base A arquitectura i cooperació: de febrer 2018\nPROGRAMA AWASUKA: Amb el visat renovat, tornem cap a Supping!\nDesprés de renovar el nostre visat nepalès ja de manera definitiva, tocava tornar a Supping i veure si les nostres previsions s’havien complert, és a dir, si totes les rases estaven llestes per formigonar. Tornàvem amb les esperances de què, amb l’arribada del nou any, aquest procés tan dificultós i entrebancat que és el projecte d’Awasuka agafés embranzida i ens permetés progressar més fluidament.\nD’entrada ens vam trobar amb un panorama força similar a com havia avançat la setmana anterior, força esgraonat, però que havia anat a pitjor. El Niranjan, que és qui primer havia començat, estava llest com sembla lògic, però altres excavacions que s’havien començat abans semblaven estancades per la falta de personal. I és que la ‘deadline’ del 15 de gener és per a tothom la mateixa i, per tant, ara que s’apropa, l’escassetat de mà d’obra es fa palesa.\nD’aquesta manera ens trobàvem a inicis de setmana amb l’aigua al coll i pocs efectius per solucionar-ho i el que vam fer és insistir en la necessitat de trobar treballadors i, a la vegada, apel·lar a la cooperació entre els diferents veïns per tal de poder fer progressar les obres entre tots.\nAixò va donar peu a un relatiu caos on costava discernir qui treballava a on i fent què i va requerir molta paciència i mà esquerra, a més de l’inestimable col·laboració del nostre principal treballador els darrers mesos, el Niranjan. Ell, amb el domini de l’anglès i el coneixement dels nostres ‘modus operandis’, s’ha erigit com una peça clau per a l’èxit del projecte a Supping amb una creixent capacitat de lideratge.\nAixí, el resultat dels primers dies es resumeix amb el Niranjan treballant com a ‘mistri’ de la seva pròpia casa i coordinant la construcció dels dos habitatges més socials, mentre que la resta, amb més capacitat econòmica, s’encarregava de trobar els treballadors suficients per arribar al 15 de gener i no ofegar-se a la riba. D’aquesta manera podíem establir un cert ordre en la construcció dels habitatges perquè, ara ja si, pogués avançar amb fluïdesa.\nLes fonamentacions, recordem-ho, responen al següent procediment: primer cal abocar formigó al fons de les rases, tot i que només a les zones dels pilars com a mesura d’estalvi. Posteriorment s’han d’omplir els forats amb una combinació –ordenada- de pedra i fang, i, un cop arribat a nivell de terra, prosseguir amb la fonamentació erigint un mur amb els mateixos elements. I, a partir d’allà, col·locar les armadures, un encofrat de fusta i acabar abocant-hi formigó per completar el cèrcol que repartirà el pes de l’habitatge a tota la fonamentació.\nTot plegat és un procés costós, que requereix d’un bon grapat de persones per poder progressar de manera eficient i això és el que hem procurat durant la setmana. Així hi ha hagut dies on alguna obra quedava aturada per tal que una altra pogués avançar a bon ritme. Amb aquest sistema hem aconseguit acabar totes les fonamentacions abans del dia 15 de manera escalonada però assegurant que ningú no es quedés sense l’ajut.\nL’excepció ha vingut donada per un dels beneficiaris el qual, tot i el nostre ajut en els primers passos de l’obra i la nostra insistència en la necessitat de treballadors, ha decidit provar de posposar la ‘deadline’ per més edavant. De manera que quedem a l’espera de que succeeix amb ell mentre respectem el temps de curat de la resta de ‘plint beams’.\nDurant aquest temps començarem a revisar la qualitat dels blocs de formigó a les fàbriques més properes i estudiarem la millor opció per dur a terme les fusteries dels habitatges de manera que es puguin fer amb la màxima celeritat possible però no impedeixin els primers passos de la construcció dels murs.


Jocs alternatius by amayans 10962 views\nDeportes alternativos. Alberto Garc... by pcasano8 11355 views\n1. Velocitat de reacció. Canvi químic i temps\n2. Velocitat de reacció. Canvi químic i temps

Mesura de la velocitat de reacció

Factors que modifiquen la velocitat de reacció

Models que justifiquen la velocitat de reacció

Model de col·lisions.

Model del Complex activat

Com té lloc les reaccions. Mecanismes de reacció

\n4. Mesura de la velocitat de les reaccions químiques En una reacció fem servir diversos reactius i obtenim diversos productes. Per calcular la velocitat de la reacció, en pricipipi podem seleccionar qualsevol. Un criteri important a l’hora de triar quin és el que utilitzarem, és important tenir en compte que la seva mesura ens resulti fàcil i ràpida de manera que la puguem determinar de forma exacte e inequívoca. Si tenim una reacció del tipus: 2A + B -> 2C La definició de la velocitat mitjana de la reacció la podem representar per : On ? Representa qualsevol dels reactius o productes. El principal problema que ens trobem si expressem la velocitat de reacció d’acord amb aquesta fórmula és que el seu valor depèn de la substància que estem analitzant, ja que, tal com ens indica l’equació, no reacciona la mateixa quantitat de cada reactiu. Per això s'acorda que: La velocitat mitjana de reacció és la diferencia de la concentració de les espècies presents en la reacció respecte el temps dividit pel coeficient estiquiomètric\n5. La velocitat de reacció d’una reacció homogènia és la derivada de la concentració d’un component de la reacció respecte del temps, dividida pel coeficient estequiomètric del component i canviada de signe si és un reactiu Velocitat de reacció instantània La velocitat de reacció disminueix a mesura que disminueix la quantitaat de reactiu.. Si volem saber la velocitat de reacció instantània en un moment determinat, cal considerar increments de quantitats de substància, dn, i del temps dt, molt petits (diferencials). Quan parlem de velocitat de reacció ens refefim sempre a velocitat instantània. Per calcular la velocitat de reacció instantània, es dibuixa la recta tangent a la corba concentració-temps en l’instant desitjat i es determina el seu pendent (figura 3) La velocitat de reacció d’una reacció homogènia és la derivada de la concentració d’un compotent de la reacció respecte el temps, dividica pel coeficient estequiomètric del component i canviada de signe si és un reactiu. V= -1/V A dn A /dt Les unitats de V són mol.s-1\n6. L’equació cinètica S’ha comprovat que la velocitat d’una reacció és proporcional a les concentracions de les espècies, així per una reacció : L’equació cinètica o equació de velocitat expressa la relació entre la velocitat d’una reacció i la concentracióo de les espècies implicades en la reacció. Cada reacció té una equiació cinètica i una constant cinètica. aA + bB + cC -> mM + nN + pP Velocitat de reacció = k [A] x . [B] y . [C] z k és la constant de proporcionalitat anomenada constant de velocitat. x, y i z són els ordres de reacció respecte a A, B i C respectivament. La seva suma és l’ordre total de la reacció. Aquests valors s’han de determinar experimentalment i no tenen cap relació amb els coeficients estequiomètrics a, b c, de la reacció ajustada La constant cinètica és independent de la concentració dels reactius i depèn únicament de la temperatura a la que estem treballant.\n7. Factors que modifiquen la velocitat de reacció

L’experimentació s’ha comprovat com hi ha diferents factors que modifiquen la velocitat d’una reacció, els més importants són:

La concentració

La temperatura de treball

Els catalitzadors

La intensitat de radiació

L’area superficial

\n8.

La concentració

La dependència de la velocitat de reacció de la concentració s’explica fàcilment amb la teoria cineticomolecular. Una reacció té lloc a nivell molecular quan les molècules o els ions dels reactius xoquen entre si. Una concentració dels reactius més alta implica un nombre més gran de molècules o ions per unitat de volum, i per tant, un nombre de col·lisions superior.

Per augmentar la concentració ho podem fer de diferents maneres segons l’estat físics dels components de la reacció

Si estem treballant en un sistema aquos, hem d’augmentar la quantitat de solut (reactius) per aconseguir-ho

Si estem treballant en un sistema gasos ho podem augmentant la quantitat de solut (reactius) o disminuint el volum del recipient que conté el sistema,

\n9. La temperatura Quan s’incrementa la temperatura s’observa un increment de la velocitat de la reacció\n10. Catalitzadors

Els catalitzadors són substàncies que modifiquen la velocitat de les reaccions químiques.

Poden actuar de dues maneres:

Afavorint que els reactius es trobin, és el cas dels catalitzadors de platí. El platí és un metall que no reacciona i sobre el qual s’adhereixen molts gasos, això facilita que es puguin xocar i reaccionar

Modificar el mecanisme de la reacció de manera que intervenen en la formació de d’espècies intermèdies en la conversió dels reactius en productes. El fet que en el còmput total del procés, apareguin tant en els reactius com en els productes, és a dir, no es consumeixen, fa que no s’especifiquin en l’equació química.

\n11. Model de col·lisions: una primera justificació.

Segons aquest model, per a què tingui lloc una reacció és necessari que es produeixi col·lisions les molècules.

La velocitat de la reacció augmentarà si s’incrementa el nombre de les col·lisions i això pot passar:

Si hi ha un major nombre de molècules ⇒ increment de la concentració

Si augmenta la rapidesa amb que es desplacen les molècules ⇒ major energia cinètica. Si incrementem la temperatura, això comporta un increment en l’energia cinètica de les molècules.

Reacció entre el NO i el O 3\n12.

Els resultats calculats teòricament eren molt més elevats que els trobats experimentalment. És necessari modificar el model.

Per a què, quan xoquin dues molècules és produeixi una reacció és necessari:

Que ho faci amb una orientació adequada

Posseir l’energia necessària suficient per trencar els enllaços existents entre els àtoms de les molècules de reacctius. Si l’energia que posseeix no és suficient, les molècules reboten sense produir-se la reacció.

