.\nEls estímuls neutres (EN) són aquells que no provoquen cap resposta. Si aquest estímul neutre (EN) s’associa a un estímul incondicionat (EI), s’acaba convertint en un estímul que condiciona una resposta, i, per tant, es dirà que és un estímul condicionat (EC). La resposta condicionada (RC) serà aquella que es dóna als estímuls condicionats (EC).\nSi bé és prou conegut que Pavlov va elaborar la seva teoria a partir de l’estudi de la digestió del gossos, el cert és que el va dur a terme aquell estudi d’una manera força especial.\nMentre estudiava la digestió dels gossos va observar la salivació i la secreció dels fluids gàstrics que es produïen en els animals abans que veiessin els aliments. Va comprovar que els gossos no tan sols responien a una necessitat biològica (gana), sinó que també ho feien com a resultat d’un aprenentatge o condicionament.\nPer verificar la seva hipòtesi, Pavlov, abans d’ensenyar-li, al gos, el menjar, feia que sonés una campana. Al començament el gos només aixecava les orelles, però en repetir-se de manera constant la seqüència “so de la campana–presentació del menjar”, el gos va començar a secretar sucs gàstrics en sentir només el so de la campana, abans de veure, fins i tot, el menjar.\nCondicionament operant de Skinner\nBurrhus Frederic Skinner (1904-1990), psicòleg nord-americà considerat un dels investigadors més importants de la segona meitat del segle XX.\nEn el condicionament operant, l’aprenentatge dels diferents comportaments es produeix tot depenent de les conseqüències que tinguin. Dit d’una altra manera, hi ha un canvi permanent de la conducta que es produeix a través de l’experiència.\nL’aprenentatge és la repetició de comportaments amb conseqüències positives i l’evitació dels comportaments de conseqüències negatives o neutres.\nCal tenir present que les conductes apreses poden ser positives per a la persona però també negatives. Per exemple, una persona pot aprendre a resoldre els seus problemes mitjançant la violència si observa que així obté conseqüències positives.\nLes respostes que no són reforçades, s’eliminen poc a poc, un procés que s’anomena extinció.\nLa caixa de Skinner té un sistema que dóna menjar que s’acciona una palanca. També disposa de llums a prop de la palanca i el terra de la caixa està electrificat. Així, s’aconsegueix que l’animal es mogui per la caixa fins que casualment acciona la palanca i surt el menjar. L’animal associarà la seva conducta i aleshores quan tingui gana, accionarà la palanca per obtenir el menjar, el qual actuarà com un reforç positiu.\nPer a Skinner la conducta, quan es reforçada mitjançant un estímul (per exemple, quan es diu “molt bé”, o es regala un caramel) es tornarà a repetir. Aquest estímul rep el nom d’estímul reforçador.\nReforçadors primaris i secundaris\nSkinner va diferenciar entre reforçadors primaris, que són estímuls biològicament importants, ja que tenen propietats reforçadores innates, com ara el menjar, l’activitat sexual, la sed… i els reforçadors secundaris, que són estímuls que deuen les seves propietats reforçants a la seva associació amb els reforçadors primaris com, per exemple, les notes escolars, els trofeus esportius… Skinner va donar molta més importància als reforçadors que als estímuls, ja que considera que són els impulsors de l’aprenentatge.\nCal organitzar bé les situacions d’aprenentatge per poder reforçar les respostes que dóna el subjecte i així augmentar la possibilitat que es tornin a repetir. El reforçament, sigui positiu o negatiu sempre implica incrementar o millorar una conducta.\nEls reforços positius ens proporcionen alguna cosa gratificant que pot ser tangible (una joguina, un caramel, diners…) o intangible (una abraçada, un petó,…); els reforços negatius, en canvi, eliminen alguna cosa desagradable de la situació en què ens trobem (prendre una aspirina pel mal de cap, treure una mala nota a un alumne quan respon de forma correcta a una pregunta…)\n…sempre comporta una conseqüència frustrant per l’infant, per tant és millor reforçar conductes alternatives a la conducta desitjada.\nEn el procediment d’aprenentatge del condicionament operant, s’introdueix el càstig. És freqüent confondre el càstig amb el reforç negatiu, però no són el mateix. El càstig no incrementa la freqüència d’una conducta sinó que la suprimeix, i sempre està relacionat amb una conseqüència desagradable per tal que la conducta no es torni a repetir (no deixar sortir al noi o a la noia perquè ha arribat tard el dia abans; suspendre un examen per haver copiat; baixar la nota perquè ha lliurat tard l’exercici…). La taula mostra els tres principals procediments que estimulen l’aprenentatge.\nTaula: Procediments de l’aprenentatge segons Skinner\nDescripció i exemple\nPotenciar una conducta Positiu Aplicació d’un fet positiu\nExemple: a un infant li donen un caramel perquè es porti bé.\nNegatiu Sempre que allò que incrementa la conducta sigui la desaparició d’un fet negatiu\nExemple: un infant li diu a la seva mare que li fa mal la panxa per evitar d’anar a l’escola.\nFer desaparèixer una conducta Positiu Aplicació d’un fet negatiu.\nExemple: quan ens posen una multa per excés de velocitat.\nNegatiu Treu un fet positiu.\nExemple: retirada de carnet per excés de velocitat.\nExtingir una conducta apresa Exemple: no fer cas quan un nen crida l’atenció.\nFinalment, a través de la pregunta “com s’aprèn?” Skinner arriba a la conclusió que s’aprèn mitjançant l’acció combinada de dos procediments:\nLa discriminació és aprendre a donar una resposta davant un estímul determinat: per exemple, si es demana a un voluntari que escrigui a la pissarra /tres/, escriurà “3” i no pas “2”, perquè haurà discriminat el so.\nLa generalització significa que no només donem una resposta davant un estímul determinat, sinó que també ho fem davant d’estímuls similars: per exemple, quan a la pissarra s’ escriu /tri/, /three/, /truas/, /trois/, etc., significa 3 i no pas 2. Fins i tot si escrivim el /tres/ de diferents formes: 3, III, !!!, \_\_, ###.\nL’aprenentatge per observació d'Albert Bandura\nEl psicòleg canadenc Albert Bandura, que centrà els seus estudis en l’observació, la imitació i el reforç, va una mica més enllà del que explica el condicionament, i sosté que entre els animals més complexes, com per exemple els éssers humans, l’aprenentatge no es produeix únicament per l’experiència directa sinó també gràcies al modelatge.\nEl modelatge consisteix a aprendre mitjançant la imitació i l’observació de les conductes d’un model. El modelatge no tan sols és observació i imitació, sinó que també hi intervé el modelatge verbal. Aquest es basa en l’aprenentatge gràcies a instruccions i sense tenir un model.\nUn cas de combinació...\n…de modelatge verbal, observació i imitació es quan s’aprèn una recepta de cuina mitjançant les instruccions verbals i els procediments que s’han de seguir en l’elaboració del nou plat.\nUn infant agafa el comandament a distància de la televisió i pensant que és un mòbil, se’l posa a l’orella i fa veure que parla. D’aquesta manera imita la conducta dels pares quan parlen per telèfon.\nEs poden activar comportaments ja apresos, aprendre a inhibir comportaments que es tenien i es poden aprendre comportaments que no es coneixien. Es pot combinar el modelatge verbal, l’observació i la imitació per poder aprendre nous conceptes.\nEls factors que condicionen l’aprenentatge són els següents:\nL’atenció al model: pot ser que no sigui un bon model a seguir. No serà el mateix, quan es tracta d’aprendre una recepte de cuina, seguir les instruccions que dóna una persona del carrer (que no té gaires coneixements de cuina) que les d’un cuiner de prestigi.\nLa percepció dels trets realment significatius del comportament: ens fixem en allò que el model té realment de significatiu. Seguint amb l’exemple de la recepta, si el model, després de posar la carn al forn, s’asseu en una cadira i espera que passi el temps, nosaltres no tenim perquè fer el mateix, ja que això no influeix en el fet que el plat surti millor o pitjor.\nLa codificació simbòlica: s’ha de processar la informació relativa a com cal fer-ho.\nHi ha molta preocupació\n…actualment per la influència que tenen els videojocs o la televisió en els infants i adolescents, ja que es considera que moltes de les conductes que després desenvolupen les aprenen d’aquests jocs o programes de televisió.