Aquest llibret parteix de la necessitat d'actualitzar una petita guia sobre el jaciment, publicada ja fa onze anys. Les nombroses excavacions arqueològiques realitzades al poblat durant aquests anys han fet que aquella publicació hagués quedat desfasada, ja que les dades que es tenen sobre el jaciment, així com les zones adequades per a la visita, han augmentat considerablement. Durant aquest període, tres equips han estat excavant al jaciment: Amics del Museu de Menorca, Universitat de Boston i l'empresa Patrimoni Arqueològic i Cultural. Aquest darrer any, a aquesta llista s'hi ha afegit l'associació Menorca Heritage Recovery.\nPer altra banda, s'ha aprofitat per ampliar el contingut del llibre de diverses maneres. En primer lloc, s'han inclòs els monuments de ses Roques Llises i na Comerma de sa Garita, a causa del fet que ara estan adequats per la visita. Per altra banda, s'han desenvolupat també els aspectes referents a la relació entre el poblat i el territori en el qual s'ubica, un aspecte que tindrà gran importància en el nou expedient de la Menorca Talaiòtica a patrimoni mundial. S'ha inclòs també una introducció general a la prehistòria de Menorca, amb un glossari i un eix cronològic. Els autors dels textos són Gustau Juan, Carmen Lara, Joaquim Pons i Antoni Ferrer. Finalment, s'ha renovat la part gràfica, amb fotos aèries, mapes i il·lustracions que reconstrueixen aspectes concrets de la forma de vida dels menorquins prehistòrics. Les il·lustracions de la guia són d'Andreu Torres, John Chien Lee i Albert Álvarez.\nLa funció del llibret, per tant, és servir de suport durant la visita al poblat, però també pretén ser útil a aquelles persones que, al marge de la visita, vulguin ampliar els seus coneixements sobre Torre d'en Galmés i la prehistòria de Menorca en general. La seva publicació forma part de les actuacions per divulgar el patrimoni prehistòric de l'illa, dins de la candidatura de la Menorca Talaiòtica a Patrimoni Mundial. S'ha de tenir en compte, en aquest sentit, que Torre d'en Galmés és un element clau dins de la candidatura.\nAquesta publicació, per altra banda, enceta la Col·lecció Sitjot, que té com a objectiu divulgar al gran públic el coneixement científic sobre l'arqueologia de l'illa.\nEl llibre s'ha publicat en tres idiomes: català, castellà i anglès. L'objectiu és que pugui resultar d'interès no només per als menorquins sinó també per als turistes que arriben a l'illa, especialment per aquells que visiten el Museu de Menorca, el Museu Municipal de Ciutadella o algun dels jaciments arqueològics on hi ha punt d'informació. Els visitants el podran comprar a aquests llocs, per un preu de 10 euros. Per altra banda, el llibre es podrà adquirir també a les llibreries de l'illa.\nAquest llibre constitueix una iniciativa del Consell Insular de Menorca, i ha comptat amb el suport de la Conselleria de Cultura, Participació i Esports del Govern de les Illes Balears.


AToN Center a Califòrnia | Preu, ressenyes, disponibilitat, assegurança\nAToN Center és un centre de tractament holístic i luxós especialitzat en tractaments individualitzats i trastorns de salut mental que es produeixen simultàniament. AToN es troba en un santuari privat de deu acres, envoltat d'arbres i cascades, i comprèn cinc finques.\nSituat a San Diego, Califòrnia, l'AToN Center és un centre de rehabilitació residencial que permet als individus aconseguir una vida sense addicció. La rehabilitació ofereix una varietat de serveis, des del tractament del trastorn del comportament fins al tractament de diagnòstic dual fins als serveis de desintoxicació. El centre AToN ofereix un programa de recuperació de 30 dies basat en el seu propi currículum. Tot i que la durada típica del programa de recuperació és de 30 dies, AToN Center també ofereix als clients la possibilitat de passar més temps a la instal·lació. La durada de l’estada pot variar en funció del tractament que es doni. El tractament es basa en les necessitats del client en lloc de dictar-se a cada client.\nAToN Center posa èmfasi en el tracte individualitzat i atén a cada client en arribar. La rehabilitació de cinc estrelles ofereix sessions individuals diàries amb un metge a temps complet. Això dóna a cada client l'oportunitat de contactar amb un únic membre del personal que els permet atendre les necessitats individuals. Els hostes també són més propensos a obrir-se a un metge amb qui se senten còmodes.\nTrobareu sis fisiòlegs autoritzats al personal de l’AToN Center. També hi ha dos terapeutes familiars i matrimonials amb llicència disponibles per als clients. El personal experimentat d’AToN Center inclou assessors en drogues i alcohol per abordar problemes d’addicció. El centre està format per un grup complet de terapeutes que poden ajudar a la recuperació d’un client de l’addicció i altres problemes.\nLa rehabilitació es compon de cinc cases situades en un campus de 10 acres. Cada casa pot allotjar fins a sis persones alhora. Els clients trobaran comoditats de primer nivell per a cada casa semblant a un complex de cinc estrelles. Quan els clients no es relaxen i milloren la seva salut mental, assisteixen a sessions de teràpia com la teràpia cognitiu-conductual, les teràpies holístiques i la vostra elecció de reunions que no siguin de 12 passos, SMART Recovery o de 12 passos. També hi ha activitats per promoure la motivació, gestionar les emocions i establir relacions saludables amb els altres.\nAToN Center és un centre de rehabilitació de propietat i explotació familiar. La rehabilitació de San Diego va ser fundada per Jim i Patricia Brady. La parella va intentar reunir els millors clínics i l’equip directiu per construir la millor instal lació en atenció de rehabilitació de qualitat. El desig de Jim Brady de crear el millor centre de rehabilitació possible va ser produït per la tragèdia. Va perdre el seu germà per l'addicció, cosa que el va inspirar a ajudar a tanta gent com fos possible.\nCom és un dia a AToN Center?\nL’extens equip de terapeutes d’ATON Center es troba cada dia al lloc. Altres instal·lacions de rehabilitació només poden tenir terapeutes a disposició dels clients un cop per setmana o mitjançant una cita fora de les sessions. Hi ha 13 professionals clínics a temps complet a AToN Center per supervisar un màxim de 25 residents. Cada client assistirà diàriament a una sessió clínica individual i a tres sessions en petit grup.\nLa rehabilitació utilitza el seu propi currículum dissenyat a partir de la investigació basada en l'evidència. El viatge de cada client des del principi fins al final és tan diferent com les seves addiccions. AToN Center us ajuda a planificar la vostra vida després de la rehabilitació des del primer dia. Això us ofereix alguna cosa que cal esperar i aspirar. Com a part del procés de curació, AToN Center vol treballar de la mà dels residents per assolir els seus objectius. Gràcies a la bellesa i la serenitat de San Diego, moltes sessions individuals es duen a terme a l'exterior, cosa que us permet absorbir el poder curatiu de la natura.\nDesprés de graduar-se d'AToN, el centre continua el vostre camí cap a la recuperació. Hi ha disponible un grup setmanal d’atenció posterior als graduats del programa. El grup d’atenció posterior té lloc cada dissabte de 10:30 a 12:00 PST. Hi ha esdeveniments trimestrals d’exalumnes que inclouen pícnics i dies de platja. Els graduats també reben una trucada telefònica, un missatge de text o un correu electrònic d'un membre del personal sempre que ho desitgin per assegurar-se que continuen en el camí cap a la sobrietat.\nPersonal clau a AToN Center\nDr. Leslie Sanders AToN Centre\nResum executiu de AToN Center\nAllotjament al centre AToN\nEl centre AToN, de cinc estrelles, s’estén sobre un santuari de 10 acres a San Diego. Hi ha cinc cases residencials a la finca que acullen sis persones alhora. Els hostes tenen un lloc segur per passar el temps d'inactivitat durant l'estada i la possibilitat de relaxar-se. Hi ha piscines d’aigua dolça i d’aigua salada que us permeten fer exercici i passar el temps al calorós sol de San Diego prenent vitamina D.\nAToN Center garanteix que cada resident se senti com a casa durant la seva estada de 30 dies. Fora de cada casa, els hostes trobaran exuberants jardins verds i els sons de la fauna local. Fins i tot hi ha cascades i estanys de koi per explorar. Els xefs del centre d’AToN Center cuidaran molt bé la vostra dieta. Cada dia se serveixen àpats saludables amb productes frescos.\nAToN Center s’esforça al màxim per garantir una estada còmoda. Cada llar pot tenir un màxim de sis residents per cada habitatge de dos acres. Ofereixen habitacions privades i compartides. Totes les habitacions compartides tenen llits grans i molt d'espai per sentir-se còmode. AToN Center està format per 5 cases que fan d’aquest bell jardí un jardí de 10 acres.\nPrivadesa del Centre AToN\nLa rehabilitació és un moment sensible i podeu estar segurs que es mantindrà la vostra privadesa. Els membres del personal es prenen seriosament la vostra confidencialitat. L'immoble es troba dins d'una comunitat tancada en un carrer privat. El personal realitza anualment cursos de formació continuada sobre confidencialitat per complir les estrictes mesures del centre. Els professionals d’AToN Center entenen la naturalesa sensible de buscar tractament i la confidencialitat de cada resident és de la màxima importància per a tots els membres del personal. Les propietats AToN estan tancades en un carrer privat. Tot el personal fa cursos anuals de confidencialitat i nosaltres els seguim HIPAA i les directrius estatals relatives a la privadesa.\nModalitat AToN Center\nEls residents a AToN Center reben el màxim nivell d’atenció. El currículum i els grups de rehabilitació utilitzen diversos enfocaments, inclòs el DBT, CBT, ACT, i molt més, per desenvolupar habilitats per al vostre viatge cap a la vostra salut. El centre se centra a tractar la ment, el cos i l’ànima. Juntament amb el seu currículum bàsic, trobareu alternatives de 12 passos i no de 12 passos, com ara SMART Recovery, Refuge Recovery i molt més. L’equip de classe mundial d’AToN entén que moltes persones tenen un trauma subjacent al seu trastorn per consum de substàncies i tenen cinc a temps complet EMDR terapeutes.\nJuntament amb un pla d’estudis basat en evidències i sessions diàries d’un a un amb un terapeuta AToN, els residents gaudeixen de quatre sessions holístiques individuals a la setmana, incloent massatges, acupuntura, entrenament personal, ioga, hipnoteràpia i fisioteràpia. AToN Center posa un gran èmfasi en el tractament individualitzat i és un dels únics centres dels Estats Units que ofereix sessions individuals diàries amb un metge de temps complet de AToN Center.\nConfiguració del centre AToN\nAToN Center està situat a San Diego, una de les ciutats més belles del món. Podreu experimentar el clima càlid de la zona durant una estada. Els exuberants terrenys de la rehabilitació són el lloc perfecte per relaxar-se mentre els ocells canten dels arbres que envolten la propietat. La naturalesa relaxant del recinte és perfecta per millorar la salut mental de cada hoste.\nCost del centre AToN\nLa tarifa diària de les increïbles teràpies i allotjament de l’AToN Center és de 2,000 dòlars diaris. També accepta la majoria de les assegurances PPO i forma part de la xarxa amb Anthem.\nAToN Center ofereix als residents una opció individualitzada per dirigir el seu tractament. La instal·lació està orgullosa de ser un dels únics centres del país que ofereix sessions individuals diàries amb un metge del centre AToN a temps complet. L’equip de classe mundial tracta els clients en general i arriba a les condicions subjacents.\nSituat al bell sud de Califòrnia, AToN Center és una magnífica instal·lació de rehabilitació que se sent més com un complex turístic. Cada dia teniu a la vostra disposició una gran quantitat de terapeutes per a sessions individuals i grupals que us guiaran en el viatge curatiu.\nAToN Center és un centre de tractament holístic i luxós especialitzat en tractaments individualitzats i trastorns de salut mental que es produeixen simultàniament. AToN es troba en un santuari privat de deu acres, envoltat d'arbres i cascades, i comprèn cinc finques. Tenen un pla d’estudis basat en l’evidència, un programa holístic i una programació de 12 passos i no de 12 passos per adaptar-se millor a les necessitats de cada individu. AToN ofereix diàriament teràpia individualitzada, juntament amb tres grups amb menys de set persones. L’equip d’AToN proporciona un entorn segur i de suport amb persones genuïnes que proporcionen atenció compassiva.\nEspecialitzacions del Centre AToN\nInstal·lacions de rehabilitació de luxe AToN Center\nOpcions de tractament AToN Center\nAvaluació física i psicològica\nTeràpia de grup postatenció\nEntrenador de recuperació\nPaquet d'informació ATon Center\nAToN Center Últimes\nRehabilitació de luxe AToN Center\nAToN Center és una de les millors clíniques de tractament del món. La rehabilitació es compon de cinc cases situades en un campus de 10 acres. Cada casa pot allotjar fins a sis persones alhora. Els clients trobaran comoditats de primer nivell per a cada casa semblant a un complex de cinc estrelles.\n3250 Country Rose Cir, Encinitas, CA 92024, Estats Units\nAToN Center, adreça\nAToN Center, telèfon\nRehabilitació AToN Center, horari comercial\nEl centre AToN, Weather\nQualitat de l'aire a AToN Center Rehab\nAToN Center a la premsa\nEls premis "Excel·lència en el tractament" de Conquer Addiction utilitzen els criteris del percentatge de pacients que eren accessibles i no tenien consum de drogues o alcohol durant els darrers mesos almenys sis mesos després del tractament ... [Feu clic per llegir més]\nL’autocura i l’equilibri són trets distintius del programa d’AToN Center, per tant, els residents ofereixen una àmplia gamma de serveis holístics que inclouen: acupuntura, massatges, hipnoteràpia, fisioteràpia, meditació, ioga, educació nutricional i entrenament personal al gimnàs de AToN Center ... [Feu clic per llegir més]\nRehabilitació del Centre AToN\nacreditació: Comissió Mixta i DHCS\nAToN Center està format per 5 llars\n3250 Country Rose Cir, Encinitas,Califòrnia,United States-CA 92024,\nTelèfon + 1 888-535-6973\nA AToN Center, fem èmfasi en el tractament individualitzat. Estem orgullosos de ser un dels únics centres del país que ofereix sessions individuals diàries amb un metge del centre AToN a temps complet. El nostre personal clínic inclou sis psicòlegs autoritzats, dos terapeutes familiars i matrimonials autoritzats i cinc assessors en drogues i alcohol. Es mereix el màxim nivell d’atenció. Els residents també tenen tres sessions de grup diàries amb un metge de l’AToN Center, amb el nostre pla d’estudis basat en evidències. El viatge de cada resident és diferent i comencem a planificar la vostra vida després que AToN comenci el primer dia. Volem que tingueu èxit i col·laboreu amb cada resident per veure què els ajudarà a assolir el seu objectiu de recuperació duradora. Per ajudar-vos en la recuperació de tota la vida, oferim sessions familiars per incloure els més propers a l’aventura de la vostra vida.


