Redacció Vilafranca del Penedès 24-02-2020 11:09\nInicien una recerca sobre els refugis antiaeris de la Guerra Civil al Penedès. IEP\nL‘Institut d’Estudis Penedesencs (IEP), en el marc del projecte de recerca i divulgació històrica Tots els Noms (www.totselsnoms.org) inicia una recerca sobre el refugis antiaeris de la Guerra Civil al Penedès amb l’objectiu de localitzar-los, documentar-los i cartografiar-los. Aquesta recerca s’inicia mitjançant el conveni de col·laboració entre l’IEP i la Universitat de Barcelona per a la realització de pràctiques d’alumnes universitaris. Els treballs seran duts a terme per la quintinenca Mireia Batet, estudiant dels graus d’Història i d’Arqueologia a la UB i supervisats per l’historiador Ramon Arnabat i l’arqueòleg Xavier Esteve.\nAl llarg de la Guerra Civil Española (1936-1939) i, sobretot, a partir de la primavera de 1937 quan es produïren al Penedès els primers bombardejos de l’aviació Legionària italiana i de la Legió Còndor alemanya, es construïren diversos refugis antiaeris per tal de protegir a la població de les bombes franquistes. Els refugis antiaeris formaven part de l’anomenada Defensa Passiva i que, junt, a la Defensa Activa (pràcticament inexistent al Penedès), havien de defensar i protegir els pobles i ciutats de la rereguarda republicana.\nBàsicament es construïren tres tipologies de refugis antiaeris al Penedès: els militars, en els quatre aeròdroms del Vesper de la Gloriosa i en algunes viles; els públics, construïts pels ajuntaments amb la col·laboració de la Generalitat de Catalunya; i els privats, tant d’empreses, com de famílies o veïns. Aquesta recerca pretén localitzar-los i documentar-los tots, fins i tot aquells que amb el pas del temps han acabat desapareixent.\nL’Institut d’Estudis Penedesencs fa una crida pública a totes les persones i administracions que tinguin informació (localització, documentació, fotografies, dibuixos, records, ....), sobre els refugis antiaeris de la Guerra Civil espanyola al Penedès, perquè es posin en contacte amb l’IEP a través del correu electrònic: refugis@totselsnoms.org o be del telèfon de l’IEP 669 88 29 59.\nLa informació obtinguda servirà per crear un catàleg dels refugis antiaeris penedesencs que, penjat al web www.totselsnoms.org, permetrà a les presents i futures generacions conèixer aquest patrimoni de més de 80 anys d’antiguitat, recordar els qui els van construir i s’hi refugiaren de les bombes, i posar-lo en valor.


Els usuaris, aliats o competidors dels continguts de marca?\nPortada » We like » Els usuaris, aliats o competidors dels continguts de marca?\nEls usuaris tenen cada dia més eines per crear i generar contingut propi, adaptat a les seves necessitats i interessos. Una d’aquestes eines és, per exemple, la nova aplicació que ha presentat Apple per a crear vídeos propis des del mòbil fàcilment.\nQuin impacte pot tenir aquesta tendència sobre les estratègies de difusió de continguts de marca? Es convertiran els consumidors en competidors d’aquest tipus de continguts?\nEls fets demostren que ja hi ha un alt increment en el contingut generat per l’usuari a través de les xarxes socials. Les marques estan obligades a compartir aquest terreny a l’hora de difondre el seu missatge. Però algunes ja estan virant la seva estratègia i busquen camins per poder col·laborar amb els usuaris a l’hora de crear el seu propi contingut de marca.\nLa tendència doncs, és pivota ara entorn a la idea de potenciar l’UGC (User Generated Content) per tal de fer que la marca aconsegueixi més notorietat. Tota acció a través de la qual els usuaris parlin de la marca és d’interès per a aquesta, sempre i quant sigui positiu. Cal aprofitar l’escenari actual per connectar més amb els públics i convertir el contingut generat en un contingut més humà i proper que per conseqüència donarà més credibilitat al consumidor.\nL’UGC proporciona a les marques confiança i interès, però tot i aprofitar aquest contingut que els propis usuaris generen, no s’ha de deixar de banda el branded content corporatiu. Cal doncs, fer un seguiment de tot el que es parla a les xarxes i del que se’n genera sobre la marca, però també donar material als usuaris perquè no s’oblidi quina és la base i línia de valors de la marca en qüestió. No es pot deixar tot el contingut en mans de l’usuari, o aleshores es perdrà l’essència de la marca i es convertirà en el que el consumidor decideixi.\nAixí doncs, cal que les marques creïn una estratègia al voltant de l’UGC però tenint sempre en compte la creació de contingut propi. A través de peces audiovisuals i gràfiques més fàcils de compartir a les xarxes i per tant amb més possibilitat de ser objecte d’interès per al propi usuari i per a que en pugui generar el seu contingut.\nA continuació us presentem alguns exemples de marques que han sabut aprofitar el User Content Generated.\nLa famosa marca de càmeres GoPro és un clar exemple de tot el que poden oferir els usuaris per a generar contingut de marca. Els seguidors de GoPro comparteixen les seves fotografies d’activitats a l’aire lliure i esports de risc, fetes amb la càmera de la marca. El que fa GoPro és aprofitar tot aquest contingut generat i seleccionar fotografies per tal de penjar-les al seu propi perfil d’Instagram, i així obtenir un feed d’imatges reals i diferents.\nL’agència catalana de turisme, també aprofita el contingut generat pels usuaris per tal d’omplir el seu perfil d’Instagram amb fotografies fetes pels propis seguidors amb el hashtag #catalunyaexperience. D’aquesta manera, obtenen fotografies de molts llocs de Catalunya que transmeten la bellesa dels llocs a través dels ulls dels propis seguidors.\nLay’s – “Do us a flavour”\nLa marca de patates fregides Lay’s, va llançar una campanya anomenada “Do us a Flavour” (fes-nos un sabor) en que convidava als consumidors a crear un nou gust per a les patates i després aconseguir que la gent els votés com a sabor preferit. El premi per al guanyador consistia en 1 milió de dòlars i hi van participar més d’1.2 milions de persones. La campanya va generar molta activitat a les xarxes socials, i van obtenir un augment de les visites a la pàgina web i un increment de les vendes.\nCoca Cola – “Share a coke with”\nPer últim, mencionar la campanya “comparteix una Coca Cola amb” en la que Coca Cola va incorporar noms a les llaunes i ampolles del refresc. D’aquesta manera els consumidors podien penjar fotografies de les ampolles amb els seus propis noms o amb missatges. Així, es va generar branded content, notorietat i engagement cap a la marca.\n21 abr., 2017 Contingut de Marca\n0 comentaris en "Els usuaris, aliats o competidors dels continguts de marca?"


un lingüista: de novembre 2014\nLa bandera del valencià\nEl valencià no té banderes. El valencià té paraules, frases, refranys, dites, locucions, tecnicismes, fraseologia, morfemes, fonemes, sons, verbs, substantitus, adjectius, adverbis, preposicions, paraules crossa, paraules comodí o jòquers, proverbs i moltes més coses. El valencià té literatura, poetes, novel·listes, contistes, assagistes, periodistes, científics, tècnics, lingüistes, parlants i moltes persones diferents més. El valencià té dialectalismes, arcaismes, variants formals, variants diastràtiques, variants diacròniques, variants geogràfiques o diatòpiques i moltes altres més. El valencià té història, evolució, present, passat i futur.\nPerò el valencià no té banderes, no té senyeres, no té estelades, no té coronades, no té símbols, no és de dretes, ni d'esquerres, no és ni de rojos ni de fatxes, ni ho és de catalanistes ni de blaveros, no té ni rats ni estels ni símbols que dividisquen.\nEl valencià és el que parlem els valencians cada dia, és el que escrivim en els nostres missatges, en els nostres blogs i en els mòbils. El valencià és la llengua que ens han transmés els nostres pares, els nostres mestres, els nostres amics o amigues, els veïns o les veïnes, els companys del treball, els nostres botiguers...\nPublicat per Vicent Satorres Calabuig a 4:48 0 comentaris


