Atur: 33.258 desempleats menys a la Comunitat en 2017 | Valencia Extra\nAtur: 33.258 desempleats menys a la Comunitat en 2017\nSuposa la reducció de l’atur en un 8%, i situa la xifra total d’aturats en 385.705\nLa Comunitat Valenciana segueix rebent bones dades macroeconòmiques. L’atur en el nostre territori va baixar en 2017 en 33.258 persones, la qual cosa suposa una reducció del 7,94%. La quantitat total de persones sense ocupació se situa, per tant, en 385.705, segons dades del Ministeri d’Ocupació i Seguretat Social.\nLa baixada en desembre va ser de 5.985 persones, un 1,53% respecte al mes anterior. I de nou, la Comunitat és una de les quals lidera aquesta millora, sent la segona que més redueix el nombre d’aturats en desembre, per darrere d’Andalusia (26.378) i la Comunitat de Madrid (7.613).\nL’únic sector que redueix la seua desocupació són els serveis, amb 5.678 aturats menys, mentre que l’agricultura (166 més), la indústria (223 més) i la construcció (236 més) presenten una tendència oposada.\nLes dades d’afiliació a la Seguretat Social són molt menys encoratjadors. En l’últim mes tan sols 115 persones més es van afiliar, situant la xifra en 1.835.000 afiliats a la Comunitat. Tanmateix, les dades anuals són molt positives: prop de 67.500 afiliats més en 2017.\nLa Generalitat celebra les dades de desocupació\nEl secretari autonòmic d’Ocupació i Treball, Enric Nomdedéu, ha valorat positivament les dades d’atur presentades pel ministeri i ha qualificat aquestes xifres d'”esperançadores”. A més, ha ressaltat que “el comportament del mercat de treball és millor” a la Comunitat que en la resta d’Espanya i ha recordat els programes engegats pel Servef per a estimular la creació d’ocupació en els sectors amb més dificultats d’inserció, com Avalem Joves o Avalem Experiència.\nNo obstant això, Nomdedéu, ha reconegut que, encara, “queda molt per fer” i, en aquest sentit, ha avançat que el repte per a enguany 2018 és “aprofundir en la modernització i millora del Servei Valencià d’Ocupació, començant també a dibuixar un nou model d’ocupació de qualitat”.\nCC. OO. i UGT demanen solucionar el problema de la precarietat\nComissions Obreres del País Valencià ha qualificat d'”insuficient” aquesta baixada de l’atur. Ho atribueix a “les festivitats nadalenques” i a l'”avanç de la campanya de rebaixes” i critica que tinguem un mercat laboral cíclic i estacional. D’altra banda, ha recordat que “la precarietat segueix instal·lant-se en la contractació, ja que la majoria de contractes continuen sent temporals”, i ha puntualitzat en la diferència entre homes i dones.\nDes d’UGT, la seua secretària de Formació Empre i igualtat de gènere, Pilar Mora, ha recalcat que “l’ocupació que s’està creant és precària, i que el que s’ha aconseguit és generar una gran massa de treballadores i treballadors pobres. Açò és, lamentablement, el que ha sigut la tònica de l’any 2017: ocupacions precàries i prestacions insuficients, un any d’estancament per a les i els aturats majors de 55 i de dificultat d’accés a ocupacions en condicions de joves i dones”.


Els reclutadors investinguen els nostres perfils socials - Catalunyawork\nInici / Curriculum Vitae / Els reclutadors investinguen els nostres perfils socials\n19 febrer, 2016\tCurriculum Vitae 3,243 Visionats\nEls anàlisi de la presència a les xarxes socials d’un candidat pot convertir-se aviat en un procediment operatiu estàndard. Segons l’estudi de reclutament de CareerBuilder, el nombre d’ocupadors que utilitzen la xarxes socials per investigar als sol·licitants d’ocupació ha augmentat significativament durant els últims anys. El 39% dels ocupadors en 2013 al 43% el 2014 i al 52% el 2015.\nLa tendència és tan omnipresent que molts empresaris van tan lluny com per a sol·licitar amistat als candidats als quals volen investigar en les xarxes socials. Això no només permet que l’ocupador vegi el perfil del candidat sinó tenir accés a més informació sobre ell.\nEls empresaris ja tenen molta informació sobre els candidats al seu abast mitjançant els seus Curriculums Vitae. Llavors, què és el que esperen trobar a les xarxes socials que no poden obtenir del CV, cartes, sol·licituds o referències?\nContràriament al que alguns sol·licitants d’ocupació creuen els empresaris estan buscant candidats vàlids. El seixanta per cent diuen que estan buscant informació que doni suport al CV del candidat, i el 56% afirmen que volen veure si el candidat correspon a la línia professional que necessita l’empresa.\nNo obstant això, el 21% admet que estan, de fet, buscant raons per no contractar un candidat.\nDóna’m una bona raó\nIndependentment de les seves intencions, els ocupadors, sovint, troben la informació en les xarxes socials que els pot ajudar a acceptar o rebutjar una candidatura d’ocupació\nEL quaranta-vuit per cent dels directors de recursos humans que investiguen a sol·licitants a les xarxes socials, diu que han trobat alguna cosa que els va portar a no contractar a un candidat. Alguns dels motius:\nFotografies provocatives o inapropiades: 46%\nBeure alcohol en excés, drogues, actes temeraris, etc: 40%\nFer comentaris negatius de la seva anterior empresa o dels antics companys de treball: 34%\nPobres habilitats de comunicació: 30%\nComentaris discriminatoris relacionats amb la raça, la religió, gènere, etc: el 29%\nMala ortografia o sintaxi: 22%\nD’altra banda, el 32% afirmen que van trobar la informació que els va fer decidir-se a contractar un candidat per algun o més dels següents motius:\nInformació d’anteriors qualificacions de treball recolzats per centenars de candidats: 42%\nLa personalitat del candidat s’ajusta a la filosofia de l’empresa: 38%\nLa pàgina de perfil del candidat transmet una bona imatge professional: 38%\nEl candidat té grans habilitats de comunicació: 37%\nEl candidat és creatiu: 36%\nMalgrat el creixement continu, la pràctica de la investigació als candidats a les xarxes socials està sent avaluada negativament per alguns candidats. Els ocupadors volen establir polítiques i directrius per a la contractació dels controladors de xarxes per assegurar que els candidats són tractats amb respecte i que no sentin que la seva privacitat està sent vulnerada.\nCurriculum Vitae\t2016-02-19\nAnterior oferta Operaris/es de la neteja: 6 vacants\nSegüent oferta Calen noies rosses per perruqueria gratuïta i remuneració de 40€


La comunitat no compleix les mesures de distància imposades pel govern ni als carrers ni a les sinagogues\n01/04/2020 - 16.05 Actualitzat 02/04/2020 - 18.01\nEl coronavirus està fent estralls en la comunitat ultraortodoxa d'Israel. La malalatia s'estén fins a 8 vegades més de pressa que entre la resta de ciutadans.\nL'incompliment del confinament decretat pel govern és la causa principal, en un col·lectiu que posa la religió per davant de la ciència.\nLa policia acaba dispersant desenes d'ultraortodoxos d'un barri de Jerusalem perquè no compleixen les mesures de distància imposades. Tampoc a les sinagogues.\nControl policial a Israel en ple confinament\nLes autoritats tapien alguns centres, després de pregàries i funerals massius i els veïns els desafien i els acusen de voler secularitzar-los amb l'excusa del virus. D'altres intenten adaptar-se admetent que el seu estil de vida no ho fa fàcil com explica Roitenbarg de Menahen.\n"És molt difícil per a nosaltres perquè sempre estem junts i ens agrada viure en comunitat. Aquests dies hem de tenir cura i provem de fer-ho el millor possible."\nLa tensió es repeteix a prop de Tel-Aviv, allà el confinament és mínim. Les reunions al carrer per estudiar la Torà continuen i molts al·leguen que el text sagrat els salvarà.\nDins les cases, la situació no és millor: famílies nombroses i pisos petits, alguns d'insalubres. La seva aversió a la televisió o a internet fa que pocs siguin conscients de l'emergència.\nPerò alguns alcaldes reclamen urgentment un toc de queda per aquesta comunitat. Avisen que, sent només el 12% de la població del país, ja representen el 50% dels malalts.\nLes baixes xifres de Covid-19 a l'Orient Mitjà desperten dubtes i preguntes\nAmb al voltant de 350 milions de persones, Orient Mitjà sembla tenir contingut l'impacte del coronavirus, amb l'única excepció de l'Iran, un dels països més afectats per la pandèmia al món, una situació que a molts els ha portat a preguntar-se si les xifres són fiables o no.\nExcepte la nació persa que amb 38.309 casos i 2.640 morts presenta un dels casos més crítics de la malaltia en el món, els països de l'Orient Mitjà inclosos Israel i els territoris ocupats de Palestina presenten menys de 10.000 positius per la malaltia i poc més d'un centenar de morts.