Castell de Rocafort de Vallbona - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl castell de Rocafort de Vallbona és un edifici del poble de Rocafort de Vallbona, al municipi de Sant Martí de Riucorb (Urgell), inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El que queda del castell es pot apreciar al cim d'un turó roquerar que va donar nom a una primitiva torre de defensa, més tard castell roquer.\n41° 33′ 17″ N, 1° 05′ 37″ E / 41.554854°N,1.09352°E / 41.554854; 1.09352Coord.: 41° 33′ 17″ N, 1° 05′ 37″ E / 41.554854°N,1.09352°E / 41.554854; 1.09352\nEl terme de Rocafort apareix esmentat per primera vegada en una escriptura del 1164, en què Berenguer Arnau d'Anglesola cedí a la seva filla Berenguera i el seu marit Guillem de Cervera el castell i la vila de Verdú. En les afrontacions del castell de Verdú se cita el terme de Rocafort. L'indret fou organitzat des del segle xi, ja que la parròquia de Rocafort es consigna en una relació de parròquies del bisbat de Vic de la segona meitat del segle xi. El 1173 Bernat Taravat (de Tarabau?) i la seva muller Saurina donen, en capítols matrimonials a la seva filla Sança i Guillem del Mor, el seu marit, la fortalesa naixent i la meitat del terme. El 1209, Dalmau de Timor ven tots els drets dominicals sobre el castell i la vila a l'abadessa de Santa Maria de Vallbona de les Monges per 2.200 sous barcelonesos. Durant el segle xiii, l'abadessa de Vallbona adquirí progressivament el domini total del terme.\nHi ha documentació del 1227 sobre el terme de Rocafort de Vallbona i el seu castell. El 5 de març del 1285 l'abadessa va comprar a Bernat de Rocafort el lloc i el castell de Rocafort amb tots els seus feus, béns i pertinences. En el fogatjament dels anys 1365-1370, es diu que el «lloc de Rochafort» era de l'abadessa de Vallbona. Tot i això, la pertinença de Rocafort a la baronia de Vallbona fou discutida en un plet el 1633, que la batllia general de Catalunya resolgué favor del monestir que tingué en tingué la propietat fins a l'abolició dels senyorius jurisdiccionals al segle xix.\nEl castell de Rocafort es troba construït sobre un perfil rocós. A la part baixa es fonamenta el castell, que té l'aparença d'una casa nobiliària pròpia del segle XV-XVI. L'aparell permet distingir les diferents etapes constructives, ja que són fàcilment diferenciables a simple vista. És una façana emmarcada lateralment per grans masses rocoses. A la part dreta de l'entrada hi ha una gran roca sobre la qual es troba una gran cambra. La porta de mig punt és d'arc de mig punt dovellat. A l'interior de la roca hi ha una cisterna excavada.\nCal considerar d'època romànica només les filades que veiem a la banda nord que fan pensar en un edifici de planta allargada, potser adaptada a la forma de la roca. \n↑ «Castell de Rocafort de Vallbona». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\n↑ 2,0 2,1 «Castell de Rocafort de Vallbona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].\n↑ 3,0 3,1 Bolòs i Masclans, Jordi; Duch i Mas, Joan. «Castell de Rocafort de Vallbona». A: El Segrià Les Garrigues El Pla d'Urgell La Segarra L'Urgell. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1997, p. 556 (Catalunya romànica, XXIV). ISBN 84-412-2513-3.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Castell de Rocafort de Vallbona\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Castell_de_Rocafort_de_Vallbona&oldid=28626059»\nDarrera modificació: 19 nov 2021 a les 12:07\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 19 nov 2021 a les 12:07.


David Pujol, director de 'Perspectiva': "El repte és donar una mirada àmplia de l'educació i que acabi essent més educativa que pròpiament escolar." - Rosa Sensat\nDavid Pujol, director de ‘Perspectiva’: “El repte és donar una mirada àmplia de l’educació i que acabi essent més educativa que pròpiament escolar.”\nEn el número 411 de Perspectiva, que correspon al període maig-agost de 2020, es va estrenar com a director de la publicació el mestre i pedagog David Pujol, a qui entrevistem en el context d’aquesta 55a Escola d’Estiu. Doctor en Ciències de l’Educació, és mestre de l’escola Jaume Vicens i Vives de Roses, professor associat a la Universitat de Girona i professor col·laborador de la Universitat Oberta de Catalunya.\nEl rellançament de Perspectiva requereix que aprofundim en la revista com a projecte. Què pretén fer i què s’espera d’ella?\nPerspectiva escolar és una revista amb una llarga trajectòria. El desembre d’aquest any en farà 46 de l’aparició del número zero, que aviat és dit. En aquell moment estava dirigida per Jordi Tomàs i tenia un consell de redacció integrat per la Rosa Carrió, la Montserrat Casas, en Biel Dalmau, en Ramon Prats, en Jordi Vives i, és clar, la Marta Mata, que fou la persona que va tenir la idea de fer una revista com aquesta. Venim de lluny, doncs, i això imposa respecte. A més, som continuadors de tot un seguit de revistes que el periodisme català especialitzat va treballar dignament durant el primer terç del segle XX, com la mateixa editorial del número zero s’encarregava de recordar.\nPerspectiva escolar recollia l’herència de la Revista Catalana d’Educació de l’Escola de Mestres Joan Bardina, dels Quaderns d’Estudi i del Butlletí dels Mestres de la Mancomunitat de Catalunya i de la Revista de Psicologia i Pedagogia de la Universitat de Barcelona. Durant aquests més de quaranta anys s’ha dedicat a divulgar experiències pedagògiques interessants, a tractar amb profunditat diversos temes d’interès educatiu, a donar a conèixer publicacions de tota mena, a publicar articles d’opinió… en definitiva, ha col·laborat en la formació permanent del professorat.\nSempre hem remarcat el nostre enfocament diferent del de, per exemple, Ara Criatures o El diari de l’educació, quan es parla d’escriure sobre educació. Potser amb un punt menys periodístic però amb una visió diferent i més reposada de fer aquestes peces…\nPer sort actualment al país hi ha diverses publicacions educatives i cada una ha de fer el seu paper, que no és pas incompatible. No fa la mateixa funció un diari o un setmanari que una revista que surt cada quatre mesos. Nosaltres mai podrem atrapar l’actualitat més rabiosa però, en canvi, podem oferir articles i temàtiques que ajudin a la reflexió més reposada, com dius tu. I el paper de les publicacions universitàries, per exemple, també ha de ser diferent. Hem de tenir present que Perspectiva és, sobretot, una revista adreçada al món educatiu feta pels mateixos protagonistes. I volem que continuï essent així, tot i que és veritat que també hem obert la mirada a un enfocament més periodístic en alguns reportatges.\nEl repte és donar una mirada àmplia de l’educació i que acabi essent més educativa que pròpiament escolar.\nEl repte és donar una mirada àmplia de l’educació i que acabi essent més educativa que pròpiament escolar. En definitiva, la funció de la revista ha de ser copsar l’actualitat i fer-ne una anàlisi de manera reflexiva i tranquil·la. Una revista de xup-xup, de foc lent. Perspectiva s’ha de fer ressò de les experiències de renovació pedagògica i també, lògicament, en ser una publicació de l’Associació de Mestres Rosa Sensat, ha de fer d’altaveu de les activitats de l’entitat: els llibres que publica, les activitats que es duen a terme, els debats que s’hi generen, els serveis que ofereix, els grups de treball que treballen periòdicament al voltant d’algun tema pedagògic…\nQuè té, de l’antiga Perspectiva, la nova versió de la revista?\nHem d’aconseguir que els canvis que hi hem fet, en la periodicitat (ara quadrimestral), en el format (l’hem fet créixer una mica), en el disseny interior (amb la introducció del color) i en la manera de presentar els temes (amb noves seccions), no l’hi facin perdre l’esperit. És un repte. Com deia Josep Pla, la màxima aspiració hauria de ser sempre poder continuar el que d’altres han començat. M’agrada tenir-ho sempre present, això. Tots aquests canvis que acabo de dir s’han fet per posar la revista al dia i per mirar d’encarar bé el futur. No podem perdre de vista que ens encaminem cap al cinquantenari de la publicació, que serà d’aquí a quatre anys, i que si es dona el cas haurem de celebrar amb tota la solemnitat de què siguem capaços. No hi ha pas tantes revistes, al país, que hagin arribat a les noces d’or.\nCom es trien els temes tractats a Perspectiva i quina repartició se’n fa? Quina representació hi ha de les diferents etapes educatives?\nEls temes, ben diversos, es decideixen en el si del Consell Assessor, que es reuneix periòdicament. Està format per dotze professionals d’àmbits diversos: Maria Ballbé, Josep Callís, Rai Carreras, Marta Comas, Jaume Cortada, Júlia Cubarsí, Rocio Garcia, Ana Maestre, Elena Noguera, Joan Portell, Pilar Ruibal i Joan Vila. Alguns ja formaven part de l’antic Consell de Redacció. Entre tots anem decidint els continguts principals de la revista.\nAixò no treu que, com a director, també hi faig aportacions, en moments puntuals que cal prendre decisions davant d’algun imprevist. Sempre, però, miro de tenir en compte les aportacions que han fet els membres del consell. En relació al que preguntes sobre les etapes educatives, la revista és sobretot de primària i secundària, tot i que es poden tractar temes que interessin també a professors d’altres etapes educatives i fins i a tot a pares i mares i a persones interessades per l’ensenyament en general.\nEn aquest número 411, que acaba de sortir, què destacaries?\nEl director adjunt del diari Ara, Ignasi Aragay, ens explica els seus records de quan anava a estudi. El professor de la Universitat de Girona Pere Cornellà ens explica què és la gamificació i el periodista Víctor Farradellas ens parla de l’educació a temps complet a Alemanya. Josep-Maria Terricabras, Bel Olid i Ramon Folch publiquen tres articles al voltant del tema central del dossier “Educar en temps de revolta”, que també és el lema de l’Escola d’Estiu d’enguany. La Marta Comas ha escrit un text sobre la participació de les famílies a l’escola i un servidor ha conversat amb la filòsofa i professora Marina Garcés.\nEl professor de la Universitat de Vic Joan Soler ha sintetitzat els 46 anys d’història de la revista i Xavier Besalú —que fins ara era el director— ens recorda la figura del mestre de Barbiana. La Gemma Castanyer ha entrevistat Anna Fancelli, estudiant del grau d’Educació Infantil a Blanquerna-Universitat Ramon Llull i la mestra Lorena Holm ens explica com implementar la metodologia Design Thinking a les aules. La mestra Cati Casademont narra una experiència d’escriptura col·lectiva que es va portar a terme a l’escola Joan de Margarit de la Bisbal i que va acabar amb la publicació d’un llibre. L’escriptor Pitu Basart parla del grup Mestres Àvies Recuperadores de Contes, format actualment per 16 persones, i la Carol Pujadas, directora de l’associació Creart, d’educar per a la justícia global. El pedagog i escriptor Joan Portell fa una selecció de propostes que són d’interès per a educadors de tota mena. Finalment, a la secció Xerrem, la periodista Queralt Castillo explica una dinàmica que es va dur a terme amb un grup d’alumnes de batxillerat, dinamitzada per la Marina Caireta i la Cécile Barbeito, a l’institut públic Lauro de les Franqueses del Vallès.\nI què ens pots avançar, del número de setembre?\nEl número 412 que s’està preparant tindrà un dossier central dedicat a la maltempsada que vivim, un article de Jaume Cela amb els seus records de quan anava a estudi, una entrevista en profunditat a la Maria Teresa Codina (una de les fundadores de l’Escola de Mestres Rosa Sensat), un article sobre la pedagogia índia i un altre sobre Maria Montessori, una columna sobre el Congrés d’Educació Pública, una semblança a la Carme Sala, un reportatge sobre la formació inicial dels docents i un article que ens recorda l’escriptor Gianni Rodari (en el centenari del seu naixement), entre d’altres reportatges i experiències interessants. I ja tenim, també, algunes idees pel número 413, que sortirà si no hi ha res de nou el gener de 2021.\nSom capaços de generar canvis!\nEl model lingüístic català és un model de cohesió social\n25-N: Contra la violència masclista, apoderament feminista\nLos hilos de infantil