Només les molècules amb una energia cinètica igual o superior a l’energia d’activació podran xocar de manera efectiva. Un increment de la temperatura de T1 a T2 fa que el percentatge de molècules que tenen una energia cinètica suficient augmenta.\n13. El model del complex activat

Segons aquest model, quan dues molècules s’acosten amb suficient energia cinètica, els enllaços entre els seus àtoms es debiliten i pot iniciar-se la formació dels nous enllaços. Aquesta estructura que ja no és pròpia dels reactius però que tampoc no acaba de ser-ho dels productes s’anomena complex activat.

En la fase immediatament posterior pot passar:

Que els àtoms es tornin a reordenar com estaven, amb la qual cosa el xoc no haurà estat efectiu

- Els nous enllaços s’acaben de refermar i s’originen els productes.

Efecte de la temperatura A la temperatura T1 la quantitat de molècules que posseeixen la mínim energia per reaccionar és molt més petita que a T2\n14. L’estudi termodinàmic d’una reacció només ens indica la variació d’energia que hi ha entre els estats inicial (reactius) i el final (productes).. A partir d’aquí només podem saber si es tracta d’un procés exotèrmic o d’un procés endotèrmic. Per saber la velocitat en que tindrà lloc aquesta reacció hem de conèixer també el valor de l’energia del complex activat. Això ens justifica que moltes reaccions exotèrmiques necessiten, per iniciar-se, una aportació d’energia, però que l'energia que es desprèn és suficient per a mantenir la reacció. També ens justifica que reaccions endotèrmiques, però amb energies del complex activat petites, és suficient l’energia que pot captar del seu entorn immediat, per iniciar la reacció.\n15. Mecanismes de reacció Segons la teoria del complex activat, una reacció entre dos molècules per a donar-ne dues com és la reacció Cl 2 + H 2 -> 2 HCl, té lloc en una sola etapa i l’expressió de la velocitat de la reacció, d’acord amb la llei de la velocitat és: V = k [Cl 2 ][H 2 ] Però quan apliquem la mateixa teoria en reaccions on hi participa un major nombre de molècules com és en la reacció 2 NO + Cl 2 -> 2 NOCl trobem que la velocitat calculada teòricament és molt baixa, en canvi les velocitat experimentals ens donen valors iguals o superiors.\n16. La diferència entre la teoria i les observacions experimentals han portat a les conclusions següents: 1. Les reaccions no transcorren sempre segons la molecularitat indicada en l’equació química. 2. L’equació química expressa el procés global que amb freqüència s’haurà de desglossar en dos o més passos elementals. 3. Cada pas elemental és quasi sempre unimolecular o bimolecular. 4. El conjunt de passos elementals es coneix com a mecanisme de reacció. 5. No tots els passos del mecanisme de reacció ocorren amb la mateixa rapidesa. El pas més lent serà el que determinarà la velocitat global de la reacció. 6. Si volem actuar sobre el sistema per tal d’incrementar la velocitat de la reacció, és necessari conèixer els passos d’aquesta, ja que hem d’actuar en el pas més lent\nLenguaje publicitario clase\nRepaso yuxtaposicion coordinacion\nU2. formación de palabras


La Neteja Aliments - EnterBio Supermercado Ecológico\n> Sabías Que> La Neteja Aliments\n10 neteja aliments:\nLa cynarin, un phytonutrient present en carxofaajuda a reduir el colesterol i els triglicèrids.\nA més a més de ser una font de minerals i vitamina C, la llimona ajuda a reforçar les defenses de l'organisme davant de possibles malalties.\nLa cúrcuma té propietats antiinflamatòries i també facilita el flux de la bilis i la composició dels greixos.\nLa poma és satiating, ric en vitamines, fibra i minerals, ajuda a mantenir hidratat i a prevenir malalties com el càncer o la diabetis.\nL' api té capacitat per tonificar i netejar l'estómac i el fetge, també regular el sucre en la sang.\nEl gingebre facilita la digestió i millora el sistema cardiovascular.\nLa remolatxa estimula el fetge, els ronyons, la vesícula biliar i el sistema limfàtic.\nRic en vitamines, beta carotè i el ferro, el julivert és ideal per condimentar qualsevol menjar.\nEl cogombre, compost principalment per aigua, afavoreix la hidratació i l'eliminació de toxines, l'enfortiment del cabell, la pell i les ungles.\nL' alvocat és un 'superfood' que proporciona una gran quantitat de vitamina E, redueix el risc de malaltia coronària, potencia el sistema immunològic i redueix els nivells de sucre en la sang.


L’Entesa per Sabadell pregunta a l’alcalde si permetrà que es duguin a terme a Ca n’Alzina les competicions previstes pel mes de març - Entesa per Sabadell\nL’Entesa per Sabadell pregunta a l’alcalde si permetrà que es duguin a terme a Ca n’Alzina les competicions previstes pel mes de març\nPublicat el 6 de març de 2015 a Ca n’Alzina, Notes de premsa\nL’Entesa recorda que cap de les activitats que es desenvolupen a Ca n’Alzina en terme de Sabadell no disposa de llicència d’activitats\nTal com va denunciar l’Entesa per Sabadell el maig de 2014, el restaurant, amb una capacitat per a 120 persones, i la hípica de Ca n’Alzina no han disposat mai de llicència municipal per a dur a terme les seves activitats. Tampoc no disposen de llicència per a la tinença de cavalls, de manera que cap de les activitats que es realitza en aquest complex en el terme municipal de Sabadell no està correctament legalitzada.\nCom posen en evidència els informes tècnics municipals, en cap cas no es pot tolerar l’exercici d’una activitat que incompleix totes les normatives generals i sectorials que li són d’aplicació. Així mateix, els informes tècnics justifiquen la impossibilitat d’autoritzar l’activitat de hípica, per la qual cosa l’Ajuntament va iniciar els tràmits per a la seva clausura el passat mes de novembre.\nNo obstant això, entre el 17 i el 29 de març està previst que es portin a terme a les instal·lacions de Ca n’Alzina les competicions SPRING TOUR CDI3 i SPRING TOUR CDI4. Per aquest motiu, la portaveu de l’Entesa per Sabadell, Virginia Domínguez, va preguntar a l’alcalde al ple del passat dimarts quina serà l’actitud del seu govern davant d’aquestes competicions i si era conscient de la responsabilitat política i penal que assumiria tolerant activitats de pública concurrència sense la preceptiva llicència d’activitats.\nCal recordar que l’any passat, malgrat l’Entesa ja havia alertat sobre la situació d’il·legallitat manifesta, es van celebrar diverses competicions en aquest espai i el restaurant ha continuat funcionant amb plena “normalitat”.\nGairebé un any després d’obrir la capsa dels trons de Ca n’Alzina, amb 13 expedients de disciplina urbanística i 2 de disciplina d’activitats iniciats, però encara sense cap sanció ni cap actuació de restitució de la realitat alterada, l’Entesa segueix preguntant-se des de quan coneixia el govern que aquestes activitats es realitzaven sense llicència i per què no va actuar.


Encara no saps on fer l'àpat de Nadal? Aquí tens les nostres propostes\nEl Nadal significa grans àpats FOTO: Cedida\nAmb família, amics o companys de feina, podem tastar des d'àpats més sofisticats als més tradicionals\nper Redacció del TOT 16 de desembre de 2016\nEl TOT Sant Cugat t’acosta una sèrie de propostes perquè puguis celebrar les festes nadalenques de la millor manera possible. Amb família, amics o companys de feina, tastant des dels àpats més sofisticats, fins als més tradicionals i sense oblidar aquells plats que són tendència.\nCan Gula: cuina innovadora\nEls menús de Nadal de Can Gula destaquen per la millor cuina de mercat amb tocs d’innovació, en un ambient càlid i relaxat. El restaurant té diverses propostes de menús i menús tipus còctel per a grans grups, a més de preus especials en cocteleria.\nBrau: la cultura del bon menjar\nL’espai Brau Restaurant és ideal per celebrar les festes de Nadal, amb menús especials per a particulars i empreses en un entorn privilegiat i cuidat fins al mínim detall. Obren per Nadal i Sant Esteve amb un menú tancat i també amb menús per emportar-se.\nAvinguda de la Guinardera, 11-13\n616 770 867\nSantamasa: Plats frescos i de tendència\nEl Santamasa proposa per a aquestes festes diversos menús per a grups, que es poden fer en alguna de les sales privades. El restaurant estarà obert totes les festes de Nadal. Podeu consultar la carta i els menús a\nAv. de Lluís Companys i Jover, 50\n936 75 03 77\nUbicat al SC Trade Center, Xarlot ofereix als grups espais reservats amb quatre menús de 22 €, 25 €, 27,50 € i 30 € amb plats per picar, segons a escollir, postres i una selecció de cerveses artesanals, fetes al mateix restaurant, entre elles la cervesa de Nadal.\nLa Bolera: Brasa i cuina catalana\nUn dels referents de la gastronomia local obre per festes les seves portes a grups d’empreses oferint menús variats. Amb la possibilitat de zones reservades, La Bolera, selecciona les carns de millor qualitat i les millors verdures i hortalisses.\nBaixada d’Alba, 20\nLa Plaça: Tapes i molt més\nA tocar amb el Monestir el restaurant La Plaça ofereix menús tancats per a grups amb una àmplia carta que inclouen plats de brasa, cuina mediterrània i tapes. El lloc disposa de diversos salons per a les celebracions de grup.\nC. de Santiago Rusiñol, 60\nLa Cantonada: Creperia-Restaurant\nGanes de celebrar l’arribada del Nadal o acomiadar l’any amb amics, família o companys d’empresa gaudint d’un menjar casolà amb ingredients de primera?\nMenú i preu a l’abast de totes les butxaques a 17 €, 22 € i un menú criollo per 30 €\nPlaça del Dr. Galtés,6, local 8\n93 589 23 32\nCuina TOT Nadal