\nConvé tenir clars els passos a seguir:\nRetenció del comportament en la memòria: serà necessari poder-ho recordar per poder-ho fer quan ens convingui.\nHabilitats per a la reproducció i execució del comportament observat: cal que qui aprèn tingui les capacitats i les habilitats per poder-ho fer.\nMotivació per reproduir el comportament: cal que es vulgui fer.\nEls autors cognitivistes s’interessen principalment pel desenvolupament, l’estructuració i el funcionament de la ment humana. Tenen una visió del desenvolupament en la qual interaccionen tant els factors biològics com els ambientals.\nEls cognitivistes creuen que la “tabula rasa” no és tan rasa com es creia, per a ells hi ha un calendari maduratiu que limita o possibilita el desenvolupament i que no tot el que hi ha a l’entorn influeix en l’infant, sinó que depèn dels adults, que són qui fan que els objectes acabin tenint una significació.\nTeoria del desenvolupament cognitiu de Piaget\nEl psicòleg suís Jean Piaget va crear una psicologia genètica per explicar el desenvolupament cognitiu, com es formen i es desenvolupen les funcions i els processos del pensament i la intel·ligència. Per a Piaget el coneixement és sobretot construir i el protagonista de l’aprenentatge és el subjecte. Cadascun de nosaltres fa la seva pròpia construcció de la realitat que l’envolta i ho fa a través d’una interacció dinàmica amb ella.\nConèixer és actuar per conèixer. El subjecte actua sobre la realitat, així compara coses i aprèn. El coneixement es produeix a través de l’acció sobre la realitat tot comprovant els efectes que tenen les accions.\nExemple d'actuació sobre la realitat\nUn infant interactua amb els objectes i va descobrint el món que l’envolta. Mira els objectes, els toca, els llença, se’ls fica a la boca, etc. i d’aquesta manera va augmentant el seu coneixement. Totes les experiències li seran útils per anar organitzant el seu pensament\nEl reflex de succió\nCom a esquema d’acció, el reflex de succió pot evolucionar cap a una forma que permeti, per exemple, el coneixement de l’entorn, com seria el cas del ficar-se objectes a la boca per descobrir-ne les propietats.\nSi conèixer és actuar, hi ha d’haver una unitat que permeti explicar com s’organitzen les accions, és a dir, com s’organitzen els coneixements. Piaget va escollir els esquemes d’acció, és a dir, els models d’acció que permeten l’adquisició i l’estructuració del pensament.\nEls esquemes d’acció són accions pures i dures (reflexos). No són iguals, i a mesura que el desenvolupament biològic avança en el temps es fan més potents i complexos. El primer esquema d’acció és, segons Piaget, el reflex de succió.\nAquests esquemes d’acció els adquirim mitjançant un doble joc, d’assimilació i d’acomodació. L’assimilació és el procés per mitjà del qual el subjecte dóna significat a la realitat amb l’esquema corresponent, és a dir, afegeix un coneixement nou als esquemes anteriors. L’acomodació és el joc constant d’assimilar nous conceptes que ens obliguen a modificar l’estructura existent i, d’aquesta manera, crear una estructura més desenvolupada.\nEl nivell de desenvolupament: primer ens desenvolupem (D) de manera que això ens permet aprendre (A)\nEl desenvolupament de l’estructura cognitiva segueix, universalment, la mateixa seqüència, és a dir, ningú no se salta cap etapa. El nivell de desenvolupament té una gran importància. Les possibilitats d’aprenentatge d’un subjecte són molt relatives perquè depenen dels coneixements previs i de l’estructura cognitiva d’aquell moment. Per tant, el desenvolupament s’anteposa a l’aprenentatge.\nLa taula resumeix els principals estadis del desenvolupament cognitiu que proposa la teoria elaborada per Jean Piaget.\nTaula: Estadis del desenvolupament cognitiu segons Jean Piaget\n0-2 anys 2-7 anys 7-12 anys > 12 anys\nEl món es comprèn a través de l’activitat pràctica. L’activitat es basa en el moviment i la incipient coordinació visuomotora. El món es comprèn a través de l’activitat pràctica. L’activitat està basada en un seguit d’operacions que es poden fer físicament sobre els objectes de la realitat. El món es comprèn a través del pensament sistemàtic i sintètic. Aquest pensament és característic del mètode hipotètic deductiu.\nS’aprèn mitjançant la imitació i la repetició. L’aprenentatge es basa en la pràctica. S’aprèn mitjançant la inducció. L’aprenentatge es basa en l’acció i l’experiència. S’aprèn mitjançant la deducció. L’aprenentatge és basa en la reflexió.\nPiaget considera que l’organisme tendeix a buscar sempre l’equilibri entre l’assimilació i l’acomodació. Aquest equilibri, però, no s’aconsegueix mai plenament perquè, sigui quina sigui l’etapa en què es trobi, sempre hi ha informació nova que assimilar i acomodar (figura).\n…entre assimilació i acomodació és difícil d’aconseguir perquè sempre reequilibrem la nostra estructura cognitiva, ja que contínuament rebem coneixements.\nFigura L’equilibri cognitiu és difícil d’assolir perquè som sempre en “desequilibri continu”\nExemple de l'aprenentatge aritmètic\nImagineu-vos una nena que sap comptar de l’1 al 100, es podria dir que està en equilibri cognitiu. Però, si després li demanéssiu que fes una suma, per exemple, 3 + 2 i no sabés respondre o donés una resposta errònia perquè no sap fer-la, en aquest casi li estaríeu plantejant un conflicte cognitiu i la seva estructura cognitiva hauria de reestructurar-se a fi d’incorporar-hi els nous coneixements.\nLes persones tenim la capacitat de processar informació mitjançant símbols. Els ordinadors també la tenen, però utilitzen un sistema numèric binari (basat en 0 i 1), i els éssers humans, en canvi, utilitzem un sistema de signes, lletres o, en algunes llengües orientals, pictogrames.\n…que creuen en que l’aprenentatge és processament de la informació analitzen l’estructura cognitiva i ho fan pensant en cervells artificials, és a dir, comparen una estructura cognitiva amb un ordinador.\nLa persona ha de tractar la informació que rep a través dels seus sentits: l’ha d’identificar, seleccionar, organitzar, desar i emmagatzemar, recuperar, interpretar…\nUn factor molt important, així doncs, és la recuperació de la informació emmagatzemada a la memòria. De tota la informació rebuda només codifiquem aquella que és rellevant per després poder-la tractar i utilitzar.\nEls filòsofs del corrent empirista consideraven que les persones quan neixen són com una “tabula rasa”, una pissarra en què s’hi anaven escrivint els nous aprenentatges.\nL’infant reconeix el seu entorn mitjançant els sentits. En un començament, la informació obtinguda es processa molt lentament, però a mesura que l’experiència va creixent, també augmenta la rapidesa i l’eficàcia amb què la informació és tractada. Amb el temps, aquestes capacitats de rebre informació es van automatitzant fins que és possible tractar i manipular la informació obtinguda alhora per diferents sentits.\nExemple de l'aprenentatge d'una llengua\nQuan aprenem una segona llengua és molt probable que al començament s’estigui més pendent de descodificar una paraula, per exemple, g-r-a-n-d-m-o-t-h-e-r, el significat de la qual no acabem d’entendre. Més endavant, però, no ens caldrà fer la traducció simultània, sinó que la llegirem i l’entendrem perfectament en anglès: grandmother (‘àvia’).\nA mesura que aquests processos augmenten, es van construint els esquemes de coneixement. Per tant, ens hem d’imaginar els esquemes de coneixement com la unitat de l’organització cognitiva, com el maó es la unitat de construcció de la paret. Construir coneixements és agafar informació, filtrar-la, relacionar-la i interpretar-la.\nExemple de construcció de coneixement\nAnar al restaurant:\nEntrar - menjar - pagar - sortir.\nEntrar - mirar la carta - demanar - menjar - beure - pagar - sortir.\nEls esquemes estan formats per components.\nL’aprenentatge mitjançant els esquemes funciona d’aquestes maneres:\nPer creixement: tenim un esquema de coneixement i li comencem a donar informacions de manera que va creixent (com una base de dades).\nPer ajustament: arriba un moment en què l’esquema canvia degut a la quantitat d’informació.\nPer reestructuració ja sigui seguint un procés analògic, es a dir, es resol el problema fent analogies o buscant esquemes semblants i fent comparacions amb els ja existents. O bé l’aprenentatge es pot fer seguint la via de la inducció, aleshores, quan un esquema es repeteix, pot ser que en resulti un de nou i únic.