Acord de Cardiosos Global Protection amb Global Autoprotect and Projects de Córdoba (Andalusia)\nPublished on\t 14 Febrer 2019\nCardiosos Global Protection i Global Autoprotect and Projects han arribat a un acord per a l'explotació de la marca CARDIOSOS al territori d'Andalucia.\nConeixedors de la nostra trajectòria ens han escollit com a companys de camí en l'àmbit de la Cardioprotecció tant pública com privada. Cal destacar que Global té seus a la majoria de comunitats autònomes i és líder en la formació de salvament i socorrisme, entre d'altres formacions i és per aquesta raó i sabent de la nostra implantació en el territori espanyol en l'àmbit dels DEA, que s'han posicionat.\nConeix la formació que oferim\nEl nostre objectiu, salvar vides\nD'aquesta manera LA MARCA CARDIOSOS es promocionarà i formarà en SVB + DEA a tot el territori espanyol.\nProva d'aquest acord és la foto on el director de Global Autoprotect and Projects i el CEO de Cardiosos Global Protection signen l'acord de col·laboració entre ambdues empreses.\nEt queden 4 minuts de vida. Més enllà de la Maniobra de Heimlich\nPublished on\t 06 Febrer 2019\nMor un home de 54 anys a l'ennuegar-se en una terrassa d'Elizondo, Navarra\nMalauradament titulars d'aquest tipus, cada vegada són més freqüents.\n4 minuts, és el temps que et queda de vida des que deixes de tossir després d'un ennuegament.\nTot avança i per sort, també en els accidents per ennuegament...\nLa maniobra d'Heimlich segueix sent fonamental, però amb Dechoker i LiveVac, pots salvar vides fàcilment en accidents per ennuegament\nCardiosos disposa de Dechoker i LiveVac, dos dispositius que permeten\nfer front a emergències per ennuegament\nCompra un d'aquests dispositius desde 110 € a Cardiosos\nCardiosos, responsable del dispositiu mèdic al Catalunya - Xile Femení\nPublished on\t 22 Gener 2019\nAhir dilluns 21 de gener va tenir lloc el partit amistós internacional entre la selecció catalana femenina i Xile. Cardiosos es va encarregar del dispositiu mèdic del partit.\nCardiosos va ser el responsable del dispositiu mèdic al partit\nLa portera igualadina Noèlia Garcia, la gran protagonista del partit\nLes seves aturades a la tanda de penals van ser claus per a la victòria del Catalunya davant Xile\nAquest duel d’envergadura s’enmarcava dins les accions del projecte #Orgullosa, impulsat per la Federació Catalana de Futbol amb l’objectiu de promocionar el futbol i futbol sala femení català.\nL’Ajuntament de Vilanova del Camí segueix confiant en nosaltres\nPublished on\t 18 Gener 2019\nL’Ajuntament de Vilanova del Camí ha adquirit aquest mes de gener dos nous Desfibril·ladors Automàtics portàtils.\nPodran utilitzar aquests aparells els voluntaris de Protecció Civil o qualsevol altra entitat que ho necessiti o ho cregui convenient. Així mateix també els podran utilitzar les escoles o altres col·lectius que ho requereixin en el desenvolupament de les seves activitats.\nLa regidoria de Seguretat Ciutadana Imma González assegura que amb l’adquisició d’aquests dos nous aparells dona continuïtat al projecte de cardioprotegir el municipi. I és que ja són 15 els DEA dels que disposa l’Ajuntament, una gran majoria portàtils.\nConeix els nostres desfibril·ladors\nEls desfibril·ladors d'accés públic de Cardiosos tenen unes grans característiques que el diferencien de la resta.\nÉs important destacar que Vilanova del Camí forma part del mapping de municipis cardioprotegits de Catalunya gràcies a la implantació de l’aplicació CARDIOCITY112. Tots els desfibril·ladors instal·lats, estan geolocalitzats dins d’aquesta aplicació, i tots els ciutadans de la població ja se la poden descarregar gratuïtament en els seus mòbils.\nD’aquesta manera davant qualsevol possible víctima d’una aturada cardiorespiratòria, gràcies a la proximitat dels desfibril·ladors i de l’aplicació CARDIOCITY112, es podrà actuar amb la màxima celeritat i així ajudar a salvar una vida\nCARDIOCITY112, L'APP QUE SALVA VIDES\nLa meva mare està malalta. Pots venir?\nPublished on\t 12 Desembre 2018\nEl ministre Grande-Marlaska l'ha condecorat amb la medalla d'or al Mèrit de Protecció Civil amb distintiu vermell...\nVa fer una cosa tan aparentment senzilla com inesperada per a un nen de la seva edat: trucar per telèfon al 112 avisant que la seva mare necessitava ajuda.\nTot just 3 setmanes més tard, la seva acció va tenir recompensa: una medalla d`'or al Mèrit de Protecció Civil\nLuca és un nen d'un poble de Lleó, la seva mare pateix diabetis. Aquell dia la seva bomba d'insulina va fallar i va quedar a terra en estat de semiinconsciència. El nen es va adonar dels problemes i, tal com li havia ensenyat la seva professora a l'escola, va trucar al 1-1-2 i va demanar ajuda. Ho va fer amb tanta intensitat que en els minuts que va trigar l'ambulància en arribar es van registrar fins a 20 trucades al número d'emergències.\nLa història va tenir un final feliç: els metges d'urgències van arribar al domicili de Luca, que ja els havia obert la porta, i van salvar a la seva mare. El petit, a més, es va fer càrrec de la seva germana acabada de néixer, que plorava en una habitació contigua. El ministre de l'Interior ha reconegut els seus mèrits: "És un valent de quatre anys i un alumne despert i atent".\n"Tenim una societat solidària i plena de valors, d'aquests valors que van fer possible la nostra Constitució", afegia Fernando Grande-Marlaska, referint-se als 53 condecorats amb les medalles al Mèrit de Protecció Civil, entre ells Luca.\nA Cardiosos cada any formem a més de 900 alumnes d'escoles de tota Catalunya\nMira el video a partir del minut 2:20\nLa seva professora, l'altra gran protagonista\nMolta part del mèrit de Luca pertany a la seva mestra. Es diu Elisa i també ha rebut una medalla, de plata amb distintiu blau. "A tots els alumnes els faig el joc de trucar al 112, de com cal fer-ho quan passi alguna cosa".\nI amb Luca va funcionar a la perfecció, tant que va salvar la vida a la seva mare: "És molt espavilat", reconeix la seva professora, que està convençuda que altres alumnes haguessin reaccionat de la mateixa manera perquè són "esponges".\nLuca mostrava orgullós la seva medalla i el pin amb un tricorni que li va regalar el director general de la Guàrdia Civil, Félix Azón.\nEstava feliç per totes les felicitacions i atencions que rebia, però en el fons no entenia molt bé per què: 'només' havia trucat per telèfon perquè la seva mare estava malalta.\nAmb salvar una sola vida em donaria per satisfet\nPublished on\t 03 Desembre 2018\nAntonio Alcaide. A la manera antiga li dirien 'pare coratge'. Des que va morir el seu fill Raúl jugant a futbol a Ranillas, baralla sense desmai perquè hi hagi més desfibril·ladors. Aquest dilluns va donar un al col·legi Zalfonada. A la seva manera, comença a salvar vides.\n- Ja fa quatre anys...\nUna mica més. Va morir el 16 de novembre de l'any 2014.\n- Què recorda d'aquell dia?\nAnava cap al camp de futbol a veure-ho jugar i em va cridar la dona de l'entrenador per dir-me que el meu fill estava malalt. Havia estat refredat i vaig pensar que era poca cosa. Però als 10 minuts em va tornar a trucar per dir-me: «El teu fill no surt, que no surt». En arribar em vaig trobar dues ambulàncies i diverses persones tractant de reanimar a Raúl. Va ser molt dur.\n- ¿Va ser molt llarg?\nVan estar de sis a vuit i mitj de la tarda tractant de reanimar-lo. Hi va haver un problema que després vam conèixer. Van cridar primer al 061 però l'ambulància de Bombers estava ocupada. Així que van trucar al 112, que va enviar una ambulància sense res, absolutament res. Imagino que seria de les de trasllat de malalts. Al quart d'hora van veure que s'havien equivocat i van enviar una UVI mòbil. Però era tard. Entre unes coses i altres havien passat més de 35 minuts. Es van equivocar i es van adonar. Als tres o quatre mesos van obligar a portar desfibril·lador a totes les ambulàncies.\n- Es pot assumir una mort així?\nVaig estar gairebé un any que no tenia ganes de res. Però mentrestant van anar passant coses semblants. Al Stadium Venècia, a El Salvador, el jugador de Gallur ... En menys de sis mesos, dos morts i un noi que va quedar amb seqüeles greus. Jo havia entrat feia poc a l'Associació Espanyola Contra La mort sobtada José Durán, on vaig aprendre a saber portar això, i vaig demanar una compareixença amb Esports a l'Ajuntament i una altre amb la Policia Local.\n- Què ha aconseguit?\nEls 28 camps municipals de futbol ja tenen tots desfibril·lador. Ara estic a l'espera de la Policia Local, que seran altres vint desfibril·ladors que portaran als cotxes patrulla. Va sortir a pressupost i diuen que estan en Intervenció. Esperem que no es perdi.\n- No ha aconseguit res a la DGA?\nSembla que a Sanitat canviaran el decret llei, encara que jo ho he vist per sobre i crec que es queda curt. Segueix recomanant en lloc de obligant.\n- ¿Faltan molts desfibril·ladors?\nMoltíssims. A Aragó no tenim ni 400. Al País Basc, per exemple, hi ha més de 1.500. Estem molt lluny.\n- Quantes vides poden salvar?\nEls cinc primers minuts són bàsics. Aquí està la qüestió, en poder i saber respondre ràpidament.\n- Ho ha convertit en la seva causa...\nVaig sentir que havia de fer alguna cosa perquè no li passés a ningú més. Almenys la gent es mereix una segona oportunitat. M'agradaria que em fessin més cas, però els polítics són com són.\n- ¿Amb què es conforma?\nAmb salvar una vida, una sola vida, em donaria per satisfet. Almenys que hi hagi una persona que tingui aquesta segona oportunitat que el meu fill no va tenir perquè no hi havia mitjans o no eren adequats.\nÉs la famosa cadena de supervivència.\nCopyright © 2018 Cardiosos


Homes d’ordre (Francesc Serés)\n4 min. 18/11/2017 19:11\nDurant els darrers anys m’he preguntat sovint per la imatge dels catalans que s’ha projectat a Espanya. És una pregunta que no es pot formular sense tenir en compte la història prèvia. Tampoc sense obviar la responsabilitat del present i del pretèrit democràtic. Durant els darrers deu, vint o trenta anys, ¿qui s’ha encarregat de fer de mediador? Qui i com ha explicat com era Catalunya a Espanya?\nPlatós de televisió que aplaudeixen quan s’anuncia que Carme Forcadell dormirà a la presó; càntics esfereïdors dels policies que es desplacen a Catalunya o dels ciutadans que els acomiaden; incomptables vegades que s’ha anomenat fanàtica, feixista o nazi la gent que s’ha manifestat pacíficament; escàndol cada vegada que es cola el català en una retransmissió... Tot i que no podem dir que tothom reaccioni així, negar el rebuig seria negar l’evidència.\nFa deu anys es va estrenar una pel·lícula sobre immigrants espanyols a Suïssa, Un franco, 14 pesetas, que té certa gràcia. De tots els personatges, l’únic dolent que hi surt és català. Per què català? Quina exigència del guió els va portar a triar un català, i a remarcar el seu origen, per fer de dolent? ¿Els catalans que migraven a Suïssa eren més dolents que la resta? Es va estrenar el 2006, així que no podem donar-li la culpa al Procés.\nLa perversió de la situació s’ha refinat, aquests darrers anys, i ens ha portat a pensar que tota queixa és per definició una mostra de victimisme. El bucle s’ha intensificat i ha canviat de forma, però sempre ha estat aquí. És per això que em demano quina responsabilitat tenien i tenen tots aquells que haurien d’haver fet de mediadors en les darreres dècades. La premsa de Barcelona, ¿com és que ha donat veu a plomes que han estrafet la realitat catalana fins a convertir-la en una caricatura o en una immundícia? És evident que hi ha línies editorials i llibertat d’expressió, però també hi ha mentides i indecències continuades que fan que allò que es publica no passi de propaganda o que es pugui qualificar d’atac continuat.\n¿Quina responsabilitat han tingut els empresaris que jugaven a alimentar aquest ambient fins a crear un espai fictici, un espai on les relacions de poder obviaven qualsevol forma de reconeixement a una cultura i a una societat que amb una mica més de respecte n’hauria tingut prou? Si la major part de l’independentisme creu en la redistribució de rendes, ¿què no hauria fet un model fiscal equitatiu, transparent i acordat? I amb la cultura, el mateix. Si els que tenien veu i article, en comptes de caricaturitzar la llengua, en comptes de no sortir de la Barcelona del Titanic o dels vuitanta, haguessin acceptat el dinamisme i la diversitat com un factor positiu i l’haguessin transmès a Espanya, on seríem?\nHem assumit la narrativa del dolent de la pel·lícula que els transmissors d’aquí havien fet servir per salvar-se ells. Van imitar el poder central i ens van rebaixar, tan sols per pujar ells un graó més. S’havien de fer veure bé en ràdios i televisions, als consells d’administració o davant del ministeri que fos, però, ¿fins a aquest extrem? ¿Fins a l’extrem de recrear-se en l’imaginari d’una subsocietat? ¿Fins a l’extrem de necessitar-la per presentar-se com els catalans bons davant qualsevol de les formes que l’hegemonia té a Espanya?\nHi he pensat aquests dies arran de les demandes d’autocrítica que s’han anat repetint. Solen ser els mateixos -ens coneixem tots- que no van fer gaire res perquè no s’arribés a aquest punt de trencament. Alguns ens reclamaven diàleg amb la plataforma Parlem/Hablemos i han desaparegut, altres barrejaven els atemptats de Barcelona i l’independentisme i després han amagat que l’imam era confident del CNI. Molts callen quan el ministre diu que Puigdemont anirà a una presó còmoda.\nL’autocrítica sempre, sempre, és necessària, però cal guanyar-se el dret a demanar-la, que si durant tants i tants anys s’ha vist la biga a l’ull del petit i la palla al del fort, el que es torna a repetir és l’esquema de sempre, el de qui viu de i sobre l’esforç que fan els altres. Sí, l’aplicació del 155 socialitza el dolor i el reparteix una mica més equitativament, però el 155 ja existia, ja hi era. Exigint l’autocrítica, saben que la reclamen als únics que l’acabaran expressant i, així, podran recuperar aquella altura que els situa per sobre dels responsables de la situació. Ells ho van fer tot bé sempre, fins i tot es van compungir adequadament quan van veure les pallisses de la policia. El que no sabem és si sentien pena pels agredits o perquè es feien vergonya a si mateixos.


EcolÃ²gic Fruits Montmany – Ecològic Fruits Montmany\nCategory Archives: EcolÃ²gic Fruits Montmany\nVenda de fruita i verdura de agricultura ecolÃ²gica. Venta de fruta i verdura de agricultura ecolÃ³gica\nFamilia de pagesos dedicats al conrreu de fruites i verdures amb agricultura ecolÃ²gica\nCireres, prunes,albercocs i dÂ´altres fruits i verdures ecolÃ²gics.\nDirectament de pagÃ©s\nPublished by Josep Montmany, in EcolÃ²gic Fruits Montmany.\tLeave a reply\nVenda de CalÃ§ots i Mongetes del Ganxet i Fruita EcolÃ²gica\nVenda de CalÃ§ots i Mongetes del Ganxet\nCollita, venda de fruita i verdura dÂ´estiu.\n27Âª FESTA DE LA CIRERA 2 i 3 de juny\nHa comenÃ§at la collita de cireres.\nJa hem comenÃ§at la collita de la cirera.\nLa collita Ã©s menor que en dÂ´altres anys.\nLa qualitat dÂ´enguany Ã©s excepcional, dons les pasades pluges han ajudat molt a fer saor per als arbres.\nLa cirera estÃ creixent al seu ritme, sense fortes calors donant un tamany i un sabor bonÃsims.\nNo us les perdeu. Compreu-ne , informaciÃ³ de vendes al 653826568\nFamÃlia de pagesos, dedicats al conrreu i venda de les cireres, prunes i carabasses de ProducciÃ³ ECOLÃ’GICA en periode de conversiÃ³.\nPrÃ©ssecs, pomes, calÃ§ots, mongetes del ganxet, i dÂ´altres hortÃcoles a lÂ´aire lliure.\nVenda dels nostres productes a la Agrobotiga del c/ Santiago Rusinyol, 9 de Torrelles de Llobregat, Barcelona. Per telÃ¨fon al 653826568, tambÃ© subministrem al major , botigues , restaurants, associacions…\nTemps: PrevisiÃ³ MetereolÃ²gica.\nLa lluna Ã©s de gran importÃ ncia en el medi natural i agrari.\nLa influÃ¨ncia de la lluna a la pagesia.\nReportatge: exposiciÃ³ de carabasses a cal Simon 2006\nTreballs de la a.d.v 2006 i els cirerers al JapÃ³.\nLÂ´associaciÃ³ de defensa vegetal fruiters del baix Llobregat presenta el resum dels treballs dÂ´investigaciÃ³ realitzats durant lÂ´any 2006 en agroecologÃa.\nPodeu descarregar el pdf en lÂ´apartat adv del blogroll dÂ´aquesta pÃ gina.\nLa floraciÃ³ dels cirerers al JapÃ³ Ã©s una de les mÃ©s importants del mÃ³n.\nLa primavera ja Ã©s aquÃ.\nLÂ´hivern ha estat molt sec i poc fred, hem mesurat a Begues 710 hores de fred, Ã©s, doncs, acceptable.\nHa comenÃ§at el perÃode de floraciÃ³, Ã©s realment espectacular, la floraciÃ³ del cirerer, no us perdeu aquest espectacle de la natura.\nSÂ´ha acabat la collita de calÃ§ots.\nEl dimarts dia 9 de gener es convoca als socis de l’ADV de Fruita del Baix Llobregat a l’Assemblea anual. En aquesta s’informarÃ de la campanya 2006 i es proposarÃ noves activitats per la campanya 2007. L’hora d’inici de l’Assemblea Ã©s a les 18 h a Can Comas (seu del Parc Agrari del Baix Llobregat).\nProductes mÃ©s interessants d’ara\nCalÃ§ots en plena collita a un preu molt interessant. receptes de calÃ§ots\nTomÃ quets de penjar. sucar o cuinar?\nVerdura d’hivern: escaroles, enciams, cols, brÃ²quils, Ãºltims tomÃ quets verds, patates, etc…\nLes comandes grans es fan per encÃ rrec, (botigues, restaurants, colles dÂ´amics..) al 653826568.\nLes petites ,normalment, les podeu trobar a lâ€™agrobotiga del carrer Santiago Rusinyol,9 de Torrelles de Llobregat.\nOBERT TOTS ELS DIESÂ INCLÃ’S CAPS DE SETMANA.\nTambÃ© preparem caixes de fruita per regalar aquest Nadal.


