Els grans partits es desentenen del monument franquista i el deixen en mans del Parlament - Imagina Ràdio\nEls grans partits es desentenen del monument franquista i el deixen en mans del Parlament\nEl futur del monòlit es podria resoldre amb la nova Llei de Memòria Històrica\nRedacció.- El mandat que ara acaba a Tortosa ve marcat per un canvi històric a l’alcaldia, que encapçala per primera vegada a la història de la ciutat una dona, però també per la polèmica consulta que es va fer la primavera del 2016 sobre el futur del monument franquista de l’Ebre, el monòlit de la dictadura més gran de Catalunya que es conserva en un espai públic. Un 68% dels tortosins i tortosines que van votar van decidir deixar-lo on és, al mig del riu, però reinterpretar-lo. En canvi, el monument sembla que no té amo. Els candidats a l’alcaldia deixen el seu futur en mans de la nova llei de Memòria Històrica que ha anunciat el Parlament però avisen que, si s’ha de treure de l’Ebre, el cost no ha d’anar a càrrec de l’Ajuntament, que no n’és propietari.\nPer als ciutadans de Tortosa, el monument franquista de l’Ebre no estaria entre els seus principals maldecaps. De fet, en la consulta que es va fer el maig del 2016 la participació només es va apropar al 30%. “Per a la gent de Tortosa no és el problema principal. A la premsa i als mitjans els interessa molt però no és el que preocupa a la ciutadania, que el veu allà i el té assumit”, defensa el cap de llista del PSC, Enric Roig. També l’alcaldable d’ERC, Xavier Faura, reconeix que “a la major part dels tortosins no els preocupa excessivament” i assenyalaque se li té “més o menys tolerància” depenent de com va viure el franquisme cada generació. “Els menors de 50 anys el veuen com un monument al mig del riu i no l’associen a Franco. En canvi, el visitant es pregunta què hi fa aquí”, argumenta l’alcaldable republicà.\nDes del PP de Tortosa, el nou cap de llista, Tonyo Vallés, se suma a l’argument que a la capital ebrenca el monòlit franquista no és un motiu “de discussió”, però es mostra disposat a adaptar-se si la ciutadania, “més endavant, demana algun altre tipus d’actuació”. “S’hauria d’estudiar”, admet Vallés. L’alcaldable popular defensa “la bona intenció dels que el van col·locar” però reconeix que “la interpretació que cadascú fa d’un símbol pot molestar” tot i assenyalar que “estructuralment no fa nosa”.\n“Cal respectar totes les sensibilitats i aplicar estrictament el que digui la llei. Si ha d’anar fora, ha d’anar fora”, afirma Faura. Aquest mateix criteri és el que també defensa l’actual alcaldessa i candidata de Junts per Tortosa, Meritxell Roigé. “El Govern ha anunciat una nova llei que preveurà retirar el monument. No ho sabem amb certesa però permetria saber què s’ha de fer”, argumenta. “Complirem el que les lleis del Parlament de Catalunya determinin però sempre tenint en compte que no és nostre i que els recursos els haurà d’aportar qui sigui i l’haurà de retirar qui sigui”, afegeix Roigé. “Per més que tinguem intenció de fer una cosa o una altra des del municipalisme, acabarà passant el que digui la llei”, afegeix Faura. També des del PP, Vallés recorda que el monument no és propietat de Tortosa i assenyala que “és de tots els espanyols”. “Potser també hi tindrien alguna cosa a dir”, defensa l’alcaldable popular.\nDes de Movem Tortosa, el cap de llista, Jordi Jordan, també s’empara en la nova llei de Memòria Històrica i demana que siguin les administracions superiors les que acabin assumint el cost del que s’hagi de fer. “Es va imposar des del règim franquista i ara la Generalitat i el govern de l’Estat han de dir la seva”, sosté Jordan. “És una competència de la Generalitat -i confia que es contempli explícitament què fer-ne a la nova llei- però des de Movem Tortosa considerem que hem de ser un referent en memòria històrica i aprofitar el monument per fer-ho possible”, diu el candidat de Movem.\nL’oposició no estalvia crítiques a la inacció del govern municipal des que es va celebrar la consulta. “No han fet absolutament res”, sentencia Jordan. “Hi ha hagut un govern que no han fet els deures. No ha complert ni el mandat popular ni la llei de memòria històrica”, afegeix Roig. El candidat socialista també considera que la ciutat ha de ser capdavantera en memòria històrica i capitanejar el memorial de la Guerra Civil. El PSC proposa destinar una nau del Museu de Tortosa a recordar la repressió franquista a la ciutat.\n“No tota la feina està feta amb la retirada del monument feixista. Hi ha 27 símbols més clarament franquistes a la ciutat i altres que hem detectat”, apunta el cap de llista de la CUP, Xavier Rodríguez. “Al feixisme ni se’l pot consultar ni reinterpretar i s’ha de fer fora de l’espai públic. Demanem la rectificació als partits independentistes o que es diuen d’esquerres que van avalar la consulta de la vergonya, que ha fet que el monument encara estigui al mig del riu. La prova de la seva errada és que no s’ha complert ni el resultat de la consulta”, tanca el candidat cupaire.\nLa CHE redueix el desembassament puntual al tram final de l'Ebre contra les algues per les baixes reserves als pantans\nPrimeres jornades tècniques de seguretat i gestió d'emergències en l'àmbit marítim portuari


Com fer una colissa Flash imatge amb Flash imatge desplaçador programari\n> Recursos > vídeo > fer un desplaçador Flash imatge o lliscant amb facilitat\nAquesta classe de flaix és principalment sobre com crear desplaçador flash imatge i flaix slider d'imatge per web sense cap capacitat de programa. Vostè pot presentar fotos digitals, imatges de productes fàcilment amb desplaçador flash imatge o colissa. El que necessita són algunes fotos digitals i un fabricant flash com Wondershare Flash galeria la fàbrica (cap flaix requereix nivell previ).\nAquest programari de flaix és una colissa de tot-en-un flash imatge i fabricant desplaçador que proporciona algunes plantilles impressionants 2D o 3D. Amb ell, pugui de pressa i fàcilment crear desplaçador imatge i imatge flaix lliscant per al teu bloc.\nPas 1: Importar les fotos per emetre desplaçador imatge\nLliure descarregar i instal·lar Colissa de flash imatge programari i executar-lo. S'inclouen dos modes: Galeria Modei Mode de Slideshow . El Mode de Slideshow pot ser utilitzat com una colissa flash imatge, mentre desplaçador de flash imatge galeria Mode (flaix 3D i 2D). Ara escollir Mode de Galeria per exemple. El programa es destinaran a la pestanya "Navegar" per defecte. Feu clic a "Afegeix fotos" construir-en botó per afegir les seves fotos o només arrossegar imatges seleccionades per ho al guió il·lustrat directament. Si voleu afegir música de fons, feu clic a botó "Afegir música" per afegir-lo.\nPas 2: Seleccionar una plantilla de Colissa flash imatge\nAnar a Tabulador de plantillai seleccionar "tema 3D", llavors trobarà 3D flash imatge plantilles desplaçador entre aquests 30 + lliure 3D flash plantilles galeria .\nPas 3: Publicar i salvar la seva colissa flash imatge\nEl fabricant de flash imatge desplaçador proporciona diversos formats de sortida, així que vostè pot publicar el seu desplaçador flash imatge ja formats de SWF, HTML o EXE com vulguis. Per a la càrrega al web, si us plau, publicar-lo com format SWF o HTML.\nMostra la imatge 3D desplaçador\nNota: Si no podeu obrir la presentació de diapositives de graduació, si us plau, actualitzeu el vostre navegador o esperar una mica més.\nJa veus, en minuts, que es crea un desplaçador flash imatge sorprenent. És tan fàcil que cap flaix o programació habilitats són necessaris. vull per a tenir una oportunitat ara?


Adriana Lastra demana a ERC que es disculpi pel veto a Iceta\nAdriana Lastra, i Josep Fèlix Ballesteros a la passarel·la del Miracle | ACN\nLa fins ara portaveu del PSOE al Congrés no descarta que el líder del PSC esdevingui ministre\nRedacció dissabte, 18 de maig 2019 - 15:33h\nLa fins ara portaveu al Congrés i sotssecretaria general del PSOE, Adriana Lastra, ha exigit a ERC que es disculpi per haver vetat Miquel Iceta com a president del Senat. La socialista ha afirmat que en política les «formes i el fons són importants» i ha criticat que s'hagin vulnerat «sistemàticament» els drets dels diputats socialistes i de la ciutadania de Catalunya.\n«El que haurien de fer és rectificar, abandonar la radicalitat i apostar pel diàleg i la convivència, l'únic que genera aquest tipus d'actituds és ruptura i confrontació», ha lamentat Lastra aquest dissabte en declaracions als mitjans en una visita a Tarragona. A la vegada, no ha descartat que Miquel Iceta sigui ministre del govern de Pedro Sánchez. «Només ho sap el president, però en tot cas allà on estigui ho farà bé, perquè és un gran company i un gran polític», ha tancat.\n«Iceta seria un excel·lent president de la Generalitat i del Senat»\nDe fet, la socialista ha considerat que el líder del PSC hauria sigut un «excel·lent» president de la Generalitat i del Senat. En aquest sentit, ha assegurat que Iceta seria «un dels millors en qualsevol responsabilitat». Així mateix, ha celebrat que siguin dos catalans, Meritxell Batet i Manuel Cruz, els que estiguin al capdavant de les presidències de la cambra baixa i alta. «Són dos catalans al servei d'Espanya i dos espanyols al servei de Catalunya», ha dit Lastra. «Si algú pensa que el PSC i el PSOE renunciaran al diàleg i a la convivència s'equivoca, hi seguirem apostant», ha afegit la sotssecretaria general.\nLa sotssecretaria general del PSOE, Adriana Lastra, i Josep Fèlix Ballesteros durant la seva visita a Tarragona | ACN\nA més, la socialista s'ha mostrat convençuda que el Tribunal Constitucional els donarà la raó davant del veto a Iceta al Senat i ha qualificat «d'intolerància» la decisió dels partits independentistes al Parlament de Catalunya aquesta setmana. I és que ha insistit que els republicans han vulnerat els drets dels socialistes catalans i els de la ciutadania.\nTarragona està damunt la taula de Sánchez\nA banda, la fins ara portaveu al Congrés ha subratllat que Tarragona està en l'agenda del consell de ministres i del president Pedro Sánchez i ha assenyalat la persistència del candidat socialista a l'alcaldia Josep Fèlix Ballesteros. En aquest sentit, ha lloat la seva vocació de servei públic i les «conviccions profundes feministes i ecologistes». «Els hi puc assegurar que és una persona molt persistent i insistent que aconsegueix coses», ha sostingut.\nBallesteros no vol pactar amb independentistes, comuns i VOX\nL'alcaldable socialista ha destacat la «sintonia i la col·laboració» amb les polítiques del president del govern espanyol i ha afirmat que són «fonamentals» per garantir «l'èxit» de projectes a la ciutat i també per apostar per al diàleg. «Ja s'han fet massa coses per trencar la convivència. Cosim i recosint el diàleg i la convivència entre tots els ciutadans», ha demanat. Pel que fa als pactes postelectorals, Ballesteros ha descartat entendre'ns amb la CUP i Vox i ha fet una crida per obtenir la «confiança majoritària i suficient» per evitar el possible pacte entre les formacions independentistes i els comuns.\nLa instagramer tarragonina que participa al nou 'talent show' de Movistar!\nREPORTATGE: El canongí resident a Iran que documenta conflictes internacionals\nPSC Tarragona Municipals Tarragona 2019 ERC