CAT (Col·lectiu Autònom de Treballadors) » 57 anys i a peu de carretera!\n57 anys i a peu de carretera!\nEl passat diumenge 14 d’Agost per la tarda, va tenir lloc un atropellament greu a un company de trànsit a l’autopista AP-7, terme de Gelida. Els companys actuants estaven realitzant una de les tasques que no agraden massa als caps ja què no inflen les seves estadístiques, però que donen molta raó de ser a l’especialitat de trànsit, assistien a un vehicle avariat.\nMés informació: http://www.elsindi.cat/wpCom/gracies.pdf\nReunió RPCT-sindicats, 29/07/2016


Igualada estrena un circuit inclusiu per persones amb diversitat funcional - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nIgualada estrena un circuit inclusiu per persones amb diversitat funcional\nL'acte d'inauguració ha consistit en una cursa festiva i molt participada\nIgualada ha inaugurat el circuit inclusiu Sumant Capacitats. El traçat, dividit en dues rutes –la Rosa i la Blava– de diferent dificultat i d´uns 2,5 quilòmetres cadascuna aproximadament, està dissenyat per a fomentar la pràctica de l´esport a l´aire lliure a les persones amb diversitat funcional, aquelles que, per exemple, pateixen ceguesa, sordesa, limitacions de mobilitat o dificultat intel·lectual o mental. L´activitat física i el contacte amb la natura són considerats dos elements molt positius per a la millora de la seva qualitat de vida.\nL´acte ha consistit en una cursa no competitiva, que ha permès tothom descobrir aquest nou circuit, a la zona del Pla de la Massa, que té la seva sortida a tocar de l´Estadi Atlètic i el complex esportiu Infinit. Hi han participat unes dues-centes persones de totes les edats, moltes d´elles amb necessitats especials, acompanyades de les seves famílies i les entitats locals que vetllen dia a dia pel seu benestar. Tots han rebut\nuna samarreta commemorativa amb el lema "Sumant capacitats" i, a l´arribada, se´ls ha lliurat una medalla de xocolata i un diploma.\nHi han pres part també l´atleta i esquiadora igualadina Laura Orgué, que ha apadrinat la iniciativa; Anna Vives, Marc Vives i Eduard Jornet, representants de la Fundació Itinerarium, impulsora del projecte; l´alcalde d´Igualada, Marc Castells, el diputat delegat d´Esports de la Diputació de Barcelona, Josep Salom; el diputat al Congrés, Carles Campuzano; la diputada al Parlament de Catalunya, Maria Senserrich, altres regidors del consistori igualadí i alcaldes de la Conca d´Òdena.\nAmb la posada en marxa d´aquestes rutes, Igualada se suma a la trentena les viles i ciutats que ja compten amb circuits d´aquestes característiques: Barcelona, L´Hospitalet de Llobregat, Santa Coloma de Gramenet, Manresa, Berga, Premià de Dalt, Sitges i Llívia en són bons exemples a casa nostra i, fora de Catalunya, se´n poden trobar també a València, Madrid, Venècia, Buenos Aires o Santiago de Xile.


Concurs de plataformes mòbils “Hackaton” | mossegalapoma\nMolts dels mosseguis presents teniu iPhone (ja sigui 3 o 4G) però molts també teniu Android, Blackberry o Symbian!\nAlguns de vosaltres programeu per alguna d’aquestes plataformes (o per a més d’una!) i per tant no podíem deixar que us perdéssiu un acte com aquest: un concurs d’aplicacions en un dia. Els programadors organitzats per equips (cadascú amb el sistema que més li agradi) realitzaran en un dia una aplicació basada en serveis de la ciutat de Barcelona. L’equip creador de l’aplicació guanyadora, serà obsequiat (amb alguna cosa, que encara no es sap :D).\nEn qualsevol cas encoratgem a la gent a que es presenti al “Hackaton” organitzat per l’associació de GTUG (Google Users) entre d’altres. Des de mossegalapoma en Rai participarà i esperem poder comptar al equip amb l’ajuda d’en Miquel Laboria del BaC.\nTambé farem el seguiment de l’event través de twitter “@mossegalapoma”.


No es podrà anar a Barcelona o Lleida fins el 22 de juny, data prevista per l'entrada de turistes a Andorra - Poble Andorrà\nNo es podrà anar a Barcelona o Lleida fins el 22 de juny, data prevista per l’entrada de turistes a Andorra\nLa Generalitat no demanarà Barcelona o Lleida passin dilluns a la fase 3 i la ministra espanyola d'exteriors anuncia que l'obertura global de fronteres serà "a finals de juny"\nLa Generalitat ha decidit demanar que a partir de dilluns passin a la fase 3 de la desescalada Girona i Catalunya Central el que deixa fora Barcelona i Lleida. Això significa que l’obertura de la frontera espanyola perquè passi la gent del Principat des d’avui només serà a l’Alt Pirineu i Aran. A partir de dilluns quan Girona i Catalunya Central estiguin en fase 3 caldrà veure si es pot anar, però el que està clar que fins el 22 de juny Barcelona i Lleida estan vetades.\nQueda tot per al 22 de juny perquè aquest serà el primer dia sense estat d’alarma a Espanya i quan està previst que tot el país veí disposi de mobilitat interna. A nivell d’Andorra amb la finalització de l’estat d’alarma, si el govern de Pedro Sánchez no canvia d’idea, serà també la data d’inici de l’entrada de turistes espanyols al Principat. I molt possiblement la d’obertura general de les fronteres espanyoles per a països de la Unió Europea. La ministra d’exteriors espanyola Arancha González Laya va indicar ahir que l’obertura global serà “a finals de juny” amb el que es canviaria respecte al posicionament que es mantenia fins ahir d’esperar a l1 de juliol.\nEspanya ha hagut de canviar d’idea davant de la pressió de la Unió Europea on la majoria d’estats ha fixat la reobertura fronterera per al 15 de juny.\nLa frontera espanyola ja està oberta i es pot anar a Alt Urgell, Alta Ribagorça, Baixa Cerdanya, Pallars Jussà, Pallars Sobirà i la Vall d'Aran.\nAixò confirma que només es governa pels funcionaris, per que puguin passejar.\nEls que vivim dels turistes i us paguem els sous ens busquem la vida que segons vosaltres lliguen els gossos amb llangonisses. En aquestos mesos que son i seran dramàtics per la Andorra real, lo últim que penso es en viatjar.


El Parlament reclama una estratègia per a persones sense llar a tota la UE: EU Reporter\nEl Parlament demana estratègia de persones sense llar a tota la UE\nEls eurodiputats han tornat a pressionar la Comissió per a una estratègia europea per a les persones sense llar, després d'una apel·lació similar en una resolució del 2011 i propostes d'altres institucions i organismes de la UE, en una resolució aprovada el 16 de gener.\nUna estratègia de sensellarisme de la UE s'hauria de centrar en l'habitatge, el sensellarisme sense fronteres, la qualitat dels serveis per a persones sense llar, la prevenció i els joves sense llar, diu el Parlament en la resolució adoptada per 349 vots a favor, 45 en contra i 113 abstencions.\nLa responsabilitat immediata d’abordar el sensellarisme és dels països de la UE, però una estratègia de la UE té un paper complementari a jugar, diuen els eurodiputats.\nEl sensellarisme s'ha convertit en una prioritat per a la política de lluita contra la pobresa de la UE en el marc de l'estratègia Europa 2020 i del paquet d'inversió social de la UE. També rep cada vegada més atenció en el sistema semestral de la UE per coordinar les polítiques econòmiques dels estats membres i els programes nacionals de reforma.\nEl sensellarisme no és cap delicte\nLa pobresa no és un delicte i el sensellarisme no és ni un delicte ni una opció d’estil de vida, subratllen els eurodiputats. Subratllen la necessitat urgent de combatre qualsevol forma de discriminació contra les persones sense llar i la marginació de comunitats senceres.\nTemes relacionats:paper complementarisensellarisme transfrontererdiscriminació contra les persones sense llarPaquet d'inversió social de la UEdestacat-Imatge completasense llarjoves sense llarla manca d'habitatgehabitatgesmarginació de persones sense llarprevencióqualitat dels serveis per a persones sense llar\nLa ciutadania de la UE "no es ven a cap preu", diu el Parlament Europeu