Covestro inverteix 1.500 milions en una nova planta de MDI a gran escala a Baytown, EUA | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nCovestro inverteix 1.500 milions en una nova planta de MDI a gran escala a Baytown, EUA\nCovestro accelera la seva inversió per aprofitar el fort creixement del mercat de MDI. El Consell de Supervisió de Covestro ha aprovat una inversió d’aproximadament 1.500 milions d’euros per construir una nova planta de MDI a gran escala a Baytown (Estats Units). Aquesta inversió en l’emplaçament existent en Baytown representa la major inversió realitzada per la companyia en tota la seva història. La capacitat de la nova planta serà de 500 quilotones de MDI a l’any i s’espera que la producció comenci a 2024. Al mateix temps, es tancarà una unitat de MDI més antiga i menys eficient, amb una capacitat de producció de 90 quilotones. Així, la capacitat total de MDI de Covestro a la zona NAFTA arribarà unes 740 kilotones a l’any, convertint a la companyia en líder de la indústria en capacitat en aquesta regió en 2024. D’aquesta manera, Covestro també reforçarà en gran mesura la seva posició de lideratge mundial en capacitat industrial.\n«La demanda de materials innovadors basats en MDI seguirà creixent en el futur immediat el que, al seu torn, ofereix unes atractives taxes d’utilització en matèria de capacitat. Ja hem anunciat un important increment de les despeses de capital i ara és el moment de posar-los en marxa «, va afirmar Markus Steilemann, CEO d’Covestro. «Amb les noves instal·lacions de MDI en Baytown enfortirem encara més la nostra posició de lideratge mundial en poliuretans, a més de millorar els serveis als nostres clients i crear valor per als accionistes a llarg termini».\n29/05/2014 La indústria química planta cara a la crisi amb un volum de negoci de 12.000 MEUR l’any 2013


Àngel Ferrer, alcalde Montmaneu: "Estem treballant per a que una gran empresa s'instal·li al polígon industrial de La Panadella\nÀngel Ferrer, alcalde Montmaneu: “Estem treballant per a que una gran empresa s’instal·li al polígon industrial de La Panadella\nMontmaneu és aquests dies de Festa Major. La població anoienca, al llindar de la Segarra, ha preparat un cap de setmana prou nodrid d’activitats, per a totes les edats. Parlem amb l’alcalde Àngel Farré sobre les festes i l’actualitat del municipi.\nGairebé cinc dies de Festa Major. Déu n’hi do, de les activitats que hi ha.\nIntentem que sigui el més completa possible. Per això aquest any l’hem allargada al dijous a la tarda i dilluns tot el dia. Així tindrem també una festa més per la gent del poble, més casolana i familiar. La idea és que hi hagi activitats per a totes les edats.\nEl fet que Montmaneu estigui en un extrem de la comarca, fa que vingui gent de l’Anoia i també de la Segarra, aquests dies?\nSí. Montmaneu és un poble petit, amb 160 habitants, en dos nuclis, Montmaneu i la Panadella. Hi ha força gent que té casa aquí dalt i que ve per la Festa Major, a passar uns dies i acabar l’estiu. També ens ve molta gent de Sant Guim i els pobles de l’entorn, i, és clar, d’Igualada. Convidem a tothom que vingui a la nostra Festa Major, el nostre és un poble d’acollida i us esperem amb molta il.lusió.\nParlem de l’actualitat del poble. Després de governar tres anys, esteu satisfets del volum d’accions que heu pogut fer?\nForça satisfets. A l’inici del mandat va haver-hi uns aiguats molt forts que van malmetre part del municipi, i vam haver de treballar força per aconseguir recursos. Al final es van poder recuperar tots els camins. Som un poble agrícola i això era fonamental, però també es va arranjar la llera del riu i fins i tot es va fer més gran un pont.\nUn dels reptes que teniu des de ja fa un temps és recuperar la zona industrial de la Panadella.\nSí, hi hem treballat moltíssim per a que es pugui desenvolupar. Hem parlat amb molta gent i hem tingut ofertes, però malauradament cap d’elles s’ha pogut portar a terme, mai per voluntat del propi Ajuntament. El que tenim molt clar és que Montmaneu podrà tirar endavant gràcies al desenvolupament del polígon industrial de la Panadella.\nCosta de fer venir indústries?\nMolt. Però hores d’ara puc anunciar que estem en tractes amb una gent i, si tot va bé, el projecte que s’instal.larà a Montmaneu serà bo per al poble i també per a tot l’Anoia. Les negociacions estan molt avançades, s’ha parlat amb els gestors, s’ha parlat ja de preus entre els propietaris i els promotors… La Generalitat i la Diputació n’estan al corrent. Crec que tot va per bon camí, però no es pot dir blat fins que sigui al sac i ben lligat.\nEstem parlant d’una empresa gran?\nÉs un projecte que inclou diferents empreses, del sector industrial i del ram de la medicina. Els interessa estar situats al centre de Catalunya, al costat de l’A-2, amb tots els serveis, i en un polígon com el nostre, que donat el cas pot triplicar el seu volum. Penseu que estem parlant de prop de 600 llocs de treball, no a l’inici, però sí a mig termini. Tant de bo sigui una realitat.\nVeig que la Panadella pot tornar a resorgir.\nÉs la clau de tot plegat. Des de que es va fer l’autovia, el cert és que s’està morint. Activar el polígon industrial en aquest indret seria fantàstic. De retruc també aniria bé al polígon residencial que tenim projectat a Montmaneu, que si es pogués desenvolupar en un 20% ja estaríem contents. Estem treballant aquest tema, he fet molts viatges a molts llocs per poder-ho tirar endavant.\nQuins projectes teniu en cartera fins a final d’aquest mandat municipal?\nAquest setembre començarem ja la remodelació de tot l’Ajuntament. De moment serà una primera fase, i deixarem la segona per a l’any que ve. També aquest mes vinent començaran les obres de la portada d’aigües des del dipòsit de Montmaneu fins al sector de les granges. També inclourà la pavimentació del camí cap aquest lloc i una sèrie de masies que hi ha a la zona. També tenim adjudicat un ajut per a l’arranjament de la teulada del local “la Sala”, però les obres no començaran fins a principis del 2019. Finalment, tinc un parell de projectes més, un d’ells molt important per al poble, però no en puc parlar encara perque no tinc concedit l’ajut oficialment.\nA Montmaneu vau patir molt la repressió l’1-0. S’acosta el primer aniversari d’aquell dia històric. Fareu alguna cosa?\nD’aquell dia ens en queden molt mals records, al poble. Com alcalde em va sorprendre moltíssim que en un poble que hi poden votar una setantena de persones, vinguessin 42 cotxes de la Guàrdia Civil, algú els va comptar. Ens van tallar les dues entrades del poble, al mossèn no el van deixar entrar a l’esglèsia a dir missa… La gent es va esfreïr molt i ningú no entenia res. Hi havia més guàrdies civils que gent que podia votar. Va ser un dia que a Montmaneu ha quedat per la història i que ens va marcar, sens dubte. Se n’ha fet un documental. No sabem encara què farem aquell dia, però alguna cosa es farà per a recordar-ho i perque no torni a passar mai més. Volíem que fos un dia d’alegria, festiu, en el que anavem a votar, a participar d’una data històrica.\nEs tornarà a presentar a les properes eleccions municipals?\nSi m’ho haguessis preguntat fa un parell de setmanes segurament t’hagués dit que no. Però les coses han canviat. He tingut algunes trobades fa pocs dies amb gent del poble, i m’han convençut de continuar. De fet, veig moltes ganes i il.lusió per treballar per Montmaneu, i això és molt, molt positiu. Jo, com sabeu, ja sóc una persona jubilada i també voldria tenir més temps lliure… però m’han convençut, sobretot per les ganes d’aquesta gent del poble, i també perque en el projecte del polígon m’hi he capficat molt i m’agradaria lligar-lo ben lligat. Tindrem el millor equip de govern possible.\nArticle anterior“La geografia de Piera complica que els joves de la ciutat s’impliquin en les activitats”\nPròxim articleDachau, el primer referent de la massacre nazi…