Dani Alves arriba als 200 partits amb la samarreta del Barça a la Lliga\nEl brasiler superarà aviat Cocu i serà el segon estranger amb més partits del club\nEFE Barcelona 13/12/2014 17:59\nEl lateral dret brasiler Dani Alves ha celebrat avui a Getafe (0-0) el seu bicentenari a la Lliga amb la samarreta blaugrana. Alves, de 31 anys, va arribar al Barcelona l'estiu del 2008, procedent del Sevilla, equip en què va militar durant les sis temporades anteriors.\nL'internacional brasiler, a les ordres de Pep Guardiola, va donar força al lateral dret del 2008 al 2012 i va ser una peça clau en els quatre anys gloriosos que va viure el conjunt blaugrana amb el tècnic català, amb catorze títols: tres Lligues, dues Copes del Rei, tres Supercopes d'Espanya, dues Lligues de Campions, dos Mundialets i dues Supercopes d'Europa.\nPosteriorment, amb Tito Vilanova, Gerardo Martino i ara amb Luis Enrique Martínez, Alves ha continuat sent indiscutible al lateral dret del Barcelona, encara que el seu rendiment en les dues últimes temporades no ha estat l'esperat i a vegades ha fet parlar més fora del camp que dins.\nAmb 200 partits disputats, Alves ja és el tercer estranger que més vegades ha vestit la samarreta del Barcelona a la Lliga, només superat per l'argentí Messi (292) i l'holandès Cocu (205), i per davant de mites com el també holandès Ronald Koeman (192) o l'hongarès Kubala (186).\nLa vinculació d'Alves amb el Barcelona acaba el 30 de juny del 2015 i el seu futur, que és una incògnita, depèn de dos factors. Un és el rendiment que pugui donar aquesta temporada i que faci valorar la seva continuïtat per motius esportius, i l'altre és la decisió del TAS sobre si manté el càstig o no al club català per poder fitxar a l'estiu.


Declaració Institucional pel foment i la millora de l’emancipació juvenil - En Comú Podem Mataró\nInicio/Declaració Institucional/Declaració Institucional pel foment i la millora de l’emancipació juvenil\nDeclaració InstitucionalFormació professionalHabitatgeJovesNota de PremsaOcupacióUniversitat\n408 5 minutos de lectura\nMataró, 25 de maig del 2021\nA la Junta de Portaveus prèvia al Ple municipal del mes de juny, En Comú Podem, el PSC i ERC presentem conjuntament una Declaració Institucional pel foment i la millora de l’emancipació juvenil\nReproduïm el text de la Declaració Institucional presentada:\nLa pandèmia de la Covid-19 ha provocat una crisi econòmica sense precedents que ha agreujat encara més les mancances i els problemes socioeconòmics que viu la nostra societat. A Catalunya, a Espanya i a la resta del món han augmentat les desigualtats socials en tots els àmbits, impregnant a nombrosos sectors de la població d’una enorme incertesa vital produïda per la manca de perspectives de futur.\nAixí, i en el marc del Pla Jove, l’Ajuntament de Mataró, entre d’altres actuacions, ha posat en marxa un seguit de programes de formació en diversos àmbits, dirigits a millorar les oportunitats laborals dels joves mataronins, o ha augmentat els recursos i l’horari d’atenció de la Xarxa d’Espais Joves a la ciutat, espais pensats per tal que els joves i adolescents trobin les condicions adequades de suport a l’estudi i de foment d’activitats formatives i socioculturals.\n● La potenciació de la FP dual, per tal que la formació acadèmica vagi encaminada cap a les necessitats reals del mercat laboral.\n● La rebaixa de les taxes universitàries i el reforç del sistema de beques, que garanteixi una igualtat real en l’accés als estudis superiors independentment de la renda familiar.\n● La regulació de les pràctiques a empreses per part d’estudiants. Les pràctiques d’estudiants a empreses han de ser, d’una banda, remunerades i, d’altra banda, han de servir per completar la formació dels joves. En cap cas els contractes de pràctiques han de servir per cobrir llocs de treball estructurals que requereixen altres tipus de contractes.\n● La regulació dels preus del lloguer d’habitatges i l’ampliació dels recursos per a l’ajuda d’accés al lloguer per a joves.\n● Garantir una major dotació de recursos econòmics al programa de Garantia Juvenil i l’elaboració d’un pla específic per a facilitar i incentivar la primera ocupació jove.\n● Augmentar les bonificacions i deduccions fiscals existents per a joves menors de 35 anys en relació al lloguer d’habitatge habitual o a l’adquisició del primer habitatge.\n● Dotar un fons per al suport i d’ajuts específics per a joves emprenedors i artistes joves. En aquest sentit, es necessari l’establiment d’una quota d’autònoms reduïda específicament per a autònoms joves que es mantingui per un període superior al període d’un any de l’actual tarifa plana i mentre es compleixin certs requisits d’edat i facturació.\n● Mantenir i ampliar els serveis especialitzats d’atenció dels i les joves tenint en compte la perspectiva de gènere, diversitat sexual i de gènere dins dels Centres d’Atenció Primària.\nReordenar els tipus de contracte i reforçar la causalitat dels contractes temporals per impulsar que la contractació indefinida sigui la forma habitual.\nReforçar la negociació col·lectiva com a eina que garanteix la defensa dels drets dels treballadors i treballadores, joves i no joves.\nRecuperar la ultra activitat dels convenis.\nGarantir l’equilibri entre els convenis d’empresa i els sectorials, de manera que calgui negociar entre l’empresa i els treballadors qualsevol modificació substancial de les condicions laborals.\n11. Notificar els presents acords al Govern de la Generalitat de Catalunya, al Govern d’Espanya, als Grups Parlamentaris del Parlament i del Congrés dels Diputats, a les entitats municipalistes ACM i FMC i a la Unió Europea.\nActualitat Nota de premsa