AENOR NP - Metro Bilbao obté el certificat AENOR de gestió de l'energia ISO 50001\nEts a: Home>Coneix-nos>Sala d'informació AENOR>Notes de premsa>Metro Bilbao obté el certificat AENOR\nMetro Bilbao obté el certificat AENOR de gestió de l'energia ISO 50001\nMetro Bilbao és la primera empresa ferroviària en l'Estat espanyol que aconsegueix aquesta certificació.\nÉs una important contribució per a la millora de la gestió i la reducció del consum d'energia a les empreses.\n30 de gener de 2019. Metro Bilbao ha rebut aquest matí el certificat ISO 50001 d' AENOR per implantar un sistema de gestió de l'energia que aposta per un ús eficient, la sostenibilitat i la millora contínua, la qual cosa es tradueix en un estalvi real i quantificable del cost energètic dins les organitzacions.\nD'aquesta manera, Metro Bilbao es converteix en la primera empresa ferroviària de l'Estat espanyol que aconsegueix aquesta certificació d'AENOR .\nA l'acte d'entrega del certificat, que ha tingut lloc a les oficines de Metro Bilbao, han estat presents Javier Muñoz, director d'operacions de conformitat d'AENOR, i Luz Emparanza, directora de l'entitat de certificació al País Basc. Ha recollit el certificat Eneko Arruebarrena, director gerent de Metro Bilbao.\nAquesta certificació contribueix a gestionar i reduir el consum d'energia de les empreses, amb la influència positiva que suposa pel que fa a reducció de costos financers associats i d'emissions de gasos amb efecte d'hivernacle.\nLa certificació del sistema de gestió de l'energia d'AENOR constitueix una eina útil i eficaç per millorar l'acompliment energètic, acomplir de forma contínua la legislació vigent en la matèria, facilitar la tasca dels gestors energètics, i implantar i fer el seguiment d'actuacions procedents d'auditories energètiques. A més, permet disminuir el consum d'energia primària, la dependència exterior i la intensitat energètica, fomentant l'ús d'energies renovables; d'aquesta manera, contribueix a millorar la competitivitat de les organitzacions.\nEl director gerent de Metro Bilbao, Eneko Arruebarrena, ha destacat que “com a empresa gran consumidora d'energia que som, amb un consum de prop de 74.000.000 kWh/any i 7,5 milions d'euros, és la nostra responsabilitat ser eficients en el seu ús. Aquesta certificació avala la feina ben feta durant aquests anys i ens anima a continuar implantant mesures d'estalvi energètic (tant en els trens com en les estacions i els tallers de manteniment), en el camí cap a la racionalització del seu ús i la maximització del seu aprofitament”. En aquest sentit, ha destacat “les actuacions en matèria d'il·luminació general dels tallers i les àrees tècniques; el canvi de la tecnologia d'enllumenat de les estacions, les escales mecàniques i els ascensors; la col·locació d'economitzadors en les escales i de recuperadors d'energia en les subestacions elèctriques, així com l'optimització de les marxes de conducció, que han permès un substanciós estalvi en la factura elèctrica per a un retorn a curt termini de les inversions realitzades per garantir un consum racional, eficient i sostenible”.\nPer la seva part, el director d'operacions de conformitat d'AENOR, Javier Muñoz, ha fet valdre el treball realitzat per Metro Bilbao: “Aquest certificat demostra el compromís de Metro Bilbao amb l'eficiència energètica i la millora contínua. Metro Bilbao és una organització pionera, que s'ha convertit en la primera empresa ferroviària que aconsegueix la certificació d'AENOR segons la norma ISO 50001”.\nNP: Metro Bilbao Certificat AENOR


i Unión, Progreso y Democracia | enciclopèdia.cat\nPartit polític espanyolista fundat l’any 2007.\nPrové de sectors del centreesquerra inicialment del País Basc que qüestionen el marc jurídic i les formacions polítiques majoritàries de l’Estat espanyol (PP i PSOE) per ser excessivament tolerants amb els nacionalismes basc i català.\nEn el seu sorgiment tingueren una gran rellevància moviments com Basta Ya, liderat pel filòsof Fernando Savater, el qual n'és l’ideòleg principal, apareguts com a reacció als atemptats d'ETA. La seva primera líder durant la primera dècada d'existència del partit, fou Rosa Díez, que protagonitzà l’escissió del PSOE del País Basc a partir del qual es constituí el partit.\nEntre els seus integrants o que li han mostrat suport destaquen els escriptors Mario Vargas Llosa, Álvaro Pombo i el director teatral Albert Boadella, i ha rebut mostres de suport tant de l’extrema dreta com de l’extrema esquerra.\nAdvoca per una reforma constitucional que garanteixi una Espanya identitàriament uniforme (castellana) i un Estat central fort per a la salvaguarda dels drets individuals i la igualtat dels ciutadans. Amb aquest objectiu, advoca per retornar a l’Estat competències de les comunitats autònomes i el que anomena “tancament del model autonòmic”, amb aspectes clau com els de l’educació - eliminant-ne, molt especialment, les polítiques de normalització lingüística - i la fiscalitat, les quals haurien de ser gestionades exclusivament per part de l’Estat central. És també un punt important del seu ideari la reforma del sistema electoral per tal de reduir el que considera un pes excessiu dels nacionalismes basc i català. Es declara també bel·ligerantment laic i en aspectes més socioeconòmics, la seva ideologia es presenta com una superació de la dicotomia dreta - esquerra.\nEl discurs d’UpyD és en una gran mesura coincident amb el de Ciutadans, i per aquest motiu les relacions amb aquesta formació han oscil·lat des dels intents de fusió o col·laboració fins a l’hostilitat oberta.\nEn les eleccions generals passà d’1 (2008) a 5 (2011) diputats, un dels quals al País Valencià. El 2009 aconseguí un diputat al Parlament Europeu, i 4 en les eleccions de maig del 2014, després de les quals s'integrà en el grup liberal (ALDE). En les convocatòries en les quals ha participat a Catalunya ha obtingut uns resultats marginals. L’any 2012, el seu diputat a la Junta de Asturias donà suport al PSOE per formar govern. Després dels mals resultats de les eleccions municipals i autonòmiques del maig del 2015, Rosa Díez fou rellevada per Andrés Herzog. En les eleccions al Congrés del desembre del 2015 no obtingué representació al Congrés de Diputats.


Pochettino: "Només ens ha faltat fortuna"\nEl tècnic elogia els seus jugadors i creu que marxen "amb 1 punt quan han buscat els 3"; i es mostra tranquil amb la sequera golejadora perquè "els gols ja arribaran"\nARA Sant Sebastià 20/11/2011 14:59\nTot i l'empat a zero al camp de la Reial Societat, Mauricio Pochettino ha elogiat obertament el joc de l'equip, i ha considerat que l'Espanyol marxava d'Anoeta "amb només un punt quan hem buscat els tres". El tècnic periquito creu que al seu equip li "ha faltat fortuna" però que "el partit reforça el nostre treball i confirma el que estem fent".\nDes del seu punt de vista, Pochettino creu que el partit ha tingut dues cares ben diferents. "A la primera meitat, als dos equips ens ha costat jugar. El ritme era molt alt i hi ha hagut un esforç molt alt. Estàvem molt igualats. A la segona part, en canvi, hem portat el pes del partit, hem tingut ocasions però no hem pogut concretar-les".\nL'entrenador argentí ha reiterat els elogis per als seus jugadors i ha apuntat que "els gols arribaran. Som un equip sòlid i avui només ens ha faltat una mica de fortuna. Som els joves de Primera i necessitem temps i paciència ".\nFinalment, sobre la lesió que pateix Sergio García i que l'ha obligat a deixar el terreny de joc al poc de començar, ha assenyalat que "estem pendents de la seva evolució. Esperem a veure què té. Sempre és un contratemps i més en una plantilla tan curta com la que tenim ".