Sant Gervasi de Cassoles. Viure al paradís | Pladebarcelona\nSant Gervasi de Cassoles. Viure al paradís\n13 Dijous juny 2013\nPublicat per cancowley a història d'un barri, indrets sorprenents\nJosep Amat, Sant Gervasi, 1944\nA la passada entrada vam parlar del confús origen de Sant Gervasi de Cassoles. Avui coneixerem la manera en que es va convertir en una de les zones més boniques de la ciutat. Segons la gent que hi va viure fins als anys 1950, Cassoles era “un paradís”. Poblada per casetes amb jardí, per astrònoms, pedagogs, músics, poetes, literats, periodistes.\nA l’Elvira Farreras li dec el títol de l’entrada d’avui, ja que va escriure un llibre titulat “Putxet. El paradís perdut”. I és per això que avui faré servir la paraula “paradís” per descriure el Cassoles de principis del segle XX. M’arrisco a semblar nostàlgic, a oblidar-me dels problemes d’aquella època. Jo no vaig viure aquella època. Però els que hi han viscut, els cassolencs que m’ho han relatat de primera mà coincideixen en descriure el Cassoles de fa 70 anys com un paradís.\nUn historiador va dir una vegada que el passat era un país llunyà. Una ciutat llunyana, estranya. Les mentalitats de la Barcelona dels anys 1940 ens costarien d’entendre. El passat mai torna, i no vull pas que ho faci. Quan parlo del Cassoles de principis del segle XX com un paradís ho dic per esperonar el Cassoles d’avui en dia. Vull que ens plantegem perquè es va perdre aquell paradís i que es pot fer refer-lo. Refer-lo a la nostra manera, sense nostàlgia. Comencem el relat.\nUna de les confusions més notables de Cassoles és la seva etimologia. Fins el 1854, l’escut de Cassoles estava format quatre cases, en referència a l’etimologia que relaciona el nom de “Cassoles” amb la contracció de les paraules “cases” i “soles”. Aquell any l’ajuntament de Cassoles va decidir canviar les “cases soles” per quatre olles o cassoles, relacionant l’origen del nom “Cassoles” amb el de les cassoles.\nEscut en una font pública de la plaça Molina.Les dues branques creuades fan referència als dos sants patrons: Sant Gervasi i Sant Protasi.\nA partir de 1850 es comencen a urbanitzar grans extensions de terreny. Neixen els barris del Putxet i Bertran, el Farró, i Lledó (actual Galvany). Els noms d’aquests barris venen donats pels propietaris dels terrenys: Joaquim Farró, Josep Bertran, Can Lledó (masia desapaerguda) i Can Galvany (masia de mitjans del segle XIX que encara es conserva, el propietari del qual va cedir els terrenys pel Mercat de Galvany).\nCan Galvany, masia de mitjans segle XIX, actualment una escola.\nLa vila creix molt en extensió, fins al punt que el districte divideix el municipi en tres districtes: Lladó, Puchet i Cassolas, segons la grafia de l’època.\nEl municipi de Sant Gervasi de Cassoles va ser agregat a Barcelona 1897 malgrat les protestes del seu consistori. Gràcia, Sants, Sant Andreu del Palomar i Sant Martí de Provençals també van perdre la seva independència.\nEl Putxet i al Farró encara es conserven dues cases d’aquella primera urbanització. La data de construcció es pot veure fàcilment a la reixa de l’entrada. Al carrer Saragossa, 113 del Farró (any 1851) i Cadis, 11 del Putxet (1853). Són exemples excepcionals. Si es comparen amb tot Barcelona, no són molt antics. Però sí que ho són pel barri on es troben. Són els edificis més antics del Putxet i del Farró. Quan es van construir, eren pràcticament els únics edificis de tot el barri, envoltats de boscos i garriga.\nCadis, 11. Al mig de la reixa de la finestra, la data de construcció de la casa (1853).\nSaragossa, 113. Hi consta el cognom del propietari, Vidal, i l’any de construcció, 1851.\nLa muntanya del Putxet a finals del segle XIX. El seu cim era absolutament erm, com ho és encara la Muntanya Pelada, al barri del Carmel.\nAquest paradís es va perdre. Es va perdre per motius econòmics i polítics. La urbanització dispersa i poc intensiva de Cassoles va ser el terreny perfecte per una de les majors operacions especulatives de la ciutat. Però d’això en parlarem a la pròxima entrada. Per avui us deixo amb els seus rastres d’aquell antic paradís, petits indrets que ens han quedat com a record.\nPlaça de Sant Joaquim, Farró\nPassatge Mulet, Farró\nCarrer Pàdua, entre Homer i Berna, Putxet\n21 pensamientos sobre “Sant Gervasi de Cassoles. Viure al paradís”\n12 de juliol de 2013 at 16:45\nMuy interesante, es esta la historia que toda ciudad debería de saber sus habitantes.\n¿No tendrían noticias de la TORRE A.F. situada en la esquina c-Portolá 13 y c Espinoi 1?. Se lo agradeceria mucho.\n13 de juliol de 2013 at 13:31\nLo siento, pero no tengo poca información sobre esta torre. Es una de tantas torres modernistas que antiguamente poblaban el Putxet. A parte de lo que pone en el Catálogo Arquitectónico, podrías pedir una nota informativa en el registro de propiedades (c Joan Miró) o en el Archivo Histórico del Distrito, que está en Sarrià (Torre Amàlia).\nAquí tienes el enlace del Catálogo:\nY del Archivo histórico:\nJordi Sabater diguè:\n4 de setembre de 2013 at 20:15\nUn molt bon post, felicitats. Veig que el teu blog és bastant recent, me l’aniré mirant amb calma. Si no hi tens inconvenient, m’agradaria fer servir alguna de les tevés imatges per a un post que estic preparant dedicat a Mercè Rodoreda, evidentment citant-ne la procedencia.\n5 de setembre de 2013 at 11:27\nFes servir les imatges que vulguis. La idea del blog és aquesta, que la gent pugui fer servir tot el que publico.\n5 de setembre de 2013 at 12:03\nDoncs moltes gràcies!! Quan l’hagi penjat ja et passaré l’enllaç per a que vegis com queda. Fins aviat!\n19 de setembre de 2013 at 16:12\nMolt interessant i un gran bloc! He arribat a ell pq estic documentant-me per a acabar un estudi que he realitzat sobre els edificis que conformen l’escola Mary Ward del carrer Copèrnic, i m’he “obsessionat” en l’origen dels terrenys que ara l’ocupen. Et deixo el link de la primera part de l’estudi, el que fa referènci a la Torre Marsillach, on va morir el wganerià Joaquim Marsillach. http://criticartt.blogspot.com.es/2013/02/la-torre-marsillach-o-la-casa-arab-de.html\nUn dubte que em sorgeix llegint el teu anterior post sobre Sant Gervasi. La Torre d’en Lledó a mi em consta que estava on actualment hi ha el carrer Tavern, tot i que no se encara ben bé a quina alçada, uns terrenys que antigament havien siguit el Mas de Romanyà Rifós! També tinc constància de l’existència d’un altre gran terreny rural, villa Lotus, al Turó de Monterols… en tens alguna notícia?\n23 de setembre de 2013 at 20:51\nGràcies. M’ha interessat molt la primera part del teu article.\nPrimer per que tinc certa relació amb l’escola. Sóc de Sant Gervasi, conec alguns alumnes qque van anar a l’escola als anys 60 i, a més, sóc mig alemany. Com deus saber, una part del recinte l’ocupa una comunitat coneguda com “les monges alemanyes”, no sé ben per què. El cas és que durant uns anys, van acollir la comunitat de feligresos de la parròquia alemanya, a l’església que és a la part de baix.\nSegon per que sóc músic de professió, i Wagner m’encanten les òperes de Wagner.\nI tercer per que m’interessen molt els edificis neo-àrabs i neo-mudéixars.\nLa teva pregunta:\nem sap greu però no tinc aquesta informació. Tot i que també m’agradaria saber-ho. L’arxiu municipal del Districte potser seria un bon lloc.\nM’he mirat per sobre un mapa de 1911 i hi apareix un edifici força extens entre els carrer Sant Eusebi i Madrazo, una mica per sobre d’on ara hi ha l’església.\nNo sé si podria ser la masia de can Lledó. Pel que fa el Mas Romanyà de Rifós tampoc en ser res!\n25 de setembre de 2013 at 23:55\nJa tinc informació sobre el que em deies.\nLa Torre d’en Lledó o Mas de Romanyà de Rifós es trobava exactament a on ara hi han els jardins Moragas, pràcticament a la cantonada del carrer Madrazo. No sé exactament quan es va enderrocar, però consta encara en un mapa de finals del segle XIX. En un fotomosaïc de 1967, sembla que encara hi és. Probablement es va enderrocar poc després. Ho he trobat al llibre “Carrers de Barcelona. Sant Gervasi”, que conté molta informació històrica del barri.\n30 de setembre de 2013 at 15:30\nMoltessss gràcies!!! amb aquesta info ja puc anar lligant temes i escriure la segona part, on explico l’origen de l’escola. Jo hi vaig anar, i ara hi van els meus fills, i tot el recinte l’ocupa l’escola, en total 4 edificis… entre els q hi ha la casa Marsillach. En un primer moment, quan l’escola va obrir a la casa del carrer Madrazo, es deia Sant Elisabeth, i amb els anys va passar al carrer Copèrnic i es coneixen com a monges alemanyes pq el seu origen era aquest…. i lligat a un altre gran musucòleg… Higini Anglès!!! Espero poder-t’ho explicar tot en el pròxim article!\nDe nou, moltes gràcies\n29 de desembre de 2013 at 22:58\nLa Torre Lledó o mes tard anomenada Torre de Can Moragas estava situada com molt be han dit anteriorment als jardins Moragas, era una finca agricola molt extensa que anava desde el carrer Herzegovino fins l¡actual plaça Cardona, La casa fou enderrocada el 1958-59 previa cessio al ajuntament dels terrenys per ferne un parc public i a la parroquia per ferne la esglèsia de Sant Ildefons , Tinc fotos de la casa per si podrien interessar ja que es tracta de la casa dels meus avantpassats\n29 de desembre de 2013 at 23:23\nmoltes gràcies per la informació. Els teus avantpassats hi van viure? Doncs em fa molta il.lusió que hagis contactat amb mi, ja que el tema de les masies de Barcelona, i particularment de Sant Gervasi m’interessa moltíssim. M’interessaria molt tenir alguna foto de la Torre Lledó. M’en podries enviar alguna?\nEl meu correu és aquest: perecowley@hotmail.com\nGràcies! Estem en contacte!\n29 de desembre de 2013 at 23:36\nHola Pere, si la meva familia hi va residir fins al final dels dies de la casa tot i que despres de la guerra la casa ja no era habitada de forma habitual MIraré de localitzarte alguna foto i escanejarla per enviartela\nConde Yutrimor (@condeyutrimor) diguè:\n16 de març de 2014 at 21:56\nHola Pere i Oscar,\nQuè em podríeu dir de la relació entre la masia Can Galvany (actual escola) i Can Castelló (actual centre Cívic). Eren del mateix amo, el comte Josep Castelló i Galvany. Hi hauran passadissos subterranis secrets tal com diuen?\n17 de març de 2014 at 0:23\nBona pregunta! Sé que Can Castelló es un edifici relativament nou, construït cap a finals de la dècada de 1920. Segons el llibre “Barcelona subterrània”, la ciutat té molts túnels, molts d’ells inexplorats i sovint antics, que probablement comuniquen torres modernistes i masies de la zona alta. El problema que hi ha entre Can Castelló i Can Galvany és el pas del tren, que ja molt abans de la construcció de Can Castelló estava a un nivell força inferior al del carrer. Un hipotètic túnel hauria baixar molt, per sota dels 5-6 metres de la rasa del tren i, a més, salvar el desnivell entre ambdués masies, que també és força gran.\n29 d'abril de 2014 at 23:37\nTens raó. Massa desnivell. Però el que està clar és que Can Galvany és uns 40 anys més antiga i segurament era la casa principal del mateix terratinent. Estaria Can Galvany dins d’aquell gegantí Turó Park?\n30 d'abril de 2014 at 12:35\nTinc un mapa del municipi de 1895, amb les finques delimitades. M’el va enviar l’Arxiu Històric del Disstricte de Sarrià-St Gervasi. Si els escrius un mail demanant un mapa del municipi, com vaig fer jo, te l’enviaran.\nLa propietat de Can Galvany acabava al carrer Calvet i per tant no arribava als terrenys del Turó Park. Pel que sembla els propietaris de la finca de Can Galvany van preferir urbanitzar-la. Les finques on es trobava el Turó Park són les de Can Campana i Can Ros-Can Bosch.\n4 de maig de 2014 at 13:34\nMiquel Playà Ventura diguè:\n12 d'agost de 2014 at 20:04\nHola, em dic Miquel i de petit vaig viure al carrer Sanjonistes i els meus avantpassats al Passatge Forasté. Tinc molta informació dels dos llocs, plànols, dates de construcció de les cases, en fi informació que por servir per fer una mica la història d’aquests dos carrers. No tinc CAP problema en deixar tota apuesta documentació. De fet la teñimos explicada al blog, familiasantonjamatorrodona que són les dues famílies que van urbanitzar apuests carrers. M’agrada el teu bloc i el seguiré amb atenció.\n13 d'agost de 2014 at 11:42\nMiquel, el vostre blog és molt interessant. Pel que he vist, a la fàbrica Santonja s’hi conserva part de la maquinària antiga. Ens seguirem mútuament.\nGràcies per la teva oferta! L’accepto amb molt d’interès. Potser podríem quedar un dia?\n13 d'agost de 2014 at 21:48\nPer desgràcia la fàbrica no conserva la maquinària,però si l’estructura en bona part. Si vols envía ‘m un correu a mplaya2@xtec.cat i estem en contacte. Ens podem passar informació interessant.\n13 de març de 2015 at 10:32\nEm podriau dir a quin ordre perteneixien les monges de la clínica Sant Josep de la torre Monegal del Putxet.