\nEls autors que representen aquest corrent de teories expliquen el desenvolupament cognitiu partint del context social que envolta a l’infant. El desenvolupament d’una persona és, per a ells, el resultat de la interacció entre l’individu i el context social que l’envolta (l’entorn físic, els costums i les creences i allò que creuen, com actuen i el que fan les persones més properes).\nLes teories culturals del desenvolupament cognitiu reconeixen la importància que tenen els aprenentatges que han transmès els pares i les mares, els educadors i les educadores, els companys, els germans, és a dir, tots els agents socials que es troben a prop de l’infant. No obstant aquestes teories tenen però també en compte que l’estructura de la societat i les seves institucions afecten a la conducta i l’adaptació dels individus. També creuen que els factors històrics i culturals tenen influència en molts aspectes del desenvolupament.\nEl psicòleg rus Lev S. Vygotski va ser contemporani de Pavlov, Skinner i Piaget, però es va separar de les teories psicològiques nord-americanes i europees, i es va centrar a investigar com es podien explicar els processos psicològics en els aspectes socials, històrics i culturals.\nVygotski va crear una teoria sociocultural perquè no veia possible un desenvolupament cognitiu sense la influència dels canvis socioculturals i creia que aquest desenvolupament era un procés d’adquisició de cultura.\nPer Vygotski, es poden diferenciar les funcions psicològiques superiors (FPS), estrictament humanes, i les funcions psicològiques inferiors (FPI), pròpies dels animals. El que ens diferencia dels animals és que les funcions psicològiques superiors estan socialment mediatitzades, és a dir, són funcions que utilitzen uns instruments mediadors, els signes, i gràcies als signes podem fer representacions mentals.\nL’aprenentatge s’anteposa al desenvolupament: primer aprenem i això ens permet desenvolupar-nos.\nSi desenvolupem funcions gràcies als estímuls exteriors, aleshores l’aprenentatge es anterior al desenvolupament i, per tant, l’educació és el motor del desenvolupament.\nD’acord amb aquesta idea de l’aprenentatge com a motor del desenvolupament, hi ha una diferència, segons Vygotski, entre allò que podem fer ara i allò que podem arribar a fer amb l’ajut dels altres. Aquesta diferència és la zona de desenvolupament potencial (ZDP). Però això suposa acceptar que hi ha dos nivells de desenvolupament, un de real i un altre de potencial.\nEl nivell de desenvolupament real (NDR) és el format per allò que sabem fer. Compren totes les activitats que la persona pot arribar a realitzar per sí mateixa, sense necessitat de cap ajuda, com per exemple, un infant als 2 anys menja sol, sense que l’hagin d’ajudar.\nEl nivell de desenvolupament potencial (NDP) és el d’allò que podem arribar a fer. En aquest nivell s’hi poden incloure totes les activitats que la persona pot realitzar amb ajuda d’un altre, com per exemple, un infant als 12 mesos que, per menjar, algunes vegades necessita que l’ajudin.\nLa zona de desenvolupament pròxim (ZDP) és la formada pels coneixements i les habilitats que l’infant ha arribat a tenir amb l’ajuda de l’altre. La persona adulta és qui valora les aptituds i les potencialitats de l’infant i qui l’orienta, també, per realitzar les tasques de forma independent i afrontar nous reptes.\nL’aprenentatge que s’origina en la zona de desenvolupament pròxim (ZDP) és l’únic que impulsa el desenvolupament.\nCom ens desenvoluparem?: Situant-nos en la zona de desenvolupament potencial serem capaços d’assolir un nivell de desenvolupament potencial\nLa llei de doble formació\nVygotski explica la formació de les funcions psicològiques superiors (FPS) a través de la llei de la doble formació, segons la qual qualsevol d’aquestes funcions es forma dues vegades. En un primer moment, es formen en un pla social, i després de manera individual.\nUn exemple de doble formació és l’adquisició del llenguatge que, segons Vygotski, s’aprèn en un inici com a mitjà per comunicar-se amb l’entorn (pla social) i després s’acaba interioritzant i estructura el nostre pensament (pla personal).\nTeoria ecològica de Bronfenbrenner\nEls partidaris de la teoria ecològica critiquen les teories que analitzen l’evolució de l’ésser humà sense tenir en compte el seu entorn natural i afirmen que la psicologia evolutiva s’ha convertit en una psicologia de laboratori, que les possibilitats psicològiques de les persones són molt amplies i que el desenvolupament dels infants, malgrat que poden partir de situacions inicials semblants, poden ser molt diferents segons sigui el seu entorn més proper o l’entorn una mica llunyà.\nLa teoria del psicòleg d’origen rus Urie Bronfenbrenner entén el desenvolupament com una funció conjunta de la persona i el medi ambient.\nLes forces externes constitueixen el que l’autor anomena contextos o sistemes ecològics i per poder analitzar els graus d’influència que tenen en el desenvolupament de les persones, en proposa quatre nivells (figura):\nEl microsistema, que és l’entorn més immediat de la persona (família, companys, lloc de treball…). El primer microsistema per l’infant és la relació que manté amb la mare, després es va ampliant el seu context amb el pare, els germans, etc., i posteriorment formarà nous microsistemes a l’escola, amb les companys…\nEl mesosistema, que comprèn les interrelacions que hi ha entre el conjunt de microsistemes. Aquí s’inclouen els espais en què l’infant intervé de forma activa i regular (la família, el grup d’iguals, la ludoteca, l’escola…), tots aquests elements interactuen amb l’infant i també poden interactuar entre sí.\nL’exosistema, que són aquells entorns en què la persona no es desenvolupa activament, però en els quals es produeixen fets que la poden afectar indirectament (les institucions educatives, polítiques, culturals, econòmiques…).\nEl macrosistema, que és la influència de la cultura i la societat. El macrosistema és el nivell més llunyà que té certa una influència en l’individu.\nEls diversos nivells de context\nLes experiències més personals i properes com ara la família, l’escola, el pati de l’escola constitueixen el marc d’influència que és el microsistema. En canvi, quan les experiències que l’infant té al pati, a l’escola, etc. afecten el que fa a casa, i viceversa, el context d’influència es un mesosistema. D’altra banda, quan un educador, perquè ha tingut un mal dia o per qualsevol altra raó, no té la paciència que acostuma a tenir a l’hora de tractar els infants, és un cas de exosistema. Podríem dir que passa el mateix quan els pares i meres han tingut un mal dia a la feina. En darrer lloc les classes socials, les religions, els valors, les creences són exemples de macrosistemes.\nFigura L’organització dels contextos o sistemes ecològics: aquests són els sistemes que, segons Bronfenbrenner, influeixen en el desenvolupament de les persones\nL’individu s’anirà desenvolupant a mesura que vagi adquirint un coneixement més gran de l’entorn que l’envolta.\nLes diferents teories que heu vist ajuden a comprendre una mica millor el desenvolupament humà, però és difícil arribar a conclusions particulars perquè cadascuna aporta i s’ocupa d’aspectes particulars de la realitat i dóna la seva pròpia explicació de què és el desenvolupament infantil.\nCada model teòric ens pot ajudar a saber quina posició heu d’adoptar en l’educació de l’infant i quines conseqüències es poden extreure a l’hora de treballar amb nens i nenes, i afavorir les seves potencialitats.\nHeu pogut observar que tots els autors estan d’acord que en el desenvolupament hi ha factors biològics i factors ambientals, però es diferencien perquè uns emfasitzen més un aspecte que l’altre per sustentar la seva visió respecte al desenvolupament cognitiu.\nTambé hem pogut comprovar que els innatistes o biològics són més favorables a un procés de desenvolupament guiat per la maduració –és a dir, anteposen el creixement a l’aprenentatge–, mentre que els ambientalistes consideren que el procés d’aprenentatge és el motor del desenvolupament.\nAvui dia no es busca determinar el percentatge d’influència del factor innat respecte de l’adquirit, sinó que més aviat s’entén que les relacions entre tots dos factors és complementària i la seva influència variarà en funció d’allò que es tracti i del moment evolutiu en què es trobi.