Sant Cugat demana ajuda a l'exèrcit per desinfectar residències de gent gran però la Generalitat denega l'ajut - TV SantCugat.cat\nL’Ajuntament de Sant Cugat ha demanat ajuda a l’UME (Unitat Militar d’Emergències) de l’exèrcit espanyol per desinfectar les residències de gent gran de la ciutat, ja sigui l’única residència pública com les privades. Tot i aquesta petició d’ajuda, el govern de la Generalitat ha denegat la sol·licitud.\nPere Soler, tinent d’alcaldia de Presidència, Hisenda, Serveis Urbans, Mobilitat, Seguretat i Transport, ha confirmat aquest fet en una entrevista a TV Sant Cugat: “L’Ajuntament va sol·licitar a la Delegació del Govern la intervenció de la Unitat Militar d’Emergències per tal de donar suport a la desinfecció de les residències de gent gran perquè tenim casos positius en quasi totes les residències de la ciutat“.\nSoler ha explicat que els serveis municipals estan desbordats i les competències pel que fa a residències de gent gran són de la conselleria de Treball, Afers Socials i Famílies. Per aquest motiu la Delegació del Govern va sol·licitar la conformitat de la Generalitat. “La Generalitat ha preferit utilitzar els seus recursos propis, és a dir, utilitzar els recursos de l’Ajuntament. En aquests moments qui està desinfectant les residències de gent gran són els serveis de l’Ajuntament que han rebut una formació específica“. El tinent d’alcalde ha remarcat que actualment els recursos no són suficients: “Amb els recursos que tenim no podem desinfectar totes les residències de cop. El ritme que nosaltres podem donar és molt inferior al que necessitaríem o el que ens podria donar un extern“.\nA la vegada ha recalcat que hi ha una emergència en totes les residències, no només de gent gran sinó també en residències de persones amb diversitat funcional, i pel govern local era una solució que l’UME pogués aportar aquest suport necessari. Per acabar ha afegit que “des del grup socialista no entenem per què s’ha decidit que no intervingui l’UME“.\nNúria Gibert, tinenta d’alcaldia de Drets Socials, Igualtat, Ciutadania, Salut i Infància, també s’ha pronunciat sobre aquesta qüestió i ha explicat via Twitter que els ajuntaments no tenen prou recursos per fer front a certes situacions, com per exemple les desinfeccions: “En primer lloc, moltes de les conseqüències que estem patint als municipis, és per culpa de la deixadesa, inoperància i privatització de serveis bàsics d’altres administracions. I tot i així, nosaltres rebem el patiment, les trucades els missatges, de la gent“.\nEn primer lloc, moltes de les conseqüències que estem patint als municipis, és per culpa de la deixadesa, inoperància i privatització de serveis bàsics d’altres administracions. I tot i així, nosaltres rebem el patiment, les trucades els missatges, de la gent. Faltaria més.\n— Núria #EnsVolemVives (@Nudenu) April 1, 2020\nTrio d’entrants calents


HISTORIA DE LOS TRES OVALOS BLANCOS DE LA STB (WOS)\nHISTÒRIA DELS OVALS BLANCS DE LA STB (WOS)\nAl 1939 van començar a formar-se a la STB tres seccions més amples a mode de desdoblament de la banda, que van envair part de la Zona Temperada Sud. No van aparèixer simultàniament i en ocasions podia esvair-se algun dels seus extrems, encara que van poder ser identificades sense cap gran dificultat any darrere any. Segons relata Peek (The Planet Júpiter, 1958), en ocasions, durant algunes presentacions del planeta, certes seccions que havien sigut prèviament dobles van poder no ser vistes com tals, però en aqueixes latituds la Zona Temperada Sud apareixia ocupada per un fons més fosc, delimitant-se perfectament uns extrems precedents i finals còncaus. Per a una millor identificació d'aquestes seccions més amples o dobles de la STB, Reese va anomenar els seus extrems amb lletres: AB, CD i EF.\nTranscurreguts uns pocs anys, les seccions fosques de la STB van anar guanyant longitud, al temps que la Zona Temperada Sud apareixia lleugerament més fosca en aqueixes regions. Va ser llavors quan els observadors van començar a advertir que els detalls d'interès principal no eren les porcions fosques de la STB i de la STZ, sinó les regions clares que quedaven entre elles, les quals van anar prenent cos de grans ovals blancs, poc intensos i molt extensos durant els seus primers sis anys, més reduïts després i cada vegada més brillants i ben definits. D'aquesta manera van néixer els famosos ovals blancs coneguts com BC, DE i FA. Segons Reese, el primer registre que hi ha d'aquests detalls va poder ser l'extrem precedent d'una secció doble de la STB, situat el 14 de maig de 1939 en els 22°II en un dibuix de J.H. Focas. Aquest detall era probablement l'extrem final de l'oval BC.\nAl principi, entre 1940 i 1942, la seva extensió va ser considerable, entre 90 i 100 graus, per a contraure's ràpidament. Al 1946 la seva extensió s'havia reduït a uns 50 graus, mostrant ja l'aspecte habitual d'ovals ben definits i a aquest fet es deu la seva denominació de WOS (White Oval Spots), al temps que van originar profundes badies en la vora sud de la STB. A mitjans dels anys 60 la seva longitud s'havia reduït a uns 15 graus adquirint de vegades un to blanc brillant intens que no ha tornat a repetir-se des de llavors. A finals dels anys 70 les seves dimensions ja eren d'uns 8-9 graus i des de llavors s'han mantingut gairebé constants fins els nostres dies. Reese (ICARUS 14, 343, 1971) va indicar que la corba que millor expressava les dimensions mitjanes en longitud dels tres ovals era una component sinusoïdal amortida sumada al logaritme de l'extensió. Un estudi de les tendències indicava que de prosseguir al mateix ritme la contracció, entre 1992 i 1998 els ovals haurien de desaparèixer. Malgrat això, des de 1980 això no s'ha complert i les dimensions de les WOS han romàs quasi invariables, excepte FA que ha arribat a tenir una longitud de només 5-6 graus.\nDeriva i grandària dels ovals blancs de la STB entre 1939 i 1980. Com que el seu moviment és més ràpid que els sistemes II i III, s'ha utilitzat un sistema de rotació especial d'acord amb el seu desplaçament mitjà (Gómez 1980).\nFotografies de Júpiter preses amb el telescopi de 5 metres de Mount Palomar. A l'esquerra amb llum blava el 25 de setembre de 1951: noteu les dimensions que posseïa en aquella època l'oval blanc (WOS) de la STB que està a punt d'iniciar el seu trànsit pel meridià central. També es percep que darrere d'ell la STB apareix doble, tal com es comenta més amunt. A la dreta, fotografia en llum roja el 24 d'octubre de 1952: damunt de la Taca Roja (aquí de to clar) s'observa una immensa WOS amb uns 20 graus d'extensió. La taca rodona negra per sobre de la SSTB és l'ombra del satèl·lit Ganímedes.\nHistòria evolutiva dels ovals de la STB segons J.H. Rogers (The Giant Planet Jupiter, Cambridge University Press, 1995).\n(1) Dècada dels anys 40\n(2) Anys 50 i 60\n(3) Dècada dels 70\n(4) Anys 80 i 90\nNoteu com en els darrers temps hi ha hagut una fenomenologia complexa, que inclou esvaiments de la STB.


Vuit ferits per atropellament a la plaça de les Oques de Reus | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nVuit ferits per atropellament a la plaça de les Oques de Reus\nImatge del vehicle sinistrat. Foto: Twitter Guàrdia Urbana\nEquips d’emergències atenent un dels ferits en l’atropellament a la plaça del Nen de les Oques a Reus. Foto: Guàrdi Urbana\nImatge del vehicle sinistrat. En aquesta zona hi acostuma a haver gent que esperar els autobusos interurbans. Fotos: Tots21\nVuit persones han resultat ferides de diversa consideració -tres de greus, tres de menys gravetat i dos de lleus- aquest migdia al centre de Reus i traslladades a l’Hospital de Sant Joan, al Joan XXIII de Tarragona i al CAP de Sant Pere després que un vehicle, per causes que encara es desconeixen, perdés el control i envaïs una calçada a la zona de la plaça de les Oques, tot just al costat de la parada dels autobusos interurbans. Segons informen Bombers de la Generalitat, que hi han enviat tres dotacions, l’avís ha estat rebut a les 12.32 hores. També s’han mobilitzat efectius del SEM, Mossos i de la Guàrdia Urbana.\nEl sinistre l’ha causat una conductora de 78 anys (ferida lleu) que ha accedit a la zona de vianants i ha atropellat un grup de persones. El vehicle ha quedat finalment encastat contra el mur d’un edifici a la cruïlla del passeig de Sunyer amb l’avinguda del Doctor Vilaseca. Queda completament descartada la hipòtesi d’una atemptat. La conductora ha estat traslladada a CAP Sant Pere ferida lleu. Se li ha fet la prova d’alcoholèmia, que donat negativa, ha informat la Guàrdia Urbana.\n9 unitats terrestres i l’equip de psicòlegs #SEM activats.@mossos @bomberscat @reusgurbana @avpcreus pic.twitter.com/lhx2phvrmt\n@interiorgob #Reus ahora mismo pic.twitter.com/CqXNWYgNko\n— raul crespo (@rcrespo202) January 30, 2021\nUn dels testimonis de l’incident ha estat Sergi Moreno, que estava creuant la vorera molt a prop del passeig Sunyer quan ha aixecat la vista del mòbil i s’ha adonat que un vehicle s’havia encastat en una paret de l’edifici del davant. «He vist persones a terra, gent corrent, cridant; ha estat una mala passada», ha relatat.\nAlertada per la seva filla i per la cridòria del carrer, un altra testimoni, l’Elisabet, ha sortit a la terrassa des d’on ha vist les persones atropellades. «Ningú sabia què passava, primer et penses el pitjor; veure tota la gent a terra impacta molt, ha sigut molt fort», ha afirmat aquesta veïna de Reus.\nL’alcalde Carles Pellicer ha destacat la rapidesa i la professionalitat dels cossos d’emergències i de seguretat en el sinistre. A més, Pellicer ha qualificat l’accident «d’estrany» i ha assegurat que s’investigaran les causes, ja que la conductora ha travessat pel mig d’un pas de vianants. «Vuit persones són moltes persones; esperem que es recuperin aviat, en principi estan fora de perill», ha assegurat. L’alcalde i altres autoritats de la ciutat s’han acostat aquest migdia fins al lloc de l’accident.\nJosep\tel 30/01/2021 a las 1:29 pm\nLa culpa no es del conductor/a, el conductor no conduce sin carnet, al conductor cuándo le caducó pidió «permiso» para obtener la renovación, solicitó a un profesional que la evaluará, él profesional le dió «apto» y le otorgó el permiso. Otra cosa muy difrente sería que al conductor no le concedieran la renovación y continuara conduciendo, no ha hecho ninguna ilegalidad, simplemente ha tenido un accidente, como muchos que ocurren a diario, por distracción, por infartos, etc…