«Jesús cridà els dotze i començà d'enviar-los de dos en dos»\nA l'Evangeli d’avui, veiem com Jesús envia els deixebles escollits perquè comencin a fer el que els ha ensenyat i “els dona autoritat sobre els esperits malignes”, és a dir, la mateixa autoritat que Ell té per naturalesa per fer present en la vida de les persones al Déu que té cura dels seus fills i filles i els protegeix del poder del mal, el qual, llavors i ara, encobreix tot un seguit de mals del cos i de l'esperit. Aquests deixebles han d'ampliar i consolidar la pròpia obra de Jesús, mostrant d’aquesta manera com el Mestre pretenia perllongar la seva obra fins més enllà d'Ell mateix, tant en el temps com en l'espai. No queda molt clara la intenció de les condicions que els posa quan els envia. Potser, repassant la primera lectura, en la qual el profeta Amós és expulsat del temple del nord de Betel per parlar contra el rei i no ser un “profeta professional”, puguem pensar que es tracta d'evitar que els deixebles de Jesús semblin mestres o predicadors a l'ús, d'aquells que sempre diuen el que el poder de torn, polític-religiós, vol i necessita que es digui.\nEl profeta és lliure, només depèn de Déu i només a Ell rendeix comptes. Només transmet les seves paraules, no les falseja per por, interès o adulació a unes autoritats que, en demanar-ho, deixen de ser tals. L’evangelitzador és lliure com els veritables profetes. Viatja lleuger d'equipatge, sense estratègies i amb la publicitat justa, que diríem avui. La seva millor presentació és la seva fe i el servei que aporta on treballa, mostrant a aquest Déu proper que declara i fa que els pobres i desheretats se sentin dignes i feliços. Tanmateix, també són conscients de la urgència del moment que estan vivint i han de deixar clar, allà on siguin, que ignorant-los hom perd l’ocasió d’abastar la salvació, la vida i la mateixa esperança. Amb tot Jesús insisteix que, abans de predicar, la gent pugui percebre pels seus gestos i la seva entrega el contingut de l'anunci: que Déu es fa present, que torna personalment i s'acosta a qui ho necessita i espera la seva ajuda. Només amb paraules, per ben dites que siguin o semblin lògiques, mai podran substituir els gestos de compassió, amor i servei.


Seguiment destacat de la Vaga a les escoles, administració pública i a l'atenció primària - Actualitat - Àncora\nTEMAS publica L’\n19/10/2019 00:06 h. TV Costa Brava\nEls Serveis de Salut Integrats del Baix Empordà han fet un seguiment del 40% de la Vaga General. Menys incidència a l'Hospital de Palamós amb un 10% dels professionals donant suport a la vaga i més seguiment a l'atenció primària. El CAP amb més incidència de la vaga ha estat el de Torroella, poble natal de l'exconsellera empresonada i condemnada a 12 anys de presó Dolors Bassa.\nTancat el Centre d'Atenció Primària de Santa Cristina d'Aro que amb aquest cartell es derivaven les visites d'urgència al CAP de Sant Feliu de Guíxols.\nDes del SSIBE han complert amb els serveis mínims per garantir el funcionament normal de les urgències d'atenció primària i de l'hospital. També dels serveis de la unitat d'hemodiàlisi, sala de parts i tractaments de radioteràpia i quimioteràpia. L'atenció als malalts ingressats, l'activitat quirúrgica inajornable en situacions urgents i de necessitat vital. Així com el transport sanitari per atendre totes les urgències, el tractament oncològic, diàlisi i oxigenoteràpia a més dels sistemes d'emergència.\nServeis de neteja i d'hoteleria.\nSeguiment important de la vaga general també a les escoles que han complert els serveis mínims dictats pel Departament de Treball, Afers Socials i Família i que són de 3 mestres i 1 membre de l'equip directiu. Les majoria de les activitats extraescolars han quedat anul·lades i s'han fet serveis mínims també als menjadors de les escoles.\nA l'administració pública els ajuntaments que han determinat els serveis mínims ho han fet per mantenir les consergeries que gestionen, serveis mínims a les escoles bressol i als centres d'ensenyament municipal, als serveis d'atenció al ciutadà i de recursos humans.


Guanyem vol que es comenci a treballar en el Pla Local per l’Habitatge de forma urgent - Guanyem Girona\nGuanyem vol que es comenci a treballar en el Pla Local per l’Habitatge de forma urgent\nBy guanyemgirona 28 de Gener de 2020 No Comments\nCristina Andreu: “Les veïnes i veïns de Girona necessiten una resposta estructurada i consensuada que alleugi la pressió del lloguer”\nLa formació municipalista presenta un recull de qüestions que creu que el futur estudi d’impacte dels pisos turístics hauria d’incloure\nGuanyem Girona ha tornat a exigir que s’avanci “de forma urgent” en el desenvolupament del Pla Local per l’Habitatge. La regidora del principal grup a l’oposició, Cristina Andreu, ha explicat que aquesta setmana han rebut la convocatòria per la Taula pel Dret a l’Habitatge -la plataforma que inclou el govern, els grups municipals i les entitats del sector- per finals de febrer. “El compromís del govern era convocar la reunió a l’octubre però ja anem amb quatre mesos de retard”, ha indicat la regidora de la formació municipalista, que ha afegit que “les veïnes i veïns de Girona necessiten una resposta estructurada i consensuada que alleugi la pressió en el preu del lloguer.”\n“Constatem que l’habitatge encara no és un element central en la política del govern Madrenas i que no està disposat a treballar més enllà del que les forces de l’oposició li exigim”, ha comentat Andreu. “Arrossegarem al govern de Girona cap a polítiques valentes per fer front a l’emergència habitacional perquè les famílies no es poden permetre que el lloguer continuï disparant-se”, ha assegurat la regidora. En aquest punt, la representant de Guanyem al consistori ha assenyalat que “fins i tot a l’estranger quan parlen de Girona és per referir-se al problema de l’habitatge”, fent referència a un article publicat diumenge passat al Washington Post que destacava que “Girona ha patit un increment del 19% en el preu del lloguer en un any” i alertava de les conseqüències de la proliferació de pisos turístics.\nEn aquest sentit, la regidora Andreu ha recordat que un dels acords de pressupost entre el govern de JxCat i Guanyem Girona incloïa que a principis d’any s’iniciessin els tràmits per tirar endavant un estudi d’impacte dels pisos turístics. Des de Guanyem s’ha estat treballant en un recull de qüestions que consideren que el futur estudi ha d’incloure. A part del nombre de pisos, amb llicència o sense, la proposta vol que se sàpiga la titularitat de les empreses propietàries, l’impacte als diferents barris, l’impacte en el preu del lloguer segons la proporció de pisos turístics, que es faci una anàlisi dels efectes en l’activitat comercial, que es faci un recull de denúncies i queixes que se’n deriven o que s’estudiï el seu impacte mediambiental. Finalment, a la proposta de Guanyem també vol que s’investigui si els pisos que estaven buits s’han convertit en pisos d’ús turístic i que s’analitzi la percepció en els sectors socials afectats.\nDes de Guanyem han recordat que la diagnosi publicada pel propi Ajuntament de Girona “va corroborar les mancances a curt i llarg termini a Girona, apuntant que el sòl urbanitzable és limitat i que cal col·laboració i coordinació amb l’àrea urbana.” Per a Cristina Andreu, això evidencia la necessitat de dotar-se “d’instruments per poder invertir aquestes realitats a fi d’assegurar el dret a l’habitatge.”\nPer al grup municipal, “el Pla Local per l’Habitatge, si es treballa conjuntament amb els agents del sector i en defensa del dret a l’habitatge, ha de ser l’eina necessària per encarar el repte, aportant alternatives, propostes concretes i solucions a llarg termini.”\nPrevious PostGuanyem demana a JxCat i ERC que aparquin els partidismes i decideixin el futur del Trueta abans de les eleccions\nNext PostL’extrema dreta visita Girona


UN DIA TRANQUIL - eBook - Laie\nNicolau Batet, sotmès a l?energia de l?error, vol fugir de la teranyina ruïnosa que l?encercla a la ciutat on viu i emprèn un viatge estrany cap al seu poble natal, a la costa. L?excusa és que l?han convidat a la festa d?aniversari del casament d?uns amics de joventut, però des que hi arriba constata que tot ha canviat i que res no pot ser igual a l?edat de les il?lusions, a pesar que encara hi ha un lligam amb el grup d?amics que retroba: la preocupació única de tothom per la set. A través d?un seguiment minuciós de les peripècies extraordinàries i banals de Nicolau Batet i els seus amics, una atmosfera de raresa s?imposa en l?ànim de cadascú a mesura que l?absència de l?amfitriona en el seu dia de glòria esdevé una desaparició real. Aquest dia, Nicolau Batet sabrà que viure és obstinar-se a abolir un record. Un dia tranquil és una novel?la alegre sobre el fracàs.