Inici Homilies Mn Francesc DIUMENGE XX DE DURANT L’ANY – Cicle B (Mn. Francesc)\ndissabte, 15 d'agost de 2015 21:23\nContinuem escoltant el discurs de Jesús sobre el pa de vida (Jn 6,51-58). Jesús insisteix en el seu missatge:Jo sóc el pa viu baixat del cel. Si no mengeu la carn del Fill de l’home i no beveu la seva sang, no podeu tenir vida en vosaltres. Qui menja la meva carn i beu la meva sang té vida eterna. Són unes afirmacions incomprensibles per a la mentalitat actual. Cal situar-se en la cultura i manera d’expressar-se d’aquella època. Carn i sang eren el símbol de la persona humana. Penso en el que va dir Jesús a Pere, després que el va reconèixer com a Messies, Fill de Déu: Feliç de tu, fill de Jonàs. Això no t’ho ha revelat ni la carn ni la sang sinó el meu Pare del cel (Mt 16,17). Significa que el coneixement que Pere té de Jesús no li ve de cap persona humana sinó de Déu.\nPerò Jesús sembla contradir el que afirma l’Antic Testament. Isaïes diu: Ningú no té entranyes per a ningú: tallen a la dreta i encara tenen fam, devoren a l'esquerra i no en tenen prou. La carn que mengen és el propi braç (Is 9,18-19). És un signe d’hostilitat, d’enemistat que destrueix, com diu també un salm: La gent malvada m’envesteix per devorar-me (Sl 27,2). Menjar carn humana i beure’n la sang és un acte desesperat de canibalisme. Llegim en el profeta Jeremies: Faré d'aquesta ciutat motiu d'estupor. Els enemics que els volen aniquilar estrenyeran el setge, i faré que ells acabin menjant-se els propis fills i filles: la gent acabarà menjant-se els uns als altres (Jr 19,8-9). Beure la sang, on hi ha la vida, era severament prohibit: No mengeu la carn amb la seva vida, és a dir, amb la seva sang (Gn 9,4).\nNo és estrany, doncs, que l’ensenyament de Jesús escandalitzés els seus oients. Però Jesús no podia referir-se, de cap manera, a menjar la seva carn i beure la seva sang. Menjar i beure signifiquen fer pròpia la vida de Jesús, adherir-se a la seva persona, acceptar la seva entrega i donació, creure en l’amor que ofereix. Es tracta de viure units a Jesucrist. Qui menja la meva carn i beu la meva sang està en mi i jo en ell. El pa de Jesús porta a una unió profunda amb la seva persona. Estarem amb Jesús i ell estarà amb nosaltres. Aquesta és la vida veritable que tindrà el seu ple acompliment en el més enllà. Però ara podem començar a fruir-ne. És l’amor que ho fa possible: Qui m'estima, guardarà la meva paraula; el meu Pare l'estimarà i vindrem a fer estada en ell (Jn 14,23). Pau n’era ben conscient:Ja no sóc jo qui visc; és Crist qui viu en mi. La meva vida terrenal, la visc gràcies a la fe en el Fill de Déu, que em va estimar i es va entregar ell mateix per mi (Ga 2,20).\nL’ideal de tot cristià és viure profundament unit al misteri de Jesús, que és el misteri de Déu. Aquesta unió s’expressa de diverses maneres en l’evangeli. La unió amb Jesús és semblant a la unió que hi ha entre els ceps i les sarments. Jo sóc el cep i vosaltres les sarments. Aquell qui està en mi i jo en ell, dóna molt de fruit (Jn 15,5). Estem amb Jesús i ell amb nosaltres. Ell ens coneix en la nostra intimitat més profunda:Jo sóc el bon pastor: conec les meves ovelles, i elles em coneixen a mi (Jn 10,14). Conèixer té un significat molt important. És l’experiència de Déu, és la unió amb el misteri que ens sobrepassa. Conèixer, sentir, viure, amb Jesús, al seu costat. Pau escriu: Vosaltres esteu units a Jesucrist, ja que Déu ha fet d'ell la nostra saviesa, la nostra justícia, la nostra santificació i la nostra redempció (1Co 1,30).\nLa fe en Jesucrist està a les antípodes, és totalment contrària, a la d’aquells que la confonen amb el compliment d’unes obligacions,o manaments. La fe s’endinsa en la nostra intimitat en la qual ens trobem amb el Crist. Sant Agustí va escriure: Senyor, jo us buscava fora i vós éreu dintre meu. És clar que, per viure més intensament la unió amb Crist, cal que cultivem la pregària. Gràcies a la pregària, serem més conscients de la seva presència: es dóna com a menjar i beguda (Cos i Sang, pa i vi), que ens uneix amb Ell. El rector d’Ars deia sobre la pregària: “Pregueu i estimeu. En això hi ha la felicitat de l’home sobre la terra. L’oració no és altra cosa que la unió amb Déu. Quan algú té el cor net i unit a Déu és com envaït d’una certa felicitat i dolcesa que embriaga, és rodejat d’una llum admirable.” Nosaltres en Crist i Crist en nosaltres. Qui menja la meva carn i beu la meva sang està en mi i jo en ell.\nGirona, 16 d’agost de 2015


L’alcalde reclama inversions a la Diputació durant la visita de Amigó - Periòdic del Camp de Túria\nL’alcalde reclama inversions a la Diputació durant la visita de Amigó\nMaria Josep Amigó ha explicat a la Pobla de Vallbona que “no ens podem quedar als despatxos, hem d’anar als pobles a conèixer les seues necessitats”\nLa vicepresidenta de la Diputació de València, Maria Josep Amigó, ha visitat la Pobla de Vallbona per a conéixer de primera mà les necessitats del municipi i els projectes que s’han engegat a través del Pla d’Inversions Sostenibles de la Diputació, que ascendeix a 815.280 euros en la localitat.\nL’alcalde de la Pobla de Vallbona, Josep Vicent Garcia, i els regidors de Cultura, Festes, Medi Ambient, Urbanisme i Esports han mostrat a la vicepresidenta de la Diputació de València el més significatiu del poble, obres que estan en marxa i alguns projectes que ja s’han finalitzat com és la carretera de Maquiva.\nGarcia ha traslladat a la Maria Josep Amigó algunes de les prioritats del govern municipal com és les connexions entre els pobles limítrofes o la urbanització amb els servicis mínims d’asfaltat, clavegueram o enllumenat a nombroses zones disseminades del terme municipal. “Per a nosaltres és molt important solucionar el problema de la falta de servicis en molts nuclis disseminats. Els veïns hauran de fer un esforç però també les Administracions públiques per a què els ciutadans tinguen els servicis que mereixen”.\nLa vicepresidenta de la Diputació s’ha compromès a abordar les necessitats i problemes de les 30 urbanitzacions existents en aquesta localitat de 23.000 habitants, on més de la meitat de la seua població viu en zones residencials i als quals cal oferir els serveis públics que requereixen, com són el clavegueram, la il·luminació o l’asfaltat. «És un problema que preocupa l’Ajuntament i des de la Diputació prenem nota”.\nAmigó ha explicat també que “no volem quedar-se en els despatxos, volem xafar el terreny. En les competències que té Diputació intentarem donar eixida a les necessitats en esta legislatura”.\nEl primer edil de La Pobla de Vallbona, Josep Vicent Garcia, ha abordat amb la vicepresidenta la necessitat de “millorar els parcs que ja existien i estaven abandonats”, així com realitzar les obres necessàries per a completar el trajecte de la carretera de Riba-roja a la Pobla i que estiga dins de la zona verda del programa de la Diputació.\nDesprés de la visita a aquestes obres de La Pobla de Vallbona, Mª Josep Amigó ha atès les sol•licituds de remodelació del poliesportiu, la il·luminació pública amb les bombetes leds que no donen suficient lluminositat i la voluntat de potenciar l’administració electrònica per a facilitar els tràmits als ciutadans.\nTags: Pla d'Inversions Financerament Sostenibles Pobla de Vallbona\nDetienen a los integrantes de una red de explotación laboral de ciudadanos rumanos y liberan a cinco temporeros


La sortida del sol, retratada cada dia - Diari de Sabadell\nLa sortida del sol, retratada cada dia\nDes de fa prop de quatre anys, l’artista sabadellenca Montserrat Senserrich fa una foto de la sortida del sol des de la terrassa de casa seva i l’envia a una trentena d’amics i familiars. Però des de l’inici del confinament també la publica cada dia al grup de Facebook Patrimoni Sabadell i s’ha convertit en un clàssic de la xarxa social, tal com reconeix ella mateixa. “Per la pandèmia molta gent estava agraïda per aquest bon dia”, explica l’autora.\nLa sortida de sol d'aquest passat dimarts 9 de març / MONTSERRAT SENSERRICH (CEDIDA)\nLa foto sempre la fa ben d’hora, quan es lleva, i això depèn del moment de l’any i de quan surt el sol. Ara, per exemple, la fa cap a les 7.20h, però a ple hivern esperava fins a quarts de nou del matí. Superat el primer any de la Covid-19, i amb pràcticament fotos de tot l’any menys alguns dies de vacances, Montserrat Senserrich les està seleccionant totes per fer un gran mural i exposar-les. Més enllà de la qualitat tècnica que puguin tenir les imatges -capturades amb el mòbil-, la sabadellenca en destaca el rigor, la constància i el moment històric en què les ha fet, faci sol, el cel estigui ennuvolat o plogui. Senserrich afegeix que “sempre m’ha atret mirar el cel”, una afició que en part l’ha portat a fixar-se en altres coses de la ciutat, com l’orientació del sol i la seva evolució i a fer aquestes fotografies.\nUn dels reptes que té cada matí és trobar la manera de no repetir el mateix enquadrament del dia anterior. I en aquest sentit, viure a la part alta d’un edifici de la ronda de Zamenhof li permet tenir diferents vistes panoràmiques de la ciutat, com la de la imatge d’aquest dimarts i que acompanya l’article en què també es reflecteix part del patrimoni històric de la ciutat, amb la xemeneia de l’Artèxtil, la Puríssima, l’Escola Pia i Sant Fèlix.\nTemes:Montserrat Senserrich, Patrimoni Sabadell, Sabadell


Miki se sincera i explica com va viure la polèmica per la seva cançó en català a «OT» | Canal Digital\nRedacció , Terrassa | 13/12/2018 a les 16:59h\nArxivat a: Societat, Operación Triunfo, televisió, Terrassa, OT, música, Parc Audiovisual\nMiki Nuñez ha estat l'últim concursant a abandonar l'acadèmia abans de la gala final, que es farà la setmana vinent. El cantant català ha assegurat que està molt satisfet i que arribar fins a la semifinal "ha estat un èxit". Ho ha dit a la roda de premsa que ha ofert aquest matí a través d'Skype. Miki ha explicat que aquesta passada nit no ha dormit "ni un minut".\nDurant el seu pas pel concurs Miki considera que "sempre he estat 100% igual amb càmeres i sense elles. En tot moment he estat jo, com sóc a la meva vida". De fet, segons amics pròxims al concursant a qui ha tingut accés NacióDigital, asseguren que "sempre s'ha mostrat tal com és ell, natural, familiar, divertit, transparent".\nEl de Terrassa també ha estat protagonista perquè ha estat el primer a cantar una cançó en català de la història del concurs, fet que va aixecar polèmica a les xarxes socials. Ho va fer a la gala número 9 amb el tema Una lluna a l'aigua de Txarango, amb la qual també es va guanyar el lloc de favorit. "Vivim en un Estat on hi ha moltes llengües, per què no cantar en català?", ha expressat Miki qui ha afegit que "estic súper orgullós d'haver-ho fet", malgrat insults i crítiques que va rebre a la xarxa.\nA diferència de la resta de concursants expulsats, la proximitat entre l'acadèmia, situada al Parc Audiovisual de Catalunya (a Terrassa) i casa seva, també en aquesta ciutat del Vallès Occidental, li ha permès anar a dormir a casa amb els seus. Precisament, viure tan a prop de l'acadèmia l'ha fet tenir sentiments d'enyorança. "Era una mica estrany saber que estava tan a prop però alhora tan lluny", ha expressat.\nPer ell l'acadèmia d'OT ha estat "com un màster en música, emoció i companyerisme". També ha remarcat que n'ha sortit el mateix Miki que va entrar però amb molts més coneixements i vivències que es veuran reflectides en la música.\nMiki ha estat l'únic concursant de l'edició que ha sigut dues vegades favorit. "Estic molt content i vull donar les gràcies a tota la gent que m'ha votat". Diu que encara no ha entrat a les xarxes socials però que "està preparat per qualsevol cosa", en relació a persones que mostraran la seva admiració cap a ell però també les que el rebutjaran.\nVa ser un dels 16 escollits per entrar a l'acadèmia amb la cançó de Prefiero i des d'aleshores han estat diversos els gèneres musicals que ha cantat. Tant el jurat com ell mateix es troba còmode amb la música festiva però ha manifestat que també li agradaria fer coses més íntimes. Miki diu que ha compost "mitges cançons" dins de l'acadèmia i que té ganes d'envoltar-se de persones perquè surti alguna cosa "preciosa".


Tot a punt per a la Jornada de Recerca 2019\nAquest dissabte 14 de desembre, el Col·legi Sant Miquel dels Sants de Vic tornarà a obrir les portes al públic per donar a conèixer els treballs d’investigació dels estudiants de 2n de Batxillerat. Es presentaran prop d’un centenar de treballs centrats en camps i disciplines tan diversos com Ciències, Enginyeria i Arquitectura, Matemàtica i Informàtica, Ciències Socials, Educació, Humanitats, Psicologia, Art i Disseny.\nEn el marc de la Jornada de Recerca del Col·legi Sant Miquel dels Sants de Vic, que se celebrarà aquest dissabte 14 de desembre de 2019, de 9h a 14h, es presentaran un centenar de Treballs de Recerca, entre els quals n’hi ha 45 de relacionats amb les Humanitats. L’impacte de la xarxa social Instagram sobre els adolescents, la convivència amb la postveritat, el maltractament infantil físic i psicològic, la publicitat d’Estrella Damm, el sikhisme en la història contemporània de l’Índia, els e-sports, l’economia col·laborativa i els mercats de segona mà, les emocions, la creació d’una ruta turística de vigatans il·lustres, l’Asperger, la sinestèsia en els artistes, així com la ment criminal i la seva presència al cinema són alguns dels Treballs de Recerca centrats en Humanitats que presentaran els estudiants de Col·legi Sant Miquel dels Sants de la promoció 2018-2020 en el marc d’una nova edició de la Jornada de Recerca.\nEn l’àmbit de les Ciències, es presentaran més de 40 Treballs de Recerca, entre dels quals hi ha una investigació centrada en la detecció i l’anàlisi de variants genètiques en el càncer, un estudi de les plantes medicinals a Orient i a Occident, així com un treball sobre mites i realitats de la nutrició esportiva. També en el camp de les Ciències els assistents podran conèixer un treball comparatiu de la desintegració de diferents plàstics biodegradables i compostables, una anàlisi de la mel com a substitut natural dels antibiòtics i estudis sobre la cara oculta de l’oli de palma i la creació d’un braç biònic robotitzat.\nL’Art i el Disseny també hi seran presents a través de les propostes que combinen la creació i recerca com és el cas d’un estudi sobre el Disseny d’un cartell publicitari per a la Festa Major de Vic i un treball sobre l’elaboració de cartes cromàtiques per explicar el color del Jardí Botànic Marimurtra de Blanes, respectivament.\nAnterior Entrada anterior: L’Art i el Disseny també inspiren els Treballs de Recerca\nSegüent Entrada següent: Gairebé tot a punt per a la Setmana de la Recerca 2020


Sessió temàtica 3: Torrent d’en Bosc i espais verds - Sessions deliberatives - Projecte dels espais públics del nou centre de Lliçà d'Amunt - Participa gencat\n25/03/2021 15:02 0 comentaris\n\nPer assistir-hi serà necessari que us inscriviu prèviament a l'enllaç que trobeu en aquesta pàgina, abans del dia 22 de maig.\nSi us heu inscrit, el dia abans de la sessió us enviarem un correu electrònic amb l’enllaç per a la sessió de debat. Si no el rebeu ens podeu escriure a participacio@edas.cat per reclamar l’enllaç\nTot i que l’espai públic a urbanitzar és un sistema interconnectat, per afavorir el debat, aquesta sessió tractarà sobre el Torrent d'en Bosc i els espais verds del seu entorn. El torrent d’en Bosc pren un fort protagonisme en el nou centre com element estructurant i infraestructura verda que contribueix a la naturalització dels nous espais urbans i a la connectivitat ecosistèmica. El tractament de la llera i els marges del torrent, així com el dels passejos laterals que l’acompanyen, serà clau en si mateix i per a posar en relació els espais públics a banda i banda del seu curs.\nEl debat es centrarà en identificar quines activitats i usos imagineu que es podran desenvolupar al nou espai públic, així com recollir propostes envers quins elements i quines característiques hauria de tenir el nou espai per a desenvolupar-les. Tot plegat tenint en compte la integració d’aspectes com la memòria i la identitat pròpies (el passat), donant resposta a les necessitats de la vida quotidiana (el present) i preveient els reptes del futur i la sostenibilitat ambiental (el futur).\nLa sessió comptarà amb la presència de persones dinamitzadores de l'equip tècnic extern de participació i es desenvoluparan dinàmiques de treball en grups per facilitar el debat.