SETBAMANIA: SETBA JOVE 2012\nSETBA JOVE 2012\nLa V edició del certamen Setba Jove dóna el tret de sortida a la temporada 2012-13\nLa mostra multidisciplinar Setba Jove compleix enguany cinc anys, com Setba Zona d’Art, que des de 2008 ha estat mecenes d’artistes emergents, dedicant el principi de temporada a la seva projecció. La iniciativa s’emmarca en un dels elements principals de la filosofia de Setba que és donar l’oportunitat d’apropar l’obra dels joves talents al públic. L’espai es transforma així en un aparador pels artistes.\nEn la darrera edició, la Fundació Setba va prendre les regnes del projecte Setba Jove, així enguany es consolida com a impulsora de joves promeses que, per cinquè any consecutiu, han trobat a la galeria de la Plaça Reial un espai on exposar les seves propostes.\nL’edició d’enguany compta amb la participació de 14 artistes: Paula Alonso, Monica Campoy, Carmen Carrasco, Helena Costa, Eloi Costilludo, Catalina Cueto, Sonia Ferre, Jan Monclus, Kika Moragues, Carles Piera, Raquel Rappini, Javier Rubín, Esteban Rubira i Pere Vilanova.\nEls artistes (menors de 30 anys) provenen, com en les darreres edicions, de la mostra Stripart que organitza el Centre Cívic del Guinardó i participen al Setba Jove amb projectes emmarcats en 6 disciplines diferents: escultura, gravat, pintura, fotografia, il•lustració, instal•lació i una novetat, la música.\nPaula Alonso - Palafitos urbanos\nVuit petits edificis, en format maqueta, s’alcen sobre llargues varetes a mode de estilitzats palafits, com si els fonaments, arrels de les cases, s’allarguessin sortint de la terra i les aixequessin en l’aire convertint-les en talaies.\nSom davant una ciutat impossible, un submón urbà que és la primera peça d’una sèrie d’instal•lacions escultòriques que, sota la idea general de “Imaginario urbano”, planteja nous paisatges de ciutats i pobles inexistents però somiats.\nM’interessa l’habitabilitat de l’espai. Em fascina com l’arquitectura i la organització urbana de les diferents cultures refleteix la seva forma de vida. Una casa és sempre un espai contenidor de la vida, la intimitat i la família, una llar – refugi dins de la ciutat, on les cases funcionen com mòduls de repetició que s’articulen construint complexes estructures urbanes, ecosistemes humans on l’individu es dilueix dins de la multitud: pobles, barris, ciutats…\nMónica Campoy – Facedog\nL’eradicació total d’aspiradors, assecadors i altres electrodomèstics sorollosos. Jo també em vaig menjar les sabatilles del meu amo/a quan era un cadell.\nM’encanten les teves carícies. Tancar gats en una fàbrica abandonada i jugar a Saw amb ells.\nPèrdua immediata de la dignitat quan el veterinari et fica el termòmetre pel cul. A mi també em donen atacs epilèptics quan sento la paraula “passeig”.\nGossos de més de 20kg que es creuen chihuahues. Jo també he fet forats en el jardí en què es poden travessar continents. Una paparra!!! Treu-me-la!!!!! Treu-me-laaaaaaaaaaaaa!!!!!!!!!!!! Per l’assecat de llengua i ulls en treure el cap per la finestra d’un cotxe en marxa.\nCarmen Carrasco - Visió binocular\nEm sembla interessant treballar el paisatge, però el paisatge com a no-lloc, és a dir, en aquells paisatges on regna l’oblit. Espais que per les circumstàncies que siguin, ja sigui perquè els transitem en condicions de rutina, perden la presencia davant les persones que ho veuen. Per això un dels meus objectius és extreure d’aquest procés de creació una mostra de treballs que plantegin l’espectador qüestions com aquestes. Ja que sota el meu punt de vista la gent acaba desconeixent. Per a mi és molt important l’observar, començant pel terreny que trepitgem fins l’aire que es respira. Aturar-nos a mirar cada detall.\nEloi Costilludo i Helena Costa - WALLeHD\nWALLeHD és una vídeo instal•lació de 5' 10'’ de durada. Es compon d’una estructura monolítica de 68 discs durs alimentats d’energia. La carcassa d’acer vertical competeix amb la presència de l’espectador.\nLa instal•lació crea un embolcall de brunzit electromecànic que ens indueix a la reflexió sobre la dualitat de la memòria.\nEn l’estructura es projecten escenes quotidianes privades, lliures de drets, els autors de les quals han difós per la xarxa lliurement.\nLa intimitat personal és qüestionada davant la fredor, la velocitat i la potencialitat de les memòries digitals.\nWALLeHD vol denunciar la progressiva desaparició dels suports analògics per l’ús massiu d’alló digital.\nCatalina Cueto - Ser / Hacer\nLa paraula individu, fa referència a quelcom que no pot ser dividit (etimològicament parlant ve del terme “indivís”), com una unitat elemental d’un sistema, però també, i per tant en la forma en què aquests elements es relacionen.\nLa frase cada ésser és un univers, fa referència als anhels, somnis i interessos, forjats per diferents vivències i les seves particulars formes d’assimilar.\nLa forma d’establir les relacions en un sistema que opera al voltant d’un acompliment social establert. Va limitant lentament les possibilitats de generar formes diferents d’exercir una determinada tasca, de crear diferents ocupacions.\nEl sistema econòmic es sustenta en la demanda, que implica una execució ràpida i eficaç, aconseguida a través de la mecanització d’individus en les diferents tasques. La problemàtica principal sorgeix quan això s’exerceix sense escrutar en les dissimilis costums, cultura, necessitats i anhels de cada ésser. El sistema social econòmic es torna una forma d’oprimir les diverses necessitats de cada ésser i la interacció entre individus es va limitant cada vegada més. La següent obra pretén aprofundir en aquests conceptes.\nSònia Ferré - Song of RT\nAbundància. Artificial. Caos. Contrast. Diversitat. Geometria. Múltiple. Ordre. Orgànic. Plural. Pluralisme. Pluralitat. Progrés. Progressar. Cercar en les pròpies profunditats per entendre perquè es veuen les coses d’una o altra manera, perquè ens sedueix el que no ens refusa. Assimilar incoherències, dificultats, propòsits, desitjos, aïllaments, vincles, incerteses, preferències, passions o afliccions. Comprometre’s a arriscar per necessitat, temptejar l’atzar, apreciar el més fugaç i el més perdurable, experimentar amb la vitalitat que ens empeny.\nCercar amb la forma, el color, la llum, el pla, la geometria, l’abstracció, la línia, la composició, la capacitat de produir sensacions, conquistar al testimoni visual i deixar-li una empremta que si més no hagi recorregut totes les parts del seu cos i se l’emporti a les profunditats del seu ser i de la seva experiència.\nJan Monclús - Actes no protocolaris\nAquesta obra forma part d’una sèrie en procés en que intervinc directament sobre imatges de l’àlbum familiar i n’altero el contingut. Mitjançant la supressió d’elements que considero secundaris, o bé emfatitzant-ne d’altres, el meu treball s’articula entorn la revisió de la imatge fotogràfica i la seva incidència en el camp pictòric.\nSi bé en un principi, aquesta relació entre pintura i fons fotogràfic es feia més evident, últimament intento dirigir el meu treball cap a un terreny més pictòric, utilitzant la imatge fotogràfica més com a font d’idees que com a base del treball.\nKika Moragues - Piràmide infinita\nLa descontextualització d’una imatge ens evoca a noves realitats. Les formes humanes neixen amb una història i amb ella una mateixa proporció per tots. Les formes de vida s’obliden al treure-les del seu context natural i fem amb elles reinterpretacions tant formals com estètiques. El mode de veure el nou objecte afecta també la forma d’interpretar-lo.\nEl nas, sota el punt de vista psicoanalític, és menys important que algunes de les altres parts de la anatomia humana, però és un símbol sexual, per la seva protuberància en la línea mitja i, a més, és un òrgan secretor. El nas, doncs, és un símbol fàl•lic masculí. Per això les reinterpretacions de parts humanes són el que fa interessant la composició anatòmica.\nCarles Piera - La cornucòpia des histoires\nEn aquesta sèrie d’escultures, realitzades mitjançant una tècnica mixta d’assemblatge, collage i modelat l’escultura contemporània pren un nou carisma reflexiu. Cinc peces correlatives es disposen sobre marcs metàl•lics que defineixen cinc finestres obertes a cinc idees i interpretacions diferents que ens descriuen al llarg de la historia, d’una manera màgica, poètica, detrítica, analítica i cruel.\nLes nostres pors, els nostres actes i les nostres ambicions s’entrecreuen accidentadament en l’espai. Un món trist i vell que es defineix en secret en algun racó oblidat que mor en solitud.\nRaquel Rappini - El chiringuito de Dios\nEl projecte que us presento és una seqüència muda que pretén donar veu a aquells que dia rere dia pateixen del silenci institucionalitzat.\nLa societat d’avui dia i el seu funcionament tenen unes conseqüències no visibles per tots, en alguns casos suposa la marginació, tant a nivell personal com social, trasbalsant la vida d’algunes persones. Des del fet de no rebre resposta alguna de les ofertes de feina per internet, que no soni el mòbil sent la família en setmanes, o de que fins i tot tu m’abaixis la mirada pel carrer. Tot i aquesta situació, de les persones surt una tendència cap a la millora, tant personal com també social. És la història d’un grup d’ex-presidiaris, que des de l’aïllament que avui dia suposa haver estat empresonat, treballen al vell mig del Raval per alimentar d’altres que alhora també tenen dificultats diverses.\nJavier Rubin - Típicos tópicos\nPorto temps reflexionant sobre els objectius que són marcats en la societat per fer que ens sentim realitats. L’arribar a independitzar-nos, trobar feina, enamorar-nos, tenir fills, arribar a ser feliços…són idees tan banals que arriben a obsessionar-nos. Vivim en societats en les que tenim tan establerts aquests objectius que arribem a organitzar-nos la vida al voltant d’aquests, sentint-nos incomplets si no aconseguim obtenir aquestes finalitats.\nAmb les meves il•lustracions tracto de buscar una representació creativa a una sèrie de fets que defineixen les nostres vides, parodiant aquestes idees i creant així imatges de “els típics tòpics”.\nEsteban Rubira - Bateria de cuina\nQui ha dit que la cuina es avorrida?\nBateria de cuina es una instal•lació on es dona vida activa a una singular orquestra formada per estris de cuina, on elements tan comuns com unes olles, una cafetera o els fogons amb les llums, aconsegueixen crear un sorprenent efecte quan comencen a tocar percussió al ritme de les cançons que van sonant per la ràdio.\nS’ha intentat jugar amb el so característic que tots coneixem de la cafetera quan es tanca la tapa i mantenir les propietats acústiques de les olles, així com fer sincronies de llum amb els fogons i la sintonització de emissores de la ràdio.\nAquest projecte neix de la experimentació amb la intenció de crear un autòmat per utilitzar-lo com a instrument de percussió, realitzat amb una placa electrònica Arduino controlada per ordinador.\nL’edició d’enguany del Setba Jove compta amb una nova disciplina, la música, i en aquesta categoria un artista que, a diferència de la resta, no prové de l’Stripart.\nPere Vilanova és un jove cantautor que actuarà a Setba el proper 24 d’octubre a les 20h, interpretant les cançons del seu darrer disc ‘Una Magrana d’Astres’ (Curbet Edicions, Girona 2011). Aquest tercer treball és una antològica del poeta contemporani català Carles Duarte del qual Pere Vilanova ha musicat una tria de poemes prèviament publicats, així com dos textos inèdits. Un disc que proposa una odissea musical que va des del folk més íntim al rock més fosc.\nLa mostra es podrà visitar fins al 9 de novembre.


El C S C convoca la 14ena concentració al Castellet - VilaWeb\nEl C S C convoca la 14ena concentració al Castellet\nCom cada dijous, la cita es a partir de les 18h30. Aquesta serà la 14a concentració, si comptem la de divendres passat a la presó del Puig de les Basses.\nDesprés que la setmana passada , es traslladès la concentració al Puig de les Basses (Figueres) on està empresonada la HC Dolors Bassa, avui, com cada dijous, el Comitè de Solidaritat Catalana crida als nord-catalans a concentrar-se davant del Castellet a la plaça de la Victòria de Perpinyà. Aquesta serà la 14a concentració. Recordeu que la concentració comença a les 18h30.\nTambé podeu veure en el vídeo l’actuació de Ramon Gual, davant de la presó del Puig de les Basses, el passat divendres 27 de desembre on el CSC havia convocat els nord-catalans.


La Generalitat descarta aquesta campanya ajuts per a albergs de temporers - Teleponent\nInici Agricultura i Ramaderia La Generalitat descarta aquesta campanya ajuts per a albergs de temporers\nLa Generalitat descarta aquesta campanya ajuts per a albergs de temporers\nObre la porta a habilitar-ne el 2020. Un grup de treball tècnic haurà d'analitzar i determinar abans si existeix una necessitat en aquest sentit a les comarques lleidatanes\nEl Govern descarta destinar enguany ajuts per a la construcció o reforma d’allotjaments per a temporers que participen a la campanya de la fruita, tenint en compte que la Generalitat funciona amb pressupostos prorrogats que no preveuen una partida específica en aquest sentit.\nEl delegat del Govern a Lleida, Ramon Farré, però, ha deixat la porta oberta a la possibilitat que se’n puguin habilitar el 2020. Tot i això, aquests ajuts als temporers aniran condicionats al fet que hi hagi disponibilitat pressupostària i que el grup de treball tècnic que es preveu constituir pròximament determini si existeixen necessitats al territori pel que fa a allotjament. Aquest grup de treball s’encarregarà de fer un seguiment de forma continuada de les campanyes agràries a Ponent.\nEl seu del Departament d’Agricultura a Lleida ha acollit aquest dimecres una reunió amb diferents administracions i agents implicats en la campanya de la fruita, entre les quals la Generalitat, la subdelegació del govern espanyol, la Diputació de Lleida, el Consell del Segrià, a més d’Afrucat, organitzacions agràries i sindicats.\nDurant la trobada, s’ha acordat la constitució d’una taula institucional permanent de les campanyes agràries a Lleida on, a més dels assistents a la reunió, també hi prendran part ajuntaments, ONG i entitats del tercer sector.\nAquesta taula s’anirà reunint de forma periòdica amb l’objectiu de garantir un correcte desenvolupament de les campanyes agràries a la demarcació, segons ha detallat Ramon Farré.\nEl delegat del Govern a Lleida ha explicat que en el marc d’aquesta taula institucional està prevista la constitució d’un grup de treball tècnic la funció del qual serà la de fer un seguiment sistemàtic de les diferents campanyes agràries durant tot l’any. L’objectiu és “poder tenir una informació veraç i precisa del que són les campanyes de la fruita, de les necessitats existents i detectar quins recursos humans necessita i quina formació fa falta”, ha dit Farré.\nAquest treball tècnic també tindrà en compte el tema dels allotjaments per a temporers i, d’aquesta manera, analitzarà la situació actual per conèixer quines són necessitats que té el territori en relació amb l’allotjament i determinar “si n’hi ha prou, si en falta i, en aquest cas, on fan falta”, ha remarcat Ramon Farré.\nA partir d’aquesta diagnosi, la taula institucional haurà de determinar si són necessaris ajuts per a construcció de nous allotjaments per a la millora dels existents. En aquest sentit, Farré ha explicat que aquest 2019 la Generalitat no podrà destinar cap partida a aquest concepte, tot i que alguns agents del sector van entendre que sí que n’hi hauria durant la reunió de la setmana passada a la subdelegació del govern de l’Estat a Lleida.\nEl delegat del Govern ho ha atribuït al fet que no hi hagi nous pressupostos tot i que ha deixat la porta oberta a habilitar-ne el 2020, sempre i quan els tècnics determinin que falten allotjaments a les comarques lleidatanes i que hi hagi un partida als comptes de la Generalitat prevista per aquests ajuts.\nAsaja lamenta la manca d’ajuts aquesta campanya i proposa llogar mòduls prefabricats\nEl president d’Asaja-Lleida, Pere Roqué, ha lamentat la manca enguany d’ajuts per a allotjaments. “El que haurem de fer és buscar de manera privada de quina manera podem garantir un allotjament digne a aquella persona que tenim a treballar que vingui de més de 75 quilòmetres”, ha dit Roqué.\nMentre el sector no compti amb finançament públic, des d’Asaja-Lleida han tornat a posar damunt la taula la proposta de llogar cases o mòduls prefabricats perquè s’hi allotgin els temporers, que poden suposar un cost d’entre 500 i 600 euros mensuals.\nArticle següentLa Fira de Titelles de Lleida celebrarà la seva 30a edició amb 127 actuacions