Escriba el número 235206\nAssegura la llegenda que, una nit preelectoral, els líders d'un partit valencià anaren a visitar Joan Fuster per a explicar-li les seues propostes i compartir les seues esperances. Aquell dia, Fuster havia rebut un llibre curiós: el cens quasi exhaustiu dels i les poetes que havien publicat alguns versos, en valencià, al País Valencià, des de les obres completes fins algun poema solt en una antologia o un llibre de festes. N'eren tants que Fuster, en desconfiar de les expectatives electorals d'aquelles bones persones, els va mostrar el llibre, gros, contundent, farcit de noms ordenats alfabèticament, i els va dir: "Desgraciats! Si no us voten ni els poetes...".\nEn els nostres dies, per sort per a tots, això ha canviat una miqueta i les idees que defensaven els visitants de Fuster ja no són tan minoritàries, però el nombre de poetes, i d'escriptors en general, encara excedeix de bon tros el de lectors habituals en valencià, un fenomen ben estrany en qualsevol altra cultura. Potser per això, els tiratges dels llibres que no entren directament als circuits escolars a penes superen els mil exemplars, una miqueta menys que la primera edició de Les flors del mal, de Baudelaire, que va eixir a les llibreries de París tal dia com hui de l'any 1857, retallat, censurat i maleït.\nBaudelaire era fill de pare vell i sa mare, que devia tindre uns trenta anys quan va quedar vídua, es va tornar a casar amb un general purità i autoritari que li va amargar la vida. Ressentit i sense afecte, el poeta va començar a freqüentar males companyies, prostíbuls, tavernes i llocs de perdició, on va entrar en contacte amb les drogues, fins que una prostituta calba li va encomanar la sífilis.\nPerquè la seua vida no va ser un exemple de correcció política, més que no pel contingut dels seues poemes, la primera edició de Les flors del mal va ser denigrada pels "imbècils de la burgesia que parlen de moralitat" i Baudelaire va ser acusat d'ultratge, processat i condemnat a pagar una quantitat simbòlica de francs.\nPerò al cap d'uns quants anys, el llibre va ser reeditat i l'autor va incloure algunes composicions més, entre les quals n'hi ha una dedicada a Lola de València, una ballarina que actuava a París per aquell temps i que va ser retratada per Manet en un quadre curiós, molt influenciat per Goya.\nLola de València era el nom artístic de Dolores Melea i el quadre la mostra de cos sencer, amb mantellina, una falda de fallera, un ventall a la mà dreta i els braços nus, ornats amb un braçalet. Dolores té les celles grans, amples, negres, uns ulls profunds i foscos, un nas potent i uns llavis rosats i carnosos. És una joia rosada i negra, segons el poeta, que no s'acosta gens a l'ideal de bellesa femenina que ens volen vendre en els nostres dies, quan Les flors del mal es considera una obra mestra de Baudelaire, una de les grans veus de la poesia contemporània.\nNo convé, per tant, perdre les esperances i, encara que de la quantitat no naix necessàriament la qualitat, potser algun dia, alguna de les obres literàries que, ara, a penes superen els mil lectors, acaben convertides en llibres canònics, de la mateixa forma com les expectatives pessimistes de Fuster, amb el pas del temps, el treball ben fet, l'honradesa i la insistència, han esdevingut una esperança esponerosa per al País Valencià i les persones que l'habitem.\nEscriba el número 300068


El II Saló ‘Construïm Futur’ posa Salou com a exemple a seguir per ser destinació turística intel·ligent i sostenible - Impulsa, la plataforma que connecta fabricants i administració local\nEl II Saló ‘Construïm Futur’ posa Salou com a exemple a seguir per ser destinació turística intel·ligent i sostenible\nSalou va acollir el passat dijous 20 de febrer la segona edició del Saló “Construïm Futur”, un fòrum organitzat per Open Energy Institute (OEI), amb la col·laboració de l’Ajuntament i d’altres empreses i entitats, per tal de conèixer les darreres tendències del món immobiliari i de la construcció, sota els principis de sostenibilitat, eficiència energètica i gestió intel·ligent.\nL’alcalde de Salou, Pere Granados, i el conseller de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya, Damià Calvet, a més del president d’OEI, Robert Moragues, van inaugurar l’esdeveniment, que va comptar amb la participació de gairebé una desena de ponents especialitzats en el sector, i amb l’assistència de nombrosos professionals de l’àmbit urbanístic.\nL’alcalde de Salou, Pere Granados, va manifestar que “Salou és un exemple de municipi a seguir que ha apostat per la sostenibilitat i la intel·ligència, ja que ve treballant tres grans projectes: el programa de Salou Smart City; un programa de mobilitat sostenible; i un altre de Destinació Turística Intel·ligent (DTI)”. El batlle també va parlar del sorgiment de noves idees i tendències en el sector urbanístic, i va apuntar que “el sector de la construcció canvia i tindrà un pujada, en el sentit que hi haurà un increment de l’economia relacionada amb l’àmbit de la construcció”.\nPer la seva banda, el conseller de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya, Damià Calvet, va parlar de la necessitat de fer front a l’emergència climàtica, i al fet de com s’han de combinar les activitats econòmiques del territori perquè siguin sostenibles. Calvet va assegurar que “tot el que fem ara compromet el futur immediat”, de manera que “hem de trobar la manera d’avançar cap a una edificació més sostenible, que consumeixi menys energia, i que la utilització dels materials sigui circular”. També que “esdevingui neutra, des del punt de vista climàtic”.\nEl president d’Open Energy Institute, Robert Moragues, va explicar que durant aquesta jornada es tracten diversos temes relacionats amb la construcció, la sostenibilitat i els edificis intel·ligents, i es posa l’accent, especialment, en les conseqüències que es deriven del canvi climàtic; i, també, en el nou paradigma al sector, que pretén “vetllar per l’eficiència energètica i perquè els materials que es facin servir siguin sostenibles”. Així mateix, Moragues va manifestar que “allò que hem de fer és reciclar i donar sostenibilitat a les nostres activitats, per no comprometre futures generacions”.\nUn cop finalitzat l’acte d’obertura, va tenir lloc la conferència inaugural: “L’únic futur possible: el sostenible”, a càrrec del cap de Departament de Construcció Sostenible de l’Institut de Tecnologia de la Construcció de Catalunya (ITeC), Licinio Alfaro. El ponent va explicar el concepte de sostenibilitat que existeix actualment i que anomena la política noruega, Gro Harlem Brundtland, a l’informe ‘El nostre futur comú’: “La sostenibilitat és la capacitat de la societat per créixer sense reduir la capacitat de creixement de les societats futures”. En aquest sentit, Alfaro va fer referència a “la importància de mesurar l’impacte de les construccions, i d’analitzar el cicle de vida de les nostres activitats, pensant en el cost futur de l’operació i en la capacitat de poder recuperar el material d’una edificació, un cop aquesta ja no es faci servir”.\nEls ponents Martín Vidal-Quadras, director general de Rapejun, i Joan Tous, president del Col·legi d’Arquitectes de Catalunya a Tarragona, van parlar del nou paradigma de la construcció i de la rehabilitació, i, també, sobre la necessitat d’obtenir edificacions que optimitzin els recursos.\nEl CEO de Solcam, Marc Segura, i l’exassessor de la Comissió de Medi Ambient del Parlament Europeu i expert en Economia Circular, Frederic López, van enfocar els seus discursos en l’economia circular i la sostenibilitat, parlant de les mesures d’eficiència energètica i la possibilitat de reduir el consum d’energia, per tal de disminuir, també, el dèficit de la balança exterior i la dependència de països tercers.\nA continuació, va tenir lloc la conferència “Tecnologia i dades per al futur de les ciutats”, a càrrec de l’investigador de l’IESE Business School, Carlos Carrasco Farré, una xerrada tècnica sobre la importància de les dades, per tal de poder gestionar, de forma eficient, els serveis.\nEl darrer ponent de la jornada va ser el secretari de l’Agenda Urbana i Territori de la Generalitat de Catalunya, Agustí Serra, que va definir les línies de treball de la Secretaria pel que fa a polítiques de sòl i habitatge a Catalunya, especialment, la voluntat de potenciar la creació d’habitatges de protecció i d’habitatges socials.\nFinalment, a la clausura, el regidor de Gestió del Territori i Habitatge, Marc Montagut, va esmentar els tres principals projectes urbanístics de present i de futur per a Salou que el Govern municipal ha posat en marxa: l’endegament del Barranc de Barenys; el desenvolupament d’una important artèria urbana, l’Eix Cívic; i la transformació de la zona turística en un gran espai per a vianants. Tots tres, per tal de millorar la qualitat de vida dels salouencs i les salouenques.


Seven Trees Apartment Budapest Hongria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAkacfa Utca 50. 5. Emelet 1., 07. Erzsébetváros, Budapest, Hongria, 1073 - Veure al mapa\nMés informació sobre Seven Trees Apartment\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Seven Trees Apartment es troba a la zona de 07. Erzsébetváros de la ciutat de Budapest. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Seven Trees Apartment és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Ascensor són només algunes de les comoditats que fan que Seven Trees Apartment sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Seven Trees Apartment és una elecció inteligents per a viatgers a Budapest, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (22) Parelles (9) Viatgers en solitari (5) Famílies amb infants petits (2) Famílies amb infants grans (1) Grups (6)


Animació del Patrimoni: A vegades ens en sortim\nPublicat per l'Inconegut a 13:57\nAlba - Museu Santa Coloma 14 de maig de 2009 a les 10:06\nMolt bona feina!! deu haver estat molt emocionant preparar tot aquest projecte. ja ens explicaràs!\nGuillem OPC 14 de maig de 2009 a les 10:48\nHo gravareu en vídeo? quedaria bé al canal de Facebook aquest que teniu i ens permetria tenir-ne un tast a aquells que no hi podrem anar...\nHumbert Perez 14 de maig de 2009 a les 12:18\ncertament ha estat molt emocionant, sobretot per l'equip que m'ha acompanyat cada tarda. Us ho explicaré, i personalment també, doncs tinc pensat anar a Santa Coloma a visitar 'Modificacions'.\nGuillem: Buscaré la manera de gravar-ho, m'ha semblat bona idea. En qualsevol cas, es tornarà a fer, també ho han programat per dos dies de la Festa Major (al juny).