Article a l’Avui (10) | Des de Sants\nLa setmana vinent els EUA tindran nou president. Un president que molt probablement serà Barack Obama i a qui espera un panorama tan fosc com el que va haver d’entomar Ronald Reagan l’any 1981. El primer president dels EUA amb un MBA (de Harvard), George Bush Jr., ha deixat un llegat que costarà d’eliminar i que pagarem entre tots. Tanmateix, i paradoxalment, la virulència d’aquesta crisi només podrà empènyer a favor del canvi.\nLES DARRERES SETMANES ELS MITJANS de comunicació s’han fet ressò de l’enquesta del Pew Global Attitudes Project, de Washington, sobre la percepció dels EUA al món. Si l’any passat, sobre dades del 2006, l’opinió que els diferents països del món tenien dels EUA mostrava una tendència ininterrompuda a empitjorar, les dades publicades aquest mes d’octubre no són més optimistes. Amb el titular Una nova font d’antiamericanisme? l’informe es preguntava sobre la influència de l’economia dels EUA Al món. Les dades no poden ser més concloents. Un 56% dels enquestats a l’Estat espanyol la valoren com a negativa, contra un 10% que la perceben positivament.\nNO TAN NEGATIUS ES MOSTREN els ciutadans de països com Jordània, Rússia i el Pakistan. Entre els més optimistes a l’hora de valorar la influència nord-americana, curiosament, hi trobem l’Índia, la Xina i Nigèria. Al capdamunt de la llista de països crítics hi apareixen Gran Bretanya, Alemanya i Austràlia, amb més d’un 70% de la gent que subratlla l’impacte perniciós de l’economia dels EUA al món. Ara el punt de reflexió: l’enquesta va ser feta l’any 2007. En altres paraules, després de l’espectacle financer d’aquest mes de setembre, després de llegir que l’expresident de la Reserva Federal Alan Greenspan no s’explica què ha passat, després de les primes multimilionàries a executius d’empreses rescatades amb diner públic, després de tot plegat, ben segur que la imatge del model econòmic dels Estats Units no ha millorat. 2,86 bilions d’euros de despesa pública més tard, hi ha prou evidència per dir que un sistema basat en la ideologia, en la idea que els mercats s’autoregulen per simpatia, per bondat intrínseca o perquè sí, no sembla la millor opció per conduir-nos en aquest món interconnectat on uns paguen els plats trencats dels altres. L’autoregulació empresarial sens dubte pot anar encara més lluny, les empreses i els grups d’interès poden i han d’establir els propis mecanismes de regulació; però això no treu que calgui un sistema regulador que eviti espectacles com l’actual i atorgui al mercat el que aquest s’ha demostrat incapaç de proveir, confiança.\nL’ESTUDI DE PEW FEIA UNA AFIRMACIÓ poc qüestionable: una dimensió important d’aquest antiamericanisme té a veure amb el rol d’arquitecte, campió i primer beneficiari d’un sistema global que ha demostrat que beneficia uns pocs a expenses de la resta. El liberal The Economist la setmana passada venia a donar-li la raó: EUA ja és el país amb la distribució de rendes més desigual de tota l’OCDE. La gran feina d’Obama, o de McCain, serà liderar aquest canvi en les regles del capitalisme mundial. Més difícil encara, propiciar la fi d’una lamentable cultura de l’èxit i el diner fàcil.\nDEL FONAMENTALISME DE MERCAT, tal com l’anomena el magnat de les finances George Soros, a l’economia sostenible i, sobretot, raonable. Si algun cop han existit dos models econòmics confrontats, l’europeu d’economia mixta amb Estat de benestar i el capitalisme d’incentius a curt termini d’arrel llibertària, sembla clar cap on hauria d’anar el futur. Parafrasejant Ferran Sáez, l’home occidental té una característica cultural essencial: ser conscient que la noció de veritat és paradoxalment millorable, que el que no ha funcionat pot ser corregit. Ni quedar-nos on som ni abraçar el que mai s’ha demostrat com a solució. Aquesta és la necessària contribució que hem d’esperar del proper president nord-americà. A poca distància ens espera la Xina, preparada per prendre el relleu.\nFiled under: articles, economia, internacional, política | Tagged: Avui, Obama |\n« “Coriolà” de Shakespeare (orig.1623) Abans del sis d’octubre (orig.1934) »


Lloguer per temporada: la millor fórmula per obtenir el màxim rendiment del patrimoni immobiliari\nEl lloguer per temporada d’habitatges amb valor afegit ofereix noves possibilitats als propietaris. Rightplace\nEls propietaris d'habitatges de mig i alt estànding, així com empreses del sector immobiliari dedicades al lloguer, veuen en el lloguer per temporada i amb valor afegit en les propietats una forma segura i còmoda per treure el màxim partit dels actius immobiliaris. Es tracta, al cap i a la fi, de buscar un tipus de llogater temporal que destaca per la seva exigència, però també per la seva solvència i garantia.\nA això es dedica Rightplace, una empresa immobiliària implantada a Barcelona i Madrid i amb més de quinze anys d'experiència que ofereix una cartera d'habitatges llestos per entrar a viure-hi, així com una extensa gamma de serveis innovadors per a aquells que busquen una manera pràctica, àgil i garantida d'obtenir el màxim rendiment dels seus actius immobiliaris.\nEl potencial de ciutats com Barcelona per al lloguer temporal és molt alt quan es disposa d’actius immobiliaris de qualitat. Rightplace\nMobilitat, continuïtat, flexibilitat\nPerquè tal com explica Irina Costea, Responsable de Màrqueting de Rightplace, "actualment hi ha una gran demanda d'actius que permetin a les persones mobilitat, continuïtat i flexibilitat. En l'àmbit de l'habitatge, això es tradueix en una creixent demanda en el segment del mig termini. Es tracta, en definitiva, del Housing as a Service".\nAvui, són diferents els perfils que busquen aquest tipus de servei: estudiants en diferents moments del seu procés de formació, des dels undergraduates fins els post-docs; expatriats laborals, és a dir directius que s'estableixen puntualment fora de casa per a projectes multinacionals; nòmades digitals, ja sigui professionals liberals amb disponibilitat de viure on vulguin; recentment separats o divorciats; o fins i tot pacients amb tractaments mèdics de llarga durada. "Disposar d’allotjament de qualitat per a aquests segments –afegeix Irina Costea–, permet diferents oportunitats d'afegir valor, tant a l'inquilí com al propietari".\nEls perfils dels llogaters temporals són diversos. Són exigents, però també ofereixen garantia i solvència. Rightplace\nA més, en una ciutat com Barcelona, on tant els negocis com l'atractiu de la pròpia ciutat i el seu clima aporten un flux constant de persones que necessiten habitatges de manera temporal, tenir actius immobiliaris és disposar d'una font d'ingressos amb un potencial que cal saber aprofitar.\nConfiança, eficàcia, transparència i fiabilitat\nAquestes són les claus de qualsevol empresa que vulgui oferir aquest tipus de servei immobiliari: confiança, eficàcia, transparència i fiabilitat. En aquest sentit, Carlos Sánchez, Managing Director de Rightplace, ens apunta que "nosaltres oferim un acompanyament complet i personalitzat, tant en el procés de lloguer com en els de compra i venda. Tant inquilins com propietaris valoren el compromís real per part nostra a l’hora d'entendre i resoldre les seves necessitats. Som un creador de valor capaç d’unir dos perfils exigents. Fer que totes les peces encaixin és un valor diferencial per a tots dos perfils i això, a nosaltres, ens posiciona com un agent de qualitat. Treballem perquè els nostres clients se sentin plenament acompanyats i assessorats durant tot el procés de lloguer, compra o venda d'una propietat".\nEl 'Housing as a Service' es consolida com una de les millors formes de treure el màxim rendiment al patrimoni immobiliari de qualitat. Rightplace\nA punt per entrar-hi\nPer als propietaris, a més de recolzar-se en una bona empresa gestora de confiança, és important que l'habitatge tingui un cert valor afegit, ja sigui per la seva ubicació com per les seves característiques pel que fa a la qualitat constructiva, acabats o funcionalitat.\nTambé és important, precisament pel tipus de llogater temporal que es busca, que l'habitatge estigui perfectament moblat i equipat, de manera que s’hi pugui entrar a viure al moment. És a dir que, encara que sigui per un temps determinat (en general, la majoria dels lloguers van dels 6 als 7 mesos), els inquilins se sentin com a casa.\nÉs per aquesta raó, i sempre amb l'objectiu d'oferir les màximes facilitats als seus clients propietaris, que Rightplace ofereix també serveis d'interiorisme i reformes. "Aquesta és una opció fantàstica –explica Ezequiel Salzberg, CEO de la companyia–, perquè així aconseguim que l'apartament tingui les funcionalitats que sabem que els arrendataris més demanden i valoren i, d'altra banda, aportem la nostra capacitat de compra al propietari".\nCada cop més, les empreses immobiliàries busquen habitatges amb valor afegit enfocats al lloguer per temporada a mig termini. Rightplace\nServeis especialitzats i personalitzats\nTambé és important que l'assessorament sigui personalitzat, ja que cada propietari i cada llogater té les seves pròpies necessitats. Per sumar-se als avantatges del lloguer per temporada, la millor tria és comptar amb els serveis especialitzats i personalitzats de Rightplace.\nPerquè, com conclouen des de l'empresa, "al capdavall, cada propietari té les seves necessitats i les seves inquietuds. De vegades, la major rendibilitat és dormir tranquil, deixant el teu patrimoni en mans d'algú que ha entès la importància que té per a tu i el que n’esperes".