ACTUALIZACIÓ:Dues dones mortes i una de crítica en un xoc frontal entre un camió i un turisme a l’N-240 a Juneda | VilaWeb\nACTUALIZACIÓ:Dues dones mortes i una de crítica en un xoc frontal entre un camió i un turisme a l’N-240 a Juneda\nLa via ha quedat tallada en els dos sentits durant dues hores i mitja i s'han fet desviaments senyalitzats\nACN Juneda.-Dues persones han mort i una altra ha resultat ferida crítica aquest dilluns al matí en un xoc frontal entre un camió i un turisme a l’N-240 a Juneda (Garrigues), segons ha indicat el Servei Català de Trànsit. L’accident s’ha produït poc després de dos quarts de nou d’aquest matí a l’altura del quilòmetre 75 on, per causes que es desconeixen, els dos vehicles han col·lidit frontalment. Una de les víctimes és la conductora del cotxe i l’altra és una passatgera posterior del turisme, les dues de nacionalitat francesa. La dona ferida crítica, que també viatjava en el turisme, ha estat traslladada a l’Hospital Arnau de Vilanova de Lleida. El conductor del camió ha sortit il·lès de l’accident. Segons ha indicat el ministre de Foment, Íñigo de la Serna, l’accident s’ha produït en un tram amb doble línia contínua. El ministre s’ha desplaçat aquest dilluns fins a Lleida en la inauguració d’un tram de l’A-14.\n(En aquesta actualització s’afegeixen la nacionalitat de les víctimes i més detalls de l’accident)La via ha quedat tallada en els dos sentits de la marxa durant dues hores i mitja i s’han fet desviaments senyalitzats. Cap a les onze la via s’ha reobert, segons el Servei Català de Trànsit. Fins al lloc s’hi ha desplaçat cinc patrulles dels Mossos d’Esquadra, set dotacions dels Bombers de la Generalitat i quatre ambulàncies del SEM.


Fibra òptica a jOVIAT\n| | Implementem la Fibra òptica i millorem la infraestructura informàtica Davant l'increment de l'ús de les noves tecnologies en l'àmbit educatiu, com a escola moderna hem orientat l'estratègia cap a l'excel·lència en els serveis de comunicació i connectivitat.\nA Joviat ens projectem cap al futur i ens convertim en una de les primeres escoles de Manresa que aposta per la fibra òptica i els sistemes de gestió de xarxa més actuals i eficients. L'objectiu és que els alumnes gaudeixin de velocitats de connexió; a Internet de 100 Mb fins a 200 Mb simètrics que garanteixen un ús òptim de les eines informàtiques i els continguts docents cada vegada més orientats a Internet.\nAquesta implementació; afecta els dos centres de l'escola i tots els ensenyaments oferts. El projecte contempla també; la virtualització; i optimització dels servidors de l'escola per construir una arquitectura de Cloud Computing (Informàtica en núvol), escalable i accessible per als seus alumnes i professors des de dins i fora de l'escola, mitjançant ordinadors convencionals o dispositius mòbils.\nL'objectiu és que els alumnes disposin de méss capacitat d'emmagatzematge, aules i laboratoris virtuals i sobretot d'una interacció; agradable i eficient amb els continguts docents.\nEns transformem en una escola més connectada amb els nostres alumnes, no només dels ensenyaments presencials, sinó també dels ensenyaments a distància.


Col·labora amb l’exposició sobre la repressió franquista als ateneus – FAC – Federació Ateneus Catalunya\nHome / All Posts / Notícies / Col·labora amb l’exposició sobre la...\nCol·labora amb l’exposició sobre la repressió franquista als ateneus\nPublicat12/02/2020 | Categoria Notícies\nDes de la Federació d’Ateneus i el magazín La Mira, hem encetat una col·laboració que ens ha de dur a organitzar una exposició sobre la repressió franquista als ateneus durant la Guerra Civil, pel mes vinent, en el marc de l’Assemblea General Ordinària (AGO), que es celebrarà a Sant Joan Despí.\nDes del magazín La Mira, la investigadora que s’encarrega de la matèria està buscant complicitats entre els ateneus per recopilar material històric que puguem fer servir per a l’exposició i el llibret que l’acompanyi. Amb alguns ateneus estem fent una crida específica en relació a alguns materials concrets, però també requerirem material genèric de context, que us animem a cercar pels vostres arxius i fer-nos saber a comunicacio@ateneus.cat, si en disposeu.\nConcretament ens referim a fotografies de context o genèriques sobre l’activitat ateneística fins al final de la Segona República, per exemple: agrupacions corals; activitats de formació i educació; de socors mutus; recaptes o accions de solidaritat; participació en les campanyes per l’Estatut; celebracions de l’adveniment de la República; i, en especial, actes polítics i sectorials de dones i joves.\nEn cas de disposar d’algun d’aquest tipus de material, escriviu-nos, i la investigadora es posarà en contacte amb vosaltres per gestionar-ho.\nPublicat fa 13/02/2020\nBona tarda, al Centre Obrer de la Sénia tenim material.


Amanida de gambes amb prèssecs – Blog Al Mercat\nPublicat a 16 de setembre de 2019 13 de setembre de 2019 per Al Mercat\nAmanida de gambes amb prèssecs\nEl préssec és una fruita pròpia dels mesos d’estiu. La seva temporada acaba al setembre. Així que encara som a temps de gaudir d’aquests fruits Us els presentem d’una manera diferent… Amb una recepta original i que molt probablement no heu tastat mai…o sí?\nEl préssec té molta fibra i aigua i es caracteritza per tenir un alt contingut en carotens. Aquests són uns components antioxidants que serveixen per a moltes coses: els seus efectes redueixen el colesterol dolent, protegeixen la pell de l’envelliment, augmenten les defenses en general, entre moltes altres coses.\n-4 préssecs al temps\n-½ kg de gambes petites o mitjanes (al gust)\n-Una mica de vinagre de vi del tipus Mòdena.\n-Unes quantes fulles de ruca o bé fulles d’enciam de roure.\n-100 g de formatge blau o feta (al gust)\n-Oli verge d’oliva extra\nFregeix les gambes a una paella amb una mica d’oli\nAmb un recipient prepara una mica de vinagreta amb el vinagre i l’oli. Pots afegir una mica de llimona si t’agrada.\nFica els préssecs tallats al gust al recipient amb la vinagreta.\nServeix a un plat els fulls d’enciam i al damunt col·loca les gambes un cop fregides i els préssecs.\nPots afegir-ne el formatge també a trossets o bé en pols.\nRecomanem servir immediatament.\nEntrada prèviaAnterior La compra de productes de mercat és el futur.\nEntrada següentSegüent Gratinat de bleda amb carbassa


Notícies - Arrenquen al Casal de Mira-sol els nous tallers d'autoreparació d'aparells i roba\nArrenquen al Casal de Mira-sol els nous tallers d'autoreparació d'aparells i roba\nel 10/oct/14 Dani Velázquez Societat PDF\nEl Casal de Cultura de Mira-sol ha donat el tret de sortida aquest divendres als tallers gratuïts d'autoreparació d'articles de la llar i peces de roba. El servei, que s'ha presentat aquest divendres i es mantindrà fins al 19 desembre, posa a disposició experts i les eines necessàries per dur a terme les reparacions, mentre que els usuaris assumeixen les peces de recanvi.\nEs tracta del projecte 'Millor que nou! Reparat', una iniciativa engegada per l'Ajuntament des de l'Oficina Sostenible amb la col·laboració de l'Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB). L'objectiu és oferir els coneixements a través de la pràctica perquè els usuaris aprenguin a reparar aparells electrònics, petits electrodomèstics i peces tèxtils amb l'ajuda de tècnics especialistes, com ha explicat la tècnica de Manteniment municipal, Imma Casajoana.\nUn especialista assessorarà els ciutadans per reparar els seus objectes trencats.\nUna dotzena de ciutadans ha participat aquest divendres a la sessió de presentació d'aquests tallers que estaran oberts cada divendres de cinc de la tarda a vuit del vespre al Casal de Cultura de Mira-sol. Alguns dels usuaris han valorat la proposta, que han rebut com una bona iniciativa.\nEstà molt bé poder reparar-t'ho tu mateix. / Donat que m'agrada reparar objectes, trobo aquesta proposta positiva.\nLes sessions combinaran la reparació d'aparells electrònics amb la restauració i confecció de roba. Concretament, divendres vinent el taller se centrarà en la reparació de petits electrodomèstics.\nEls tallers s'han presentat aquest divendres\nWeb de la oficina Sant Cugat Sostenible


Les empreses de la distribució suposen un dels principals motors de l'economia. El consumidor ha evolucionat, i ara exigeix una comunicació bidireccional amb les marques.\nL'important ja no és el producte o servei que es ven. Així, una important possibilitat de diferenciació és l'atenció al client.\nLes empreses de comerç són conscients que la seva presència i participació a Internet no es limita a les xarxes socials, sinó que és extensiu a fòrums, blogs i comunitats d'usuaris. El denominat prosumer avui se serveix d'aquesta informació 2.0 per les seves decisions de compra, comparteix les seves pròpies experiències i és coneixedor dels seus drets. L'atenció omnicanal del comprador és una necessitat.\nHem de conèixer els nostres consumidors, les seves necessitats, expectatives, experiència de compra, motius que l'impulsen a comprar, etc. La diferenciació en els programes de fidelitat també és un aspecte de gran rellevància. Els compradors demanen reconeixement per la seva fidelitat, avantatges personalitzades i un tracte especial. Per a les marques, s'han de definir com una clara inversió i no un cost necessari.\nsuport i atenció al distribuïdor Programes de satisfacció i experiència de client mystery shopper mystery 2.0 Accions comercials Recobrament Atenció al client omnicanal B2B B2C Laboratori d'avaluació de l'impacte d'accions "pilot" Xarxes Socials recollida i gestió de comandes enquestes i estudis de mercat programes de Fidelització gestió documental etc...\nIntegrar les noves tecnologies en el procés de compra i aconseguir la vinculació emocional dels consumidors són les bases principals del model comercial. A emergia comptem amb àmplies possibilitats de col · laboració en diferents àmbits. Estratègics com la monitorització i gestió de les xarxes socials, programes de l'experiència de compra o laboratoris d'estudi de mercat. I tàctics com la gestió documental, el seguiment de la cadena de subministrament o la recollida i gestió remota de comandes.