Cullera amplia el servici del centre policial de Sant Antoni | Cullera\nCullera amplia el servici del centre policial de Sant Antoni\nL'oficina havia estat amb l'horari retallat des de 2010 i ara torna a obrir durant tot el dia\nEls veïns del barri turístic de Sant Antoni tornen a tindre més servici d'atenció de la Policia Local a l'estiu. L'Ajuntament de Cullera ha ampliat l'horari del centre policial d'esta zona de la ciutat després de set anys en els quals durant el període estival l'oficina solament hi havia estat oberta al públic ocasionalment als matins quan el policia de barri es trobava en el lloc. I açò malgrat que en els mesos de juny, juliol i agost, especialment, la població d'esta àrea urbana es multiplica de forma exponencial.\nDes d'este estiu l'horari d'atenció s'amplia substancialment i passa a ser de dilluns a dijous de 10 a 14 hores i de 18 a 22 h. Els divendres i dissabtes, de 10 a 14 hores i de 18 hores fins a les dos de la matinada i els diumenges de 10 a 14 hores i de 18 a 00 hores.\nEls veïns poden realitzar consultes a més d'efectuar el tràmit d'algunes gestions com per exemple el pagament de sancions (multes o taxa de la grua), indiquen fonts de la Policia Local.\nAçò representa una millora important en el servici, ja que evita desplaçaments fins a les oficines de la plaça d'Espanya (en el nucli antic de Cullera), assenyalen des del consistori.\n«Són molts els turistes i segons residents que passen les seues vacances en la zona marítima i hi ha ocasions en les quals per a fer una simple consulta havien de recórrer diversos quilòmetres fins al centre, ara el que fem és acostar més el servici al barri i millorar l'atenció al ciutadà», ha destacat la regidora de Policia Local, María José Terrades.\nLa precarietat econòmica de l'Ajuntament de Cullera comportà en 2010 la supressió dels reforços de la Policia durant l'estiu, situació que suposà una retallada en l'atenció que es prestava tradicionalment en la reguarda que se situa en la plaça del Mongrell.\nEnguany s'ha produït un canvi al respecte donada la voluntat del govern municipal de millorar la seguretat ciutadana i les condicions de treball del col·lectiu policial. En eixe sentit, Cullera ha incrementat estos dos últims anys els recursos que dedica a la Policia Local.\nEn un altre ordre de coses, el pròxim dia 8 d'agost a les 19 hores en el passeig marítim (enfront de l'edifici Arensol) se celebrarà una jornada d'exhibició per a donar a conéixer els nous vehicles amb els quals s'ha equipat al Cos i acostar la labor dels agents a veïns i turistes.


El 1962 l’escriptora britànica es colà a la festa de benvinguda del turista un milió a Son Sant Joan\n9 min. Palma 24/08/2018 22:42\n651x366 Agatha Christie es pensava que havien organitzat la festa per a ella per tot el que havia escrit sobre l’illa. Luis García Berlanga estrenà una de les obres mestres del cinema espanyol, El Verdugo. Agatha Christie es pensava que havien organitzat la festa per a ella per tot el que havia escrit sobre l’illa. Luis García Berlanga estrenà una de les obres mestres del cinema espanyol, El Verdugo.\nLa dècada dels seixanta l’encetàrem amb ganes de continuar explotant la nostra gallina dels ous d’or. El 1959 l’escriptor menorquí Màrius Verdaguer descrivia un panorama desolador a Un estiu a Mallorca : “Els mallorquins han acabat sent una cosa semblant als suïssos, un poble de turisme. Han dividit el món en dos: Mallorca i fora de Mallorca [...]. Abans, quan Déu en sa bondat infinita deia als mallorquins: ‘Què voleu, fills meus?’ Ells li contestaven: ‘Senyor, volem pau, bons costums i una bona collita d’ametlles’. Però llavors va intervenir-hi el Diable: ‘Què voleu?’, els mallorquins li criden: ‘Volem turistes! Molts turistes!’ I el Dimoni els envia vaixells i més vaixells, avions i més avions, carregats tots ells d’aquesta mercaderia”.\nEl 18 de juliol de 1960 Mallorca abraçà el turisme de masses mentre Menorca i les Pitiüses continuaven amb una activitat turística incipient. El vetust, romàntic i petit aeròdrom de Son Bonet de Palma deixà pas al modern i majestuós aeroport de Son Sant Joan. A principis de la tardor de 1962 ja se superà el milió de passatgers anuals. Es tractava d’una fita històrica que calia celebrar i per a la qual es creà una comissió especial formada per l’aeroport, Foment del Turisme i un grup d’hotelers locals. Aquella iniciativa tingué una anècdota ben entranyable que explica l’empresari Antoni Pomar al seu llibre pòstum Anecdotario turístico de Baleares (1991).\nL’aeroport de Son Sant Joan era l’encarregat de dur el registre numerat dels visitants que anaven arribant. L’avió que portava el passatger un milió va ser un viscount de la companyia britànica BEA. En haver-se enlairat des d’Anglaterra, la tripulació fou informada de la campanya. Feren el recompte i avisaren que el passatger en qüestió formava part d’una parella de Manchester que venia a passar dues setmanes de vacances.\nEn aterrar l’avió, començà la festa de benvinguda a càrrec d’un grup de xeremiers i de ball de bot. Hi estaven convocats tots els fotògrafs de premsa i Televisió Espanyola, acabada de néixer. Es va obrir la porta i la primera persona que va aparèixer va ser una velleta que, en veure tanta expectació, es posà a saludar tothom. De seguida, Antoni Pomar es dirigí a ella. L’ajudà a davallar l’escala i li explicà el motiu d’aquella calorosa rebuda. Ella, amb un somriure a la cara, li digué: “Perdoni el meu error, la veritat és que jo creia que això ho havien organitzat per a mi. Potser per tot el que he escrit sobre aquesta illa que tant estim. Moltes gràcies. Ah!, el meu nom és Agatha Christie”.\nPomar no s’ho podia creure: “Va parèixer que la pista s’esfondrava davall els meus peus. Us imaginau què podria haver representat per a Mallorca que el passatger un milió hagués estat ni més ni menys que Agatha Christie?” En haver-se adonat de l’error, de seguida aquell lloc d’honor fou cedit a la parella de Manchester elegida inicialment. Des dels anys 30 la carismàtica escriptora britànica, morta el 1976, solia visitar d’incògnit la nostra illa que li inspirà el llibre Problema a Pollença (1939). Bé s’hauria merescut ser la turista un milió.\nL’aleshores ministre d’Informació i Turisme, Manuel Fraga, s’enfadà molt amb aquella iniciativa impulsada des de Mallorca. No debades, s’havia organitzat sense el seu consentiment. Després, però, vist l’impacte que va tenir, a mesura que s’anaven superant rècords de visites a tot l’Estat, la recuperà per al seu famós eslògan ‘Spain is diferent’, que es forjà al crit de “Todo por el turismo”.\nEl 1967 el grup Los Stop cantà El turista 1.999.999, que es va perdre les atencions que rebé el turista dos milions. I l’any següent, per a aquells que tenien por de l’avió i el vaixell, Los Mismos reivindicaren la construcció d’un pont des de València fins a Mallorca. Així, proclamaven als quatre vents, “será maravilloso viajar hasta Mallorca”.\nCançons com aquestes havien nascut al Festival Internacional de Canción de Mallorca, celebrat des del 1964 fins al 1970 amb una clara finalitat propagandística. No debades, totes les lletres havien de parlar sobre les bondats de la nostra illa com a destinació turística. Aquell festival fou l’escenari d’altres mítics hits com Me lo dijo Pérez de Karina o Vuelo 502 de Los 3 Sudamericanos. També es volgué promocionar la creació de grups musicals moderns mallorquins inspirats, com a la resta del món, en els Beatles. Així coneguérem Los Bravos, Los Javaloyas o els més nostrats Los Valldemossa.\nEnlluernats pel manà turístic, els empresaris illencs no es cansaven de sumar noves campanyes per tenir més projecció internacional. El 1962, Foment del Turisme, presidit per Antoni Parietti, havia posat en marxa el Festival Mundial de la Elegancia y la Belleza per a l’elecció de Miss Nacions Unides.\nDefinitivament, Mallorca s’havia convertit en la Meca del turisme. Aleshores, els nous demandants de sol i platja gaudiren dels serveis de les grans companyies de touroperadors -l’alemany TUI o el britànic Thomson- que oferien un paquet complet i a bon preu: viatge, estada a l’hotel, menjar i, fins i tot, excursions- causaren sensació els autobusos marítims, les famoses golondrinas, que, plenes a vessar, anaven a la Calobra o la Dragonera.\nPer fer front a aquella ‘invasió pacífica’, hi hagué pista lliure al ciment. No s’aturava de construir de manera indiscriminada sobre l’arena de la platja, enmig de la muntanya... La inexistència d’un pla preconcebut va suposar un deteriorament molt ràpid del paradís que anys enrere havien immortalitzat centenars d’artistes.\nA finals dels anys 50, la revista francesa Paris Match havia estat la primera a batejar despectivament aquell caos com a “balearització” -el terme, però, s’extrapolaria a altres llocs fora de l’illa. Era la dècada en què havia començat l’explotació d’una zona molt propera a Palma i d’important interès paisatgístic: l’Arenal. Conscient del seu potencial turístic, Joan Riu i Masmitjà havia liderat un seguit de reformes a establiments hotelers ja existents. També fou pioner a promoure la contractació de vols xàrter destinats a ocupar els seus hotels. Va ser aleshores quan els empresaris turístics de la zona acordaren canviar el nom de la platja de l’Arenal pel de Platja de Palma. A poc a poc les dunes anaren desapareixent sota tones de formigó.\nEl turisme de masses també requerí una bona xarxa de carreteres. El 1960 s’acabà el passeig Marítim de Palma, que donaria una nova imatge a la façana marítima de Ciutat i que aviat començà a patir embossos. El 1961, tota la serra de Tramuntana quedà connectada de punta a punta gràcies al traçat entre Sóller i Pollença. Aviat, l’arribada de tanta de gent deixaria en evidència la manca de recursos naturals. Un dels més greus fou el de l’aigua, un tradicional bé escàs en una illa. Així es posà en marxa la construcció dels embassaments del Gorg Blau i Cúber, que s’enllestí el 1970.\nEl 1960, l’intel·lectual de Santa Margalida Joan Mascaró no es podia avenir del desastre. En una carta adreçada a Miquel Forteza escrivia: “El turisme va matant Mallorca i va matant els mallorquins, molts d’ells vivint dins un egoisme brutal de fer diners. La destrucció de les platges de Mallorca és un crim internacional. Hotels grans fora de tota proporció damunt la platja. Cases grans, moltes de mal gust, casetes de bany, papers d’anuncis als arbres, anuncis monstruosos damunt roques i terres belles, i munt de papers, botelles rompudes i porqueria per les platges”.\nAquella voracitat constructora s’alimentà amb la mà d’obra de gent vinguda de la Península. La planificació demogràfica fou nul·la. Així, algunes barriades de Palma es convertiren en autèntics guetos, amb elevats índexs de pobresa, delinqüència i drogoaddicció. Fou el cas del poblat gitano de Son Banya, creat el 1969 com a solució temporal a un nucli de barraques disperses de la zona de Can Pere Antoni.\nEl ‘milagro español’\nEl maig de 1964 arribà a Calvià el ministre Fraga per inaugurar l’Hotel de Mar. Era el número 1.000 de tot Balears. Aquell ‘milagro español’ tenia en el NO-DO la seva principal eina propagandística. El turisme no només era associat al progrés econòmic, sinó també a un clima de ‘pau social’. Així, davant l’opinió pública, Franco se sentia més legitimat que mai.\nSens dubte, el boom turístic era vist com una autèntica ‘benedicció’, que permetia la prosperitat. Mentrestant, els incombustibles picadors descobrien la mel del sexe amb les estrangeres, els carrers s’omplien de cotxes Seat, el caprici de moda per als qui havien fet doblers. La febre de l’or turístic cremava com el foc i ningú no parlava de política. Enfora quedaven les penúries de la guerra i el nostre passat de terra agrícola, pobra i emigradora. S’iniciava una nova etapa daurada aplaudida per tothom al so de la famosa cançó de Los Javaloyas, The Paradise of Love (1964), que recordava que “cada día es fiesta en Mallorca”.\nEl 1967, l’ONU declarava l’Any internacional del turisme amb la lloable intenció de promoure una millor comprensió entre els pobles. És una llàstima que Agatha Christie, la que havia de ser a principis d’aquella dècada la turista un milió, no decidís escriure una novel·la de suspens sobre la corrupció que es començà a forjar aleshores.\nI la setmana que ve: ‘I amb les sueques arribà la revolució sexual’\n‘El Verdugo’ i la crítica Al ‘boom’ turístic\nEl 1963, Luis García Berlanga estrenà una de les obres mestres del cinema espanyol, El Verdugo. Amb guió de Rafael Azcona, conta la història d’un home (Nino Manfredi) acabat de casar i a punt de ser pare. Per aconseguir un pis, es veu obligat a dedicar-se al mateix ofici de funcionari que el seu sogre (José Isbert): el de botxí.\nMallorca és el destí on el protagonista ha d’exercir per primera vegada el seu sinistre càrrec. Confiat que en el darrer instant arribarà l’oportú indult per a la víctima, es distreu viatjant per l’illa amb la seva dona. És memorable l’escena de les Coves del Drac de Manacor. Mentre gaudeixen d’un espectacle de música, compareixen dos guàrdies civils (un d’ells, el mític Xesc Forteza), que van a cercar el poruc botxí perquè es presenti a la feina.\nL’elecció de la nostra illa no fou casual. Berlanga pretenia evidenciar les extremes contradiccions del franquisme: parapetat darrere aquella imatge de vida alegre del boom turístic, la dictadura continuava executant presos polítics. Mallorca era, doncs, un escenari de diversió i brutalitat alhora.\nAquell al·legat contra la pena de mort guanyà el premi de la crítica de la Mostra de Venècia i també fou guardonada a Moscou i a París. Va ser un moment crític per a la imatge exterior d’Espanya. El film no podia ser prohibit ja que es tractava d’una coproducció amb Itàlia. Amb tot, sí que s’aconseguí que fos censurada. Malgrat el seu innocent aspecte de comèdia, les autoritats franquistes consideraren El Verdugo “la película más antipatriótica y antiespañola” que mai havien vist.