Cartell de la passada edició del DocsBarcelona.\nEl més vist de la mostra han estat els títols d’autoria catalana.\nUn cop tancades les taquilles arriba el temps de fer balanç. Un recompte que per als organitzadors del festival de cinema documental DocsBarcelona ha estat positiu. El festival xifra en un 13% l’augment d’espectadors de l’edició celebrada entre el passat 26 de maig i l’1 de juny. Un total de 5.400 espectadors i una mitjana de 83 persones per projecció.\nEntre el més vist es troben els títols d’autoria catalana Bugarach (Nanouk Films), Ciutat Morta (Metromuster) i Demonstration (UPF). Els organitzadors, a més, han volgut destacar la consolidació del festival com a punt de trobada del conjunt d’agents de la indústria i del món universitari.\nEl DocsBarcelona continuarà ara fins el desembre a través d’una exhibició que portarà sis dels títols de la mostra per 40 ciutats presents a la xarxa El Documental del Mes. El primer d’ells, Bojos per les partícules, s’estrenarà dijous 5 de juny als Cinemes Aribau de Barcelona i a 50 sales més.\nactualitat Audiovisual DocsBarcelona festivals notícies\nArticle anteriorPau Roca. Canviar les regles del joc\nArticle següent La Mostra de Films de Dones aterra a la Filmoteca


- Dissabte 18 de juny de 2022 -\n9.30 h primera convocatòria - 10.00 h segona convocatòria\nEnguany tornem a tenir una Assemblea General presencial! Serà a Girona, i també es podrà seguir als espais presencials que habilitaran alguns Grups Locals, o bé virtualment. L'Assemblea agrupa totes les persones sòcies i és l’òrgan màxim de decisió de la cooperativa. També s'hi informa de les qüestions més rellevants de l'actualitat de la cooperativa.\nOrdre del dia (provisional) i documentació\n Elecció de les persones interventores de l’acta\n3. ℹ Memòria social i econòmica 2021 (Documentació pendent)\ncatalà · castellano · galego · euskara\n4. 🗳 Comptes anuals 2021 (Documentació pendent)\n5. ℹ Informe de la Intervenció de Comptes (Documentació pendent)\n6. 🗳 Aplicació de l’excedent cooperatiu 2021\n7. ℹ Seguiment de les mocions aprovades fins ara\n8 🗳 Mocions Assemblea General 2022\n8.1 🗳 Moció Assemblea General 2022. Excedents autoconsum (Documentació pendent)\n8.2 🗳 Moció Assemblea General 2022. Tarifa social (Documentació pendent)\n8.3 🗳 Moció Assemblea General 2022. Autoproducció compartida en xarxa exterior (Documentació pendent)\n9. 🗳 Document marc per a la gestió de la diversitat lingüística a Som Energia (Documentació pendent)\n10. ℹ Retorn de la diagnosi de participació (Documentació pendent)\n11. ℹ Retorn del Pla d'acció 2021\n12. 🗳 Tipus d'interès anual a les aportacions voluntàries al capital social (Documentació pendent)\n13. ℹ Tarifes elèctriques 2021 - 2022. Mercat lliure i Generation Kwh (Documentació pendent)\n14. 🗳 Ratificació de les emissions al capital social\n15. 🗳 Modificacions estatutàries (Documentació pendent)\n15.1 🗳 Modificacions estatutàries. Desenvolupament del web corporatiu (articles 4, 10, 38, 55 i disposició addicional 4a)\n(mateix document que el punt 15)\n15.2 🗳 Modificacions estatutàries. Adaptació a normativa (articles 19, 29 i 32)\n15.3 🗳 Modificacions estatutàries. Objecte Social (article 2)\n15.4 🗳 Modificacions estatutàries. Comunitats de béns com a sòcies (article 5)\n15.5 🗳 Modificacions estatutàries. Acords d'admissió per part del Consell Rector (articles 23, 36 i 44)\n15.6 🗳 Modificacions estatutàries. Aprovació del Reglament de Règim Intern per majoria simple (article 40)\n15.7 🗳 Modificacions estatutàries. Renovació dels membres del Consell Rector (article 45)\n15.8 🗳 Modificacions estatutàries. Procediment d'altes i baixes de persones sòcies (article 13)\n16. 🗳 Renovació de càrrecs del Consell Rector\n16.1 🗳 Renovació de càrrecs del Consell Rector. Ratificació d'Albert Clusella\n16.2 🗳 Renovació de càrrecs del Consell Rector. Indicacions per la presentació de candidatures\n17. ℹ Presentació del pla d'acció 2022 (Documentació pendent)\n18. 🗳 Aprovació del pressupost 2022 (Documentació pendent)\n19. 🗳 Facultar al CR per executar i inscriure els acords adoptats\nℹ = Punt informatiu\n🗳 = Punt a votar\nAl Participa, en els pròxims dies, les persones sòcies trobareu aquesta documentació juntament amb els\nespais de debat i consulta. Si voleu participar de la deliberació o resoldre dubtes, us animem a iniciar sessió i dir-hi la vostra!\nCandidatures al Consell Rector\nTotes les persones sòcies que ho desitgeu, ja podeu presentar candidatures per al Consell Rector. A l’Assemblea General d’enguany quedaran lliures tres vacants al Consell Rector; l’elecció dels nous càrrecs es farà per votació entre les candidatures que hi hagi. Les persones que deixen el càrrec al Consell Rector són l'Albert Banal i la Irene Machuca, i també cal ocupar el lloc de l'Assumpta Farran, que va renunciar per incompatibilitat amb un càrrec polític fa uns mesos. Els volem fer arribar un profund agraïment per la seva tasca i dedicació.\nA aquest òrgan de govern, tan important és que hi hagi coneixements específics sobre energia, mercat elèctric i cooperativisme, com que hi hagi representació de la diversitat que hi ha a la cooperativa i a la societat en general (d'edat, de gènere, d'origen...). I és que, si volem una transició energètica transformadora, necessitem uns òrgans que representin la diversitat de veus.\nFa unes setmanes, al blog, us n'explicàvem alguns detalls, i us convidem també a veure aquest petit vídeo, en què hi participen persones que són o han estat al Consell Rector.\nA continuació trobareu les indicacions i procediment per presentar candidatura a aquest òrgan de govern. La data límit per presentar-les és el diumenge 22 de maig:\nAquí també trobaràs les indicacions en els 4 idiomes\nCONEIX ELS ÒRGANS DE GOVERN\nTrobada amb la Intervenció de Comptes\nFormació Òrgans de Govern de la Cooperativa\nSessió 6 - 26/04/2022\nTrobada amb el Consell Rector\nSessió 7 - 03/05/2022\nEspais de Preparació de l'Assemblea (EPAGs)\nEstem organitzant un seguit de trobades prèvies en línia perquè les persones sòcies interessades puguin, amb la col·laboració de l’equip tècnic i el Consell Rector, resoldre dubtes sobre alguns dels temes de l’Ordre del dia d’aquesta Assemblea. Són els EPAGs, Espais de Preparació de l'Assemblea General. Les dates i temàtiques dels EPAGs seran les següents:\nLes persones que vulgueu participar en algun dels EPAGs heu de fer la inscripció a través de l’eina Participa, es poden fer fins un dia abans de cada sessió. Per a cada trobada a què vulgueu assistir, haureu d’anar a l’apartat de la trobada i prémer el botó “Inscriu-te a la trobada”, la inscripció estarà realitzada quan al botó hi posi “Inscrit”. Al Participa també podreu fer-hi comentaris i preguntes de cara als EPAGs.\nINSCRIU-TE ALS EPAGS\nA mesura que es vagin fent les trobades, anirem penjant els vídeos resultants en aquest espai.\nEl dia de l'Assemblea...\nEn aquest espai trobaràs el vídeo per poder seguir-la en línia.\nDes d'aquest espai podràs accedir al portal de votacions.\nL'ACTA DE L'ASSEMBLEA\nUn cop passada l'assemblea, aquí podràs consultar l'acta.\nAl Participa, les persones sòcies trobareu publicats cadascun dels punts de l’ordre del dia juntament amb la seva documentació i l'accés als espais de debat i consulta corresponents.\nSi voleu participar o resoldre dubtes, us animem a iniciar sessió i dir-hi la vostra. Recordeu que les credencials per accedir-hi són les mateixes que les de l'Oficina Virtual.\nACCEDEIX AL PARTICIPA\nMarç, 2022 - Candidatures obertes per al Consell Rector i formació sobre òrgans de govern de la cooperativa\nFebrer, 2022 - Ja podeu donar suport a les mocions perquè s’incorporin a l’Assemblea General d’enguany\nNovembre, 2021 - Comença la fase d’elaboració de mocions per a l’Assemblea General 2022\nWeb de Som Energia · Portal de Participació · Notícies del blog · Avís legal\n· Contacte: participa@somenergia.coop ·\nL’Assemblea General agrupa a totes les persones sòcies i és l’òrgan màxim de decisió de la cooperativa: una persona, un vot. Per a més informació, us enllacem als Estatuts de la cooperativa.


Manipulació a la Vikipèdia - Notícies Noves tecnologies - Notícies Noves tecnologies - e-notícies\nNoves tecnologies · 5 de Novembre de 2009. 15:30h.\nManipulació a la Vikipèdia\nL'enciclopèdia defineix la reina Isabel II com "la màxima corrupta del Regne Unit"\nLa pàgina de la Viquipèdia que parla sobre la reina d'Anglaterra, Isabel II, ha estat manipulada i se la defineix com "la màxima corrupta del Regne Unit". També s'informa que "va pujar al tron el 4 de febrer de 1953 fotent els britànics que vivian en pau". En aquest sentit s'informa que es tracta de "la primera corrupta nascuda en la família real des del naixement de la Princesa el 1897. Per ser néta del corrupte monarca del Regne Unit en línia paterna Isabel va néixer amb el títol de Princesa Corrupta Isabel de York".\nEl Consell de les Arts destina quasi 140.000 euros al seu web\nCiU acaba amb les trucades amb número ocult\n#10 JCC, Pont de Molins, 06/11/2009 - 13:50\nEl vostre error de Vikipèdia ha durat mes de 24 hores i continueu en el error de mencionar a la Viquipèdia (català) quan la ''noticia'' de que parleu fa referencia a Wikipedia en espanyol\n#9 J.R., Barcelona, 06/11/2009 - 13:16\nL'error ha durat exactament 10 h 57'. A a l'Enciclopèdia Espasa n'hi ha que fa 70 anys que duren i ningú en fa cap notícia. Ah! la Vikipèdia no existeix. Hi ha la Viquipèdia (català), la Wikipedia (espanyol...) A veure quant dura el vostre error.\n#8 J.R., Barcelona, 06/11/2009 - 13:13\n#7 lluis, tortosa, 05/11/2009 - 23:27\nJesus tros d\_'ignorant, mira\_'t l\_'article sobre Isabel II a la wiki espanyola i digues que es incorrecte. A primera vista sembla un article excel·lent. Pero amb els gamberros poca cosa es pot fer.\n#6 TT, Barcelona, 05/11/2009 - 18:57\nAlbert (Barcelona), doncs curiosament son monarquies força paisos considerats exemple de democracia, com Canada, Australia, Regne Unit, Noruega, Suecia, Dinamarca o Paisos Baixos... i no viuen pas acomplexats (ni per descomptat volen canviar).


RedGlobe Notícies - Solidaritat amb els treballadors i treballadores de Titanlux\nSince 01/06/2005: 63797957\nAquesta setmana els treballadors i treballadores de Tintanlux han fet un pas més enllà en la seva justa lluita contra la patronal: han iniciat una vaga indefinida amb la intenció d’aturar els plans d’acomiadaments de l’empresa i exigir la readmissió dels i de les companyes acomiadades. Recordem que aquesta empresa té beneficis continuats, sent l’empresa de pintures líder a Espanya.\nEls i les comunistes del PCPC afirmem que la vaga és el camí. No obstant, l’objectiu últim no ha d’ésser la readmissió i l’aturada d’acomiadaments massius d’aquesta gran empresa perquè si tot ho produïm tot ho decidim.\nPensem que la única solució possible per acabar amb la pobresa, la misèria, l’explotació brutal dels treballadors/es per part de la burgesia és l’organització com a classe. Prendre consciència d’aquesta explotació i organitzar-nos. Organitzar-nos per lluitar contra l’explotació i opressió de la nostra classe.\nDia a dia, els treballadors i treballadores de Titanlux, com ahir Panrico o abans d’ahir SEAT, demostren la unitat de classe en la lluita. D’aquesta manera cada cop es troben més a prop de vèncer l’individualisme per revertir la tendència d’un sistema que ens necessita pobres, treballant moltes hores, a canvi d’uns sous i drets miserables, mentre els empresaris segueixen acumulant beneficis a costa de la nostra explotació.\nCridem a l’organització obrera per sobre de sigles sindicals i divisions inútils; cridem a la solidaritat de tota la classe vers la lluita dels treballadors de Titanlux. Cridem a sindicats, comitès i organitzacions socials i polítiques a solidaritzar-se i defensar la seva reivindicació legítima, i cridem a unir-nos en un Front Obrer i Popular pel Socialisme per poder tenir instruments organitzatius i de lluita per tal d’acabar amb aquest sistema injust, mesquí i corrupte.\nSOBREN ELS EXPLOTADORS, NO ELS TREBALLADORS!\nSOLIDARITAT AMB LA VAGA DE TITANLUX!