Borsa de treball o pràctiques - Fòrum de BOMBERS - Bombers.es - La web dels BOMBERS\nBorsa de treball o pràctiques\nTEMA:\tBorsa de treball o pràctiques\nBorsa de treball o pràctiques\tfa 6 anys 9 mesos\t#51271\nBon dia a tothom. Fa un any que vaig fer el curs de bomber d'empresa i uns mesos que vaig aconseguir l'habilitació de l'ISPC.\nEl proper divendres em quedo sense feina i vull treballar de bomber d'empresa.\nSabeu on puc trobar aquestes ofertes de feina?\nBorsa de treball o pràctiques\tfa 4 anys 11 mesos\t#57972\nServeix d'alguna cosa tenir el titol de bomber d'empresa per a trobar treball o entrar a bomber?\nBorsa de treball o pràctiques\tfa 4 anys 11 mesos\t#57975\nMira-ho a les bases de la última convocatoria. A mi no em sona.\nBorsa de treball o pràctiques\tfa 4 anys 11 mesos\t#58041\nSí tens la titulació de bomber/a d'empresa i tens l'acreditació que et permet trebalar pots entrar a treballar en una empresa com a bomber d'empresa. Si treballes en una empresa contractada cada mes treballat et suma 0.03 punts per entrar a les opos tan de la gene com de Barna. Si vas a opo directament es pot posar al curriculum conforme tens la formació de bomber d'empresa que mai esta de més. I si pases a la tercera fase de realitzar el curs al ISPC segurament podrás convalidar algun mòdul que ja hauràs realitzat al curs de bomber d'empresa. També pots ser bomber d'empresa si has realitzat el curs de formació dels BBVV o bombers de la generalitat com de Barcelona, només caldria demanar l'acreditació i pagar la taxa.\nDe servir, sí que et serveix per poder treballar en una empresa o per anar a opos ja que estudies temari i adquireixes experiència.\nHi ha 264 convidats/des i cap membre en línia


Vall d'Hebron, pioner en aquesta nova tècnica que afavoreix la feina dels cirurgians\nXavier Duran 12/11/2018 - 20.46 Actualitzat 12/11/2018 - 20.53\nL'ús d'imants facilita les coses als cirurgians i als pacients\nImants per fer intervencions quirúrgiques a pacients pediàtrics. Aquesta és la nova tècnica implantada en el Servei de Cirurgia Pediàtrica de Vall d'Hebron que facilitarà la feina dels cirurgians i reduirà les molèsties i el dolor en els pacients.\nEn qualsevol tipus de cirurgia, sigui digestiva, urològica o toràcica, és usual l'anomenada tracció de les vísceres. Es tracta d'una maniobra en què els òrgans interns es desplacen per accedir als llocs on ha d'actuar el cirurgià. Es fan sempre amb èxit i sense complicacions quirúrgiques.\nPerò l'ús d'imants permet el moviment de les vísceres de manera mínimament invasiva i menys agressiva. A més, es pot utilitzar en un gran nombre de cirurgies sense deixar cicatrius visibles.\nConsisteix en la introducció dins del cos d'uns petits imants amb pinces que permeten agafar i moure les vísceres amb l'ajuda d'un imant exterior fixat a la taula d'operacions. Aquest es pot moure en qualsevol direcció. La introducció de l'instrumental es fa a través d'un port quirúrgic de deu mil·límetres o mitjançant una sola incisió, també de deu mil·límetres, a través del melic. Així es redueixen el nombre d'incisions i d'instrumental quirúrgic.\nAixò afavoreix la feina dels cirurgians i augmenta la seguretat dels pacients, com explica Carles Giné, cap de Secció de Cirurgia Digestiva i Toràcica Pediàtriques de Vall d'Hebron:\n"Quan s'exposen millor els teixits, com permeten fer els imants, l'execució quirúrgica és més precisa i, per tant, més segura per al pacient."\nUn dels exemples és l'extracció de la vesícula biliar a través del melic sense necessitat de més incisions.\nAmb aquesta tècnica, el cirurgià pot moure i separar les vísceres d'una forma més senzilla i menys invasiva. I com que es fan menys incisions i s'introdueix menys instrumental, el pacient tindrà menys dolor postoperatori.\nPer a l'equip quirúrgic també representa una ajuda. L'imant no necessita una segona o tercera persona per governar-lo. Es pot desplaçar en qualsevol direcció des de fora i això millora l'ergonomia per al cirurgià. Finalment, l'espai quirúrgic està més lliure d'instruments.\nLa tècnica va ser creada per Guillermo Domínguez, de la Fundació Argentina de Buenos Aires. El novembre de 2016 va fer operacions d'aquest tipus amb els membres de l'equip de Cirurgia Pediàtrica de l'Hospital Vall d'Hebron. I aquest s'ha convertit en el primer hospital de tot l'estat que aplica la tècnica a pacients pediàtrics.\nL'equip de Vall d'Hebron treballa per reduir encara més les dimensions dels imants, que ara fan deu mil·límetres de diàmetre.


Sou a: Portada > Usuaris > Àrea assistencial - Serveis mèdics > Farmacia...\nJódar Masanes, Ramon Josep\nLlop Talaveron, Josep M.\nComas Surgranes, M. Dolors\nDe La Peña Oliete, Maria Dolores\nEsteve Pitarch, Erika\nPasto Cardona, Maria Lourdes\nSospedra Martinez, Enric\nFacultativa ajudant d'investigació\nFerrer Artola, Anna\nGarrido Garzón, Mariano\nMissió del Servei\nEl Servei de Farmàcia (SF) és un servei central de suport clínic amb activitats pròpies i de suport a la resta de serveis de l’Hospital que té la missió d’assegurar una farmacoteràpia integral i eficient integrada en tot el procés assistencial del pacient.\nLa pràctica de la farmàcia hospitalària ha anat experimentant una gran transformació en els darrers anys com a conseqüència dels canvis cientificotècnics, organitzatius i culturals.\nLes grans línies estratègiques que descriuen l’orientació actual de la farmàcia hospitalària són les següents:\nIncorporació de noves tecnologies en els processos farmacoterapèutics.\nMillora contínua en els aspectes de seguretat.\nRealització d’un seguiment farmacoterapèutic continuat dels pacients.\nImplicació del farmacèutic d’hospital en l’optimització de la farmacoteràpia individualitzada, aplicant els principis de la medicina basada en l’evidència.\nPotenciació dels aspectes de recerca i d’innovació en l’àrea del medicament.\nSelecció de medicaments: coordinació de la Comissió Farmacoterapèutica (CFT) de l’Hospital, que és l'encarregada de realitzar la selecció dels medicaments que es poden prescriure dins de l'àmbit hospitalari. De la CFT depenen els comitès següents:\nComitè d’Hepatitis C\nComitè de Fàrmacs Biològics\nComitè de Medicaments en Situacions Especials\nComitè de Malalties Minoritàries\nComitè d’Avaluació Tractaments amb AntiPCSK-9\nGestió de l’adquisició de medicaments i anàlisi de la despesa: establir els circuits adients per assegurar el correcte aprovisionament de fàrmacs a l'Hospital i gestió de l’adquisició dels medicaments. Elaboració d’un informe sobre l'evolució de la despesa en medicaments generada a l’HUB derivada de la prescripció a pacients ingressats (despesa hospitalària) i a pacients no ingressats inclosos en programes de medicació hospitalària de dispensació ambulatòria (despesa ambulatòria).\nDistribució de medicaments a pacients hospitalitzats: mitjançant la distribució de medicaments en dosi unitària per 24 hores (SDMDU), els sistemes automatitzats de dispensació, el sistema tradicional de reposició d'estocs i els sistemes especials de distribució (certs fàrmacs). Per garantir la continuïtat de tractament als pacients derivats als centres sociosanitaris, es dispensa, abans del seu trasllat, la medicació necessària a la unitat d’infermeria on està ingressat el pacient.\nRevisió de les prescripcions mèdiques en pacients ingressats: cada farmacèutic revisa i valida les prescripcions electròniques (PEA) dels pacients ingressats en els serveis dels quals és responsable. La validació implica la revisió de la indicació, la posologia i la via d’administració de tots els medicaments prescrits. També es monitoren rutinàriament algunes dades analítiques i, en els casos en què es considera adient, es realitzen recomanacions i/o consells d’ajust posològic.\nServei d'atenció farmacèutica a pacients externs inclosos en programes de dispensació ambulatòria: es realitza la validació de les PEA dels pacients ambulatoris, el seguiment del compliment terapèutic i es proporciona informació oral i escrita sobre administració i efectes adversos de medicaments. Els principals programes inclouen els fàrmacs estrangers, antirretrovirals, immunosupressors específics (Anti-TNF), medicaments utilitzats en el tractament del VHB, VHC, esclerosi múltiple, insuficiència renal, malalties orfes, hipertensió pulmonar i tota la resta d’obligada dispensació hospitalària.\nFarmacotècnia: elaboració de totes les fórmules magistrals sol·licitades seguint els procediments assenyalats per la normativa vigent i reembossat d’aquells medicaments sòlids orals deficientment identificats en dosi unitària.\nNutrició parenteral: es disposa d’una àrea condicionada per la preparació de mescles de nutrició parenteral i altres barreges intravenoses o fórmules estèrils. El procés d'elaboració de les nutricions parenterals està informatitzat i robotitzat per tal de complir amb la normativa vigent i minimitzar els errors. L’activitat d’aquesta unitat contempla la formulació i preparació de bosses de nutrició parenteral així com el seguiment de les possibles complicacions associades a aquesta teràpia. A més, també compta amb un programa de nutrició parenteral per a malalts domiciliaris.\nNutrició enteral (NE): l’SF gestiona l’adquisició i distribució dels productes d’NE aprovats en el comitè de nutrició tant a pacients hospitalitzats com domiciliaris.\nGestió de mostres d’assaigs clínics: coordina la logística de la gestió de mostres d’assaigs clínics: recepció, custòdia, control de dispensacions, preparació de mostres, aleatorització quan cal, preparació de visites de monitoratge i auditories.\nMonitoratge farmacocinètic: el programa de monitoratge farmacocinètic és una activitat compartida entre el Servei de Farmàcia i el Laboratori Clínic. El Laboratori Clínic realitza les anàlisis dels fàrmacs i el Servei de Farmàcia elabora els informes farmacocinètics amb recomanació posològica. Els fàrmacs que es monitoren són: antibiòtics (vancomicina, aminoglucòsids, betalactàmics), antiepilèptics (fenitoïna, fenobarbital, carbamazepina, lamotrigina, valproat), digoxina, fàrmacs biològics (infliximab, adalimumab i etanercept) i anticossos antifàrmac.\nInformació de medicaments: es dona resposta a les consultes sobre farmacoteràpia que es formulin, es fan constar novetats o alertes relacionades amb medicaments en la intranet del Servei i s’edita bimensualment el butlletí InfoFAR amb el resum de les notícies més rellevants. Es participa en la correcta selecció i ús racional dels medicaments elaborant informes tècnics d’avaluació de nous medicaments com element de consulta per a la presa de decisions de la CFT i informes tècnics de casos individualitzats de sol·licituds de medicaments en situacions especials.\nParticipació en les activitats de control de la infecció i política d'antibiòtics de l'hospital: participa activament en la Comissió d’Infeccioses i en el Comitè d'Antibiòtics col·laborant en l'elaboració, actualització i seguiment de la política d'antibiòtics. Dins d'aquesta línia, participa en el programa d’optimització d’antimicrobians (PROA) implantat en l’Hospital i analitza el consum d'antibiòtics mitjançant les DDP/100 estades de forma quadrimestral i anual, i fa el seguiment prospectiu de la utilització dels antiinfecciosos d'especial control.\nPrograma de prevenció d'errors de medicació: dins del Comitè de Seguretat de l’hospital, participa en el programa de prevenció d’errors de medicació que inclou l’estudi de mesures per la prevenció d’errors en tots els estaments implicats.\nGrup de recerca de farmacoteràpia, farmacogenètica i tecnologia farmacèutica de l’IDIBELL: el grup de recerca competitiu, acreditat i integrat funcionalment a l’Institut Biomèdica de Recerca de Bellvitge (IDIBELL), coordinat pel Dr. Josep Llop, i acreditat per l’Institut Carlos III per a recerca internacional. El grup compta amb activitats de recerca pròpies i també col·laboratives i de suport. Les seves àrees de recerca són la farmacocinètica i farmacogenètica, farmacocinètica poblacional amb modelització no lineal d’efectes mixtos (NONMEN), nutrició artificial (farmaconutrients), barreges endovenoses estèrils i la tecnologia farmacèutica (formulació medicaments orfes, redosificació de medicaments i desenvolupament).\nTelèfon: 932 607 977 (de 8 h a 17 h) i 932 607 504 (a partir de les 17 h i fins les 22 h)\nFax: 932 607 884