AINA FORTUNY, autor en Cetrencada\nAquest dimarts comença la polèmica prova de Selectivitat a les Illes Balears\nLes proves de Selectivitat 2017 comencen aquest dimarts a les Illes Balears, juntament amb altres comunitats autònomes com la Comunitat Valenciana, Aragó, La Rioja, Madrid i Extremadura. Mentre que els estudiants de comunitats com les d’Andalusia, Murcia i Catalunya s’examinen una setmana més tard.\nCatalunya mantindrà un tipus de proves PAU (Prova d’accés a la Universitat) molt similar a les dels anys passats, tot i haver-se imposat la LOMCE a Espanya. Això és diferent de les Illes Balears, per exemple, on quasi un total de 4.000 estudiants s’examinen de la nova Selectivitat, denominada EvAU (Avaluació d’Accés a la Universitat) o EBAU (Avaluació de Batxillerat per l’Accés a la Universitat).\nPels estudiants de segon de Batxillerat en general, el curs ha estat ple d’incertesa respecte a les proves. A començaments del mes de desembre, es va establir que finalment es faria una prova d’accés a la Universitat, però, fins aquell moment, no es podia afirmar res. En un primer moment es pensava que es realitzarien les revàlides just acabar el Batxillerat, que tenien un cert efecte acadèmic: si es suspenien aquests exàmens, no s’obtenia el títol del cicle. Això finalment es va eliminar, i es va tornar a imposar la Selectivitat amb alguns canvis: modificant el nom i impossibilitant l’elecció de l’assignatura de modalitat de la fase general de la prova. Per tant, per exemple, a Balears, els estudiants del Batxillerat de Ciències i Tecnologia han de fer Matemàtiques II, els del Batxillerat d’Humanitats Llatí II, els de Ciències Socials, Matemàtiques Aplicades a les Ciències Socials II i els d’Arts, Història de l’Art II.\nA banda de tot això, els estudiants també han vist modificat el temari d’algunes assignatures en comparació a altres anys. Aquests canvis, juntament amb la resta de modificacions, han estat molt polèmics perquè s’han donat un cop ja havia començat el curs. La Júlia Carreras, estudiant de segon de Batxillerat de l’IES Josep Miquel Guàrdia d’Alaior (Menorca) es fa ressò de totes aquestes queixes.\nhttps://cetrencada.upf.edu/wp-content/uploads/2017/06/AUDIO-SELE.mp3 Read more\nTot el que Passenger diu sense saber-ho\nDues hores abans que Passenger surti a l’escenari, el públic ja es prepara per entrar a la sala de Razzmatazz de Barcelona en motiu del 16è aniversari del Razzlive: un festival que acull diversos artistes durant els tres últims mesos de l’any. És diumenge 6 de novembre i el fred ja comença a arribar a la ciutat catalana. Els assistents, impacients, esperen que el cantant britànic els faci endinsar-se en una atmosfera càlida i emotiva, amb les seves cançons. I així, encara que sigui només per unes hores, aconsegueixin entrar en calor.\nMichael Rosenberg és una d’aquelles persones que, fent quasi res, transmeten una senzillesa i simpatia que sempre destaca sobre la resta. I així com ell, la seva música. Els seus temes parlen d’amor, de moments vitals, del pas del temps i d’històries personals. Històries tan sorprenents com la seva: que, en qüestió de mesos, va passar de cantar pels carrers de Londres a ser conegut internacionalment. Des de llavors, ha creat un total de tres àlbums. El seu últim disc “Young as the Morning, old as the Sea” l’ha presentat sense perdre la seva essència de músic de carrer. Però, aquest cop ho ha fet de manera diferent: acompanyat per la banda Gregory Alan Isakov. Una banda que, en més d’una ocasió, l’ha deixat cantant en solitari, únicament ajudat per la seva guitarra.\nAmb un estil que combina el pop-rock i el folk tradicional, Passenger ha evidenciat l’encant que caracteritza la seva veu demostrant perquè no hi quedava ni una sola entrada per vendre. Les 2.000 persones que formaven el públic no han deixat en cap moment de cantar, aplaudir ni emocionar-se. Combinant cançons de tots els seus àlbums, Rosenberg les ha anat presentant una rere l’altra detallant l’on, el quan i el perquè de cada una d’elles. I al ritme d’unes cançons molt riques melòdicament, ha anat avançant el concert fins arribar a la més esperada per a tothom. Les veus dels assistents han començat a entonar les primeres notes de “Let her go” donant peu al moment més màgic de la nit.\n“Well you only need the light when it’s burning low, only miss the sun when it starts to snow, only know you love her when you let her go” (Bé, només necessites la llum quan s’està consumint, només trobes a faltar el sol quan comença a nevar, només saps que l’estimes quan la deixes marxar) diu la cançó. En ella, parla de totes aquelles coses que sols sabem apreciar quan ja estan lluny de nosaltres. I és que Passenger és així: amb paraules simples parla de grans coses. Perquè, sense adonar-se’n, al cantar-la, també ha parlat del seu concert. Un concert que només valores a mesura que es van encenent les llums de la sala que el donen per finalitzat.\nLes cadires de l’auditori del Caixaforum estan quasi totes ocupades i els assistents esperen amb impaciència que comenci l’espectacle Prime Time que donarà per finalitzada la Conferència Internacional SIforAGE.\nSIforAge és un projecte europeu que fa quatre anys que està en marxa i busca assolir un envelliment actiu i saludable per tal d’adaptar-se al nou escenari social, que destaca per un important creixement demogràfic i un augment de l’esperança de vida. La Conferència celebrada a Barcelona entre el 19 i 21 d’octubre del 2016 resulta l’últim esglaó d’aquesta fita. I per aquest motiu, ajunta un públic variat que, mitjançant debats, sigui capaç d’intercanviar idees amb l’objectiu de crear una societat on hi tinguin cabuda totes les edats.\nEn aquest mateix punt, se situa l’obra teatral Prime Time de la companyia lleidetana Nurosfera. Aquest espectacle té la mateixa finalitat: preveure les actituds discriminatòries en motiu de l’edat i desmuntar els estereotips negatius respecte aquesta. Però, ho fa des d’una plataforma diferent: el teatre. En el paper de Glòria Aran, l’actriu popular Imma Colomer interpreta una estrella televisiva que es veu obligada a representar dos personatges contraris en la manera d’entendre l’envelliment. Un el percep com una cosa negativa que va cap a caiguda mentre que l’altre fa tot el possible per mantenir-se jove i comportar-se com a tal. L’obra així planteja la vellesa des de dos angles diferents però deixa en l’aire la possibilitat d’haver-n’hi molts més.\nPrime Time és una peça que no deixa indiferent a ningú. Molts assistents se senten identificats. “El que ens explica és exactament el que ens passa” comenta una persona gran del públic. Més enllà de reflexionar sobre què significa fer-se gran avui en dia, la representació aconsegueix superar els prejudicis que la societat reserva a la vellesa. I a base de rialles, el públic aprèn que envellir suposa, en si mateix, un èxit. “L’envelliment és l’inici d’un autèntic temps d’esplendor. Un autèntic prime-time. El guió que ara ens espera està encara per escriure” acabava dient Imma Colomer. I si aquest guió ha de ser com el que ha creat Núria Casado per a l’obra, l’èxit del que parlen està assegurat.