Bernardo, lideratge des de darrere - CATzona\nEl mercat d’estiu més incert a Montilivi es va tancar amb un grapat de baixes, que confirmaven el canvi de cicle en una plantilla molt rejovenida. Entre tantes anades i vingudes, hi havia el retorn de Bernardo Espinosa, després d’una cessió a l’Espanyol que va acabar amb el seu segon descens consecutiu. El colombià, a qui Francisco va donar galons des de la primera prova de pretemporada, s’ha acabat quedant després d’una revisió i ampliació del contracte, en un context que no té res a veure amb quan va aterrar a Montilivi procedent del Middlesbrough, després de l’ascens blanc-i-vermell a l’elit.\nLligat ara fins al 2023, el central assegura que s’ha quedat convençut i no pas per les aspiracions d’ascens del Girona. “El projecte del club m’encaixa molt bé, per valors, ambició, mentalitat i filosofia de treball del tècnic, però no especialment per voler pujar, ni de bon tros. Tenim un equip jove, que ha de treballar primer per tenir una situació tranquil·la i després créixer. No m’atreveixo a dir que em quedo perquè el projecte és per pujar. Les coses han canviat”, va explicar el colombià, en una roda de premsa telemàtica. “He apostat per un club que també va apostar per mi, i aquesta és la manera més maca de tornar. La família és feliç a Girona, i s’ajunten moltes coses per treballar amb la màxima ambició. Per mi, ha estat tornar a casa”, va resumir.\nI ho ha fet assumint l’autoritat que li ha delegat per a l’eix de la defensa Francisco, que no l’ha fet descansar ni un minut –com a Calavera– tot i la duresa del calendari. “Em sento agraït. El mister ha apostat per fer-me sentir el líder de la defensa i continuo aprenent. El futbol m’ha demostrat que s’ha d’estar preparat per a tot”, va explicar un dels veterans. “Tenim joves amb ambició, i els que fa més temps que hi som hem d’ajudar.”\nBernardo, que va patir al darrere sobretot en les primeres jornades, considera tan positiva l’evolució de l’equip com lògica l’entrada en competició amb dubtes i males sensacions, enmig d’un escenari ple d’incertesa: “Han estat la pretemporada i el començament més atípics de la meva carrera, amb molts condicionants. Era lògic pensar que l’inici no seria tan sòlid. Són moltes peces noves, algunes sense experiència, i has d’anar greixant la màquina, cosa que jugant cada tres dies era gairebé impossible. Em quedo amb la línia ascendent de l’equip.” Els valors innegociables són clars: “Em sento orgullós de com treballa i lluita l’equip en cada moment, cada pilota. Sabem que creixerem a partir de competir bé.” I l’equip, segons Bernardo, ho està aconseguint: “Ha estat una qüestió d’engranatge. La competitivitat, l’hem demostrat sent sòlids, defensant i atacant, sent rocosos i difícils de superar, amb moltes ajudes. El canvi és immens. Tot i que hi ha la taca de dimecres, es veu la projecció.”\nLa taca fa mal, perquè els dos gols rebuts en el temps afegit a Saragossa són de molt mal digerir. “És pràcticament impensable que puguis concedir un empat i perdre dos punts que tenies a la butxaca”, va reconèixer l’exjugador de l’Espanyol. “El futbol et dona una lliçó i et recorda que la competitivitat en aquesta categoria és màxima. Fan falta tots els sentits per aconseguir victòries.” Païda la decepció, la intenció és que serveixi com a aprenentatge per a un equip tendre que està en procés de creixement: “Crec que ens servirà en el futur per saber el que no podem permetre que passi. Quedant tan poc, hem de matar el partit. La solidaritat defensiva que vam tenir a Almeria hi ha de ser. Serà una lliçó per als molts partits i situacions compromeses que encara ens queden per viure”, va defensar Bernardo.