Casa Carmen | Gastronosfera\nInici > Restaurants > Casa Carmen\nMediterránea. Casa Carmen.\nAvinguda Diagonal, 640, Barcelona.\nCasa Carmen: casolana, tradicional i propera\nSilvia Alberich 16/03/2022\nEl restaurant ofereix una àmplia varietat de tapes i plats elaborats com a casa.\nCarmen no és una persona concreta. Podria ser qualsevol, des de la teva mare fins a la teva veïna o una amiga. Carmen fa referència a un concepte vinculat a la llar i la família. "Carmen és un nom càlid, que transmet molta força i entusiasme", precisa Alexandra Ruggiero, responsable de màrqueting de Casa Carmen. "Les receptes que elaborem neixen de la tradició gastronòmica", afegeix Ruggiero.\nAquesta essència familiar i tradicional és la base de Casa Carmen, un grup de restaurants nascut el 2014 que compta actualment amb gairebé una trentena de locals repartits per tot el país i segueix en expansió. Tots ofereixen una àmplia varietat de propostes mediterrànies amb un toc innovador. A més de tapes i platerets, serveixen plats casolans i elaborats.\nLes braves, una icona del local\nObrim boca amb el pica-pica. Començarem amb les seves delicioses patates braves amb una salsa especial, una icona del local. També preparen quatre varietats de croquetes casolanes (pollastre, boletus, pernil ibèric i calamarsons), calamars a la romana, pebrots del Padró, humus de cigrons, tires de pollastre amb maionesa de tòfona o pernil ibèric sobre pa de cristall amb tomàquet, oli d'oliva verge extra i sal Maldon.\nAquestes tapes poden combinar-se amb platerets com gyozas de pollastre i verdures, ous trencats amb pernil ibèric o foie, bunyols de bacallà o popets amb ceba i parmentier. Tampoc falten en carta opcions com el salmorejo amb pernil ibèric, els canelons de Carmen, la paella, els fideus yakisoba amb verduretes i pollastre saltat o el risotto de boletus trufat.\nQui vulgui gaudir d'un plat de carn podrà demanar rellom de vedella, pit de pollastre a les fines herbes amb verdures i xampinyons, magret d'ànec amb salsa de vi dolç o alguna de les suculentes hamburgueses de vedella que elaboren, acompanyades de patates fregides casolanes.\nUn menú diari diferent de dilluns a divendres\nPer als amants del peix, el plat estrella de Casa Carmen és el salmó a la planxa amb saltat de verdures i bolets i salsa tàrtara. Una proposta que acostuma a estar al menú diari de dilluns a divendres, que inclou diversos primers i segons a escollir, postres, pa i beguda. Costa entre 12 i 13 euros, segons el restaurant, i "el canviem diàriament", precisa Ruggiero, qui també ens parla dels 3 menús de grup que tenen. "Estan disponibles de dilluns a diumenge, a partir de 2 persones, i costen entre 22 i 32 euros" (el preu mitjà de la carta, per persona, és d'uns 20 euros). Seguint amb l'oferta marina, a més del salmó, el bacallà és un altre dels peixos protagonistes. El preparen acompanyat de puré de patates i compota de ceba, passes i mel o amb samfaina i allioli gratinat.\nLes amanides també ocupen un espai destacat a la carta del local. A la clàssica de tomàquet, ceba, pastanaga, ou i blat de moro s'uneixen opcions més sofisticades, que inclouen rulo de cabra caramel·litzat, llagostins cruixents o burrata. Unes propostes saludables per als qui volen cuidar-se o són vegetarians. Per a aquests últims, Casa Carmen també disposa de plats com una graellada de verdures amb salsa romesco, un milfulls d'albergínia, carabassó, tomàquets, burrata, ruca i olivada o un curri de verdures amb arròs gessamí.\nLes postres casolanes posen el fermall d'or a l'oferta gastronòmica d'aquest grup de restaurants. Una de les més demandades és el pastís de formatge amb gelat de mora i crumble de galeta. Una autèntica delícia que comparteix èxit amb el coulant de xocolata amb gelat de vainilla i salsa de fruits vermells i l'escuma de Nutella amb gelat de plàtan i cookies. No falten els gelats i sorbets casolans, la crema catalana o el pastís de poma entre les seves dolces propostes.\nUna carta variada, casolana i a un preu molt assequible per a gaudir en la millor companyia i en un espai còmode i acollidor com el local de Casa Carmen situat davant del centre comercial L'Illa Diagonal (Barcelona). Aquest restaurant compta amb un diàfan menjador amb capacitat per a 300 persones, on regnen els miralls, i una àmplia i confortable terrassa en la qual poden menjar més d'un centenar de persones.


Anunci sobre licitació del contracte del servei de la recollida i el transport als gestors autoritzats dels residus municipals de la comarca del Ripollès, excepte el municipi de Camprodon\nAnunci sobre licitació del contracte del servei de la recollida i el transport als gestors autoritzats dels residus municipals de la comarca del Ripollès, excepte el municipi de Camprodon\tAnunci sobre licitació del contracte del servei de la recollida i el transport als gestors autoritzats dels residus municipals de la comarca del Ripollès, excepte el municipi de Camprodon Mis Leyes\nAnunci sobre licitació del contracte del servei de la recollida i el transport als gestors autoritzats dels residus municipals de la comarca del Ripollès, excepte el municipi de Camprodon Nº de Disposición\t:\n8574\tBoletín Oficial\t:\nCONSELL COMARCAL DEL RIPOLLÈS\tCodi s-2016/32\na) Consell Comarcal del ripollès\nc) número d'expedient: 341/2016\na) Descripció de l'objecte: servei de recollida i el transport als gestors autoritzats dels residus municipals de la comarca del ripollès, excepte el municipi de Camprodon.\nb) Lloc d'execució: ripollès.\nc) Durada del contracte: 4 anys prorrogable per 1 any més.\nc) Forma: Diversos criteris d'adjudicació\n7.124.115,60 ?, IVa exclòs\n5. Pressupost base de la licitació:\nImport total: 1.424.823,12 + 10% d'IVA.\n6. Garanties: - Definitiva: És el 5% de l'import d'adjudicació anual IVA exclòs.\na) entitat: Consell Comarcal del ripollès\nb) Domicili: C. Progrés, 22\nc) Localitat i codi postal: ripoll, 17500\nd) Telèfon: 972/703211\ne) Fax: 972/702654\nf) Data límit per l'obtenció de documents i informació: 05/11/2016 a les 14:00 h.\nels establerts en els plecs de clàusules administratives i tècniques particulars.\n- Preu: La puntuació s'obtindrà mitjançant l'aplicació d'una fórmula matemàtica. La puntuació màxima que es pot obtenir és de 50 punts.\n- millores dels objectius mínims a assolir en la recollida selectiva: Veure plec. La puntuació màxima que es pot obtenir és de 30 punts.\n- millores de les campanyes ambientals: Per cada augment de l'1% de les despeses del projecte dedicades a fer campanyes de sensibilització ambiental es donarà 1 punt. La puntuació màxima que es pot obtenir és de 4 punts.\n- Prestació del servei de gestió dels compostadors de Les Llosses, Toses i Campelles. s'atorgarà la puntuació d'1 punt.\n- millores de l'obra civil i equipaments planta de transferència: La puntuació s'obtindrà mitjançant l'aplicació d'una fórmula matemàtica. La puntuació màxima que es pot obtenir és de 5 punts.\n- Subministrament de fins a 3 caixes tancades amb sostre mòbil per a la planta de transferència. La puntuació màxima que es pot obtenir és de 5 punts.\na) Data límit de presentació: 05/11/2016 a les 14:00 h.\nb) Documentació que s'ha de presentar: la que detalla la clàusula 14 del plec de clàusules administratives particulars.\nc) Lloc de presentació: el que s'indica al punt 7\n11. Obertura de les ofertes:\n13. Perfil del contractant: www.ccripolles.cat\n14. Data d'enviament de l'anunci al DOue: 26/09/2016.\n15. altres informacions:\nContra aquest anunci es pot interposar recurs especial en matèria de contractació, de conformitat amb allò que estableix l'article 40 i següents del reial decret legislatiu 3/2011, de 14 de novembre, pel qual s'aprova el TrLCsP, en el termini de quinze dies hàbils a comptar des del següent a la publicació d'aquest anunci, anunciant-lo prèviament dins del mateix termini d'acord amb allò que disposa l'article 44.1 del TrLCsP.\nIgualment es podrà interposar recurs contenciós administratiu conforme a allò que disposa la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa.\nripoll, 26 de setembre de 2016 Joan manso i Bosoms President Cerrar\nAnunci sobre licitació del contracte del servei de la recollida i el transport als gestors autoritzats dels residus municipals de la comarca del Ripollès, excepte el municipi de Camprodon\tTrámites