La dona que va dibuixar Iraq - Diacrític\nLa dona que va dibuixar Iraq\nLa fotografia defineix perfectament el naixement d'aquest estat, condemnat a ser sempre notícia, anomenat Iraq. Unes 40 persones posen davant l'hotel Semiramis, a El Caire. A primera fila, a terra, un soldat negre controla que un gos no esguerri la fotografia. Assegut al mig de la primera fila, el Secretari d'estat de les Colònies del Regne Unit, Winston Churchill, descansa amb un barret sobre la cama. Al seu costat, militars i civils, membres de l'administració dels territoris de Palestina i Mesopotàmia. De les 40 persones presents a la fotografia, només dues són àrabs. I només hi ha una dona, empolainada amb un abric de pells i un barret amb flors. Gertrude Bell.\nDurant dues setmanes del mes de març del 1921, aquestes 40 persones van discutir sobre diferents qüestions relatives a territoris del pròxim orient. Tenien tres carpetes sobre la taula: Palestina, Mesopotàmia i el Golf Pèrsic i la ciutat d'Aden. Després de la Primera Guerra Mundial i la desfeta de l'Imperi Otomà, els britànics van acordar respectar que el Líban i Síria fossin controlats per França, mantenint Palestina com a protectorat i creant un nou estat a Mesopotàmia. El Príncep Feisal seria el rei d'aquest nou estat, del que es van decretar les fronteres sobre un mapa entre debats i dubtes. En alguns trams es va fer una línia recta, enmig del desert, separant tribus històricament unides. A altres zones s'aplegava sota el mateix paraigua comunitats diferents. Algú va dir que incloure els kurds dins un estat controlat per àrabs seria un error. Altres van dir que Feisal seria respectat per tots. Així va néixer Iraq. En les seves memòries, Churchill, amb un humor purament britànic, va definir aquelles reunions al Caire com les trobades dels "40 lladres", en referència al conte que apareix a Les mil i una nits.\nL'única dona present, Gertrude Bell, és considerada per molts com la dona responsable del naixement d'Iraq. Personatge fascinant i polèmic, els propers mesos en sentirem a parlar, ja que el 2015 Nicole Kidman estrena un film on recrea la vida d'aquesta dona de caràcter indomable. En una època d'homes al poder, Churchill va escoltar més a Bell que no pas a T. E. Lawrence, el famós Lawrence d'Aràbia, que no veia amb bons ulls crear aquell estat artificial i apostava per crear un gran estat àrab.\nNascuda en una bona família amb tradició diplomàtica, Bell va encaparrar-se en superar reptes tota la vida. Va ser la primera dona en estudiar història moderna a Oxford, va aconseguir les millors notes però no va poder graduar-se per ser una noia. Poc després va marxar a Teheran, on el seu oncle treballava pel govern local en una època en que l'Imperi Persa depenia molt de Londres. Aquell viatge va canviar la vida de la jove anglesa, enamorada dels paisatges, històries i persones que va conèixer creuant Pèrsia amunt i avall. Bell, que mai es va casar però va tenir diversos amants, com un soldat mort a Gallipoli el 1916 o un diplomàtic que no va veure amb bons ulls el seu pare, va escriure un llibre sobre aquest viatge i va decidir que la seva vida era lluny d'Anglaterra. Amb el pas del temps va aprendre l'àrab i va convertir-se en una de les grans especialistes de l'època en la història del Pròxim Orient: fotografiava, escrivia i buscava diners per fer exploracions arqueològiques. Era impossible d'aturar.\nBell sempre trobava la manera de guanyar-se la confiança de tothom. Els àrabs l'anomenaven "Al-Khatun" (dona de la cort que manté sempre un ull i una orella ben oberts) i ella, convertida en una esponja, no deixava d'aprendre. Era una dona fascinant, descobria jaciments, coneixia prínceps i creuava deserts carregant amb camells els baguls amb la roba que calia portar si eres una dona britànica.\nPerò també era una dona perillosa. La sang diplomàtica li corria per les venes i el servei d'intel·ligència britànic va començar a reclutar els ciutadans que tenien coneixements de les zones que intuïen que serien escenaris conflictius, com l'Orient Mitjà. L'estat es va aprofitar d'aquell grapat de folls, els orientalistes. Europeus que ho deixaven tot per descobrir runes enterrades sota dunes o que desfeien palaus a peces per exposar-los a Londres o Berlín. Gent com aquesta menuda anglesa. Bell era una experta en aquelles cultures enterrades sota segles de silenci, com els assiris, però també coneixia les persones que passaven per sobre d'aquelles runes: àrabs, kurds, perses, armenis. Sense adonar-se'n, s'havia convertit en una gran experta en una zona destinada a ser un polvorí polític per la seva diversitat ètnica i religiosa. Una zona massa rica com per ser definida amb fronteres senzilles.\nEl 1913 doncs, Bell va ser reclutada per fer d'espia, va aconseguir permís de l'Imperi Otomà per liderar una exploració per Mesopotàmia i Aràbia per recopilar informació sobre les tribus locals. El seu objectiu era entrar a la ciutat de Hail, una ciutat àrab on cap europeu hi entrava des de 1893. La ciutat era el feu dels Rahids, una tribu àrab coneguda per la seva violència que havia estat en conflicte amb els Saudites, la tribu que manava a la zona de Riyad. Bell va arribar a Hail, on va ser empresonada pel Príncep local. Ara, per ser una dona, la va tractar amb deferència, permetent que gaudís de la companyia de les dones del seu Harem. Va ser així com va treure informació que després va utilitzar per decidir que si calia aliar-se amb una tribu de la zona, aquesta era la Saudita. Moviment clau en el naixement de la futura Aràbia Saudita i en l'elecció del primer rei d'Iraq. Després de ser alliberada, Bell va visitar Bagdad, Damasc i va tornar a El Caire.\nQuan va començar la guerra Bell va seguir fent d'espia, però sobretot va ser a El Caire assessorant els militars. Un altre orientalista, T. E. Lawrence, va ser enviat amb els àrabs per iniciar una revolta contra els turcs. Naixia la llegenda de Lawrence d'Aràbia. Lawrence va ser al costat del Príncep Feisal, liderant una revolta que va unir prou tribus àrabs per combatre els turcs. Lawrence però, va prometre a Feisal que la ciutat de Damasc seria seva, quan a El Caire els anglesos havien pactat amb els francesos que Damasc seria francesa. Lawrence, derrotat, va abandonar l'escena al final de la Primera Guerra Mundial en considerar que el seu país havia traït els seus amics. Lawrence havia somiat en un gran estat per als àrabs, que fins llavors eren tribus disperses. Però britànics i francesos van preferir repartir-se entre ells aquelles terres. Bell va ser escoltada per Churchill a la famosa Conferència d' El Caire de 1921, quan va ser l'única dona entre homes. Churchill, que passava l'estona pintant quadres i escrivint llibres mentre un grup d'homes decidia la sort de milions de persones, va entendre's sempre bé amb Bell, de qui Lawrence deia que "canviava d'opinió en funció dels seus interessos". Bell per exemple, va veure bé que el príncep Feisal, que es quedava sense manar a Damasc, passés a ser el rei d'un nou país: Iraq. I al seu costat van situar-hi Bell, per aconsellar-lo.\nLa jugada anglesa havia estat intel·ligent. Els anglesos perseguien el petroli de Mesopotàmia, més que la costa libanesa o la història de Damasc. El Regne Unit s'havia ensumat els pous de petroli de la zona, ja que des de 1911 en treia a la zona del Pèrsic, i va passar a controlar una zona rica, a mig camí de Londres i l'Índia. I sempre, amb Bell pel mig. De fet, quan els nous mandataris britànics van aterrar a Bagdad, van passar a reunir-se de forma freqüent a casa de Bell per decidir el nou govern o com calia fer-ho per tenir contenta a la població, que de sobte es trobava amb un rei provinent d'una terra llunyana, Aràbia. Bell va ser clau en aconsellar Feisal i el 1921, finalment, va ser coronat rei d'Iraq. Ell, que no havia trepitjat mai Bagdad, es va envoltar de polítics i diplomàtics sunnites a un país de majoria xiïta. Als kurds no els va donar autonomia. Problemes que encara duren.\nBell va ser clau a l'hora de definir les fronteres i organitzar el nou estat. Però de mica en mica va anar quedant arraconada. Quan l'estat va començar a funcionar, superant revoltes i decepcions, la seva vida es va tornar rutinària. Vivia en una mansió amb vistes al riu Tigris. S'hi banyava cada dia i anava a festes, on no amagava mai un comportament que segons les seves memòries, escandalitzava més els britànics que no pas els àrabs: no estava casada, bevia i era obertament atea.\nEl seu darrer repte va ser crear el Museu Arqueològic Nacional de Bagdad. Un cop va estar estrenat, el 1926, va aparèixer morta a la seva llar per sobredosis de somnífers. Ningú sap si va ser un accident, ja que patia d'insomni, o un suïcidi. Tenia 57 anys.\nPD: Podeu consultar l'arxiu de Bell, amb fotogràfies precioses i reculls dels seus diaris, al web especial de la Universitat de Newcastle.