La importància de la concentració en temps de home office\nCategoria: Actualitat 18 Mai 2021\nEls desenvolupadors de tecnologia creen productes que ens sedueixen constantment, produïm i rebem 5 vegades més informació que fa 20 anys i estem cada vegada més connectats. En una època de pandèmia que ha portat el treball de comptabilitat i auditoria a les nostres llars, s'ha tornat més difícil controlar l'atenció en les nostres tasques, ja siguin professionals o fins i tot d'oci.\nEl periodista científic nord-americà Daniel Goleman, va escriure en el seu llibre Focus: The Hidden Driver for Excellence, sobre la importància de practicar la concentració. Segons ell, qualsevol professional necessita dominar la gestió i el coneixement de si mateix, combinats ambla capacitat d'entendre els altres de manera eficaç per a comunicar-se de forma persuasiva i motivadora. Finalment, les pràctiques de concentració i atenció són fonamentals per a comprendre l'amplitud dels sistemes tecnològics, socioeconòmics i mediambientals en els quals participen les nostres organitzacions. Només un bon domini d'aquestes 3 àrees ens permet crear estratègies eficaces i solucions creatives en un moment de gran canvi en el món de la comptabilitat i les finances.\nLa nostra capacitat d'atenció no només està relacionada amb la nostra capacitat cognitiva, com el coeficient intel·lectual, sinó també amb la nostra intel·ligència emocional. Els mètodes més avançats de RRHH per a la contractació en les grans organitzacions mundials apliquen el mètode de les competències, que té en compte un nivell mínim de coeficient intel·lectual, però busca principalment les competències emocionals: com gestionem la nostra vida i les nostres relacions.\nEl lideratge no consisteix en ser el més intel·ligent, sinó en ajudar a la gent a ser el més intel·ligent possible, i això és una habilitat social. Des del punt de vista de la intel·ligència emocional, es compon de 4 elements: el coneixement d'un mateix, la gestió de les emocions, l'empatia i les habilitats socials. Amb aquesta definició, observem que l'autoconsciència i l'empatia són varietats de l'atenció plena. Les habilitats socials també estan estretament relacionades amb la nostra capacitat d'empatia, de reconèixer-nos a nosaltres mateixos i als altres.\nLa concentració interna, o la nostra capacitat de control cognitiu, hauria de ser llavors una forma de conrear l'atenció, el lideratge i l'excel·lència.\nSegons les investigacions de Howard Gardner, el bon treball combina les nostres millors habilitats amb les nostres creences: els nostres valors, la nostra ètica i el nostre compromís. Quan podem combinar aquestes variables, trobem un estat de màxima eficiència cognitiva, o de màxima harmonia neurològica. Termes que descriuen aquesta sensació d'immens plaer a l'afrontar un desafiament important d'alguna cosa proper al nostre cor. Aquest estat de flux fa que sorgeixin les nostres millors habilitats. Per exemple, podem imaginar aquest moment, després dels esforços de la nostra formació en sistemes, en el qual els nostres clients es troben tots els papers de treball ben organitzats, les revisions analítiques creades i els saldos ben distribuïts en totes les àrees comptables, llestos per a l'auditoria.\nEn la banda oposada trobem l'estrès que activa l'estat d'amenaça i allibera neurotransmissors que bloquegen les àrees cognitives i limiten la concentració. L'amígdala es va crear per alertar-nos de perills immediats i propers a escala humana, com "Estimat, he de parlar amb tu!". Aquesta és l'amenaça, però en relació a la crisi climàtica, o els canvis tecnològics en el món comptable, l'amígdala no dispara les seves alertes, a causa de la complexitat, dimensió i llunyania de el sistema que avaluem. En altres paraules, tenim ceguesa sistèmica anatòmica i necessitem urgentment una major concentració per comprendre la complexitat dels sistemes.\nDegut a aquesta importància, les escoles estan aplicant la Intel·ligència emocional Social (sobre sigles en anglès: SEL) mitjançant l'ensenyament de tècniques de control cognitiu que gestionen la concentració i l'autoconsciència per afrontar reptes que retarden la gratificacions immediata, com l'exercici del "malví". Això pot ser fins i tot una definició de la maduresa: la capacitat de retardar els impulsos per a una gratificacions posterior.\nL'entrenament de l'atenció i el control cognitiu pot ser llavors una forma important de desenvolupar-nos com millors professionals i com a éssers humans i socials. La capacitat de control cognitiu, sobretot de les nostres emocions més pertorbadores, i l'atenció semblen estar entre les habilitats més valuoses en un mercat laboral que exigeix adaptar-se i reinventar-se a un ritme cada vegada més gran.\nLa creativitat pren llavors una posició rellevant en la nostra necessitat de trobar noves solucions, per a nosaltres mateixos, per a l'organització o el sistema. La concentració no crea directament estats de creativitat, però és fonamental en una fase prèvia de comprensió del repte, de recopilació de tota la informació i, una vegada que hem entès a grans trets el problema i el sistema, ens anem de passeig. És en un moment de distracció i de relaxació quan les parts neurològiques es comuniquen.\nA més dels mil·lennis de tradició, hi ha una immensa investigació científica sobre els beneficis de la meditació, tant psicològics com neurològics, però aquestes tècniques de respiració són molt eficaços per crear un estat intern de major concentració per abordar la comprensió dels sistemes externs.\nPer això, eliminar les distraccions del teu entorn laboral, silenciar el mòbil mentre t'enfrontes a un repte concret i practicar la meditació diàriament, encara que sigui 10 minuts de respiració, ens ajuda com a éssers socials i professionals que som.\ncovid-19 Daniel Goleman COVID Home office ambient de treball Treball a distància Intel·ligència emocional social


Un reportatge mostra la cara més íntima dels Guardiola\n'El Mundo' ha parlat amb el pare del tècnic del Manchester City\nper Redacció dilluns, 19 de juny 2017 - 16:42h\n'El Mundo' parla de la cara més íntima dels Guardiola | Cedida\nUn reportatge d''El Mundo' ha volgut apropar als lectors la cara més íntima dels Guardiola i s'ha desplaçat a Sampedor, localitat on ha residit sempre la família, per a parlar amb el pare de l'entrenador del Manchester City i amb altres ciutadans del poble. El diari espanyol ha volgut mostrar un tècnic humà, amb defectes que ha il·lustrat a través de les cites de diverses persones del municipi. El reportatge, amb el punt de vista que adopta el rotatiu, que podria veure's com a tendenciós, és per al portal 'El Nacional' «més fals que la llenya de figuera», perquè dona protagonisme a diverses veus crítiques amb Pep: «No ha donat un duro pel poble», diu el client d'un bar de Sampedor. La propietària de l'establiment també ha volgut pronunciar-se al respecte: «No ha estat molt per aquí. De petit va marxar. Si et fixes en els bars, no hi ha fotografies d'ell», comenta.\nQuan parla amb el pare de Guardiola, 'El Mundo' comença relatant que l'home els havia confós amb 'Mundo Deportivo', amb el qual sí que hauria parlat, a diferència de la negativa que donaria al seu diari. De totes maneres, el rotatiu explica que «després de xerrar una estona» van convèncer al pare de l'extècnic blaugrana perquè atengués el mitjà. Una de les coses que ha volgut ressaltar el diari és que, de petit, al Pep li deien José. I no és només l'única referència que es desprèn del reportatge per il·lustrar la tensió que va generar el suport de Guardiola envers el dret a decidir. Quan el progenitor ha parlat de la independència, 'El Mundo' no ha dubtat en afegir el seu punt de vista crític amb la persona a la qual entrevisten: «L'home té interioritzat el missatge d''Espanya ens roba', tot i que no es pronuncia sobre Pujol i el 3%», es llegeix al reportatge.\nEl diari espanyol ha volgut destacar que el pare de Guardiola explica que no veu molt als seus nets o al seu fill. «Per aquí venen poc. Alguns dies, però no molt. He anat a Manchester, però a mi m'agrada Sampedor. L'altre dia el José va venir a Barcelona i era a televisió, però no va tenir el valor d'explicar-ho als seus pares. No costa res avisar-nos».\nAquest reportatge també repassa la vida i trajectòria dels germans de Pep Guardiola, que es dediquen de forma professional a sectors molt diferenciats, i també ho fa des d'un punt de vista polèmic, ja que de Pere Guardiola destaca que té comptes a l'estranger «per estalviar-se impostos», i de la seva germana Francesca posa de manifest que no apareix al Portal de Transparència de l'Estat en qualitat d'ambaixadora. De la seva administració, que s'encarrega de representar Catalunya a Dinamarca, en diuen «ambaixadeta» a les línies de l'article.\nMOLT BONES NOTÍCIES per als pacients amb diabetis\nBOMBA: Surt a la llum el que pensa Rociíto de la seva germana Gloria Camila