Lo Càntich -Revista de Literatura, Art i Cultura-: «En Pere Perdis ó l'aucell artificial»Raimon Casellas i Dou\nEn Pere Perdis ó l'aucell artificial\n"Llibre d'Històries", 1909\nHavía sortit en Pere Perdis tan rumiador de tarannà, que fins semblava tenir una vaga idea de que no hi cap més realitat de vida que la que neix del propi esperit. Però, com que, ademés de rumiador, era curt de geni, al capdevall va haver de resignarse als obstacles exteriors, reduint el seu somni de creació a l'expressió més mínima. No sentintse ab prou cor pera edificar un palau de marbre, ni tan sols una torreta de códols, pera albergarhi el seu mon, va acontentarse ab ficarlo dins d'una casa de fira.\nEs que en Pere Perdis ignorava que voler es poder. Ell res sabía de la vida exemplar dels homes forts, ni dels professors anomenats d'energía, ni d'aquells homes trasatlàntichs que consideren la pobresa com un pecat, com un crim. ¿Oh, si n'hagués sabut alguna cosa! Potser aquells exemples li hauríen servit d'estímul, y el día més impensat se'ns hauría convertit en superhome, en emperador de multituts, en director de conciencies... Però no, ell era un sumís, un obedient, que duya la modestia per màcula original.\nNascut en un dels carrerons més estrets y foscos de la ciutat vella, allí s'havía criat, desnarit y pàlit com l'herba migrada que treya els brins per entre les llambordes del carrer. ¡Y això, que en Perdis eternament sospirava pels grans espays, pels horitzons infinits, per les montanyes altívoles! Perquè, de tant sentirho a dir als vehins, s'havía arribat a creure que no hi ha joya comparable a la que proporcionen al esperit els espectacles grandiosos de natura. Y doblement meritoria resultava aquesta admiració, per quant, si en Perdis estava tan convençut del encís que causen els panorames naturals, era únicament per la paraula honrada del vehinat. Venía a esser una sugestió, ja que ell, de visu, no la coneixía apenes la naturalesa sense adobs humans, la naturalesa selvatge, ruskiniana; però, per lo mateix que apenes la coneixía, encara l'adorava més. Que no hi ha pera estimar les coses, com cubrirles ab el misteri de lo inconegut.\nDonchs, veusaquí que com en Pere Perdis era esdevingut sol en el món, sense parents ni adherents, el pobre xicot feya la viu-viu en un despaig comercial, ahont per un estipendi, de tan menut verossímil, li tocava escriure durant dotze hores diaries montanyes de faixes ab noms de parroquians y ab senyes de les cases respectives. Es clar que no era precisament aquell l'ofici a que'l cridava el seu temperament somiador. Però... ¿què voleu ferhi, quan el geni no va acompanyat de voluntat?\nDevant de l'escriptoriet tot el sant día, ni un pam de cel blau podía veure, perquè'ls cristalls glaçats de la finestra li tapaven la vista del defòra. Sort tenía de que allà ahont no hi arribava ab els ulls, hi arribava ab l'imaginació, ajudada per la dita dels vehins. Aixís es que, mentres maquinalment posava les adreces. Don Benet Grau: Sastre: Igualada... Donya Carme Serra: Mercería: Sabadell... Senyors Comerma Germans: Stat. en Comandita... en Pere Perdis reforjava l'imatge ideal que s'havía feta de les prades esmeragdines, il-luminades per un sol rialler y enjoyades per aucells cantaires y reguerols mormuradors.\nAl principi, en aquell paradís artificial, el poeta-dependent hi posava ab l'imaginació, una figura de carn y òssos: la de la donzella dels seus callats amors. Era una noya vehína de la dispesa ahont ell s'estava, que havía vista algun cop trayent el cap a la finestra. ¡Quína aparició tan dolça a l'anima! Si ell s'hagués trobat ab prou esperit, li hauría declarat el seu amor; però may va gosar a dir que l'ànima fos seva. Y, es clar, va succeir lo que sol succeir en aquests casos: que la noya va enamorarse d'un altre y va desaparèixer del vehinat.\nDesde aquell día en Pere va procurar esvair del pensament la deliciosa imatge, com un que's desfà d'un utensili preciós perquè no té casa per semblant moble. Era una ambició massa grossa pera la seva humilitat. Massa luxe pera la seva ànima y pera'ls seus sentits. Y aleshores la va donar per fer paisatges sense figures, pensant que mès endevant potser podría posarnhi una altra, encara que fos filla de l'invenció. Subconscientment y tot, ja li recava, ja li venía una mica malament haverse d'empescar una donzella artificiosa, quan gairebé l'havía tinguda del natural. Perquè humil com era de per sí, trobava pretensió massa alta y orgullosa això de mantenir un ideal d'amor platònich, creant una donzella tota d'artifici, bona segurament pera suprems rumiadors... però no pera ell, cuch de la terra, que ab una de real ja s'hauría tingut per satisfet...\nY veusaquí que, durant les inacabables hores d'escriptori tornava a pintar de pensament la seva personal visió dels boscos y les prades, de les florestes y dels rius. Mes, ni reals ni inventades, en aquells escenaris de paradís no hi havía Eves primicials, ni en aquells boscos dòrichs hi trescaven Dianes enciseres,com si'l pintor no esperés res d'un amor que, si era espiritual esdevenía inassequible per falles del pensament, y si era de sensació resultava irrealisable per falles de voluntat. Va ésser la gran crisis de la seva vida. Un greu pesar li va venir de veure que entretant, no tenía més recurs que eliminar, de les seves creacions, l'escalf d'humanitat sensible. Desde aquella hora endevant, més retret va mostrarse cada día, més allunyat de socials contactes, més tancat en sí mateix.\nJa no esperava com abans les tardes del diumenge pera anar a fantasiar, més o menys, del natural, pels parchs y pels jardins públichs, parat devant de les rengleres d'albes platejades, o dels macissos geomètrichs delineats ab flors, o dels gavials de fil metàlich ahont xerrotejaven aus canores, subdividides en seccions. Aquella naturalesa ordenada y cívica, cada día li desagradava més, no precisament per lo que tenía de cívica y simètrica, sinó per esser l'arranjament obra d'un altre... Perqué lo que ell hauría volgut era una natura verge y escabellada, pera domesticàrsla, de pensament, al seu gust.\nAdemés, per una especie de romàntich encongiment, els passejants li feyen pena. Li semblava que la gent se'l mirava entre mofeta y acompadida pel seu posat esllanguit y per la roba que duya, lluenta de tan usada. Sentía vergonya de sí mateix, angunia de que'l veguessin... Y aquella misantropía -que era tal volta recança de no poder realisar el seu somni- li aigualía la festa del passeig dominical.\nCada día més tímit, més esquerp, va començar per fugir dels indrets públichs, acabant per estarse a casa a continuar l'eternal caboria, com si volgués enquibir en el quartet de la dispesa el laboratori de les antigues creacions. Mes, com a compensació a la soletat, aleshores va sentir una alegría desconeguda, al veure que podía rescindir, pera l'infantament del mon que veya en somnis, de les exteriors realitats. Allí, al piset, passava les tardes lliures de la festa rumiant, meditant, refent per milionèssima vegada el seu panorama original.\nPerò, com sembla cosa enterament comprovada que adhuch els més enlairats poetes han de fer aguantar per una banda o altra, la creació en les apariencies sensibles, ell, en Pere Perdis, pera renovar els temes del ideal, va haver de recòrrer a la lectura que, com els parchs y els jardins, es un natural de segona mà. Posat en tan dura alternativa, ell hauría volgut al menys llibres bonichs, dels que porten versos amorosos o expliquen histories desenrotllades en vergers idílichs, perfumats de flors y plens d'aucells. Però el limitat pressupost no li arribava per comprarne, y també li va caldre limitar el goig literari.\nJa que no podíen esser histories ben boniques, seríen diaris vells dels que corríen pel despaig, llençats després de llegits. Però quasi may trobava en la lectura d'aquells papers, farcits de política y noticies, el menjar saborós que desitjava. Y era que en Perdis encara no sabía que del fet més ordinari, de l'actualitat més correnta, se'n poden treure histories y poesíes perdurables que desafíin el temps y la mateixa bellesa.\nUn día, no obstant, va voler la sort que, arrencant el full d'un almanach de paret, hi trobés, darrera, una quarteta impresa, que deya així:\nAvuy t'he vista passar\nper vora del estanyol...\nles canyes se decantaven\nper preservarte del sol.\nY darrera d'aquell, va arrencar un altre full y va trobar una altra quarteta, cantant igualment l'amor y la natura. Per un xicot humil com ell, la troballa va ésser un tresor. Desde aquell día, cada matí recorría els distints departaments del despaig, fent arreplega de fulls de calendari. Y com de calendaris n'hi havía per tot arreu: al despaig del principal, al magatzem gran, al xich, a la botiga, al escriptori, a la secció de remeses... la cullita de fulls era abundanta. Ell, els desenganxava del bloch ab gran destresa, els reunía amorosament, els ficava dins d'un sobre, y en essent a casa, els llegía d'un a un. Era l'instant més felíç del día. Allí hi trobava versos y proses de tots estils: epígrames y sentencies, receptes útils y acudits, efemèrides y epitafis, acròstichs y geroglífichs, dècimes y sonets, anècdotes y madrigals... Però a n'en Perdis les receptes no l'interessaven; les xarades l'entreteníen però'l deixaven fret; els fets històrichs, com no fossin amorosos, res li deyen; els acudits no'l feyen riure, y sentimental com era, les sàtires el posaven de mal humor, com si l'insultessin o el ferissin... Lo que li agradava més eren les poesíes que cantaven miracles del amor o maravelles del paissatge. Un día n'hi va venir una als ulls, que li va fer l'efecte d'una revelació. Era un senzill cantar, concebut en aquests termes:\nA casa hi tinch un balcó\nque un monarca envejaría...\nhi ha tres olles ab marduix,\ncinch testos ab clavellines.\n¡Oh, bon Déu, senyor! Aquells quatre versos li varen obrir tot un mon de programes, de projectes. ¡Tenir un jardí invenció seva! ¡Un jardí a la finestra del quartet, fòra del bullici públich, fòra de la profanació de la gentada! ¡Un menut oasis creat per ell, arranjat per ell, conreuat per ell y per ell fruit! Es clar que no fóra gran com una avinguda de Versalles, ni frondós com les Hespèrides... sinó un retallet, un escapuló. Però, al menys l'escapuló, el retallet sería tot obra seva.\n—Si sé manejarme ab mònita, —va dirse allavors en Pere Perdis— jo també'l podré tenir un jardinet pel estil del del cantar, encara que sía més modest, més humil, sense aquella exuberancia de clavellines y marduixos que correspon a la grandaria d'un balcó. Pera la meva finestra, ab un testet o dos ja'n tinch prou, però... en cambi, hi posaré una gavia, ab un aucell que refili els dematins...\nY desseguida's va posar a treure càlculs, mirant d'armonisar les ambicions del esperit ab els medis econòmichs. Tot d'un cop no ho podía pas comprar, planta y test, gavia y aucell. Pera aquelles coses plegades, els diners no li arribaven de bon troç. Donchs, primer una cosa, després l'altra. Y posantse a meditar sobre l'ordre de les compres, al capdevall va deduir que, dins d'una sana lògica, primer convenía el continent que'l contingut. La gavia abans que l'aucell, el test abans que la planta. Perquè, sense test que sostingués la terra, la planta's marciría, y l'aucell sense gavia's posaría a volar. Y al acte va anar pel test, pensant que per Sant Joan podría comprar una aufàbrega. Y ab la gavia va fer lo mateix: adquirirne una que, encara que venturera, estava en molt bon estat.\nDesde aquella hora, a la finestra den Pere hi havía un test sense planta y una gavia sense aucell. Però es clar. El xicot se migrava esperant el día desitjat de fer servir les andròmines. Y per més que ja sabía, per una llarga experiencia, que l'ideal costa un xich de realisar, li causava gran tristura contemplar aquells buits que eren com un símbol d'impotencia. La gavia, sobre tot, li feya tanta pena de vèurela inhabitada, que un día se li va acudir un gran pensament: poblarla de la manera que pogués, encara que fos estrafent un aucell artificial, y posarlo a la gavia d'interí.\nEncara fora millor que un dels que volen, perquè el que ell estrafaría sería un jòch, una imatge, un fill del seu poder imitador. Al moment va sentir un desfici febrosench, una joya, un dolor, una ansietat, un desvari, que, segons opinió autorisada, son síntomes precursors en tot infantament d'una obra d'art. Y agafant un full de paper de groch reyal, va fabricar ab paciencia un canari molt ben fet, encar que inmòbil... Un cop va tenir construit l'aucell, el va ficar dins la gavia, ab les potetes enganxades sobre un saltador. Y com que no hi ha res que aconsoli com l'acció, en Perdis va gaudir el goig insuperable de trobarse satisfet de sí mateix.\nS'ha de dir que va passar moments ditxosos, els més ditxosos de la seva vida, mimant, acariciant, cuidant aquell aucell que, precisament per ésser ilusori, era'l més real que may hagués existit. En Perdis que, tot y essent un artista veritable, no's podía desfer encara de la sentimentalitat original, afalegava continuament l'aucell fantàstich. Li mudava l'aigua del abeurador, li netejava les canyes, li posava una fulla d'escarola, li bufava la menjadora, com si hi tingués realment menjar. Y ademés li feya festes: ¡Ptiiit! ¡Ptiiit!...\nPerò la gent vehina, de l'altre part de carrer, se mirava, extranyada, la maniobra y a voltes se preguntava:\n—Un aucell així, tan pintat y tan extrany, que no piula ni's belluga... ¿quina mena d'aucell deu ésser?\nY en Perdis deya per dintre:\n—Es l'aucell del meu esperit.\nLlibre d'Històries, 1909\n"Portada del 'Llibre d'Històries'\n«En Pere Perdis ó l'aucell artificial».\nEtiquetas: Lo Càntich, Mestres, Número 12, Prosa, Raimon Casellas