“El meu treball, com el de molts artistes, sempre està en estat d’alerta” | Maria Palau | barcelona | Art | El Punt Avui\n“El meu treball, com el de molts artistes, sempre està en estat d’alerta” “El meu treball, com el de molts artistes, sempre està en estat d’alerta” “El meu treball, com el de molts artistes, sempre està en estat d’alerta” “El meu treball, com el de molts artistes, sempre està en estat d’alerta” + “El meu treball, com el de molts artistes, sempre està en estat d’alerta” E-mail\n“El meu treball, com el de molts artistes, sempre està en estat d’alerta”\nDe tan obvi és ofensiu haver-ho de dir: l’art el fan els artistes. Que l’art és fràgil? Més ho són els artistes. De la seva anormalitat normalitzada en parlem amb Joan Morey, àcid i lúcid.\nJoan Morey (Sant Llorenç des Cardassar, Mallorca, 1972) VIRIDIANA MORANDINI ( WWW.VIRIDIANAMORANDINI.COM ).\n“El meu treball, com el de molts artistes, sempre està en estat d’alerta” “El meu treball, com el de molts artistes, sempre està en estat d’alerta” “El meu treball, com el de molts artistes, sempre està en estat d’alerta” “El meu treball, com el de molts artistes, sempre està en estat d’alerta” “El meu treball, com el de molts artistes, sempre està en estat d’alerta” E-mail\nCom ha portat el confinament, físicament, psicològica, espiritual...?\nHe d’admetre que he estat un privilegiat.Casualment, vaig viatjar a Mallorca per feina un parell de dies abans de declarar-se l’estat d’alarma, i m’hi vaig quedar, en el meu lloc de procedència i amb un escarit equipatge per a cinc dies. Progressivament, van aparèixer l’insomni, la falta de concentració, el bloqueig i la dispersió mental, i també l’addicció a les xarxes i a la informació i que, per descomptat, van desencadenar els trastorns habituals ocasionats pel confinament, com passar de l’eufòria a la depressió o l’anomenada síndrome de la cabanya. No podia parar de donar voltes a la relació d’aquesta crisi amb els eixos del meu treball artístic, en el qual barrejo conceptes i fonts associats amb el poder i el control, el domini i la submissió, l’explotació, les desigualtats o la discriminació. Se’m va despertar un estrany sentiment de culpabilitat, ja que les al·legories emprades en la meva obra ocupaven ara l’espai del món real. Tot reverberava al meu cap de manera repetitiva i molesta i el bombardeig mediàtic sobre la Covid-19 em va obligar a regular la informació per salut mental, a detestar la figura del polític carronyer i a enfadar-me amb part de la societat, però també em va portar a qüestionar-me a mi mateix, instant en què el mindfullness va passar de ser una opció a un malson.\nHa participat de la febre digital per ‘entretenir’ la població reclosa a casa?\nEl motiu del meu viatge a l’illa era oferir una visita comentada a l’exposició COL·LAPSE. Màquina cèlibe, que va ser cancel·lada. La primera setmana va ser brusca, però després va aparèixer el teletreball i la generació de continguts en línia i, amb l’Aina Bausà, directora del Casal Solleric, vam decidir oferir un recorregut comentat virtual per la mostra amb el dispositiu mòbil i compartit a través del meu compte de Instagram TV. En paral·lel, els continguts ampliats es van allotjar en un espai web creat per l’Ajuntament de Palma (palmaculturaoberta.com). Aquesta acció em va fer pensar moltes coses, d’entre les quals la incansable activitat de l’artista a motivar els públics i treballadors de la cultura sobre la seva obra en un clar exercici d’autoexplotació. Fito Conesa va citar Mireia Sallarès en una de les teves entrevistes apuntant que “l’art contemporani que val la pena sempre està profundament connectat amb el que passa al món, però no és una cadena de muntatge”; jo hi afegiria, citant Fito, que en l’art “l’obligació latent de produir, de fer i de retornar a la societat d’una manera tipificada i concreta, a mi personalment m’esgota”.La febre digital no tan sols ha presentat de manera oberta la cadena de muntatge de la maquinària cultural, sinó que també ha estat extenuant per a molts artistes. Personalment, he format part del funcionament anacrònic d’aquesta maquinària, i això m’ha obligat a repensar el lloc que hi ocupo. D’altra banda, i com s’ha pogut comprovar, en comptades excepcions sembla que l’art es relacioni amb la producció de coneixement, atès que les mesures que va prendre el govern per al sector de les arts van ser insultants i es va haver d’activar una carta oberta dirigida al ministre de Cultura signada per la Mesa Sectorial del Arte Contemporáneo. Aquest tipus de reclamacions des de la comunitat de creadors i professionals de l’art han estat constants durant aquest període, s’ha hagut d’alçar la veu nombroses vegades per reclamar el lloc que correspon a la cultura, menystinguda per la política, l’economia i per gran part de la societat.\nQuè pensa quan sent a dir que les epidèmies són motors de creativitat?\nLa forma com s’ha utilitzat aquesta idea en la situació extrema ocasionada per la Covid-19 em sembla un sarcasme i un episodi més de la influència del neoliberalisme. Històricament, es va parlar de les pandèmies com a fonts d’inspiració i moltes obres mestres van ser concebudes pels seus autors durant períodes de reclusió, però les creacions inspirades en desastres epidèmics no van ser més que el recordatori etern de la fragilitat humana i tenien com a objectiu generar un estat de consciència. En la pandèmia de la sida, per exemple, l’art va servir per visibilitzar la por i l’horror que sofrien alguns col·lectius i que la resta de la societat considerava aliens, però imagino que aquesta crisi tindrà repercussions diferents en l’art, perquè el SARS-CoV-2 és un virus més democràtic. Encara que, i tornant al motor de la creativitat, cal assenyalar que molts artistes i intel·lectuals estan subjectes a sistemes de producció diferents, i que en la majoria dels casos depenen del seu estatus o dels mitjans econòmics dels quals disposen. A conseqüència d’això, aquest motor torna a ser un reflex de les desigualtats socials i es converteix en un exercici de perversió i oportunisme que poc té a veure amb la creació de consciència col·lectiva, sinó més aviat amb un salvi’s qui pugui.\nL’exposició que revisava la seva carrera al centre d’art de la Fabra i Coats es deia COL·LAPSE. I el cas és que hem col·lapsat, o quasi.\nCOL·LAPSE va ser el títol per a una exposició de caràcter retrospectiu comissariada per Latitudes que va començar a la Fabra i Coats, s’estenia al Tecla Sala i es va clausurar amb una performance site-specific a la Model. Després va itinerar al Claustro de San Agustín a Bogotà i al Casal Solleric a Palma. En cada cas el títol COL·LAPSE es va combinar amb subtítols que remeten a una sèrie de màquines que incideixen en aspectes simbòlics del fet de col·lapsar. Va ser a posteriori quan allò premonitori es va convertir en un fet real. El muntatge i la inauguració de COLAPSO. Máquina de representación a Colòmbia va coincidir amb el paro nacional que va col·lapsar el país. I COL·LAPSE. Màquina cèlibe a Mallorca s’ha encavalcat amb el col·lapse ocasionat per la pandèmia del coronavirus. En tots dos casos es barreja la política i l’economia, la pèrdua de privilegis amb la por i, malauradament, reactiven una cosa molt pitjor i que estava latent en la societat: els virus ideològics, que instiguen greus enfrontaments entre persones, col·lectius, ciutats i països.\nPer a un artista de performance que utilitza el cos com a eina d’expressió, aquesta nova era de contactes prohibits serà tot un desafiament. Com s’hi pensa adaptar?\nM’adaptaré com qualsevol altre professional. A la performance que tindrà lloc el 23 de juliol a Can Balaguer, a Palma, reduirem l’aforament a més de la meitat i s’adoptaran totes les mesures de seguretat pertinents. Encara que és estrany veure com s’apliquen els protocols de prevenció amb tanta fermesa en l’àmbit de la cultura i, en canvi, la laxitud amb la qual es fa en el sector serveis. Des de Mallorca he viscut de prop l’obscena genuflexió al turisme de masses com a resultat que el turisme sigui el monocultiu econòmic de les Balears. Aquesta crisi sembla haver resetejat la memòria de tots, de sobte s’ha oblidat que aquest model de turisme és el causant de greus problemàtiques de caràcter social i d’un important impacte mediambiental.\nQuines amenaces del món postpandèmic el preocupen més?\nEl meu treball, com el de molts artistes, sempre està en estat d’alerta a causa de mals endèmics, cosa que aquesta situació extrema ha fet més evident. Els artistes ens enfrontem diàriament amb la desprotecció laboral, l’escassetat de recursos i estructures, les males pràctiques i un cúmul d’impediments que afecten la normalització de la nostra professió mentre, contradictòriament, contemplem com la cultura i l’art serveixen per abanderar les polítiques socials partidistes. La falta de cohesió entre artistes, l’escassa informació de com professionalitzar-se i una massa habitual mala gestió per part d’agents culturals de tota mena perverteix encara més el teixit. I no sóc pessimista, sinó realista. En la normalitat postpandèmica continuarà la lluita de molts artistes per defensar els seus drets i la perseverant recerca d’oportunitats per poder desenvolupar projectes o mostrar-los. Citant a Slavoj Žižek, crec que “no hi haurà cap retorn a la normalitat, la nova «normalitat» haurà de construir-se sobre les ruïnes de les nostres antigues vides”.\nMotivat per veure l’exposició Acció al Macba?\nMotivat estic sempre –o ho intento–. Probablement, serà una exposició interessant, com ho va ser PER/FORM, comissariada per Chantal Pontbriand al CA2M, amb Ferran Barenblit com a director, ara el comissari d’Acció. Serà estimulant reviure una època a través d’artistes que vaig descobrir llavors, nouvingut a la ciutat de Barcelona per cursar estudis de Belles Arts. Encara que les exposicions centrades en una disciplina artística permeten traçar una panoràmica sobre aquesta pràctica en un període o contextualitzar una escena, considero que generen moltes incògnites, que suposo intentarà resoldre aquesta mostra. Probablement, serà interessant també per a públics no familiaritzats amb l’art d’acció, i pot ser que serveixi per crear un marc històric davant la saturació actual de propostes de performance i que ni tan sols els especialistes en art saben què fer amb elles, coneixen les necessitats reals d’aquest mitjà i, menys encara, com incloure-les en el mercat de l’art. En això el Macba té un cert avantatge perquè fa temps que va introduir la performance en el seu full de ruta, la qual cosa hauria de motivar a altres institucions, sobretot les públiques, a trobar la forma de treball adequada amb aquesta disciplina, eludint l’insofrible bloqueig burocràtic, facilitant els mecanismes de gestió i producció i, des del meu punt de vista, entendre la performance no com una activitat complementària o d’entreteniment.\nQuins artistes poden viure de l’art? Sortireu més pobres els artistes d’aquesta crisi?\nNo sabria donar-te una resposta coherent, tan sols un punt de vista segons la meva experiència.A mi l’art, que no la comercialització d’obra, m’ha servit per diversificar la meva professió. Faig projectes de performance, de recerca o exposicions i, en segona instància, soc docent. L’activitat d’ensenyar és molt suggestiva, però té els seus pros i les seves contres. El temps invertit a preparar i impartir classes resta temps al treball personal, però amplia notablement la perspectiva i la visió que tenen de l’art les noves generacions.Durant la pandèmia s’han mantingut les meves classes en línia, però he vist com es cancel·laven, ajornaven o simplement esvaïen tots els projectes artístics que tenia en procés, un factor que posa de manifest la fragilitat de les nostres estructures de treball i la urgència d’un model cultural que permeti solucionar un problema incipient i que trastoca molts professionals de l’art. No ha fet res més que saltar un estat d’alarma per als artistes que tindrà greus conseqüències si no donem valor a la nostra professió, exigim un tracte professional digne i ens en fem corresponsables. Però això només serà possible des de la cohesió del sector i deixant de banda estratègies individuals de supervivència, que pot ser que solucionin el problema personal però que empobreixen l’hàbitat de manera automàtica.\nQui mana en el món de l’art?\nManar, quina paraula… l’he escoltat massa des de petit. Això de manar és com els micromasclismes, que apareixen sense adonar-te i que intentes corregir o abuses d’ells obertament. L’art contemporani, com qualsevol altre àmbit professional, es configura a través d’una xarxa d’estructures, agents i professionals que difícilment sortegen l’esquema piramidal. Formar part d’aquest escenari implica la comprensió de la cadena de comandament, encara que després no sàpigues què fer amb tot això. Identificar els actors que formen el teixit cultural i que, en molts casos, consideren que poden fer i desfer al seu gust és indispensable per decidir quina posició adoptes enfront d’aquest sistema. Però la perspectiva de l’art és molt àmplia, encara que sigui fàcil entendre qui pren decisions en el mercat, tal vegada resulta més opac reconèixer qui ho fa en un marc institucional, en el qual els comandaments es camuflen de polítiques culturals i algunes lleis empoderen la burocràcia, amb la qual s’aplica l’exercici de poder en la seva màxima esplendor i que sofrim greument els artistes que treballem amb les institucions.\nQuè espera de les institucions en aquesta nova etapa? Més complicitat? Més humilitat? Més radicalitat? Més autocrítica?\nA COL·LAPSE vam dedicar més temps a gestionar les possibilitats d’execució del projecte segons els rígids esquemes de la institució que no pas al procés creatiu per se. La intransigència d’alguns procediments administratius i la incomprensió o falta d’empatia de molts professionals davant els mecanismes de producció artística actual a vegades provoquen en l’artista una espiral de desesperació amb conseqüències fatals. Segons les dinàmiques en moltes institucions públiques, l’artista es veu obligat a finançar temporalment a la institució o a subcontractar una empresa intermediària sacrificant part del pressupost assignat. Haver d’acatar tals procediments, així com els dilatats calendaris de pagament que van d’entre 30, 60 a 90 dies, deriva en altres preguntes. Són conscients les institucions que la seva falta de complicitat afecta a l’artista? Els interessa més la màquina diligent i l’artista intercanviable que escoltar les demandes del sector? Per què costa tant la contractació de l’artista en aquesta tan aclamada transparència? O és que els artistes no sabem perquè serveix un contracte? És més important el visitant que el creador de continguts? Llavors hauria d’haver sortit tot el personal del museu a aplaudir els primers visitants postconfinament, de la mateixa manera que ho van fer alguns hotelers de Mallorca? I què hauríem fet els artistes en aquest cas?... Em permeto una mica de cinisme en aquest punt de la conversa perquè si alguna cosa necessitem urgentment els artistes és conèixer l’expectativa de l’art en la nostra societat, per a així poder estar previnguts i no afrontar les crisis futures a ulls clucs.\nEl Punt Avui. Girona 01-07-2020, Pàgina 40\nEl Punt Avui. Nacional 01-07-2020, Pàgina 32


L'equip de govern insular proposa a l'Estat allargar el termini de les devolucions de les liquidacions dels anys 2008 i 2009, la qual cosa suposaria més liquiditat per a la caixa del Consell\nL'equip de govern del Consell Insular ha presentat una proposta d'acord davant el Ple per demanar a l'Administració central de poder ampliar el nombre de mensualitats fins a 108 per retornar les liquidacions negatives de les participacions en tributs dels anys 2008 i 2009.\nSegons explica la consellera de Serveis Generals, Pilar Pons, aquesta proposta serviria per reduir notablement les quantitats que s'han de retornar cada mes, la qual cosa ajudaria a millorar la liquiditat del Consell Insular.\nEl Consell Insular de Menorca rep del Govern de Madrid una quantitat de doblers mensual en concepte de participació sobre els tributs que recapta l'Administració central, i en finalitzar l'exercici es fa la liquidació entre les previsions inicials i les reals.\nEls anys 2008 i 2009 les liquidacions van ser negatives; és a dir, s'ha de retornar una part dels doblers que havien arribat a Menorca perquè, finalment, es va recaptar menys del que s'havia calculat inicialment.\nPer tant, en data de 31 de desembre de 2012, l'import pendent de retornar per part del Consell Insular de Menorca a l'Estat serà de 4,6 milions d'euros, i la proposta és passar de 48 a 108 les mensualitats en què s'ha de retornar aquesta quantitat.\nDe fet, aquesta proposta ve motivada per la Llei 2/2012, de 29 de juny, de pressuposts generals de l'Estat per a 2012, que ja preveu l'ampliació del reintegrament de mensualitats a comptar des del primer de gener de 2013 a fi d'ajudar les entitats locals. Per tant, podrem passar d'haver de retornar aquestes quantitats en cinc anys a fer-ho en nou anys.\n«És positiu per al Consell perquè ens concedeix més marge de maniobra en disposar de més liquiditat a partir de 2013», explica Pilar Pons.