La Generalitat dibuixa el pla per adjudicar el Centre de Formació en Automoció de Martorell a l'octubre - Regió7\nLa Generalitat dibuixa el pla per adjudicar el Centre de Formació en Automoció de Martorell a l'octubre\nEl president Quim Torra i la consellera Àngels Chacón es reuneixen amb els representants sindicals i patronals\nACN | Martorell\n23·05·19 | 15:04\nQuim Torra en la visita que ha fet a Seat de Martorell ACN | Maria Bélmez\nEl Govern adjudicarà la gestió del Centre de Formació Professional d'Automoció de Martorell la propera tardor. Aquesta és una de les conclusions a la que s'ha arribat durant la reunió que han mantingut aquest dijous el president de la Generalitat, Quim Torra; la consellera d'Empresa, Àngels Chacon; representants dels sindicats, de les patronals i del Clúster de la Indústria de l'Automoció. El Servei d'Ocupació de Catalunya (SOC) està treballant en la licitació, que ha de sortir publicada abans de les vacances d'estiu per poder fer l'adjudicació a la tardor i que el centre es posi en marxa. Torra ha destacat el "gran acord" al que han arribat totes les parts per donar l'impuls final a l'equipament.\nEl president del Govern ha visitat el Centre de Formació Professional d'Automoció de Martorell aquest dijous al matí, acompanyat de Chacon. Posteriorment tots dos s'han reunit amb representants d'UGT, CCOO, Foment del Treball, Pimec, del Clúster de la Indústria de l'Automoció de Catalunya i l'Ajuntament de Martorell, tots ells membres del Consorci del CFPA.\nDurant la trobada s'ha arribat a l'acord que tots aquests agents participaran de la gestió del centre i han posat en comú que l'objectiu és que aquest centre pugui esdevenir el més important del sud d'Europa. En la reunió hi hagut "bona sintonia", segons fonts presents a la trobada, entre els agents i han coincidit que és important impulsar la formació en un sector clau a Catalunya, que factura 23.800 milions d'euros i genera 143.000 llocs de treball directes i indirectes. A més, des del Govern també es vol exportar aquest model de centre d'FP amb una governança participativa entre els diferents agents socials.\nPel que fa als terminis, el Servei d'Ocupació de Catalunya (SOC) està treballant actualment en la licitació de la gestió i l'adjudicació d'aquesta està prevista per a la tardor, entre octubre i novembre, moment en que podria entrar en funcionament per a l'FP el centre. La previsió és que aquest equipament pugui acollir uns 15.000 estudiants anualment.\nEl president de la Generalitat ha celebrat que "després de sis anys" s'ha assolit un "gran acord amb els agents econòmics, socials i l'ajuntament perquè el centre pugui tirar endavant". Ha insistit que ha de ser "un centre de referència a nivell europeu" i ha destacat l'"ambició" de totes les parts.\nHa afegit que el centre reuneix dues de les prioritats del Govern: automoció i FP. El president ha apuntat la importància del sector de l'automoció i de la Formació Professional tant per al futur de Catalunya i la seva projecció com per a les necessitats que tenen actualment les empreses.\nEl passat 9 d'abril, el Govern va aprovar al Consell Executiu perquè el gestor del centre fos un "operador integral de formació" a través d'una licitació pública. D'aquesta manera, es va desencallar l'impuls del centre, que des de fa anys funciona a un ritme molt inferior del previst per diferents desacords a l'administració. Fins i tot, l'Ajuntament de Martorell va enviar un requeriment al Govern el mes de febrer per reclamar el retorn dels terrenys on hi ha les instal·lacions.\nA banda, l'acord també preveu la creació d'un òrgan de seguiment de l'execució del contracte amb representants de la Generalitat i de tots els agents econòmics (CCOO, UGT, Foment, Pimec i el Clúster de la Indústria de l'Automoció de Catalunya), i un representant de l'Ajuntament de Martorell.\nAnteriorment, la poca activitat del centre també havia aixecat les crítiques del Clúster de la Indústria d'Automoció de Catalunya (CIAC) en considerar que el centre "s'havia desvirtuat totalment", segons el seu president, Josep Maria Vall, fet que l'havia portat a buscar "alternatives".


La millor manera d'ensenyar als nens a esquiar\nPer què és important que els nens aprenguin a esquiar amb un monitor?\n22 de novembre de 2016 Publicat a: Notícies No hi ha comentaris\nJa queda cada vegada menys perquè la temporada d’esquí comenci i que les pistes obrin les seves portes. Si sou fans d’aquest esport de muntanya, no només estareu esperant aquest moment, sinó que tindreu moltes ganes que els vostres fills gaudeixin amb vosaltres. Però, com ensenyar als més menuts tot el necessari per esquiar? A continuació t’expliquem per què optar per un monitor titulat pot ser la millor manera d’introduir-los a l’esquí.\nTot i que el nivell d’esquí dels papis serà molt elevat, és recomanable que els fills aprenguin amb monitor, ja que ell coneix les tècniques adequades per a ensenyar-los. Adaptarà la classe a l’edat, nivell i necessitats de cada nen, assegurant una correcta iniciació a l’esport.\nEncara que a nosaltres ens apassioni baixar per les pistes, aquest serà el seu primer contacte amb elles, i el nostre estrès o falta de paciència en veure’ls caure pot treure’ls les ganes de practicar aquest esport i veure-ho d’una manera negativa. Per no esmentar l’actitud dels petits després d’una caiguda. El que amb els pares pot esdevenir un autèntic enrabiada i una negativa a seguir amb el dia d’esquí, amb un monitor pot ser una situació d’allò més divertida després de la qual el petit s’aixecarà i seguirà intentant-ho.\nCal recordar que ha de ser un aprenentatge lúdic i pausat, perquè ells puguin gaudir i vulguin tornar a posar-se els seus esquís.\nEl millor entorn per començar a estimar la neu\nEl domini esquiable més gran dels Pirineus, Grandvalira, és el lloc ideal perquè els nens comencin a esquiar.\nEn aquestes pistes, situades a pocs metres del nostre hotel, trobaràs més de 400 monitors especialitzats que ho donaran tot per oferir la millor preparació als teus fills.\nSi tenen entre 3 i 5 anys, els espera el programa Mon(t) Màgic, un dia ple de diversió i esquí amb altres nens de la seva edat. En ell, descobriran el món de la neu i de l’esquí a través de jocs, activitats i classes col·lectives impartides per un monitor infantil. I tot això en un entorn exclusiu per a ells, ple de màgia i personatges.\nVeniu a gaudir de la neu a Andorra, i introduïu els vostres menuts al món de l’esquí, acompanyats pels millors monitors.\nLa pluja d’estrelles de Sant Llorenç, un espectacle que no et pots perdre


Troben penjada a la seva cel·la Rosario Porto, condemnada per matar la seva filla Asunta - Regió7\nTroben penjada a la seva cel·la Rosario Porto, condemnada per matar la seva filla Asunta\nFuncionaris de la presó d'Àvila l'han trobat aquest matí morta a la seva cel·la, penjada d'un cinturó de tela lligat a la finestra\nFuncionaris de la presó de Brieva (Àvila) han trobat aquest matí morta a la seva cel·la, penjada d'un cinturó de tela lligat a la finestra, Rosario Porto, mare d'Asunta Basterra, condemnada a 18 anys per l'assassinat de la nena a la Corunya.\nFonts penitenciàries han indicat a Efe que en el recompte del matí els funcionaris han trobat a faltar la reclusa i quan han acudit a la seva cel·la l'han trobat penjada. Després de la troballa, han avisat al 112 i els serveis d'emergència li han practicat maniobres de reanimació però només han pogut certificar la seva mort.\nPorto tenia tota la cel·la recollida, incloses les seves pertinences, la qual cosa fa pensar que tenia meditada la decisió, segons les fonts. Rosario Porto, advocada, complia la pena per l'assassinat de la seva filla adoptiva i ja havia complert 7 anys en tres presons -A Lama (Pontevedra), Teixeiro (la Corunya) i Brieva (Àvila)-.\nJa havia intentat treure's la vida en altres ocasions. El 12 de novembre de 2018 es va enroscar un cordó al voltant del coll sent a la dutxa i va cridar a la seva companya de cel·la alertant-la del que estava fent, per la qual cosa els funcionaris van acudir immediatament i l'episodi va acabar aquí.\nPrecisament per això, en els diferents centres penitenciaris pels quals ha passat se li han aplicat protocols de prevenció de suïcidis en diverses ocasions, tres mesos a A Lama i tres a Teixeiro.\nDe fet, a la presó de Brieva ha estat a la infermeria acompanyada sempre per una reclusa mentre se li aplicava també aquest protocol.\nFonts penitenciàries precisen, no obstant això, que no es poden aplicar aquestes mesures de manera indefinida perquè això suposaria estar a la infermeria la major part del temps, a més d'un càstig afegit a la pròpia privació de llibertat.