Catarroja es posiciona com a Ciutat Educadora en la jornada ‘La ciutat com a espai educatiu’ - El Meridiano de L'Horta\nEl Teatre Auditori de Catarroja ha acollit durant aquesta setmana la primera edició de la jornada, ‘La ciutat com a espai educatiu’, coincidint amb la celebració, el 30 de novembre del dia de la Ciutat Educadora. Ponències i taules redones de gran nivell que han comptat amb la guinda de la participació del reconegut psicopedagog italià, Francesco Tonucci.\nLes jornades s’han dividit en tres dies, sent el dilluns 29 l’encarregat d’obrir el torn de ponències Miguel Ángel Santos Guerra, catedràtic de Didàctica i Organització Escolar en la Universitat de Màlaga, qui ha aportat la seua experiència i formació en la ponència reflexiva ‘Que la meua ciutat siga millor perquè jo visc en ella’. A continuació ha sigut el torn de la taula redona ‘Actuacions d’èxit de centres docents’, on diferents professionals de centres educatius de la comarca han explicat les seues experiències.\nEl dimarts, l’encarregada d’obrir les jornades era la mestra i pedagoga, Mar Romera, amb la seua ponència “Qui educa en el s.XXI”, una excel·lent posada en escena per a la qual seria la guinda d’aquestes jornades. Així doncs, a continuació, Francesco Tonucci explicava, amb gran claredat i eloqüència, ‘L’autonomia de la infància’, que convidava als adults a escoltar realment els xiquets, només d’aquesta manera podran ser responsables. El mestre italià, una vegada conclosa la seua intervenció, mantenia una conversa amb els membres del Consell de la Infància i l’Adolescència de Catarroja.\nL’última de les jornades va estar vinculada a l’arquitectura de les ciutats amb dues taules redones ‘Repensar per a transformar els espais educatius’, formada per professionals en la matèria de l’arquitectura i ‘Som Ciutat Educadora’, moderada per l’alcalde de Catarroja, Jesús Monzó i que comptava amb la participació dels primers edils de Picanya, Font de la Figuera, Benetusser i Potries.\nTags: Catarroja catarroja Ciutat Educadora


'Que viene el lobo': el dilema del treballador social - Inside Media\n‘Que viene el lobo’: el dilema del treballador social\nPublicat el 12 Març, 2021 12 Març, 2021\nUna adolescent de 14 anys escriu una redacció per a l’escola. El seu relat fa saltar l’alarma al seu professor. L’endemà es presenta a l’escola el treballador social. Vol determinar què hi ha de cert en la redacció que ha escrit l’adolescent. Aquesta incògnita es troba al centre de la sèrie danesa “Que viene el lobo“, que s’estrena a Movistar+ el dimarts 16 de març i que posa la seva atenció en les complexitats dels casos de violència domèstica. I és que, malgrat que en la redacció l’adolescent narra amb detall l’agressió d’un home i ella mateixa explica que aquest home és el seu padrastre; malgrat que al rostre d’ella es pot veure l’angoixa, el dolor i la por continguda des de fa massa temps; malgrat que el padrastre té antecedents; malgrat tot això, el treballador social no pot establir sense dubtes que allò que està escrit en aquesta redacció és cert. L’adolescent no té marques al cos que serveixin com a prova de l’agressió que ha explicat, i la seva mare nega la història de la seva filla. Diu que està mentint, que no li agrada el seu padrastre i aquest és l’únic motiu pel qual ha escrit el que ha escrit en la redacció, que no és més que un acte rebel d’una adolescent que no accepta la seva nova situació familiar. Quina de les dues versions és certa?\n“Que viene el lobo”.\nEl personatge del treballador social, que està interpretat pel danès Bjarne Henriksen, conegut pels aficionats a les sèries nòrdiques pel seu paper a sèries com “Forbrydelsen” (on va interpretar al pare de Nanna Larsen, la víctima del crim), no pot saber-ho amb seguretat, i a risc de prendre una decisió que després pugui tenir conseqüències legals, confiarà en el seu instint per demanar a la seva superiora que separi immediatament a l’adolescent i al seu germà dels seus pares mentre tracten d’esclarir què està succeint. A partir d’aquí, “Que viene el lobo” explora a fons la complexitat d’aquesta mena de casos, reflectint la xarxa de por, desconfiança i negació que es teixeix dins del nucli familiar i desenvolupant lentament els punts de vista de tots els implicats, aconseguint que tots els personatges es trobin a territoris amb molts matisos. La figura del treballador social exerceix de motor de la història i, a través del protocol que segueix, que posa racionalitat a una situació altament emocional, l’espectador es posa en la situació dels membres de la família, que estan en mans de les seves decisions, per a les quals no té prou informació.\nEl fet de tenir un protagonista metodològic i que segueix cada pas i comprovació de manera rigorosa també facilita que la sèrie mai acceleri més del compte. El guió, escrit per Maja Jul Larsen (“Borgen”, “La ruta del dinero”), es pren el seu temps amb cada situació, indagant en el rostre dels actors per descobrir si en ell hi ha veritat i al mateix temps endinsant-se en l’experiència traumàtica que suposa viure una situació com aquesta. “Que viene el lobo” s’apropia del ritme deliberadament meditatiu de les sèries criminals daneses per construir un drama familiar angoixant en molts moments i terrorífic en d’altres. Sempre amb el misteri de saber qui diu la veritat com a ganxo per arrossegar a l’espectador per les fases d’un procés que és angoixant per a tots els implicats. Al mateix temps, s’indaga amb encert en el xoc que es produeix entre els drets de l’individu i la potestat de l’Estat per intervenir. Per a la mare, el govern li està prenent els seus fills. Per a l’adolescent, el govern l’està protegint. Per al treballador social, estar segur del seu veredicte i eliminar els dubtes és crucial perquè, si s’equivoca, acabarà a l’ull de l’huracà.\nTags: Bjarne Henriksen, Christine Albeck Børge, Cry Wolf, drama, Flora Ofelia Hofmann Lindahl, Maja Jul Larsen, May El-Toukhy, Movistar+, Niclas Bendixen, Noah Storm Otto, Pernille Fischer Christensen, Peter Plauborg, Que viene el lobo, Samanou Sahlstrøm, sèrie\n← ‘Palmer’: nens que juguen amb nines, i encara ens impacta\n‘The Minister’ i la política bipolar →


Parc de la Séquia » El proper cap de setmana centenars de figures de playmobil ompliran el Museu de la Tècnica en la 3a. exposició de Playmobils a Manresa\nEl proper cap de setmana centenars de figures de playmobil ompliran el Museu de la Tècnica en la 3a. exposició de Playmobils a Manresa\nEls visitants podran veure des d’una recreació d’una guerra de pirates fins a una ciutat plena d’accions de la vida quotidiana, una batalla napoleònica, una reproducció de l’Oest americà, un conte de fades o una espectacular ciutat noucentista. A més a més, de manera amateur, Althaia i altres persones han aportat el seu diorama.\nDes del divendres 21 fins al diumenge 23 de setembre de 2018, de 10 a 14h i de 16 a 20h, el Museu de la Tècnica de Manresa (ctra. de Santpedor, 55) exposa 12 diorames de Playmobils realitzat per l’associació Click & Clack i per persones amateurs que també han participat en aquest esdeveniment.\nTots els visitants d’aquesta 3a. exposició de Playmobils podran participar en el joc del Click Amagat, que consisteix en trobar dins els diorames unes figures de Playmobils que no hi corresponen sinó que s’hi han infiltrat.\nAquesta exposició és possible gràcies a la col·laboració del Parc de la Sèquia, Bureau Vallée, Accessoris Manresa, Baxi Manresa, Printdossier, Solans Música, Supermercats Llobet i L’Arpellot i Manresa Capital de la Cultura Catalana 2018.\nL’associació Click & Clack és una entitat d’amics del Playmobil que té una voluntat de transmetre a la ciutadania els avantatges d’aquest joc simbòlic que permet desenvolupar la creativitat, enginy i desenvolupament dels infants acompanyats per les seves famílies. Així mateix el Parc de la Sèquia i el Museu de la Tècnica ens permetran poder accedir a uns dels edificis més emblemàtics de la ciutat de Manresa per la funció que tenia i alhora oferiran als visitants visites guiades a les exposicions permanents de la cinteria i de l’aigua. Kanko és una empresa organitzadora d’esdeveniments que pretén apropar a la ciutadania una activitat plena de pedagogia.


Una casa de camp escocesa a la frontera amb estables, una casa d’autocars i habitacions on Robbie Burns es va allotjar - interiorsnone\nPrincipal interiorsUna casa de camp escocesa a la frontera amb estables, una casa d’autocars i habitacions on Robbie Burns es va allotjar\nUna casa de camp escocesa a la frontera amb estables, una casa d’autocars i habitacions on Robbie Burns es va allotjar\nHa sortit al mercat una mansió rural al camp de les fronteres on Robbie Burns va arribar al mercat. Penny Churchill informa.\nUn bon exemple d'arquitectura simètrica de Geòrgia és la casa Cairnbank, de la categoria B, que es troba en 8, 2 hectàrees de jardins i terrenys enmig d'un paisatge idíl·lic a les afores de la bulliciosa ciutat del mercat de Bordes, a Duns, a 15, 5 milles de l'interior de Berwick-on-Tweed.\nPropietat de la família Pate des del 1913, la casa va ser construïda per un gerent immobiliari, Robert Ainslie, per al seu fill. Les dues ales simètriques es van afegir més tard, el 1855, amb pedra d’una pedrera diferent que dóna a l’edifici el seu exterior agradable i de dues tonades. Segons la llegenda, Robbie Burns va visitar el lloc com a hoste dels Ainslies abans que acabés la casa.\nA la venda a l’oficina de Savills d’Edimburg per “oferir més de 800.000 £” per a tot el conjunt, Cairnbank consta de la casa principal amb 5.645m² d’allotjament, a més d’altres espais més.\nLa casa té un traçat lleugerament inusual de quatre plantes, amb el soterrani dividit en dos apartaments independents, un a cada ala.\nA la planta baixa hi ha un bon vestíbul d’entrada, un saló, una sala d’estar, una cuina i un menjador, amb aquest últim amb un bany privat a un costat, cosa que la converteix en una sala d’hostes potencial per a aquells que pugin amb escales.\nEl primer pis té tres dormitoris i un estudi, amb la suite principal amb bany privat amb un vestidor molt gran a un costat.\nA la segona planta hi ha dues habitacions més. Per a aquells que necessitin més allotjament, o que esperen vacances, per obtenir uns ingressos, hi ha dos apartaments més a la casa d'autocars convertida, a més de la casa blava d'una habitació situada a la carretera.\nDins els vuit hectàrees de terreny, hi ha un pàdoc i una cavallerissa, mentre que també hi ha una àmplia zona de gespa i altres boniques seccions de jardí folrades per arbres.\nDuns es troba a mig camí entre Edimburg i Newcastle i a uns 20 minuts de la costa, cosa que la converteix en potencialment viable (almenys un parell de vegades a la setmana, com a mínim) de qualsevol dels dos.\nLa casa Cairnbank es ven a través de Savills a 800.000 £, vegeu més detalls i imatges.\nCopyright interiors: Una casa de camp escocesa a la frontera amb estables, una casa d’autocars i habitacions on Robbie Burns es va allotjar - interiorsnone


Bibliomenorca - Xarxa de biblioteques de Menorca - Presentat a Maó el Plec de Lectura Deu dones en vers\nPresentat a la Biblioteca Pública de Maó el Plec de Lectura "Deu dones en vers"\nDia de la Dona /Dia Mundial de la Poesia / Dia de celebració\nPresentam avui el Plec de Lectura nombre 15.\nEls plecs com sabeu són aquestes publicacions en format dina 3 que cada mes editam la xarxa de Biblioteques de Menorca per iniciativa de la nostra biblioteca. Volem fer arribar a tothom uns textos que creiem que valen la pena de ser llegits. Textos antics o moderns, per celebrar una efemèride o per anunciar una novetat, d’autors menorquins d’ara i de llavors, en tot tipus de continguts i gèneres: poesia, narrativa, assaig, article, de ficció, d’economia, d’història, de pedagogia. Per descobrir o redescobrir alguna de les nostres figures literàries, per donar a conèixer la nostra riquesa i el nostre moment esplèndid de les lletres menorquines.\nA la vegada aprofitam per reproduir a cada nombre una obra plàstica d’un artista, tan conegut com Matias Quetglas o no tant coneguda com Neus Martín... i així també donam llum als nostres creadors plàstics. Es publiquen 8.000 exemplars i es distribueix gratuïtament per tots els llocs d’afluència de públic.\nEl nombre dedicat a aquest mes de març respon a una sol·licitud de na Fàtima Anglada. Que podria fer jo un plec de lectura? Resposta meva: sí i no. No perquè els plecs són dedicats a novetats bibliogràfiques o a textos d’autors de la tradició literària i sí si feim un nombre col·lectiu per celebrar la poesia i celebrar les dones. I aleshores li vaig proposar de fer una antologia de dones que escriuen poesia a Menorca. Que són unes quantes. En aquest plec són 10, però en podrien ser més. I aquí el tenim. Aquí les tenim, tampoc no hi són totes perquè algunes no han pogut assistir.\nLa il·lustració és de na Mitico Shiraiva. Perdonau el color. M’han ditr que és a causa del paper molt porós que fa que el colors surtin poc saturats i el vermell es converteix en rosa, i no és que hem volgut posar el color rosa a les dones, que ja en van tenir prou d’aquest color.\nDia Mundial de la poesia. La ILC edita cada any un poema commemoratiu en diverses llengües. Els alumnes el llegiran.


Prestació econòmica per contingència comuna\nLa prestació econòmica que Fraternidad-Muprespa proporciona amb motiu d'una incapacitat temporal derivada d'una contingència comuna prova de cobrir la manca d'ingressos que es produeix quan el treballador, a causa d'un accident o malaltia no laboral, està impossibilitat temporalment per treballar.\nAquesta prestació està destinada exclusivament als treballadors de les empreses que hagin optat per aquesta cobertura i als treballadors per compte propi.\nTRAMITEU LA PRESTACIÓ QUÈ ÉS UNA CONTINGÈNCIA COMUNA?\nUna vegada es determina la situació d'incapacitat temporal, l'empresa ha d'efectuar el pagament de la prestació en l'anomenat règim de pagament delegat. Les quantitats proporcionades seran recuperades posteriorment, i es descomptaran de l'import de les quotes de cotització del conjunt dels seus treballadors.\nEl treballador percebrà, mitjançant pagament delegat, un subsidi d'entre el 60% i el 75% de la seva base diària de cotització:\nDel 4t al 20è dia, el treballador rebrà el 60% de la seva base reguladora.\nA partir del dia 21è, percebrà el 75% de la seva base reguladora.