Gossos arreplegats: Controlant estímuls\nVa Nervi, no et posis gelós! Això serà un bé per tots, no només per en Negrito, sino per tota la família!!!!\nTeniu una mestressa genial que tot el que fa és pensant en vosaltres i en el vostre benestar ;)\nBon dia Nervi!\nvaig conèixer a la teva mestressa i al Negrito aquest cap de setmana, i et puc dir que van fer un treball per treure's el barret!\n5 de maig de 2009 a les 8:50\nFELICITATS!!! Volem que ens expliquis moltes coses!\n5 de maig de 2009 a les 14:00


Els cotxes amb llicència aspiren a triplicar la seva implantació després del fallit decret en contra d’Uber | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEls taxistes han convocat una vaga de 48 hores, el 25 de juliol\nBarcelona 21 JUL 2018 - 19:19\tCEST\nLa pau social a la qual l’Administració havia arribat amb els taxistes torna a tenir els dies comptats. La suspensió cautelar del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya del reglament anunciat per Colau, que exigia una autorització addicional i preveia reduir així a la meitat les 800 llicències de Vehicles de Transport amb Conductor (VTC) a l’àrea de Barcelona, ha donat ales a les empreses del sector, com Uber i Cabify. Aquestes consideren que és el primer pas per desencallar els processos judicials, que tenen paralitzades prop de 3.000 llicències a Catalunya. Els taxistes han convocat una vaga de 48 hores, el 25 de juliol.\nEl conflicte entre el sector del taxi i els vehicles amb llicència VTC va esclatar amb l’arribada d’aplicacions tecnològiques, com Uber i Cabify, que operen amb vehicles amb aquest tipus d’autorització. Fins llavors, els taxis i els VTC convivien als carrers amb clients i regulacions diferents. Els taxis tenen dret a parar als clients pel carrer i a usar les parades especials per al seu transport, mentre que els VTC s’han de contractar per endavant. Amb l’arribada de les aplicacions, els clients d’una oferta i de l’altra van convergir i van començar els recels del taxi.\nLa demanda creixent de llicències VTC va trencar amb la proporció que estipula la llei de transport i manté en alerta els taxistes. La llei obliga al fet que per cada VTC hi hagi almenys 30 llicències de taxi. A l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) hi ha 10.522 llicències de taxi i gairebé 800 de VTC. La proporció, doncs, no respecta la llei, tot i que els operadors de VTC asseguren que les llicències es van obtenir de manera legal: entre el 2009 i el 2015 es van donar més llicències de les que estipula l’1/30 perquè una modificació en la normativa ho permetia. “L’increïble és que el 2015 es tornessin a introduir limitacions”, afirma un portaveu d’una de les empreses VTC. Per tornar a respectar la proporció, l’AMB, que presideix l’alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, va impulsar un reglament que pretenia tornar a complir la llei de transport: amb el lliurament d’una etiqueta de l’AMB s’afegia una limitació més a la de l’obtenció d’una llicència, amb la qual cosa el sector de la VTC temia que es reduís a la meitat l’oferta a Barcelona.\nLa garrotada judicial del TSJC en forma de suspensió cautelar del reglament proposat per Colau va venir precedit pel recurs per part del Ministeri de Foment, que va entendre que s’envaïen competències. El taxi ha respost al recurs de Foment i a la suspensió del reglament amb la convocatòria de mobilitzacions.\nDavant la indignació del taxi, les empreses que lloguen les llicències VTC veuen en la resolució judicial una oportunitat per reivindicar-se i créixer. Empreses com Moove Cars, Vector o Auro comencen de controlar quantitats significatives de llicències VTC a Barcelona, que després lloguen a les plataformes Uber o Cabify. Per a totes aquestes empreses, la fi de la trava de l’Àrea Metropolitana és un presagi que aviat es desencallaran els processos judicials que tenen paralitzades 20.000 llicències a Espanya i gairebé 3.000 a Catalunya. Aquestes companyies, segons fonts del sector, consideren que no n’hi haurà prou de restituir aquestes llicències, ja que el negoci encara té molt de marge per créixer, expliquen. El sector recorda que la Comissió Nacional del Mercat de la Competència (CNMC) ha emès diversos comunicats defensant la liberalització del sector i la necessitat de desencallar les llicències que estan en els tribunals.\nLa patronal Unauto VTC va assegurar en un comunicat que la fi del reglament a l’àrea de Barcelona permet als barcelonins “disposar cada vegada de més alternatives de mobilitat”. La patronal, a la qual pertanyen Cabify i Uber i les empreses que gestionen les VTC que després lloguen les plataformes, ha presentat desenes de recursos per protegir les seves llicències. Unauto recorda que “ja existeix un marc normatiu per a la convivència del taxi i les VTC, aprovat per majoria absoluta al Congrés dels Diputats al maig del 2018”, i les empreses defensen l’ús d’aquests cotxes per aconseguir “treure-li clients al cotxe privat i buscar un model de mobilitat sostenible”.\nTotes les organitzacions del sector català del taxi han convocat una aturada de 48 hores, els dies 25 i 26 de juliol, per donar suport al reglament de l’Àrea Metropolitana de Barcelona. Les organitzacions Asociación Taxistas Latinos Unidos, Elite Taxi Barcelona, Associació de Taxistes Pakistanesos de Catalunya, Sindicat del Taxi de Catalunya, Agrupació Taxi Companys i Anget Taxi han anunciat en un comunicat que duran a terme una aturada de 48 hores, que s’iniciarà a les 6.00 del dimecres 25 de juliol.\nEl sector es mobilitzarà en defensa de la llicència municipal per als operadors de VTC i que es doni una d’aquestes llicències a cada taxista. “Hem d’aturar aquesta bogeria al carrer i als tribunals. No ens queda una altra. És una responsabilitat que assumim les associacions del taxi i que han d’assumir tots i cadascun dels taxistes de l’AMB”, assegura el comunicat.\nA més dels dos dies d’aturada, que coincideixen amb dies de molta activitat turística, els taxistes es concentraran dimecres a les 11.00 al passeig Lluís Companys, davant del TSJC.\nLa convivència conflictiva del taxi i les VTC\nLa demanda creixent de llicències de cotxe amb conductor (VTC) ha derivat en una convivència molt tibant amb els taxistes als carrers, que a vegades s’ha convertit en un veritable conflicte. Ambdues parts han denunciat agressions per part de l’altre col·lectiu. Al febrer, la patronal Unauto va denunciar atacs amb àcid i pedres a cotxes de Cabify i Uber, i un dels conflictes més sonats va ser que es van cremar una desena de cotxes amb llicència VTC a l’abril de l’any passat, durant la Feria de Abril a Sevilla. Els taxistes han usat el seu múscul al carrer per pressionar les administracions amb àmplies i sorolloses manifestacions.


Camping Caballo de Mar | Selectcamp\nPiscina amb zona infantil a part\nSituació perfecta per a visitar Barcelona\nDirectament a la vora del mar\nCàmping familiar per a joves i grans\nEl càmping Caballo de Mar és un lloc de vacances ideal per a famílies amb nens. Els joves també s’hi sentiran a gust.\nAquest paradís està situat vora una gran platja de la Costa Brava i molt a prop de l’agradable població de Pineda de Mar. La situació del càmping Caballo de Mar és perfecta! Voleu gaudir del sol i de la platja i relaxar-vos en família? Doncs benvinguts al càmping Caballo de Mar!\nEquipaments del càmping Caballo de Mar\nEl càmping Caballo de Mar és un càmping familiar molt complet, amb una posició central en un terreny pla. Proposa activitats interessants per a tothom, joves i menys joves. En tant que client del càmping, podreu utilitzar especialment els equipaments següents :\n• Piscina amb zona infantil a part\n• Restaurant on podreu degustar plats deliciosos\n• Diferents equipaments esportius (fitness, per exemple)\nNou: zona esportiva per a la pràctica del futbol, el bàsquet, el tennis i el voleibol.\nEl programa d’animació proposa també activitats per als vostres nens.\nLa vostra estada al càmping Caballo de Mar\nAnar de càmping amb totes les comoditats és possible al càmping Caballo de Mar. Els allotjaments Camp2Relax són espaiosos i molt confortables i disposen d’equipaments sanitaris propis. Triareu una tenda del tipus Lodge o bé un mobilhome ? Sigui quina sigui l’elecció, us trobareu com a casa. Per a més informació, aneu a la pestanya ‘Veure l’Allotjament’.\nEntorns del càmping Caballo de Mar\nLa situació del càmping Caballo de Mar permet també unes amb múltiples facetes a la Costa Brava. A la vora del mar i a quatre passes de l’agradable centre de Pineda de Mar, amb els seus nombrosos restaurants i botigues, no tindreu temps d’avorrir-vos. La ubicació del càmping permet igualment una visita a Barcelona, una ciutat que no us podeu perdre i que és fàcilment accessible en cotxe o en tren! Una jornada d’activitats amb tota la família ? Això també és possible. Podeu practicar diferents esports nàutics en l’entorn immediat del càmping.\nViureu unes vacances inoblidables al càmping Caballo de Mar !\nEl càmping Caballo de Mar està situat vora el mar, ben a prop de diferents restaurants i a una hora en cotxe de Barcelona. Aquest càmping tan complet de la Costa Brava, amb nombrosos equipaments, està particularment adaptat per a unes vacances en família.\nEl cámping està dividit en dues parts: una part amb gairebé tots els equipaments, el restaurant i la recepció (és la zona on hi ha els mobilhomes Camp2Relax i les tendes de tipus Lodge Camp2Relax). L’altra part, més propera al mar, disposa d’un segon bar cafè i està molt animada a la nit. La part veïna al mar és accessible mitjançant un passatge de vianants i un túnel sota la via del tren (hi ha també un túnel per als cotxets dels nens una mica més lluny).