ROMÀNIC. Recursos sobre l’art romànic i la societat medieval | HISTORIATA\n← LLIBRES. Historiadors xonivistes: el francés Ferro, l’anglés Howard i la Primera Guerra Mundial\nLLIBRE. “El descubrimiento de la lentitud” d’Sten Nadolny, sobre l’explorador John Franklin →\n3. Meteoromànic, les prediccions al territori medieval\nEl vídeo imita el format dels espais televisius de predicció meteorològica actuals. Utilitzant el llenguatge característic d’aquests espais, explica una sèrie de fets històrics, socials i culturals que tenien lloc a l’Europa medieval.\n– Identificar alguns dels esdeveniments claus de l’Edat Mitjana.\n– Geolocalitzar aquests esdeveniments i la seva àrea d’influència.\n4. La iconografia romànica, una pel·lícula medieval\n– Identificar els símbols de la pintura romànica.\n– Entendre la funció social de la pintura romànica.\n5. El campió del Romànic català\nEl vídeo presenta els pesos pesats del romànic. Són les grans joies del romànic i els seus principals trets diferencials.\nAlgunes de les obres més representatives dels segles XI i XII competeixen en les categories de pintures, pintures sobre fusta, escultures de fusta i il·lustracions.\n– Identificar les grans obres del romànic.\n– Conèixer les diferents tècniques artístiques del romànic.\n6. Epidèmies: Pesta (interactiu)\nLa pesta és una malaltia infecciosa i devastadora que es transmet a través de les puces de les rates i que es coneix des de l’antiguitat.\nAquest interactiu, estructurat en 4 blocs (història, cronologia, fitxa tècnica i mapa) permet conèixer la malaltia: les seves causes, les formes de propagació i el contagi, i també algunes de les teràpies preventives que s’apliquen actualment.\nDes d’una perspectiva cronològica-històrica es revisen els moments clau de les seves pandèmies principals i de la seva incidència. També s’apunten les principals fites en el descobriment del bacteri que la produeix i dels vectors que la propaguen.\nEl mapa mostra la propagació de la malaltia en l’Europa del segle XIV.\n– Reconèixer les causes principals que causen la pesta i la importància d’alguns animals com a reservoris i transmissors de la malaltia.\n– Conèixer la incidència històrica i la prevalença actual de la malaltia en alguns indrets del món.\n7. Lliçons de crisis. La pesta (vídeo)\nLa Pesta és un dels fets més destacables de la baixa edat mitjana, per les seves repercussions d’ordre social, econòmic i cultural. Va afectar Europa i Àsia en diferents episodis, ocasionant la mort de més de 25 milions de persones.\nEn l’odre econòmic, polític, social i cultural, la pesta va tenir importants conseqüències. Des del punt de vista econòmic i social, el despoblament del camp i de les ciutats, va fer augmentar els preus agrícoles, es va incrementar el consum de carn i van augmentar les migracions del camp a la ciutat. Des del punt de vista polític, els pagesos van denunciar les condicions d’esclavatge que els unien amb els senyors feudals, produint-se diferents revoltes camperoles a tot Europa. Des del punt de vista cultural, la pesta va accelerar l’arribada del renaixement.\n– Entendre les conseqüències d’una pandèmia amb un alt índex de mortalitat.\n– Comprovar com s’alteren els processos econòmics i socials davant d’un desastre natural.\n8. La cuina catalana medieval\nEl vídeo emula un programa de cuina. Utilitzant iconografia real de l’època, es posen sobre la taula diversos temes relacionats amb l’alimentació a l’Edat Mitjana: des dels utensilis fins al comportament social durant els àpats.\n– Observar les característiques bàsiques de l’alimentació medieval.\n– Reflexionar sobre l’art com a font d’informació històrica.\nInformació general (per Oriol Nogueras):\nBAIXA EDAT MITJANA – Ressorgiment econòmic segle XIII\nEsquema visual de la societat medieval:\nOne Response to ROMÀNIC. Recursos sobre l’art romànic i la societat medieval