El grup municipal d’ERC de la Seu no donarà suport a la modificació de crèdit que es debat al ple d’avui - FÒRUM.ad\nEl grup municipal d’ERC de la Seu no donarà suport a la modificació de crèdit que es debat al ple d’avui\nEl 31/07/18 13:49\nEl grup municipal d’ERC ha decidit no donar suport a la modificació de crèdit que es presenta al plenari d’avui dimarts 31 de juliol.\nEls motius pels que la formació ha decidit el seu vot negatiu són, entre altres, la falta de materialització d’acords pactats al llarg dels darrers anys, com per exemple: la ubicació d’una parada de taxi a l’entorn de l’estació d’autobusos o la fira d’activitats de muntanya. Aquests compromisos no complerts evoca a la formació a no donar suport a aquesta moció.\nEl grup municipal reconeix que hi ha hagut acords que s’han complert, i altres que no depenen directament de l’ajuntament, però en determinats casos, hi ha hagut falta de voluntat política. El grup republicà considera que, la confiança constantment s’ha de cuidar per mantenir-la, i arribats a aquest punt, ERC la Seu creu que no s’han prioritzat els acords assolits entre els dos grups.\nEn la modificació presentada, hi ha punts en els quals s’hi està d’acord, com és el canvi del marcador del Palau d’Esports o l’arranjament d’alguns dels carrers. Des del grup d’ERC es va fer una proposta on es plantejava l’arranjament del camí del Salit, i diferents carrers de la Seu, però l’equip de govern en lloc d’acceptar o negociar una nova proposta van decidir sotmetre a votació del ple tot el paquet d’actuacions conjunt, provocant que, previsiblement, no s’aprovi la modificació i no es pugui arreglar cap dels carrers.\nERC considera que l’estat dels carrers, ja requeria d’una partida al pressupost anual 2018, votat al ple de desembre passat, i que el grup d’ERC va facilitar la seva aprovació. Aquesta improvisació i manca de voluntat de negociació, creiem que no és la forma més responsable de gestionar una ciutat.\nNotícia Anterior: Ordino habilita la Moleta de Segudet per a places d’aparcament amb un grafit de Domènec Montané\nSegüent Notícia: Es multipliquen per quatre els casos de galteres amb 30 afectats


La FaPaC alerta que la ”llei Aragonès” impedirà que les AMPA puguin gestionar els menjadors escolars\nACN Barcelona.-La Federació d’Associacions de Pares i Mares de Catalunya (FaPaC) alerta que la llei de contractes de serveis a les persones impedirà que les AMPA puguin gestionar els menjadors escolars. En declaracions a l’ACN, la directora de l’entitat, Lidón Gasull, ha explicat que en una reunió al Departament d’Educació se’ls va reconèixer que el marc jurídic actual sí que permetia que les AMPA poguessin gestionar directament o indirecta els serveis dels espais del migdia, però temen que la coneguda com a ”llei Aragonès” ho impedirà. Gasull assegura que aquest text preveu que aquest tipus de servei s’hauran de prestar per contractació pública i, per tant, caldrà fer un concurs públic. En canvi, SOS Menjadors Escolars s’ha mostrat més optimista i creu que la llei permetria “de facto” fer els convenis que les AMPA signaven amb els consells comarcals.\nGasull creu que les AMPA tenen difícil poder-se constituir com a empresa i poder presentar un projecte ”competitiu en el mercat”. A més, posa en dubte que puguin també arribar a complir les condicions per presentar-se a un concurs públic. Gasull critica que si aquesta és la solució, les AMPA es convertiran en entitats gestores de serveis i s’oposen a treballar amb la lògica de les empreses que busquen el 10% de benefici. Per aquest motiu, tal com ha explicat Gasull, la FaPaC és una de les entitats que ha començat a treballar per intentar ”tombar” aquesta llei o com a mínim aconseguir que els serveis educatius no en formin part, ja que obrir la porta a externalitzar els serveis de menjador, les acollides i les extraescolars pot acabar també donant externalització. Des de la FaPaC es lamenta que sigui ara quan el Departament els dona la raó i reconeix que el marc jurídic actual permet fer convenis que garanteixin la gestió dels menjadors escolars per part de les famílies de les escoles. Gasull creu que el Departament “no parla de forma clara”. SOS Menjadors Escolars, optimistesUna de les entitats sorgides per justament defensar el dret de les AMPA a gestionar els menjadors escolars, SOS Menjadors Escolars, té en canvi, una visió més optimista de la situació que pot donar-se amb la nova llei. Segons han explicat a l’ACN, en també una reunió amb el secretari de polítiques educatives, Carles Martínez, i el director general d’atenció a la comunitat educativa, Ramon Simon, des del Departament van assegurar que justament la llei de contractes de serveis a les persones permetria ”de facto” fer els convenis que les AMPA signaven amb els consells comarcals. En cas que no s’aprovés, segons han detallat membres de la plataforma, el Departament s’ha compromès a buscar un ”pla B” que permetria mantenir-los i, alhora, solucionar també el problema de les AMPA que volen fer la gestió directa d’aquest servei, que actualment són dues terceres parts. En aquest sentit, segons SOS Menjadors Escolars, el Departament prepararia un decret llei, que s’hauria d’aprovat també al Parlament, que permetés actualitzar l’actual text del 1996. Per la seva banda, el Departament d’Educació reitera que actualment l’espai del migdia i el servei de menjador estan immersos en procés participatiu amb les entitats implicades després que s’aturés la reforma del decret a finals de l’any passat. Està previst que les primeres conclusions surtin aquest mateix estiu.