Cyril Ramaphosa qualifica les mesures d'Occident d'"injustificades" i a Malawi ho titllen d'"afrofòbia"\nEls mostradors de facturació de l'aeroport internacional de Johannesburg tancats per la cancel·lació de vols Sumaya Hisham / Reuters\nJohannesburgEls sud-africans es tornen a sentir castigats i aïllats del món. Tres dies després que l'Organització Mundial de la Salut (OMS) qualifiqués la nova variant del coronavirus, l'òmicron, de "preocupant", el món occidental ha tancat i blindat les portes als països de l'Àfrica austral. El bloqueig s'ha vist traduït en el fet que la majoria de companyies aèries comercials han cancel·lat els seus vols amb origen a les principals ciutats del sud de l'Àfrica, i han deixat a terra milers de passatgers –entre ells, 150 turistes de l'estat espanyol, segons han informat serveis consulars–. En diversos països europeus, entre els quals Espanya, als passatgers provinents de Sud-àfrica se'ls exigirà una quarantena de deu dies, a més d'una prova PCR, mentre que fins ara només era necessària una PCR negativa o el certificat de vacunació.\nLa decisió ha causat frustració i descontentament entre les autoritats sud-africanes. "Les restriccions són injustificades i discriminen el nostre país i els nostres països germans de l'Àfrica del Sud. La prohibició de viatjar no està basada científicament ni serà efectiva per evitar la propagació d'aquesta variant", deia diumenge el president Sud-àfrica, Cyril Ramaphosa, en un discurs televisat en què va mostrar un posat visiblement més seriós que en compareixences prèvies. "Volem fer una crida als països que han imposat prohibicions al nostre país a fer-se enrere urgentment en les seves decisions i aixecar les restriccions abans que facin més mal a la nostra economia", va reclamar Ramaphosa. Aquest dilluns, el ministre de Salut sud-àfrica, Joe Phaahla, ha demanat en una assemblea extraordinària de l'OMS que els països que han imposat una prohibició de viatges recapacitin, ja que es tracta d'una mesura "poc eficaç": "Estem decebuts perquè alguns països han imposat de manera injustificada prohibicions de viatge que ens afecten i veiem amb preocupació que la llista segueix creixent, cosa que és discriminatòria". El president de Malawi, Lazarus Chakwera, ha parlat directament d'"afrofòbia".\nFelicitant els científics sud-africans per la detecció de l'òmicron i la rapidesa a informar-ne les Nacions Unides, el director regional de l'Àfrica de l'OMS, Matshidiso Moeti, ha criticat l'aïllament al qual s'està exposant el sud del continent africà per Occident: "Les restriccions per viatjar poden tenir un paper menor a l'hora de reduir la propagació del virus, però tenen un impacte enorme en les vides de la gent. Si s'apliquen restriccions, no haurien de ser innecessàriament invasives o intrusives, i haurien d'estar basades en principis científics", ha argumentat. En aquest sentit s'ha pronunciat també Tedros Adhanom, director general de l'OMS. "El sistema actual desincentiva que els països alertin de possibles amenaces. Sud-àfrica i Botswana haurien de ser felicitats per haver detectat aquesta nova soca, i no penalitzats", ha apuntat.\nEl descobriment d'aquesta nova variant del coronavirus, identificada com a B.1.1.529, va ser anunciada dijous per científics i autoritats sanitàries sud-africanes, a partir de mostres que es van prendre a mitjans de novembre. "Els pacients presenten símptomes més lleus, hi ha hagut un pànic innecessari de la comunitat internacional", explicava a la BBC la primera doctora que va alertar les autoritats sanitàries, Angelique Coetzee.\nLa realitat és que, amb Nadal i les vacances d'estiu a tocar, Sud-àfrica està a les portes d'una quarta onada, experimentant un ràpid augment de casos, de 500 fa dues setmanes a 1.600 en els últims set dies, la majoria a la província de Gauteng, la més petita però la més poblada del país, on hi ha les ciutats de Pretòria i Johannesburg. Actualment, un 75% dels nous casos detectats al país ja són de la nova variant.\n"És d'esperar que la transmissibilitat sigui més alta, així que veurem un ràpid increment en el nombre de casos, ja en podem veure indicis. Crec que arribarem als 10.000 casos a finals de setmana, així que els hospitals tornaran a estar sota pressió en les pròximes dues o tres setmanes", ha explicat aquest dilluns en roda de premsa l'epidemiòleg sud-africà Salim Abdool Kari.\nVacunats un 24% dels sud-africans\nA propòsit d’això, i en la seva compareixença de diumenge, Ramaphosa va urgir els sud-africans a mantenir els protocols anticovid, i va subratllar la importància de vacunar-se i va posar sobre la taula la possibilitat de fer obligatòria la vacuna per a la població. "El govern ha creat un equip que estudiarà la possibilitat que la vacuna sigui obligatòria en certs llocs o en certs àmbits laborals", va dir. Actualment, només un 24% dels sud-africans han rebut la pauta de vacunació completa, molt per sota dels objectius marcats pel govern.\nSud-àfrica és de llarg la nació més castigada pel covid-19 al continent. Després de dos anys batallant contra el virus, i tot just després de superar l'última onada dominada per la variant delta, molts esperaven un desembre i unes vacances d'estiu positives per al turisme i l'economia. El país va estar inclòs en la llista vermella del Regne Unit, un dels principals punts d'origen dels viatgers a Sud-àfrica, fins a l'octubre passat, tot i tenir xifres molt més baixes que molts països europeus. "Crec que el Regne Unit va reaccionar de manera precipitada", va afirmar Otto de Vries, director general de l'Associació d'Agències de Viatges de l'Àfrica del Sud, a The Guardian, en referència a la suspensió de vols després de la descoberta de l'òmicron. Londres va ser el primer de molts, i l'impacte econòmic de les noves mesures va ser instantani: la Borsa de Johannesburg va caure gairebé un 2% divendres, i el rand cotitzava al seu nivell més feble en més d'un any.


FCV, Author at Fundació Catalunya Voluntària - Pàgina 14 de 27\nLa Fundació Catalunya Voluntària-FCV es complau de compartir més informació sobre el I Fòrum Internacional ‘Voluntariat en el món àrab: Reptes i oportunitats’. Un dels esdeveniments més destacats de la trobada serà, de fet, la conferència institucional ‘Reptes comuns per al desenvolupament del voluntariat en el món àrab‘, la qual tindrà lloc el dia 3 […]\nMaria: Cap d’equip, llicenciada en dret. Té 26 anys i viu amb els pares al barri de Sant Andreu. Treballa a una botiga i defineix els intercanvis juvenils com “bombolles de felicitat”. És una noia alegre i li agrada ser la protagonista en qualsevol espai i moment. Alba: La més jove del grup, té 18 […]\nEl cap de setmana del 22-25 de febrer va tenir lloc la reunió preparatòria de Class Privilege, l’intercanvi juvenil que tindrà lloc a principis d’abril a Vilanova i la Geltrú, i que va comptar amb la participació de joves de Lituània, Països Baixos, Romania, Irlanda i Catalunya. En total, deu participants del programa ens vam […]\nSón les sis del matí i l’avió aterra després de cinc hores; va ser un vol llarg però còmode. Més tard, el nostre equip procedent de Barcelona, format per dues noies alemanyes, una noia catalana i jo, va arribar a Rustavi, una ciutat propera a Tbilisi, la capital de Geòrgia. Deixem el nostre equipatge i […]\nEl I Fòrum Internacional ‘Voluntariat en el món àrab – Reptes i oportunitats’, organitzat per la Fundació Catalunya Voluntària-FCV, acollirà una fira d’entitats sobre el voluntariat en països del món àrab. Serà una bona oportunitat per descobrir projectes concrets a la regió àrab i es durà a terme a la Casa del Mar (Barcelona) el […]\nLa Fundació Catalunya voluntària-FCV ha tingut l’oportunitat de viatjar a Amarante (Portugal) per conèixer de primera mà el lloc on es durà a terme la segona ronda de pràctiques professionals en el marc del programa TLNMobilicat. Cinc joves catalans/es seran els/les afortunats/des de realitzar una experiència professional a aquesta ciutat portuguesa gràcies al programa ‘Ampliant […]\nL’equip de la Fundació Catalunya Voluntària-FCV es complau de presentar el I Fòrum Internacional ‘Voluntariat en el Món Àrab – Reptes i oportunitats’, que se celebrarà del 29 d’abril al 4 de maig a Vilanova i la Geltrú i a Barcelona. Serà un esdeveniment històric, ja que es tracta del primer fòrum internacional celebrat a […]\nEl curs MOOC-Unió de Minories. Eines Educatives per un Mosaic Cultural Europeu ja està disponible i, les persones interessades, ja poden incriure’s a través del web de Associazione Informagiovani. Aquest curs online està pensat per a educadors, monitors juvenils, assistents socials i professionals treballant amb minories culturals i grups multiculturals. Tot i així, no són necessaris […]\nHello! Hola! Em dic Blanca, tinc 23 anys i soc de Vigo, una petita ciutat de la regió de Galícia, al nord-oest d’Espanya. Entre 2013 i 2017 vaig estudiar Treball Social a la Universitat de Vigo, i en el meu tercer any vaig anar a estudiar a Eslovènia, a través d’un programa Erasmus +. Va ser una experiència […]\nHola, sóc l’Alice, d’Estònia, i sóc voluntària a la Fundació Catalunya Voluntària (FCV). Ha passat gairebé un mes des de la meva arribada a Barcelona. He d’admetre que venir d’un país tan petit com Estònia i mudar-me a una ciutat gran com Barcelona era un pensament una mica intimidatori, però al mateix temps molt emocionant. Com […]\nLa Fundació Catalunya Voluntària s’ha desplaçat al Regne Unit per conèixer de primera mà la localitat que acollirà durant 3 mesos els 10 participants del programa TLN-Mobilicat: Preston. Aquesta ciutat anglesa és un dels tres destins del programa ‘Ampliant Horitzons: Pràctiques professionals a Europa’ que organitza la FCV, a més d’Amarante (Portugal) i Pesaro (Itàlia). […]


Si pots votar, vota NO a l'Estatut retallat. - Pàgina 2 - Tenkū no dōbutsu\nSi pots votar, vota NO a l'Estatut retallat.\nEntrada Autor: sherry » 07/06/2006 a les 21:41\ndoncs jo votaria q no simplement per anar en contra del PP... la veritat es que no hi entenc gaire de politica, pero x el que se, votaria que no...\nEntrada Autor: _young_link_ » 07/06/2006 a les 22:15\nPero si el PP també diu que no :roll:\nEntrada Autor: Esbotzegat2 » 07/06/2006 a les 22:46\nCertament. Això que has dit no té cap mena de sentit. No s'agafa per enlloc.\nEntrada Autor: lluna roja » 07/06/2006 a les 22:48\nNo ho entenc... Per portar-li la contraria has de votar Sí!^^U\nEntrada Autor: znake » 08/06/2006 a les 16:09\nPerò si el PP diuq ue Catalunya agafara molt poder amb aquest estatut,i per això diuen que NO, però.. no sé quin pode rni histories. Només es burlen de nosaltres i ens deixen unes quante smigue sper a menjar, i la majoria de catalans, clar, doncs ja que tenim quatre migues, ho aceptem.\nA on està l'esperit de lluita? >.< A mi no m'agrada queés burlin de nosaltres dient que se l'han cepillat... I a sobre que menteixin...\nEntrada Autor: ->maron<- » 08/06/2006 a les 18:10\nznake ha escrit: A on està l'esperit de lluita? >.< A mi no m'agrada queés burlin de nosaltres dient que se l'han cepillat... I a sobre que menteixin...\nestic am tu znake............a lluitar pel que ens mereixem!!!!\nuna pregunteta..............algú de per aquí es d'ERC o de JERC?no va gaire be en aquest post peró, és l'unic en el que hi ha una mica de relació :P:\nEntrada Autor: znake » 08/06/2006 a les 19:06\nJo O_ô (i el panda )\nEntrada Autor: ->maron<- » 08/06/2006 a les 19:32\na si? i anireu al dina que és farà aquests diumenge a barcelona?\nEntrada Autor: znake » 09/06/2006 a les 07:04\nNo O_ô Jo tinc altres ocupacions, no soc una fan xD\nEntrada Autor: ->maron<- » 09/06/2006 a les 16:14\nni jo tampoc, peró un viatjet a bcn i un dinaret bastan bo per 10€ no està mal......................amés així passo un dia amb la família ^^\nEntrada Autor: znake » 09/06/2006 a les 17:51\nPèrò ticn entès que ho fan al costat d'n es fa el Saló.. és veritat? xD\nEntrada Autor: sherry » 09/06/2006 a les 19:49\nAmiboshi ha escrit: Certament. Això que has dit no té cap mena de sentit. No s'agafa per enlloc.\njajaja... es que em vaig equivocar.\nestava parlant per telefon, i no se els disbarats que vaig escriure...\nvolia dir que estava en contra del PP, i que jo votaria si al estatut... despres, quan me'n vaig adonar o vaig voler modificar pero em va fer mandra........\nEntrada Autor: Esbotzegat2 » 09/06/2006 a les 22:24\nAvui al sortir de la Uni, a Plaça Universitat, estaven muntant uns plafons i tal i repartint el programa per votar NO a l'estatut, tot d'ERC. M'he quedat el programa, però no el vull per a res, xD. A més diuen que hi haurà actuacions musicals.\nSi et refereixes a això, està relativament a prop del Saló. La Uni és a Plaça Universitat, el saló és a Plaça Espanya, i entre l'una i l'altra hi deu haver uns 20 minuts a peu tot seguint la Gran Via. També s'hi pot anar amb la línia vermella del metro que passa exactament per tots dos llocs.\nEntrada Autor: lluna roja » 09/06/2006 a les 22:34\nQue ben informat Sheikah!\nEntrada Autor: ->maron<- » 09/06/2006 a les 22:44\nel dinar és fa a Molins de Rei................algú em podria dir a quan està aixó del saló? esque sóc de Lleida i :roll: .............................\nEntrada Autor: Hermione99 » 10/06/2006 a les 04:11\nJo votaria que no, però simplement perquè ens conformem amb qualsevol cosa... perquè un cop hagi guanyat aquest Estatu ens faran callar la boca, perquè entenc que no ens ho puguin donar tot, però aleshores que no vagin prometent coses.\nA part que sí que són patètiques les campanyes, a vosaltres us sembla normal que posin:\nSí guanya Catalunya\nNoguanya el PP\nNo em sembla ètic, no és un argument això.\nI bé, amb tot el respecte del món, he exposat la meva opinió, però tots sou lliures, gràcies a déu o de qui sigui, de fer el que vulgueu.\nPau i amor per tothom!\nEntrada Autor: lluna roja » 10/06/2006 a les 12:09\nSabies paraules Hermione99!!!\nEntrada Autor: Hermione99 » 17/06/2006 a les 01:20\nGràcies lluneta per el teu recolzament\nsempre tan dolça tu\nI bé, ja s'acosta el dia tan esperat (ironia)