Un setembre il·lusionant - El Periódico Mediterráneo\nUn setembre il·lusionant\nFalten pocs dies per a que comencem setembre i encarem el darrer trimestre d’aquest any 2021 amb l’esperança d’anar poc a poc recuperant la normalitat i deixant enrere aquesta pandèmia provocada per la covid-19. Al proper mes començaran noves obres, hi haurà novetats i una programació esportiva, cultural i taurina segons les normes sanitàries per a celebrar les nostres festes.\nEl proper mes es presenta molt il·lusionant per a la localitat d’Almenara. Si no passa res, serà el mes en el que vejam com comencen les obres més desitjades dels darrers anys, les esculleres que han de protegir i recuperar la nostra mar, la nostra Platja Casablanca. Els fruits de tants anys de lluita i demandes es faran realitat i podrem vore com les màquines i operaris comencen a fer la feina, a fer les demandades esculleres.\nTambé serà el mes on les xiquetes i xiquets tornen a l’escola. I ho faran tots i totes a les seues aules. Després de les obres, ja deixaran les aules prefabricades, els barracons, i tornaran al seu lloc, a la renovada escola gràcies al Pla Edificant, que ha significat modernitzar el col·legi d’Almenara. Les obres encara continuaran un poc més, per a deixar les instal·lacions com cal, però ja no tindran afecció a les aules, pel que tots i totes podran tornar al centre educatiu.\nI setembre, també és mes de festes a la localitat, on esperem recuperar celebracions respecte al que va ser l’any passat. Es conegut per tots i totes que no podrem fer unes festes com de costum, cosa que esperem ja recuperar com toca en 2022, però sí hem preparat activitats que puguen celebrar-se adaptades a les normatives sanitàries vigents.\nAixí el dia 11 de setembre recuperarem la Volta a Peu a la Vila d’Almenara que arribarà a la seua XXXVII edició, convertint-se en una de les proves més clàssiques del running. Els i les atletes tornaran a córrer pels carrers d’Almenara, això sí, atenent a les normatives vigents. A més les celebracions també tindran uns dies taurins, amb una plaça portàtil, tal i com ens vam comprometre amb les penyes i gent taurina al seu dia. Finalment, la cultura i les tradicions també tindran el seu espai en un tercer cap de setmana d’activitats que coincidiran amb els dies grans de festes. Per tant, es presenta un mes de setembre molt il·lusionant per al poble d’Almenara.


Comunitat del Fosfat: Antoniafònics\nPer fi un de nosaltres ha tingut pebrots per iniciar el que tots junts no trobàvem el moment de fer. T'agraeixo, Txaro, que hagis estat la valenta i ens regalis així una plataforma on expressar les nostres cabòries i exposar totes aquelles coses que ens uneixen. Aquest és el meu primer 'post' i en tenia moltes ganes, és un món totalment nou per mi, espero que en vinguin molts més, i no només meus, sinó de tots plegats.\nPer desmarcar-me una mica del tràgic inici que ha tingut aquest blog, tot i que comparteixo totalment les opinions de la Txaro, vull parlar d'una cosa molt més alegre, una cosa que de vegades ens fa oblidar el món pervers en que vivim. Parlo del nostre grup preferit, els mallorquins Antònia Font. No tots els sectaris de la comunitat compartim aquest gust musical, ja ho sé, però una bona part de nosaltres disfrutem amb el grup i ens transportem a altres planetes amb la seva subrealista música. També dir que és el nostre grup favorit és una mica exagerat, però com disfrutem, eh nois? Aneu-vos preparant perquè tornen els concerts, els tres primers dies de març en tenim tres per triar, i continuar amb la nostra petita competició de veure qui va a més concerts. És una competició adulterada, és clar, si no hi anem junts no té la mateixa gràcia, i així no hi ha manera de competir...\nBé, només volia introduir el tema, perquè espero que anem deixant aquí cròniques dels concerts, o simples reflexions sobre el grup o alguna de les seves cançons, que ens han aportat hores i hores de converses, sempre amb un Martini a la mà, és clar. Espero compartir molts més concerts tant grans com el de Torroella (Plutó no és un planeta, per si no quedava clar), o el de Mundo Canibal (tu padre es un pokemon...). A veure si hi ha sort.\nPer avui no m'allargo més. Alegria a la vida, i ja ho sabeu, resolem tots els problemes dient tanmateix.\nEscrit per XeXu , 21:11\nTxari 11 de febrer de 2007, a les 17:46\nNo hi estic d'acord, una cosa és música, i s'altra és Antònia Font, però bé, si tu ho vols així... Jo faria un Tema que fós "Música", d'acord, i un altre "Antònia Font".


Esports - El bàsquet santcugatenc gaudeix d'una bona salut esportiva\nEl bàsquet santcugatenc gaudeix d'una bona salut esportiva\nLa UESC masculina està fent una bona temporada a Copa Catalunya\nel 31/des/13 Dani Aguilà Bàsquet PDF\nEl bàsquet santcugatenc acomiada el 2013 en plena forma. La UESC masculina segueix lluitant per ser a la part alta de Copa Catalunya, mentre que la femenina clou l'any en zona permanència malgrat acabar d'ascendir a Primera Catalana. El Qbasket Sant Cugat masculí és invicte i va com un coet al grup 2 de Tercera Catalana, mentre que el femení lluita per arribar a la salvació de Segona, on acaba d'aterrar.\nUESC i Qbasket estrenaran el 2014 amb la intenció de consolidar les bases de dos projectes molt definits, i que han patit una forta reorientació en els darrers mesos. L'estiu marcava el canvi de rumb de l'entitat vermell-i-negra, quan Sergi Sánchez es feia càrrec de la direcció esportiva i col·locava Marc Guillem al capdavant del sènior femení i Germán Simón, després d'alguns canvis, al capdavant del femení. En els primers mesos de competició, Guillem ha pogut refermar el paper del club a l'exigent categoria de Copa Catalunya, mentre que Simón està liderant la millor UESC femenina de la història, o el que és el mateix, la primera que és capaç de competir amb garanties a Primera Catalana.\nEl Qbasket Sant Cugat, de la seva banda, ha estabilitzat en el primer tram de temporada la reorientació de l'entitat, provinent del ja antic CB Mira-sol. En la vessant institucional ha augmentat el pes en presència a la ciutat i a la vida social santcugatenca, i a nivell esportiu ha pogut tastar la Segona Catalana femenina, on el primer equip està lluitant per la permanència. Menció a part té el Qbasket masculó, líder incontestable de Tercera Catalana amb 13 victòries en 13 partits. Molt probablement, l'equip de Sant Cugat més en forma.