“Si vaig als jocs serà una alegria molt gran, però ja soc conscient que pot ser que no hi arribi”\nParlem amb Núria Martínez, jugadora de l'Schio i de la selecció espanyola\nDimecres, 04 Juny 2008 15:40\nPocs dies després d’operar-se a la mà, parlem amb la Núria Martínez per veure com es troba i com afronta el seu futur. De moment ja sabem que serà jugadora de l’Schio, actual campió de la lliga italiana, i que pot tornar a la llista de la selecció espanyola de bàsquet absoluta, en cas que es classifiqui pels Jocs de Beijing.\nPrimer de tot voldríem saber com ha anat l’operació i quin és el teu estat d’ànim?L’operació ha anat bé, o això és el que sembla, però haurem d’esperar a veure com evoluciona, sobretot un cop m’hagin retirat el ferro que porto a la mà. I els ànims..., doncs ara estic molt millor, primer va ser un cop molt dur, però ara ja estic millor i estic centrada totalment en la recuperació de la lesió.Els temps aproximat són vuit setmanes no? El temps just per arribar perfecta als Jocs?Bé, en principi són vuit setmanes, quatre setmanes he d’estar amb el ferro i el braç immòbil, i després he de fer quatre més de recuperació. Però tot despendrà de com evolucioni el dit amb la recuperació, i potser puc tornar a jugar abans, que és el que jo espero. Però ja veurem perquè això de la medicina no és una ciència exacta, encara que jo tinc esperances de poder tenir aquesta alegria i poder arribar en forma als Jocs.L’entrenador t’ha comentat que si et recuperes tens el lloc assegurat? Les converses que he tingut amb l’entrenador ara mateix no les puc explicar, perquè són coses que hem parlat ell i jo, i n’hem tingut moltes, però han de quedar entre nosaltres. Ara el que està clar és que jo estava dins d’aquest equip, i per aquesta lesió ara no hi soc, però ells ni m’asseguren res ni em neguen res. Tot dependrà que com evolucioni jo i de l’estat amb el que em trobi. Si vaig als Jocs serà una alegria molt gran, però si al final no hi arribo no passarà res perquè ja soc conscient de que això pot passar.Com veus els rivals d’Espanya en el preolímpic? Són les Fiji i el Brasil, aquestes últimes són les rivals a batre?Jo espero que l’equip pugui acabar primer de grup, i està clar que les brasileres són l’equip més fort del grup. I després el que serà complicat serà el creuament, ja que ens tocarà jugar contra Cuba, que porten tot l’any preparant-se i són molt físiques, o Bielorúsia, que és un equip que el coneixem molt bé, però que sempre és molt complicat de guanyar, perquè és un equip d’aquests que a vegades guanyes de vint o acabes patint fins al final. Veus la selecció capacitada per fer alguna gran gesta als Jocs?Jo crec que sí, tot i que hi ha moltes seleccions amb molt de talent, crec que aquestes competicions s’han de jugar partit a partit, i en un partit d’aquests pot passar qualsevol cosa. Ara això queda molt lluny, i ara el que ha de fer l’equip és aconseguir la classificació, i després ja parlarem del que podem fer a Pequín. Quins són els motius que t’han portat a fitxar pel campió italià?Doncs perquè és un equip amb molta història i títols, però sobretot perquè la temporada que ve jugarà l’Eurolliga. Jo aquest any ja he jugat aquesta competició amb el Dynamo, i és on juguen els millors equips i jugadores d’Europa, i crec que és bo per a mi jugar aquesta competició per competir amb els millors. Tindràs competència?Espero que sí. Fitxo com a primera base, però hi haurà una altra base italiana, que encara que no la conec gaire tinc bones referències, i suposo que sortirà a donar minuts de descans des de la banqueta. Però espero que en tingui de competència, ara sempre que sigui sana, ja que si n’hi ha el ritme d’entrenament sempre és més alt i això sempre és bo.\nQuins records t’emportes de Moscou?Doncs molt bons, perquè ha estat una experiència magnífica, he après molt i m’ha servit per millorar molt el meu joc. A més he tingut l’oportunitat de jugar amb i contra jugadores de molt talent.Si vas al jocs no tindràs gaires vacances no?No gaires, ja que em sembla que només acabar els jocs hauré d’anar cap a Itàlia, tot i que suposo que potser tindré una setmana o deu dies de descans. Però tampoc m’importaria gaire si no en tinc de vacances, a més les estic tenint ara que estic lesionada. I com s’està a Mataró? La gent et para pel carrer?La veritat és que estic molt bé aquí a casa. I pel carrer els amics sempre es paren a parlar. L’altre gent no gaire, sí, alguns seguidors del bàsquet, però en general no, però és una sort perquè això em permet passejar tranquil·la.


El 68,8% del petit comerç no ha sigut capaç de vendre 'online' durant el confinament - CATzona\nEl 68,8% del petit comerç no ha sigut capaç de vendre ‘online’ durant el confinament\nEl petit comerç no ha sigut capaç de compensar el tancament pel confinament amb els ingressos generats per la venda online. Un estudi de la Confederació Espanyola de Comerç (CEC) constata que el 91,5% dels comerços confessen que la venda a distància no els ha permès mantenir la facturació. Durant lestat dalarma, el 68,8% dels comerços no ha sigut capaç de mantenir ni tan sols lactivitat de venda a través dinternet. Entre els que sí que han fet aquest tipus de venda, la gran majoria ha triat com a via de contacte amb els clients les aplicacions de missatgeria amb un 72,5%, seguida de les xarxes socials amb un 42,8% i de la pàgina web amb un 40,4%.\nLetícia a Benidorm. Foto amb nena adoctrinada amb bandera d’Espanya i Frozen


maifemcim.cat: Pic de Nou Creus (2.803 m)\nPic de Nou Creus (2.803 m)\nTemps aproximat: 5 h (10,7 km)\nPrograma: Sortirem de casa a l’hora esmentada. Agafarem la B-30 i seguirem per l’autovia de l’Ametlla en direcció a Vic, (farem una parada als 4 camins de Tona per fer el tallat). Seguirem direcció Ripoll, Ribes de Fresser i Queralbs, on aparcarem i agafarem el cremallera de les 8,10 fins a Núria (consultar els horaris del cremallera, doncs varien d’un any per un altre)\nItinerari: L’itinerari comença, just al baixar del cremallera. Travessarem les vies i ens enfilarem en direcció a la Coma de les Mulleres, per un camí molt evident que s’enfila tota l’estona.\nS’arriba a un punt en que el camí es bifurca, just després de quan travessem el torrent de les Mulleres per un petit pontet. Agafarem el camí de la dreta (pal indicador) i continuarem pujant. Si anéssim cap a l’esquerra, aniríem a parar al coll de Nou Fonts.\nEl camí no té pèrdua i és evident fins al coll de Nou Creus, on com el seu nom indica trobarem 9 creus plantades al terra. A ma esquerra ens queda el cim de Nou Creus i més enllà el de Nou Fonts. Davant nostre i darrera del coll, la vall de Carançà. A la dreta el pic de la Fossa del Gegant (2.805 m) al que hi pujarem en cinc minuts i al darrera la vall de Núria.\nTornarem al proper coll de Nou Creus i seguirem per la carena fins al Pic de Nou Creus.\nPer baixar, anirem fins al coll de Nou Fonts i baixarem per la Coma Fonda, on trobarem el mateix camí de pujada just al pontet que hem travessat pujant.\nAgafarem el cremallera de les 14,10 h. que ens deixarà a Queralbs al cap de 20 minuts. Agafarem els cotxes i anirem a dinar.\nObservacions: Vàrem pujar al Pic de Nou Creus el 5 de juliol de 2008 i el 12 de juliol de 2017, aquí podeu veure les ressenyes i les fotos: http://maifemcim.blogspot.com/2008/07/lolla-de-nria-pic-de-nou-fonts-2864-m.html / http://maifemcim.blogspot.com/2017/07/pic-de-noucreus-2799-m-pic-de-noufonts.html\nDinarem al restaurant Can Constans de Queralbs. Tel. 972 72 73 70. Tornarem a casa als voltants de les set de la tarda.


"Tenim un punt" Un exemple de fortalesa en la comunitat a la Residència Jaume Nualart. | Mutuam\nHomeEl projecte “Tenim un punt” és un exemple de fortaleses a la Residència Jaume Nualart per a gent gran\nEl projecte “Tenim un punt” és un exemple de fortaleses a la Residència Jaume Nualart per a gent gran\nTenim un punt és una campanya que ha tingut lloc a la Residència Jaume Nualart per a gent gran (Cornellà) que gestiona Mutuam, que ha estat el resultat d´un procés de suport i ajuda mútua. Aquesta iniciativa va originar-se de forma espontània en aquesta residència geriàtrica quan unes residents van proposar oferir les seves manualitats originals de punt i mitja, per tal de vendre-les en els mercadets del barri. Progressivament es va anar format un grup més nombrós que va donar lloc a una activitat d´animació estructurada i regular.\nAquest grup s´han organitzat al voltant de la producció d´articles de punt i de ganxet i el més important han estat les sinergies per intercanvis de fortaleses. Algunes dones molt destres han ensenyat a altres i entre totes ben coordinades per l´animadora del centre s´ha originat una cadena de suport amb un impacte positiu en l´autoestima, l´estat d´ànim de les dones, la seva ocupació amb sentit, el creixement i la interacció interpersonal.\nEl grup és divers pel que fa als diferents nivells de rendiment funcional i cognitiu i dóna lloc a la relació entre dones del centre de dia, de la residència geriàtrica i fins hi tot amb impacte a la comunitat del casal. Les dones es relacionen i s´ajuden prenent com a punt de partida les seves capacitats i fortaleses de forma que s´ensenyen les unes a les altres, s´encoratgen i motiven, i cadascuna es troba en una situació en la que pot donar i rebre a la resta.\nFinalment la seva tasca ha transcendit t i ha donat lloc a les exposicions presentades aquest Nadal 2016 a les instal·lacions de la Residència Jaume Nualart. “Tenim un punt” es va convertir en una exposició i mostra fotogràfica del procés de creixement d´un grup de senyores del centre. El fil conductor va ser el fet de fer punt, mitja i ganxet juntes. En la mostra es van exposar gran part de les produccions fetes. L´objectiu de l´exposició és reflectir la iniciativa d´aquestes dones i especialment la seva capacitat per ajudar-se les unes a les altres i generar una xarxa de suport entre elles.\nTots els professionals d’aquesta residència per a gent gran han viscut amb molta satisfacció, el fet de ser testimonis d´aquest procés i l´han volgut difondre i compartir, a través de l´exposició d’aquestes peces de punt i de la mostra fotogràfica. Molt bona feina!\nResidència geriàtrica, residencia jaume nualart