Mons paral.lels - blogs.flog.cat\nIgual com en una mala pel.lícula, la realitat de cada dia ens demostra que hi ha altres mons, però que són ben a tocar. No parlo de ciència ficció, ni d'universos paral.lels. Parlo de realitats tangibles que conviuen completament alienes les unes a les altres, pel que sembla.\nFa nomes un parell de dies, el president de la Cambra de Comerç de Barcelona, Miquel Valls, afirmava amb tota contundència que la sortida de la crisi és un fet, perquè tots els indicadors macroeconòmics així ho palesen. Una fantàstica notícia, si no fos perquè l'altra realitat, no aquella on viu el senyors Valls i uns altres com ell, sinó la que té atrapats milers i milers de ciutadans, sembla que es vulgui entestar a portar-li la contrària.\nI és que malament rai si la suposada sortida de la crisi ha d'implicar, tal com passa actualment, que el 20% de la població visqui sota el llindar de la pobresa; que el mateix percentatge, si fa no fa, es pugui aplicar a la gent que vol treballar i no ho pot fer; que aquest percentatge és dupliqui, i més, si parlem de joves sense feina; o que la caiguda de poder adquisitiu de les famílies, per les successives baixades de sous, sigui alarmant, mentre els preus dels productes bàsics, aigua, electricitat i gas inclosos, no facin més que pujar any rere any; o que no sigui estrany trobar ofertes de feina sense remuneració. Bonica recuperació econòmica.\nAquest és el nostre país, avui. Un país oficialment en fase de creixement econòmic, però socialment empobrit fins a límits intolerables. Un país on conviuen dos mons paral.lels perfectament separats per unes poques illes de cases.\nComentaris (0)27-02-2015 06:16:35


Givens deixa l'Uni Girona per fitxar pel Perfumerías - Diari de Girona\nGivens deixa l'Uni Girona per fitxar pel Perfumerías\nL´escorta nordamericana ha arribat a un acord amb el club de Salamanca per la propera temporada\nGivens celebra una victòria de l´Uni davant el Perfumerías Avenida. ANIOL RESCLOSA\nAmb només mitja temporada a Fontajau Chrissy Givens en va tenir prou per encisar el públic gironí. És més, la cistella que forçava la pròrroga en l´últim partit de la final al pavelló del Perfumerías Avenida, serà recordada durant temps tot i la derrota. Però tot el bo s'acaba i ahir es va fer oficial el fitxatge de l'escorta nordamericana pel vigent campió de la Lliga Femenina, el Perfumerías Avenida.\nGivens, que va arribar durant l'aturada nadalenca (22 de desembre) procedent del Botas de la Lliga Turca, va ser clau en la segona part del campionat de l´Spar Citylift UniGirona, promitjant 13 punts i 5 rebots durant la lliga regular. Aquests guarismes es van disparar a la fase final, on va arribar a fer 18 punts de mitjana, suplint a la final davant el Perfumerías Avenida, el buit deixat per la lesió d´Ify Ibekwe. Ara justament Givens enfila el camí cap a Salamanca des de Girona, cosa que ja havia fet abans, per exemple, la gironina Marta Xargay.\nAmb aquest anunci es resol un dels aspectes que preocupava al club, la continuïtat de l´escorta nordamericana amb passaport macedoni, i començaran a treballar per aconseguir la incorporació d´una nova peça a la plantilla amb garanties suficients per garantir el buit deixat.


Yurena Díaz: “Seria una imprudència reprendre la lliga” | Borja Sánchez | La Seu d’Urgell | Bàsquet FEB | L'Esportiu de Catalunya\nYurena Díaz: “Seria una imprudència reprendre la lliga” Yurena Díaz: “Seria una imprudència reprendre la lliga” Yurena Díaz: “Seria una imprudència reprendre la lliga” Yurena Díaz: “Seria una imprudència reprendre la lliga” + Yurena Díaz: “Seria una imprudència reprendre la lliga” E-mail\nLa Seu d’Urgell - 5 abril 2020 15.55 h\nBàsquet. La base canària del Cadí, confinada a La Seu d’Urgell, es recupera de la greu lesió que es va fer fa quatre mesos. És la mateixa que la va tenir el curs 2016/17 en blanc\nYurena Díaz dirigint el joc del Cadí TONI SOLANELLAS.\nYurena Díaz: “Seria una imprudència reprendre la lliga” Yurena Díaz: “Seria una imprudència reprendre la lliga” Yurena Díaz: “Seria una imprudència reprendre la lliga” Yurena Díaz: “Seria una imprudència reprendre la lliga” Yurena Díaz: “Seria una imprudència reprendre la lliga” E-mail\nYurena Díaz (Las Palmas de Gran Canària, 1993) és la protagonista de la segona entrevista que fa el Sedis en el seu canal de You Tubre, des que va començar el confinament i que va estrenar l’entrenador del Cadí Bernat Canut. “Hi ha hagut un brot sobretot a Tenerife però com que tinc tota la família a Gran Canària tampoc és tant greu la situació com per exemple a Catalunya tot i que estan tancats a casa” diu la base (1,81 m), que segueix recuperant-se de la greu lesió que va patir fa quatre mesos –lligament encreuat del genoll esquerre, la mateixa que es va fer el 2016 quan era jugadora del Promete– des del seu domicili a La Seu d’Urgell.\n“Passava moltes hores al gimnàs i al pavelló, estant lesionada podia estar a prop de l’equip i recuperant-me i, ara, passo moltes hores a dins de casa” explica, qüestionada per com la ha canviat la rutina l’estat d’alarma. La cuina, sèries i la lectura són els passatemps de Yurena Díaz, que està centrada en el seu genoll i la situació global més enllà del bàsquet.\nLa directora de joc del cadí acreditava 10,3 punts, 2 rebots, 2,6 assistències i 7 de valoració en la lliga femenina en els 10 partits que va disputar fins la lesió, el 30 de novembre a La Seu d’Urgell en una nit nefasta (55-56 contra el Guipúscoa amb triple basc al darrer instant).\n“És molt diferent, a Logronyo em vaig lesionar en el primer entrenament de pista i vaig perdre tota la temporada. Va ser un any en blanc” posa en context respecte la primera recuperació, que amb l’aturada passarà pràcticament el mateix temps fora de la pista que el gruix de jugadores. “Això es para i d’aquí a que torni la normalitat haurà passat un temps i el cos per molt que t’entrenis a casa no pots estar en dinàmica de pista”, explica. “Hi haurà molta diferència, tothom estarà en les mateixes condicions” conclou.\n“Ho anem seguint però no és el maig per telèfon amb vídeos. I l’altre problema és el material: d’un gimnàs i una pista de bàsquet, a casa... T’hi adaptes com pots, es pot fer i s’ha de fer però no és el mateix” és el principal punt feble de recuperar-se sola a casa que fer-ho al costat de l’equip, amb preparador físic i fisioterapeuta al costat.\n“Cada genoll és un món i també cadascuna de les lesions. Ara tinc dolors que l’altre cop no vaig patir però la recuperació va molt bé. Abans que tot això es tornés tant greu vaig anar a una revisió amb el doctor i estava en dinàmica de l’equip fins el confinament” posa sobre la taula, reiterant que el genoll va bé.\n“Estem bé, anem parlant i els ànims són estranys com la situació però no ens afecta només a nosaltres i tampoc podem fer-hi res” és la situació de la plantilla del Cadí, una jugadora de les quals, Sydney Wiese, va donar positiu per coronavirus un cop va arribar als Estats Units. “Ens ho va dir ella i diu que està bé dins el que cap. Podem estar contentes i tal com està la cosa a tots els nivells, hem tingut sort”.\n“Hi haurà una crisi molt bèstia i ens hi haurem d’adaptar” adverteix sobre com creu que acabarà la situació actual. I segueix: “Això no se n’anirà de la nit al dia i afecta a tot: aquest estiu no sé si es podrà viatjar i repercutirà en el sector del turisme. Hi haurà gent que no treballa i malgrat hi hagi ajudes l crisi serà molt bèstia”.\n“És molt trist que hagi de passar una cosa així per a valorar les persones que tenim en l’àmbit sanitari. I espero que aviat se’ls ajudi. No tenen material i posen la seva vida en risc. La d’ells i la de tothom perquè són els que tracten a totes les persones” afirma sobre el sector de la societat que s’està erigint com heroi.\n“El que es pugui, depèn de les restriccions. Però quan es calmi tot, anar a casa: porto molt temps sense anar-hi” és el primer que té previst fer quan s’aixequi el confinament.\nLa lliga femenina\n“Crec que no es reprendrà la lliga. I si es fa serà una imprudència perquè si es fa, d’aquí un parell de setmanes, segur que voldran un partit de dimecres a dissabte i ho veig una imprudència” diu sobre la possibilitat de tornar a la competició a la què li quedaven quatre jornades de la fase regular i el play-off, quan es va aturar tot just després de la copa a Salamanca. I ho argumenta: “La get porta vint dies aturada i necessita un temps per preparar cada partit. Hi hauria moltes lesions i no crec que valgui la pena, no ho veig viable”.\nHi haurà una crisi molt bèstia i ens hi haurem d’adaptar. Això no se n’anirà de la nit al dia i afecta a tot\nÉs molt trist que hagi de passar una cosa així per a valorar les persones que tenim en l’àmbit sanitari. I espero que aviat se’ls ajudi