Emergència climàtica – Còrtum\nAdminÀTOMS, ECOLOGIA I MEDI AMBIENTCLUB CÒRTUM, Lluís Cusí RomeroDeixa un comentari\nL’emergència climàtica segueix cremant com una foguera de Sant Joan. Aquesta greu situació, provocada per l’egoisme i la falsa sensació de superioritat de l’ésser humà sobre la natura ens porta lentament cap a la destrucció de la vida en el planeta terra. Davant aquesta emergència, causant de les últimes crisis que vivim com a societat, ens hem traçat un full de ruta: l’AGENDA 2030.\nEs el moment de canviar-ho tot i fer possible que els ODS i els seus valors siguin l’eix vertebrador de la nostre societat. Per fer això possible, nosaltres, com els grans consumidors dels recursos naturals, ens implica canviar la forma de com vivim i com funciona la nostra economies. La bona noticia es que molts d’aquets canvis no tenen res de catastròfic.\nUna part de la societat nega aquesta realitat o inclús estan convençuts de què hem de seguir fent com fins ara (no canviant res) i confiar que aparegui en algun moment una solució tecnològica “màgica” que ens solucioni el problema. Tenim por al canvi i a la transformació que provocarà “la vacuna” d’aquesta crisi, és per aquest motiu que sempre “ens estem donem cinc minuts més” o llancem pilotes a la teulada del veí.\nFins ara l’emergència climàtica, mai ha sigut tractada com una veritable crisi per als nostres dirigents polits, inclús davant les grans evidències de què aquesta estan destruint vides. Els grans pactes i acords que realitzen tant en l’àmbit municipal com a escala internacional són vinculants i no s’haurien de signar per postureig. No podem permetre que tots aquests es quedin en paper mullat o inclús en un: “l’important és la intenció i que ho hem intentat”. Anem malament i ens queda poc temps per actuar\nHi ha moments en la vida i la història en què ens hem de conformar en donar petites passes i seguir cap endavant, però hi ha d’altres que hem d’anar ràpids. I ara és un d’aquests moments en què s’ha de córrer. A més si el que volem és afrontar el canvi climàtic mínimament a fons, les solucions han de ser també socials, no només hem de substituir la tecnologia per una de nova i més sostenible, sinó que hem d’incidir en l’àmbit social (política, economia, societat i cultura).\nEl repte, no passa simplement en reconèixer que necessitem gastar molts diners i canviar moltes polítiques, si no en poder convèncer-nos que hem de pensar d’una forma diferent (radicalment diferent) perquè tots aquests canvis siguin possibles. L’ésser humà s’ha mostrat disposat moltes vegades al llarg de la seva història a sacrificar-nos col·lectivament per fer front a mil i una amenaces.\nÉs per a tot això que la societat i especialment les i els joves no hem de ser simples espectadors de tota aquesta transformació, ja que els polítics no són els únics que tenen el poder de poder per fer front aquesta crisi i actuar de forma valenta davant l’emergència climàtica.\nL’agenda 2030, incita a la joventut a ser els líders d’aquesta transformació tant necessària per la supervivència de la vida. Tenim una mentalitat més radical i creativa per tal de poder dur a terme accions i protestes que potser una persona adulta no estaria disposada a fer. Tenim l’obligació de ser els líders d’aquesta transformació, hem de aconseguir una transició ecològica justa i de forma equitativa en tot el territori, ja que la nostra vida i la de les futures generacions està en joc.\nLluís Cusí Romero


Descobreix els delictes cibernètics més comuns actualment - El Blog de Caixa Popular\nDescobreix els delictes cibernètics més comuns actualment\ncaixapopular 2020-05-06T10:38:44+02:00 7 de maig de 2020|Entorn digital|\nLa ciberdelinqüència se situa entre els delictes que més augmenten any rere any a Espanya. Tal com han comunicat des de l’Observatori Espanyol de Delictes Informàtics (OEDI), Espanya va registrar l’any 2018 un total de 110.613 delictes cibernètics. A València, per exemple, es van donar 14.189 delictes d’aquesta tipologia, de manera que va ser la tercera comunitat autònoma amb més casos de ciberdelictes a escala nacional.\nPer aquest motiu, des de Caixa Popular pensem que tota la informació és rellevant perquè els nostres ciutadans puguen previndre aquest tipus de delictes. Hui us acostem alguns dels delictes cibernètics més expandits per Espanya.\nUn troià bancari és un programari maliciós que té com a objectiu robar dades de comptes bancaris electrònics. És un fet que es tractad’una de les ciberamenaces que més van creixent, ja que els atacs van arribar a augmentar fins un 58% durant el 2019. Des de Caixa Popular treballem constantment per mantindre els nostres sistemes actualitzats i segurs per combatre aquests programaris maliciosos.\nDurant el primer trimestre de l’any 2019, l’empresa de seguretat informàtica Kaspersky va detectar al voltant de 30.000 famílies de troians bancaris que van intentar atacar un total de 312.235 usuaris únics, és a dir, unes 100.000 víctimes potencials al mes.\nUn dels últims troians bancaris ha sigut Ginp, que suplantava les appsd’uns quants bancs espanyols en Android. Quan un usuari obria l’app de la seua entitat i Ginp s’havia colat en el seu telèfon intel·ligent, el troià detectava aquest moviment i sobreposava una pantalla idèntica a la del banc per damunt de l’app legítima.\nEn Caixa Popular, com en totes les entitats del Grup Caixa Rural, disposem de mesures que garanteixen la confidencialitat de les comunicacions dels nostres clients i protegim les seues dades en les transaccions que fan per Internet.\nProgramari de segrest dirigit\nEl ransomwareo programari de segrest és un tipus de programari maliciós (malware) que bloqueja els dispositius o en xifra el contingut amb l’objectiu d’extorquir el propietari per a retornar-li l’accés a aquests recursos a canvi d’una suma de diners.\nQuan, en compte de fer-se de manera indiscriminada, es perpetra contra algú en concret –una ciutat, un govern, una empresa…– es coneix com aprogramari de segrest dirigit.\nDes de Panda Security expliquen que “els cibercriminals que duen a terme aquest tipus d’atac trien empreses en funció de les vulnerabilitats que hi haja en l’organització, és a dir, la seua activitat no és a l’atzar. Per tant, si una empresa rep un atac de programari de segrest dirigit, l’atac té una probabilitat ben alta de tindre èxit”.\nEl programari de segrest dirigit pot afectar tota mena d’empreses amb independència de la dimensió, per això la ciberseguretat avançada és la millor manera de previndre un atac d’aquestes característiques.\nCompte amb els riscos afegits\nUn exemple clar n’és el núvol o cloud. La possibilitat de transferir les dades entre milers d’usuaris suposa un risc de seguretat important si no es prenen les mesures necessàries. Les possibles vulnerabilitats i amenaces del núvol fan que aquesta tecnologia siga un dels ciberriscos més destacats del futur.\nÉs imprescindible que la informació estiga xifrada correctament o els ciberdelinqüents seran capaços d’accedir-himolt fàcilment. Per això, si no es disposa de les mesures de protecció necessàries que garantisquen la seguretat de tot el sistema, els avantatges i els beneficis del núvol desapareixen d’un colp de ploma.\nXantatge i manipulació dels ciutadans\nHi ha també un altre tipus de delictes cibernètics més enfocats en l’explotació de la por i de la incredulitat dels ciutadans. Hui us parlem dels hipertrucatges (deepfakes) i de la coneguda com asextorsió.\n‘Deepfakes’ o hipertrucatges\nLa paraula deepfake és una composició dels termes deeplearning, que fa referència a l’aprenentatge profund de sistemes d’intel·ligència artificial, i fake, fals.\nL’objectiu del deepfake és utilitzar la intel·ligència artificial per a generar contingut fals. La majoria de les vegades són manipulacions de vídeo en què un programari analitza el material d’origen i n’extrau una part, després l’insereix i l’adapta en un altre vídeo.\nUn dels últims exemples d’hipertrucatge ha sigut el vídeo de l’actriu Jennifer Lawrence amb el rostre de l’actor SteveBuscemi fent un discurs.\nPer a detectar si estem davant d’un possible cas d’hipertrucatge és aconsellable fixar-se en el nombre de vegades que parpelleja. Els humans parpellegem a més velocitat que l’algorisme dels deepfakes.\nUna altra manera de detectar-lo és si el cos i la postura s’ajusten al rostre. El so i la qualitat de l’enregistrament i veure d’on prové el vídeo són qüestions que cal tindre en compte per saber si estem davant d’un contingut fals.\nLa sextorsió o extorsió sexual per Internet consisteix en el xantatge a una persona mitjançant una imatge nua d’ella, que ha compartit a través d’Internet per mitjà de telèfons mòbils.\nPer a executar el xantatge, algú es posa en contacte amb l’usuari, l’informa que té material seu de caràcter íntim o sexual i li’n remet una prova. A canvi de no difondre’l per Internet, normalment a través de les xarxes socials, s’exigeix una quantitat de diners. Moltes vegades els delinqüents no tenen cap mena de contingut comprometedor, però fan creure a la víctima que sí.\nEn cas que en algun moment ens vegem embolicats en un cas de sextorsió, la recomanació de la Policia és evitar contestar el missatge, no pagar mai i denunciar-ho al més prompte possible. Però, a més, el mètode de prevenció més eficaç és no enviar, reexpedir ni demanar a ningú imatges íntimes.\nCaixa Popular lluita diàriament contra els ciberdelictes\nEl nostre servei de banca digital, Ruralvía, disposa dels estàndards de màxima seguretat. A més, des de l’entrada en vigor de la normativa europea PSD2, s’ha reforçat la seguretat en algunes de les operacions més freqüents dels nostres clients. Per exemple, per a efectuar transferències superiors a 30 €, se sol·licita sempre la doble autenticació d’identitat.\nCom que la seguretat és la nostra aposta més forta, disposem de mesures que garanteixen la confidencialitat de les comunicacions i protegeixen les dades en les transaccions que els nostres clients fan per Internet.