Per què Noelia de Mingo va tornar a atacar: li van detectar un càncer i es nega a tractar-se - Regió7\nPer què Noelia de Mingo va tornar a atacar: li van detectar un càncer i es nega a tractar-se\nAbans d'agredir a dues dones amb un ganivet a Madrid, va explicar al seu metge que no es veia amb forces per afrontar un altre tractament tan dur\nMadrid | 19·11·21 | 12:42\nNoelia de Mingo va tornar a explotar el 20 de setembre i va apunyalar a dues persones en un supermercat del Molar (Madrid), el seu poble. Però aquesta vegada, segons els indicis recollits per CAS OBERT, el canal de recerca i successos dels diaris de Premsa Ibèrica, el motiu de la "descompensació" de l'esquizofrènia que pateix De Mingo no va ser la falta de medicació, sinó una notícia duríssima que va rebre poc abans de l'atac.\nFonts del cas expliquen que Noelia de Mingo va ser diagnosticada de càncer de mama i se li va comunicar que aquest tumor possiblement s'ha estès. Això explicaria la frase que li va dir a les dues forenses que la van entrevistar a l'hospital, després de ser detinguda: "m'és igual tot, feu amb mi el que vulgueu".\nLes mateixes fonts van indicar que la doctora De Mingo, de 49 anys, es va negar des de llavors a sotmetre's a més proves ni a cap tractament després que se li trobessin "uns nòduls a la mama amb possible extensió". I que continua negant-se ara que està ingressada de nou en el centre psiquiàtric de Fontcalent (Alacant). "Ha començat a menjar i beure, però continua mentenint que no es tractarà del càncer", asseguren a aquest mitjà.\nLa hipòtesi que el diagnòstic que pateix una altra malaltia greu fos el desencadenant del segon atac de Noelia de Mingo agafa pes amb els altres informes mèdics, que són anteriors al succés violent de fa dos mesos.\nAixí, el 3 de setembre, dues setmanes abans de l'atac, De Mingo va acudir a l'hospital Infanta Sofía, on, com cada mes, se li va realitzar un informe de seguiment sobre l'evolució de la seva esquizofrènia.\nJa llavors, el metge va escriure: “ha estat diagnosticada de càncer de mama i es nega a rebre tractament per a aquesta patologia”. I, afegia: “no es veu amb força per a suportar el dur procés diagnòstic i terapèutic” per lluitar contra el càncer.\nLa notícia de la nova malaltia va haver de ser un cop fort per a Noelia de Mingo. Tant, que per primera vegada en anys, va parlar davant el seu metge de com se sentia: "per primera vegada en la meva consulta informa del gran patiment que va experimentar des que va cometre els actes violents pels quals va ser condemnada (l'any 2003). Durant tots aquests anys ha sentit rebuig i aïllament social absolut".\nEl forense que s'entrevistava amb Noelia cada tres mesos per controlar la seva evolució la va entrevistar i va realitzar un informe, datat el 29 de juny d'enguany. En aquest document no esmenta el càncer que pateix (llavors fins i tot no se li havia detectat), i per contra assenyala la seva actitud "col·laboradora" i que no presentava llavors símptomes "psicòtics actius".\nL'atestat de la Guàrdia Civil sobre l'incident del 20 de setembre també recull la nova malaltia de De Mingo i el seu rebuig a sotmetre's a més proves ni tractament contra el càncer que pateix. Fins i tot, que amb el ganivet a la mà i davant d'un policia va dir: "mata'm, dispara'm". Després, va tractar d'apunyalar-se abans que la detinguessin.\nLes dues metges forenses que la van examinar després de l'atac incideixen en què no ha volgut tractar-se del càncer que se li va diagnosticar "fa un o dos mesos" i que Noelia de Mingo "relata inapetència per la vida" i presenta "una deixadesa completa de la seva persona", així com possible risc d'autolesionar-se.\nEn canvi, les dues doctores assenyalen que "no s'han trobat alteracions que parlin a favor de trobar-se en una fase aguda de la malaltia" (en al·lusió a l'esquizofrènia paranoide que pateix).\nNoelia de Mingo va matar a tres persones i va ferir a altres quatre a la Fundació Jiménez Díaz on treballava a Madrid, l'any 2003. Diagnosticada d'esquizofrènia paranoide, va ser condemnada a 25 anys d'internament i va recuperar la llibertat el 2017. Des de llavors, ha complert rigorosament totes les prescripcions mèdiques. De fet, va rebre la injecció mensual del seu medicament antipsicòtic el 14 de setembre, a penes sis dies abans que ataqués a dues dones en un supermercat.\nAra està de nou en el centre psiquiàtric de Fontcalent, on va complir la seva primera condemna. A la seva arribada, va començar negant-se a menjar i a beure i el jutge va autoritzar l'1 d'octubre al fet que l'alimentessin per una sonda. També van haver de sotmetre-la a "subjecció mecànica temporal" per a evitar les seves resistències.\nL'últim informe psiquiàtric realitzat sobre ella apunta que la seva família va veure que des que li van detectar el càncer Noelia estava "més intranquil·la i apàtica". En aquest document s'explica que ara De Mingo "es mostra amable amb el personal i els funcionaris", però continua rebutjant "qualsevol contacte amb els metges”. Rebutja també sotmetre's a cap estudi sobre la seva nova malaltia, el càncer.\nEl diari El Mundo, que va avançar part del contingut de l'informe, va revelar que De Mingo va tenir un incident al supermercat fa dos anys quan no se li va aplicar un descompte per uns productes que havia comprat, i que des de llavors no havia tornat allà. Fonts del cas subratllen que és cert, però donen més rellevància a la possibilitat del càncer com a detonant de l'atac per dues dades: Noelia va intentar entrar abans en un altre establiment, ja amb el ganivet a la mà, i una vegada al supermercat va atacar primer a un home grananomenat Mateo, que no treballa allà. Va ser quan la propietària i després una empleada es van interposar quan ella les va atacar.


Els cinemes que he vist morir | Barcelona Metròpolis\nNúm. 095 > El relat\nPer Joaquim Carbó. Escriptor\nA partir del 1939 –maleïda postguerra!–, la major part de la població portava dol per algun familiar que havia mort a la rereguarda, al camp de batalla o a la sorra dels camps francesos, o vivia en un neguit constant pel destí que esperava als que estaven tancats en camps de concentració o a la presó. Un bon recurs per espantar la gana i somiar era la sessió doble d’un tronat cinema de barri on, malgrat la incomoditat de les butaques, fugies del present i vivies en un dels luxosos i sofisticats habitacles de comèdia americana, navegaves pel Carib en velers de pirates, reies amb els germans Marx o assisties amb un nus a la gola als experiments d’un cèlebre fabricant de monstres.\nL’únic cinema que resisteix dels que freqüentava en aquella època és el Bosque, on el meu pare, als anys vint, hi havia escoltat sarsueles. Avui, l’àmplia platea, les llotges i un enorme galliner s’han convertit en un complex de nou sales. Per tant, no es pot dir que hagi desaparegut, sinó que s’ha transformat. La façana conserva les caràtules de Gargallo en què es va representar ell mateix i els seus col·legues Nonell, Nogués i Picasso.\nUna colla de Sant Medir passant pel davant del cinema Smart del carrer Gran de Gràcia, l’any 1915. Amb l’arribada del franquisme es va passar a dir Proyecciones.\nA quarts de quatre de la tarda d’un dissabte, a principis de la dècada dels quaranta, vaig quedar amb el cul enganxat al banc del galliner en què, a més del complement, es projectava la versió en què Boris Karloff interpretava el monstre del doctor Frankenstein. I no en vaig sortir fins tocades les nou, ja que vaig tornar a veure la pel·lícula perquè ningú no t’impedia d’enllaçar dues sessions consecutives. Quan vaig trepitjar altre cop la rambla de Prat vaig trobar el meu pare, desesperat, que preguntava al porter del cinema i a la gent que en sortia si havien vist un nen com jo. Aquell excés em va costar dos mesos sense el cine dels dissabtes a la tarda.\nEl que sí que ha desaparegut del tot és el cinema Smart, del carrer Gran de Gràcia a tocar de Ros de Olano, inaugurat el 1910. Acabada la Guerra Civil, quan la dictadura va obligar a canviar tots els noms estrangers tret que fossin alemanys o italians, el vell Smart es va passar a dir Proyecciones. Ja adolescent, una tarda de dissabte que amb un amic, en lloc d’estudiar, vam decidir passar a l’Smart, quan tornava a casa vaig trobar els pares a punt per anar al cinema en família, sense precisar què volien veure. S’anava al cine, llavors, senzillament. Pel camí que empreníem, tant podíem anar al Bosque com al Select o al Proyecciones, però la sala que havien triat era la mateixa que ja m’havia acollit aquella tarda. Vaig callar, per no delatar-me, i em vaig empassar el mateix programa que acabava de veure. Per sort, en una hi sortia June Allyson. I tant! Es deia Al compás del corazón!\nCarrer Gran de Gràcia avall, però a mà dreta, hi havia el Mundial. En aquest local recordo haver vist El lago de mis ensueños, amb Kristina Söderbaum, una pel·lícula d’un romanticisme malaltís, d’aquelles amb què els nazis s’estovaven mentre rostien jueus. Aquell dia vaig coincidir al carrer amb una parella que feia poc que festejava. I jo, que encara era un nen, no me’n vaig separar. La mare em va esbroncar per la meva falta de tacte, ja que no m’havia fet càrrec que volien estar sols.\nDurant una pila d’anys aquests dos cinemes, el Mundial i el Proyecciones, oferien el mateix programa, tal com passava amb el Bosque i el Principal. O amb el Capitol i el Metropol, l’Arenas i el Liceo, i… Era freqüent trobar pel carrer algun ciclista amb una motxilla a l’esquena que no parava de transportar uns estoigs metàl·lics que contenien els rotlles de cada una de les cintes d’un local a l’altre per tal que els operadors les empalmessin. Si un incident de circulació impedia l’arribada a temps del repartidor, els espectadors no teníem altre remei que picar de peus per expressar el nostre disgust davant la pantalla en blanc.\nEl Coliseum, un dels principals locals d’estrena de la ciutat, un luxe inabastable per a molta gent durant la postguerra.\nSi un dissabte a la tarda visitava un pis del carrer de Jesús, de Gràcia, els avis eren prou generosos per afluixar els pocs cèntims que valia l’entrada del Comèdia, situat en un carreró darrere la Casa Fuster. Una tarda hi vaig veure El màgic d’Oz! Una nit que hi vam anar amb els pares, a aquest Comèdia –res a veure amb el multisales que ara hi ha al xamfrà de la Gran Via amb el passeig de Gràcia–, feien una pel·lícula que ens va semblar la més lenta i ensopida que havíem vist mai. Molts anys més tard, amb certa experiència com a espectador, la curiositat va fer que intentés saber què era allò que ens havia desagradat tant d’El bosque petrificado. A partir d’un guió de Robert Sherwood, dirigida per Archie Mayo i interpretada per Leslie Howard, Bette Davis i Humphrey Bogart, era una petita joia. Com podia ser que n’haguéssim parlat tan malament?\nCarrer Gran de Gràcia amunt hi havia el local que es va obrir el 1908 com a Trilla, i que es va passar a dir Estudi Cirera, Select –Selecto, és clar, a partir del 1939– i Fontana, abans que tanqués l’any 1988. En el meu temps s’hi feien varietats. I pel cantó de Sant Gervasi, a tocar del Mercat del Galvany, “la barraca”, que es deia igual que el mercat. Gairebé adolescent, hi acudia en companyia d’una colla força estripada. I si un dia hi anava més tard del compte, els altres ja eren a dins i tot era a les fosques, ningú no protestava si cridava: “Ei, Freixas, on sou?”, per orientar-me.\nEn aquest recorregut nostàlgic no ha aparegut ni un sol local d’estrena. No quedaven al nostre abast. Només recordo una nit que un parent que l’abillava una mica em va portar al general del Coliseum a veure Trader Horn.\nSe m’ha de permetre que vessi una llagrimeta per tots aquests locals i, encara més, per aquells que he vist inaugurar, alguns en olor de multituds, i que també han desaparegut. D’entre els que quedaven a la meva zona recordo el Roxy, de la plaça de Lesseps; el Balmes, a tocar de Marià Cubí; l’Aristos, del carrer de Muntaner, que es va transformar en el Teatre Moratín i ara és Luz de Gas; l’Arcàdia, del carrer de Tuset; els Arkadin, de la travessera de Gràcia a tocar de la via Augusta, i el Windsor, de la Diagonal.\nÉs evident que s’han inaugurat sales noves –no pas al barri!–, però això, i la recuperació del Boliche, del Texas i, ara mateix, del Phenomena, no compensa, ni de bon tros, la llista dels locals desapareguts a la nostra ciutat.\nUn comentari a “Els cinemes que he vist morir”\nLuis Rodofile el 9 març 2017 a les 19:13 ha dit:


Veus: Són ultra-nacionalistes castellans | Revista de Ripollet\nVeus: Són ultra-nacionalistes castellans\nPosted on 16 març 2018 by Redacció in Opinió // 0 Comments\nDesprés del ridícul amb l’informe del “Senyor Orni” -que va ser el riure de tot l’independentisme-, recomanaria a les forces policials i militars espanyoles que varen repartir mastegots a Catalunya l’u d’octubre de l’any passat, que no deixessin de vigilar també, al “Senyor Borni”, al “Senyor Murri”, al “Senyor Dropo”, al “Senyor Brètol” i al “Senyor Pòtol”, tots ells “indepes” perillosos!.\nD’altra banda i seguint amb temes lingüístics, però més seriosos, Francesc Xavier Vila, doctor en Lingüística, professor del departament de Filologia Catalana de la Universitat de Barcelona i director del CUSC (Centre de Recerca en Sociolingüística) d’aquesta universitat, responia fa unes setmanes a les preguntes d’un periodista sobre la intenció del Partit Popular (PP) d’aprofitar l’aplicació de l’article 155 o no, per incrementar la presència de l’espanyol a l’escola catalana.\nL’entrevistador li demanava una valoració de l’intent del govern Rajoy d’introduir l’espanyol com a llengua vehicular a l’ensenyament: “Suposo que té diverses lectures”, deia Francesc Xavier Vila: “En primer lloc, el PP i ara també C’s, fa molt de temps que intenten reduir la posició del català a Catalunya per tirar endavant els seus projectes. La segona lectura és que a PP i C’s els molesta especialment l’escola, perquè és l’àrea en què s’ha progressat més en la normalització, i també perquè és l’eina amb què s’ha aconseguit que la pràctica totalitat de la població catalana conegui les dues llengües. I això és poc tolerable per a uns partits que són clarament supremacistes castellans, que creuen que el castellà ha de tenir una posició per sobre de les altres llengües. Ells usen el discurs que el castellà és necessari perquè és la llengua que pot usar-se per comunicar-se entre tothom. Però si tothom sap català, es pot usar el català sense problemes en la vida pública. Ja no poden dir allò que ‘en castellano nos entendemos todos’”.\nVila: “Des del 1993 la dreta espanyola intenta trencar el model educatiu català. Ho va intentar amb la tercera hora de castellà, ho va intentar Wert en voler ‘espanyolitzar els nens catalans’… Però el model estava prou blindat jurídicament i socialment, i no van poder. Ara els del PP estan jugant amb Ciutadans a veure quin dels dos partits és més radical. Això sempre pot donar més vots a Espanya, i mentre doni vots a Espanya aquests dos partits continuaran fent ballar la bala. Els defensors de l’Espanya plural hauran d’explicar com resoldran aquesta situació”.\nQuina ha estat l’aportació de l’escola a la normalització del català?, preguntava el periodista. Vila responia: “En termes de coneixement, és un dels sistemes educatius europeus que millor “bilingüitza” la població. Però pel que fa a l’ús, el balanç és molt més discret. L’escola no ha aconseguit promoure el català entre les noves generacions, però probablement ha aconseguit que no retrocedís més”.\nEl català, és tan present als centres educatius com diuen alguns polítics?, li preguntaven a Vila: “Hi ha instituts on la presència del català és simbòlica, on els nanos no aprenen gens de català. Això existeix, tot i que no és majoritari. I aquí s’ha de fer alguna cosa. A aquests centres educatius ni tan sols s’aplica la normativa que demana Rajoy. Els polítics catalanistes han volgut defensar que la normalització ja s’havia efectuat a l’escola, i això no és cert; i els polítics espanyolistes sempre deien que l’ensenyament està catalanitzat del tot, però sempre ha estat mentida. Tenim moltes vegades un problema de relació entre la realitat i les apreciacions dels polítics: hi ha molt més nivell de castellà a l’ensenyament que allò que es reconeix públicament. Allà on hi ha presència majoritària de descendents de les immigracions dels anys 60 o de les noves migracions del segle XXI, la presència del català és baixa. Poder aplicar un 25% en alguns instituts, ja seria tot un èxit”.\nConclusió final d’en Francesc Xavier Vila: “Si diuen que si hi ha més català, desapareixerà Espanya, estan dient que el projecte d’Espanya es basa en una llengua única. Són ultranacionalistes castellans”. I un servidor afirma, que hi estic d’acord!.