LA SAMARRETA DE COLL DE BANDA MEREIX UNA SEGONA MIRADA | DIARI MASCULÍ - ESTIL\nHi ha un estil de camisa que sembla provocar reaccions fortes: el coll de la banda, alias la camisa de coll avi. A alguns els encanta l’aspecte d’una camisa de vestir sense coll; fa molta més calor per la calor i la humitat i pot cridar l’atenció si es porta amb el vestit adequat. Altres nois preferirien una camisa feta de vidre trencat i filferro de pues, sempre que tingués el coll adequat.\nPerò l'home raonable té en compte totes les opcions. La camisa de vestir amb coll de banda torna a ressorgir i val la pena donar-li una oportunitat aquest any. Sóc del campament que sembla que aquestes camises semblen estranyes amb un vestit, però admeto que tenen un aspecte fantàstic com una camisa d’estiu informal. O potser amb una armilla lleugera i pantalons de vestir d'estiu per a ocasions una mica més formals.\nPassa que Todd Snyder té la seva Collar de banda Henley a la venda per 89 dòlars ara mateix, per tant, aquesta és la vostra oportunitat de provar aquest aspecte sense gastar una gran quantitat de diners. Com que és un jersei, té una sensació molt més informal que un botó, de manera que ni tan sols faltarà el coll. També n’hi ha un ratlles marines versió i un dins i un dins guinga gris també. Són 100% cotó, fabricats a Portugal i tenen un aspecte excel·lent amb pantalons curts, pantalons xinesos o texans. Penseu en això com la vostra oportunitat per submergir el dit del peu en el món de la camisa sense collar en lloc de capbussar-vos al cap (i al coll) primer.\nPrograma de treball de 6 setmanes\nconstruir músculs i perdre greix\nvince mcmahon múscul i forma física\nmenjar per perdre greix i guanyar múscul


Laura Jareño: «Em feia vergonya tenir un trastorn mental»\nUna depressió li va acabar generant un autoestigma contra el qual lluita a través de l'activisme en primera persona\nDiumenge, 23/06/2019 | Actualitzada 26/06/2019 - 10:20\nEls anys més durs de la vida de Laura Jareño (Santa Coloma de Gramenet, 1984) caben en aquesta frase: "Qué me pasó / se me olvidó reír / cuánta pena para este alfeñique". És d’una lletra del seu germà, amb qui a més de passió per la música i l’art comparteix la lluita contra els estigmes i autoestigmes de la salut mental després d’una llarga depressió. I ho fa des d’Activament Catalunya Associació, autogestionada per persones que han patit trastorns en primera persona.\n–¿Quan va aparèixer el trastorn mental en la seva vida?\n–El 2010, després d’una depressió-ansietat mal diagnosticada. Aleshores em van ingressar per primera vegada; jo tinc trastorn bipolar i em va enganxar en plena fase de pujada.\n–¿Quines van ser les causes?\n–Va arribar perquè vaig estar un temps fumant porros en excés i vaig passar per situacions molt traumàtiques, com una experiència de violència de gènere. Això, sumat a l’estrès laboral, va desembocar en un brot psicòtic.\nI, és clar, va marcar un abans i un després.\n–Totalment. Jo treballava com a psicòloga, i veure’m a l’altra banda em va marcar moltíssim. Em feia vergonya tenir un trastorn mental. Portava sempre una motxilla carregada que no volia que ningú veiés.\n–¿Hi ha hagut episodis posteriors?\n–Un d’ansietat, però a aquest nivell de perdre la raó... mai. El que més em va xocar va ser la vergonya; aquest sentiment de creure que tothom em rebutjaria, quan la que més em rebutjava era jo mateixa.\n–¿Com va aconseguir sortir d’aquesta espiral?\n–A banda de tenir el recolzament de la meva parella i la meva família, coneixent gent que havia passat per un sofriment similar. Jo tenia un fort autoestigma: no és que no m’hagués sentit rebutjada per la societat alguna vegada, però tots els prejudicis com ara que som violents o infantils els havia fet meus.\nLaura Jareño, a la seva Santa Coloma de Gramenet natal. / LAURA GUERRERO\n-Es refereix, entenc, a Activament.\n-Sí. La meva companya Maribel Catalán i jo vam fundar el 2014 la primera delegació de l’associació a Catalunya, a Santa Coloma de Gramenet. En aquest procés vaig conèixer gent que patia però seguia amb la seva lluita i la seva vida digna. De mica en mica vaig anar sortint de l’armari de la salut mental i traient-me el llast de l’autoestigma, que em feia més mal que el mateix trastorn.\n–Quina paradoxa, la societat: unes vegades et condemna, d’altres et salva.\n–Exacte. Vaig començar a notar que tornava a tenir les regnes de la meva vida: ¡és un camí, ho estic intentant! (riu). Me’n vaig adonar el Dia de l’Orgull Boig, que l’any passat es va celebrar per primera vegada a Barcelona. El vaig sentir tan meu... va ser molt bonic.\n–D’Activament, el més interessant és que la gestionen els que han patit el trastorn.\n–Això mateix. Per nosaltres és una gran oportunitat; jo fa gairebé tres anys que hi treballo. A través del recolzament mutu i l’apoderament creiem en una societat inclusiva, però no des del "pobret, ha de cabre aquí", sinó des de la igualtat de drets i ciutadania activa dels que tenen un trastorn mental.\n–¿Què li contestaria a algú que afirma que “l’estigma no existeix”?\n–Li oferiria les nostres experiències vitals. Que existeixi no vol dir que tothom estigmatitzi: hi ha gent boníssima i molt sensibilitzada. No s’ha de culpabilitzar tothom: jo mateixa em vaig autoestigmatitzar.\nTemes: Psicologia Gent corrent


Huntington Inn Huntington (IN) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 6 allotjaments a Huntington (IN).\n2998 West Park Drive, Huntington, Huntington (IN), Estats Units - Veure al mapa\nMés informació sobre Huntington Inn\nAl visitar Huntington (IN), vosté es sentirà com a casa a Huntington Inn, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Club de Golf Norwood, Club de Golf La Fontaine donen a aquest hotel un encant especial.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Huntington (IN). Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de recepció 24 hores, restaurant, servei de bugaderia.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, despertador, telèfon, TV satèl•lit/cable a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Huntington Inn no troba competidors en cap categoria.\nAllotjaments a Huntington (IN)


Ciments Molins guanya el 33% més malgrat la depreciació de les monedes americanes\nLa venda de ciment a Espanya es disparen quasi un 20%\n2 min. Barcelona 02/05/2017 12:03\n651x366 Julio Rodríguez, conseller delegat de Ciments Molins Julio Rodríguez, conseller delegat de Ciments Molins\nLa companyia catalana Ciments Molins va tancar el primer trimestre amb un benefici net de 20,5 milions d'euros, xifra que és un 33% superior al mateix període de l'any anterior, segons ha comunicat l'empresa a la Comissió Nacional del Mercat de Valors (CNMV).\nLa companyia cotitzada catalana ha aconseguit millorar el benefici malgrat l'impacte en els seus comptes de la depreciació de les principals monedes de l' Amèrica Llatina, especialment del pes mexicà. Sense aquest impacte, el benefici hauria crescut més del 41%.\nLes vendes de ciment han augmentat el primer trimestre un 5% respecte al mateix període de l'any passat, amb increments en tots els mercats on la companyia opera excepte Tunísia i Bangla Desh. Les vendes de formigó, per la seva banda, han augmentat un 12%, amb creixements en tots el mercats on s'opera amb aquest producte.\nEls ingressos de la companyia han superat els primers tres mesos de l'any els 194 milions d'euros, amb un creixement del 20,6%. La bona evolució ha permès rebaixar també l'endeutament un 1,6%, i ara se situa en 184,7 milions d'euros.\nDestaca la recuperació de les vendes de ciment al mercat espanyol, que els darrers anys ha estat especialment deprimit a causa de la crisi immobiliària i de la construcció, i de la manca d'obra pública. Les vendes de la companyia a l'Estat han arribat als 59 milions d'euros, amb un increment de quasi el 20%. El benefici brut operatiu (Ebitda) de la companyia ha millorat un 27%, però a Espanya ho ha fet un 61%.