Ni sí ni no, sinó tot el contrari, o no, o…si, bueno no ho sé. Equipament religiós a Montigala. – La Res Publica de Badalona\nNi sí ni no, sinó tot el contrari, o no, o…si, bueno no ho sé. Equipament religiós a Montigala.\nCom que el barri està força revoltat amb la decisió del Govern municipal de canviar l’ús del sòl us annexo una noticia a Badaweb, que considero interessant, respecte de la futura construcció – o no construcció- d’una mesquita a Montigala-Batlloria.\nEncara que sembli un joc el més greu és que realment ho és. E.T. (El Regidor Eduard Tortajada) diu que és per ús religiós però que no se sap per quin col·lectiu religiós serà destinat.\nNeix una plataforma contra la creació d’una mesquita en terrenys públics\nUn grup de veïns de diferents punts de la ciutat han decidit constituir-se en plataforma per reivindicar que als terrenys municipals del camí de Sant Jeroni de la Murtra del barri de Montigalà-Batllòria\nAixí, la decisió del govern de Badalona de requalificar aquests terrenys municipals com a zona per a ús religiós continua aixecant polseguera entre l’oposició, però també entre els veïns. Per la seva banda, el govern nega que en aquell indret s’hi hagi d’ubicar una mesquita, però tampoc aclareix quina comunitat religiosa es podria beneficiar del solar reservat.\nEl lema de la nova plataforma ciutadana, integrada per una 20ena de ciutadans, és “No a la mesquita en terreny públic”. L’objectiu de l’entitat és expressar el rebuig davant del govern de Badalona i l’aprovació de la requalificació d’aquests terrenys públics, ubicats molt a prop del sociosanitari del Carme, per a ús religiós.\nLa plataforma s’oposa així a la construcció d’una hipotètica mesquita o qualsevol altre recinte de culte. En el seu lloc volen que s’hi faci un equipament pel barri de Montigalà. De moment la plataforma, que es desmarca de qualsevol formació política i de les mateixes associacions de veïns, ja han engegat una recollida de signatures per aconseguir que l’ajuntament torni a requalificar aquests terrenys. Ara per ara ja han en tenen 3500 i no descarten cap acció que generi repercussió a la ciutat.\nL’ajuntament per la seva banda, ha volgut treure llenya al foc assegurant que per contra del que diu la Plataforma veïnal aquests terrenys del camí de Sant Jeroni de la Murtra no estaven destinats a equipaments abans que el ple aprovés la seva requalificació com a zona per ús religiós.\nEn aquest sentit, el primer tinent alcalde, Eduard Tortajada, ha explicat que Montigalà és un barri amb molts metres quadrats de sòl destinats a equipaments. Tortajada, ha dit que els ajuntaments tenen l’obligació de reservar un espai de terrenys públics per a ús religiós i ha afegit que malgrat que el ple ha reservat prop de 1200 metres quadrats d’aquest espai a tocar la B20 com a zona de culte, no significa que en un futur s’hi acabi construint un recinte relacionat amb alguna confessió religiosa. El primer tinent alcalde de Badalona ha afirmat una vegada més que l’ajuntament no destinarà cap tipus d’ajuda econòmica per la construcció d’un edifici de culte religiós a la ciutat i que tampoc està tramitant cap tipus d’acord o permuta relacionat amb la construcció d’un nou edifici de culte religiós. s’hi facin equipaments pel barri i no un equipament religiós com ara una mesquita.\n← MAITE ARQUE, LA CANDIDATA\nQue se espabile Montilla por su cuenta. →


A and S Residence Kanchanaburi Kanchanaburi Tailàndia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKanchanaburi War Cemetery - A 2,8 km de l'allotjament\n151 Moo 10 Pattanakan Road Pakpraek Muang, Riu Kwai, Kanchanaburi, Tailàndia, 71000 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a A and S Residence Kanchanaburi?\nMés informació sobre A and S Residence Kanchanaburi\nConstruit a l'any , A and S Residence Kanchanaburi és un extra de distinció per a Kanchanaburi i una el·lecció intel·ligent per als viatgers. Situat només a del centre de la ciutat, els viatgers estan en un lloc boníssim per a gaudir de les atraccions i activitat de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix A and S Residence Kanchanaburi asseguren una estada plaentera als seus clients. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, seguretat 24 hores, servei de neteja diari, servei de taxi, registre d'entrada/sortida privat.\n15 habitacions que es distribueixen sobre plantes ofereixen una càlida i plaentera escapada i comoditats modernes com ara tovalloles, mirall, aire condicionat, escriptori, balcó/terrassa. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a A and S Residence Kanchanaburi.\nComentaris d'Agoda (41)Comentaris de Booking.com (150)\nTots els tipus de viatgers (41)Parelles (16)Viatgers en solitari (10)Famílies amb infants petits (5)Famílies amb infants grans (3)Grups (7)


L'ascens de l'Europa i el jugador de 52 anys de 4a catalana\nL'Europa ja és equip de la nova Lliga RFEF 2, la segona categoria del futbol no professional. L'equip gracienc va confirmar l'ascens després de guanya\nr el Cerdanyola al Nou Sardenya. Detalls de la festa de l'Europa i l'experiència del jugador més veterà del futbol català, Àngel Darné "Nane", del Joanetes FC de la 4a Catalana. Segona entrega del podcast del nostre futbol a Catalunya Ràdio.\nL'Europa ja és equip de la nova Lliga RFEF 2, la segona categoria del futbol no professional. L'equip gracienc va confirmar l'ascens després de guanyar el Cerdanyola al Nou Sardenya. Detalls de la festa de l'Europa i l'experiència del jugador més veterà del futbol català, Àngel Darné "Nane", del Joanetes FC de la 4a Catalana. Segona entrega del podcast del nostre futbol a Catalunya Ràdio.\nArriba "Futbol català, amb Marc Marbà", el podcast del futbol català a Catalunya Ràdio. Per començar, l'experiència al futbol català del periodista i\nmestre Ramon Besa, l'aportació tàctica a la banqueta del juvenil de la Damm de l'ex de l'Espanyol Luis García i el repàs de la trajectòria del que potser és el davanter més carismàtic del futbol català, el vilanoví Santi Triguero. Benvinguts a "Futbol català, amb Marc Marbà".\nArriba "Futbol català, amb Marc Marbà", el podcast del futbol català a Catalunya Ràdio. Per començar, l'experiència al futbol català del periodista i mestre Ramon Besa, l'aportació tàctica a la banqueta del juvenil de la Damm de l'ex de l'Espanyol Luis García i el repàs de la trajectòria del que potser és el davanter més carismàtic del futbol català, el vilanoví Santi Triguero. Benvinguts a "Futbol català, amb Marc Marbà".


Asterisco 3. Caja de juegos. Llengua castellana i literatura 3 ESO - Didacta +\nA la Caja de juegos trobaràs un llibre d’instruccions i els materials per als 10 jocs de llengua que presentem en el Cuaderno de actividades. Amb aquest material fomentem el treball cooperatiu, a més d’incentivar l’aprenentatge i desenvolupar la vesant social de l’alumnat.\nRecomanem utilitzar una Caja de juegos entre 4 alumnes.\nquantitat de Asterisco 3. Caja de juegos. Llengua castellana i literatura 3 ESO