Endesa a Sant Iscle de Vallalta:telèfon i contacte\nEndesa en Sant Iscle de Vallalta: punt de servei\nTelèfon de Endesa a Sant Iscle de Vallalta\nPunt de servei Endesa a Sant Iscle de Vallalta\nContractar el subministrament de llum amb Endesa a Sant Iscle de Vallalta\nEndesa a Sant Iscle de Vallalta\nAqui esbrinaràs tota la informació que necessites sapiguer de Endesa a Sant Iscle de Vallalta. Tot acisclense que tingui preguntes amb el seu subministrament de llum podrá trobar en esta aquest lloc web tota la informació que necessiti.\nEndesa es responsabilitza de distribuir la llum a gran quantitat dels ciutadàns de Barcelona. Per això, compta amb gran part recursos per atendre als clients amb qualitat. Depenent dels tràmits que el acisclense vol completar, pot preferir de anar a alguns dels punts de servei sense la necesitat de cita previa a la vora de Sant Iscle de Vallalta. Així mateix, sempre pot trucar anticipadament als telèfons que aperèixen a continuació:\nTelèfons de Endesa a Sant Iscle de Vallalta\nEndesa proposa una atencio personalitzada on qualsevol client pot anar de manera presencial i ser considerat immediatament. Els punts de servei de Endesa que un acisclense té mes properes es mostran a continuacio:\nSant Iscle de Vallalta es un municipi que fa part de la comunitat autònoma de Cataluña que compta amb un total de 2798142 punts de sumbministrament amb un consum anual de 11034512317 MWh. Endesa es la companyia encarregada de subministrar la llum en la zona.\nEndesa es la companyia responsable de distribuir el gas natural al municipi de Sant Iscle de Vallalta. Per això, si el ciutadà acisclense vol anar a la oficine que sigui de Endesa sense necessitar cita prèvia, té a disposició punts de servei properes a la seva casa.\nOficines de Endesa a Sant Iscle de Vallalta


La primera salutació a Catalunya - Opinió contundent - VilaWeb\nEl parlament i, en particular, el govern de Dinamarca va donar dimarts el seu suport a una moció de suport a un diàleg democràtic i pacífic entre Catalunya i Espanya respecte a les aspiracions d'autodeterminació de Catalunya. Durant un debat, set dels vuit partits polítics representats al parlament danès van donar suport a la moció. El 19 de maig tindrà lloc la votació sobre el text final. Aquest debat sense precedents per un òrgan de govern estatal europeu, sens dubte, pertorba el govern espanyol, que ha tractat de contrarestar els intents de la Generalitat per situar la qüestió de l'autodeterminació en l'escenari mundial. Amb les accions del parlament danès el govern espanyol s'enfronta a una situació en què un govern estranger dóna el reconeixement 'de facto' a una situació que li agradaria moltíssim evitar. En lloc de seguir sent un assumpte purament intern, el debat sobre la independència de Catalunya està a punt de convertir-se en un assumpte internacional. El reconeixement de l'autodeterminació de Catalunya per part d'organismes estrangeres és l'última cosa que vol el govern espanyol. Aquest tipus de reconeixement 'de facto' també recorda un curiós incident que va passar fa 250 anys. En aquest incident, un representant del govern holandès per primera vegada va saludar oficialment un vaixell que tenia hissada la bandera dels Estats Units d'Amèrica, que havia declarat recentment la seva independència de Gran Bretanya.\nEl 16 de novembre de 1776, el veler, anomenat Andrew Doria va navegar en l'ancoratge obert i exposat davant Fort Orange, a l'illa de Sant Eustaqui, una colònia holandesa al Carib. L'Andrew Doria tenia hissada la bandera del Congrés Continental, la precursora de les barres i estrelles. Unes setmanes abans, el 4 de juliol de 1776, els Estats Units havien declarat unilateralment la seva independència de la Gran Bretanya. L'Andrew Doria, un petit vaixell convertit en mercant, era una de les primeres quatre naus de la marina nord-americana. Quan ancorava el vaixell va disparar tretze salves, una per a cadascuna de les tretze colònies americanes que havien declarat la independència. A canvi, i d'acord amb el costum internacional en el moment, els canons del Fort Orange van disparar una salutació d'onze salves.\nL'home que va ordenar la salutació de tornada va ser governador de l'illa, Johannes de Graaff. Disparar armes com una salutació pot semblar un esdeveniment innocu però dins dels estrictes costums navals de l'època, tenia un significat important. Per la seva acció, el governador va reconèixer la bandera d'una nació independent i sobirana, els Estats Units d'Amèrica. És molt probable que l'acció de De Graaff anés en contra dels desitjos del govern dels Països Baixos però va passar. I amb això l'illa de Sant Eustaqui va tenir un paper petit però molt important en el desenllaç de la guerra revolucionària americana.\nL'incident de la salutació amb els anys es va convertir en una mena de llegenda. Sí, va succeir, però potser no va ser el primer reconeixement de la bandera revolucionària americana. Així hi ha algunes proves que a l'octubre 1776 un vaixell mercant nord-americà va rebre una salutació des de l'illa llavors danesa de St. Croix, que ara forma part de les Illes Verges nord-americanes. Més recentment, l'incident a Sant Eustaqui ha estat utilitzat per l'historiadora nord-americana Barbara Tuchman com l'obertura d'escena del seu últim llibre publicat, 'La primera salutació: Una visió de la Revolució Americana' (1988), un repàs de la influència de la Revolució Americana al segle XVIII. En el seu llibre, Tuchman explica que 'amb la seva salutació la petita veu de Sant Eustaqui va ser el primer en saludar el major esdeveniment del segle, l'entrada a la societat de nacions d'un nou estat Atlàntic destinat a canviar la direcció de la història'. La resposta de la petita colònia holandesa a la revolució americana no va quedar, però, sense conseqüències.\nA l'inici de la Guerra de la Independència els holandesos eren neutrals, però les seves colònies en les Índies Occidentals proporcionen els rebels americans una de les seves poques fonts d'armes i municions. Els britànics importaven les seves municions de la mare pàtria. I com a resultat d'això els revolucionaris americans van haver de trobar fonts d'ultramar per a les municions. El seu problema era que la Royal Navy controlava la major part de les rutes marítimes des de i cap a Europa. Però una de les rutes que els britànics van ser incapaços d'aturar per complet va ser a través de Sant Eustaqui. Les armes hi arribaven de contraban des d'Holanda a bord de vaixells neutrals holandesos i després eren transferides als contrabandistes per al transbord al continent americà. Els britànics n'eren conscients. Però, en una època on els vaixells depenien dels vents inconstants mantenir un bloqueig de les illes no era tasca fàcil d'aconseguir. La visita de l'Andrew Doria a Sant Eustaqui era precisament per comprar armes pels rebels. Però quan el vaixell se li va donar una rebuda 'oficial' la benvinguda els britànics van trobar que havien de fer alguna cosa.\nEncara la salutació pot haver semblat un fet menor la realitat és que era de gran preocupació per als britànics com es pot mesurar per la seva reacció. Al principi hi va haver, per descomptat, les protestes diplomàtiques davant el govern dels Països Baixos. El governador, de Graaff, va ser cridat als Països Baixos, on va haver d'explicar les seves accions. El govern holandès no devia sentir-se massa incòmode, però, perquè de Graaff va ser retornat al seu lloc a San Eustaqui. Amb la continuació de la rebel·lió a les seves colònies americanes els britànics van recórrer als esforços militars per aturar el comerç d'armes que surtien de les colònies holandeses en general, i de Sant Eustaqui, en particular. La majoria de les armes que arriben a les colònies americanes i anaven a mans dels rebels provenien des de Sant Eustaqui. La petita illa i de Graaff tant van jugar un paper militar important en la Revolució Americana.\nAmb el temps el deteriorament de les relacions entre Gran Bretanya i els Països Baixos va portar a la quarta guerra anglo-holandesa (1780-1784), quan els britànics van declarar la guerra als holandesos. Poc després de la declaració, al febrer de 1781, els britànics van ocupar Sant Eustaqui quan van enviar forces navals i militars aclaparadores a l'illa. De Graaff que encara era governador es va rendir sense resistència. Només hi havia una petita guarnició holandesa a l'illa i que no va ser rival per als britànics. Tot i la rendició pacífica els britànics van devastar l'illa. Els britànics també va retenir els llibres de comptabilitat de diversos comerciants i va descobrir, consternats, que alguns empresaris britànics també havien estat subministrant armes als rebels americans. L'ocupació britànica de l'illa va durar només deu mesos, perquè a finals de 1781 els francesos, aliats dels holandesos i dels revolucionaris americans, va capturar l'illa al seu torn. L'illa va tornar a la sobirania holandesa ei 1784 i s'hi manté fins als nostres dies.\nQuan la Revolució Americana va esclatar en 1775 el govern dels Països Baixos va anar amb compte de no molestar els britànics i no involucrar-se. No obstant això, hi va haver una clara atracció mútua entre el públic holandès i els revolucionaris americans. Encara que a finals del segle 18 la república holandesa s'havia debilitat el cert és que es va mantenir com una inspiració per als rebels americans. La república holandesa també havia nascut d'una lluita contra la tirania, en aquest cas per dècades de guerra contra Espanya durant els segles XVI i XVII. Per als holandesos que recordaven les seves pròpies guerres per la independència, la lluita de les colònies americanes era fàcil d'entendre i provocava molta solidaritat. D'altra banda els mateixos britànics va fer molt per fer creixer la simpatia cap als revolucionaris americans, en particular, per la conducta prepotent de la Royal Navy en el mar obert. A mesura que l'armada més poderosa en el món aturava i cercava vaixells neutrals això va ser un gran disgust per a molts governs. Però el disgust gran acabaria sent el dels britànics, conforme els Estats Units eren acceptats com un estat nacional legítim per les altres nacions del món.\nHi ha un fil comú entre el debat al Parlament danès aquesta setmana i l'incident a San Eustaqui dos segles i mig enrere. Allò que en teoria era un assumpte intern de sobte va atraure l'atenció dels forasters. I això atorga a una de les parts una legitimitat, un reconeixement, que l'altra part ha estat tractant d'evitar. L'ambaixada espanyola a Dinamarca ha corregut a restar importància al debat. Afirma que tots els grups polítics danesos a favor de la moció han dit que el debat entre Catalunya i Madrid és estrictament 'un assumpte intern' dins d'Espanya. Bé, potser ho sigui, però si després del danès hi ha més parlaments, tant dins d'Europa com arreu oberts a discutir l'autodeterminació de Catalunya, potser aleshores l'Estat espanyol haurà d'explicar la seva falta de voluntat per tractar democràticament les aspiracions de Catalunya. Al capdavall la moció al Parlament danès diu només que cal un debat democràtic i pacífic. Però si bé l'autodeterminació dels catalans només depèn de la voluntat del propi país, és evident que serà molt més senzilla d'aconseguir en la mesura que altres nacions en parlin també obertament.\nEls holandesos van ser els primers a saludar la bandera dels Estats Units. Un gest, com el del parlament danès amb Catalunya, de gran valor històric