Badanotis :: L’Associació Cat-Arif celebra la festa de la Primavera Amazigha en Sant Adrià\nUn acte festiu però també reivindicatiu de la cultura, llengua i identitat amazigha\nAquest dissabte, 8 de juny, l’associació Cat-Arif ha organitzat a les instal·lacions del Museu d’història de la immigració de Catalunya (MhiC) la festa de la Primavera Amazigha. Un acte, obert a tots els que han volgut conèixer de primera mà aquesta cultura del nord d’Àfrica i que s'ha iniciat amb la lectura, traducció i debat del llibre 'L’alba bereber', de l’escriptor Mohammed Budhan.\nL'acte ha estat festiu però també reivindicatiu de la seva llengua, i la seva identitat pròpia. Els amazics són el poble autòcton, originari, del nord d'Àfrica, tot i els processos de colonització han conservat sempre l'anhel de llibertat; de fet, el mot 'amazic' vol dir 'home lliure'. Cat-Arif, per la seva banda és una associació que va néixer al 2005 amb el propòsit de difondre la cultura amazigha i conèixer la catalana. L'acte que ha combinat també música, tradicions i danses, així com la degustació de gastronomia d'origen, la desfilada de models amb vestimentes tradicionals, i les actuacions de Pedro de la Prada i Twattun, ha comptat amb la col·laboració de l'UNESCO Sant Adrià i l'Ajuntament de Sant Adrià de Besòs.\nEl moviment cultural amazigh ha anat estenent la seva influència al llarg dels dos darrers decennis: d’una banda s’han multiplicat les associacions culturals i les iniciatives d’estudi i de promoció cultural en els àmbits universitaris amb un nombre creixent de tesis doctorals, en bona part defensades a França.\nSegons dades de l'IDESCAT (estadística bàsica de Catalunya2007) hi ha 860.575 residents estrangers a Catalunya, d'aquests 211.475 són originaris del Marroc, els procedents d'Algèria són 7.341. Gairebé el 25% d'estrangers residents a Catalunya són procedents del Marroc i un 0,8% ho són d'Algèria. Es considera que el 80% dels immigrants magrebins que viuen i treballen a Catalunya són amazics.\nA Catalunya la llengua amazigha es considera la tercera llengua més parlada, després del català i el castellà.


Una de les claus d’aquesta singular prova per etapes és que és oberta a tothom, tant als participants amateurs com als de categoria Pro. Els aficionats poden escollir entre la participació individual o en parelles, també mixtes, amb l’opció de pujar al podi en qualsevol de les modalitats. I l’altra gran atractiu de la VolCAT Costa Brava és l’acurada selecció dels recorreguts, amb una gran varietat de terrenys que combinen els corriols divertits i tècnicament més exigents amb seccions sense gran dificultat i trams de pista on es pot agafar una bona velocitat de cursa.\nUns traçats en format Cross Country de gran bellesa pel cor de les Gavarres, que aquest any s’hauran d’encarar amb l’al·licient d’orientar-se amb GPS, i sempre amb la Costa Brava i la badia de Sant Antoni com a teló de fons.\nJa des del dia abans de l’inici de la prova per etapes Calonge i Sant Antoni, municipi que aposta decididament pel turisme esportiu i específicament pel model de cicloturisme, s’omplirà d’esportistes que arribaran amb els seus equips i acompanyants en uns dies d’aventura i reptes amb BTT.\nSempre amb sortida i arribada a Calonge i Sant Antoni, seran dues etapes molt diferents pel privilegiat entorn natural d’aquest territori ciclista. La primera transcorre per l’oest del massís de les Gavarres, amb vegetació més espessa i uns corriols i camins sorprenents, amb constants pujades i baixades de transició, i amb l’exigència d’alguns trams més tècnics. Són 65 quilòmetres amb un desnivell positiu de 1.700 metres.\nL’endemà els participants afrontaran una segona etapa completament diferent, per l’est del massís, amb rampes més curtes però exigents, i unes baixades variades que faran gaudir a tots els corredors. El traçat passa per indrets emblemàtics de la comarca com Santa Coloma de Fitor o la Carbonera de Forallac i arriba a una cota màxima de 363 metres al Puig Cargol. El recorregut combina pistes ràpides amb trams més rocosos que activaran la destresa i l’orientació dels ciclistes. Aquesta etapa consta de 60 quilòmetres i 1.650 metres de desnivell.\nDues apassionants etapes en format Cross Country, que combinaran l’orientació amb la competició i els reptes personals en un cap de setmana molt esportiu a Calonge i Sant Antoni.


Col·lecció Essència de MediterràniaSens - El Jardí Secret\n137,00 € iva inclòs\nCapsa folrada contenint:\n2 ml de Boira al port\n2 ml de Brillant decadència\n2 ml de Portes del desert\n1 ml de Et veig mar\n1 ml de La darrera góndola\n1 llibret amb la representació dels 5 quadres i la seva referència perfumística\nLa recollida d’aquest producte és a càrrec del comprador o pactat separadament.\nCategoria: MediterràniaSens El Jardí Secret Etiquetes: Mediterrània, perfums de Barcelona, perfums mediterranis\nEls divuit reflexos de la Mediterrània, van ser la font d’inspiració de la creació de cadascun dels divuit perfums inicials. Les seves composicions no cerquen complementar o traduir el quadre, simplement expressar la meva percepció del mateix. D’aquest esdeveniment va sorgir la col·lecció MediterràniaSens amb 18 pinzellades fragants i 2 maridatges gastronòmics de la Mediterrània.\nL’Essència d’aquesta mostra es va presentar, conjuntament amb Lola 1958, al Museu Hammer de los Àngeles, arran de la seva intervenció als premis d’Art and Olfaction 2016, on es va exhibir el treball de 40 perfumistes d’arreu del món, seleccionats per l’equip del Museu, constituint l’Aix Scent Fair, la primera mostra d’aquestes característiques dins un marc altament conceptual. .\nEls perfums d’aquesta presentació estan curosament seleccionats entre els de la col·lecció inicial, per la seva dificultat tècnica a l’hora d’expressar una sensació:\nBoira al port\nPortes del desert\nEt veig mar\nLa darrera góndola\nSigues el primer a opinar “Col·lecció Essència de MediterràniaSens” Cancel·la les respostes\nCapsa folrada contenint: 20 vials d'1 ml. dels perfums referents: 18 pinzellades fragants i 2 maridatges gastronòmics de la Mediterrània. 1 llibret amb la representació dels 18 quadres i la seva referència perfumística La recollida d'aquest producte és a càrrec del comprador o pactat separadament.\nnot rated 97,00 € iva inclòs Llegeix més


diumenge 31 de maig de 2020, 06:54:09\nEsteu aquí: Inici → Serveis de la Seu electrònica → Tràmits → OIAC → Gestió del Padró d'Habitants: Naixements\nGestió del Padró d'Habitants: Naixements\nNova inscripció en el Padró Municipal d’Habitants de Lloret de Mar per naixement.\nTelemàtic:Aquest tràmit no està disponible electrònicament\nAdreça: Plaça de la Vila, número 1.\nEls progenitors del nadó o el seu tutor/a legal.\nOriginal del llibre de família on consti la inscripció en el Registre Civil del menor\nOriginal del DNI del pare/mare que fa el tràmit\nUnitat administrativa responsable de la tramitació:\n160 Oficina d'Informació i Atenció Ciutadana (OIAC)\nEl termini per notificar la resolució a l’interessat és de 3 mesos.\nSi l’Ajuntament no notifica dins del termini dels 3 mesos la resolució estimatòria o desestimatòria, operarà el silenci positiu, i el ciutadà quedarà a tots els efectes empadronat en el municipi.\nRecurs que es pot interposar:\nEn cas de denegació de la inscripció serà necessària una resolució motivada per part de l’Alcalde o regidor/a en qui delegui, fent-se constar que serà susceptible d’impugnació davant l’Ajuntament i la jurisdicció contenciosa administrativa.\nQuina documentació lliura l'Ajuntament:\nSi es demana, volant o certificat d'empadronament.\nRègim d'accés a la documentació d'aquest tràmit:\nRestringit. Només es cediran les dades a aquelles administracions que segons la llei hi tinguin accés, o bé que les sol·licitin quan siguin necessaris per a exercir les respectives competències, i exclusivament per als assumptes en que sigui rellevant conèixer la residència o el domicili. També s'ha de donar accés a la persona que té les dades, accés a revisió, correcció, o cancel·lació de les mateixes, sense anar en contra de l'obligatorietat d'estar empadronat.\nNormativa d'accés a la documentació d'aquest tràmit:\nArticle 40.2 del Text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya (TRLMRLC), aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, de 28 d’abril, estableix que les dades que consten al Padró són confidencials i l’accés a les mateixes es regeix per les normes que regulen l’accés administratiu dels ciutadans als arxius i als regis tres públics\nArticle 135.2 del Reglament de demarcació territorial i població dels ens locals (RDTPEL), aprovat pel Decret 140/1988, de 24 de maig, limita l’accés a les dades contingudes en el Padró a les persones interessades.


Finalitza la “Setmana de l’Ocupació”, organitzada per l’Agència de Desenvolupament Local - Ajuntament de Cardona\nFinalitza la “Setmana de l’Ocupació”, organ...\nFinalitza la “Setmana de l’Ocupació”, organitzada per l’Agència de Desenvolupament Local\nLa setmana passada es va realitzar la segona Setmana de l’Ocupació a Solsona i Cardona, una iniciativa de l’Agència de Desenvolupament Local per apropar l’alumnat de secundària a les empreses del territori i les seves oportunitats professionals de futur. Concretament, hi ha participat els alumnes de 4t d’ESO de l’Institut Francesc Ribalta de Solsona, l’Escola Arrels Secundària de Solsona, l’Institut Sant Ramón de Cardona i l’Escola Vedruna de Cardona.\nUna de les activitats és l’exposició “Made in SolCar”, ja realitzada l’any passat, que es pot visitar fins a final de mes al saló de les Homilies d’Organyà de la Biblioteca Carles Morató de Solsona. S’hi presenten una trentena d’empreses del Solsonès i Cardona i el seu producte a través d’anècdotes curioses i les professions més destacades que s’hi vinculen. Tot i que s’hi organitzen visites escolars prèviament concertades, també és oberta al conjunt de la ciutadania en l’horari de la biblioteca. A partir del mes de juny, l’exposició es portarà a les escoles de Cardona fins a final de curs.\nPolígon La Cort de Cardona\nEl dimecres i dijous passat, els nois i noies van ser reptats a participar en un joc de pistes als polígons industrials; els alumnes de Solsona als P.I. Ametllers i Pronisa a Solsona, i els alumnes de Cardona igualment al P.I. de La Cort a Cardona. Mitjançant preguntes i endevinalles han hagut de descobrir les empreses, productes i serveis que s’hi amaguen.\nIgualment, a Cardona, els alumnes van realitzar la visita a dues a 2 empreses: Vidmar i Aira Robotics, en acabar el joc de pistes.\nLa Setmana de l’Ocupació, organitzada per segon any, és una iniciativa que es duu a terme amb la col·laboració del teixit empresarial i és subvencionada pel Servei Públic d’Ocupació de Catalunya en el marc dels programes de suport al desenvolupament local i treball als barris. Va néixer l’any passat d’una inquietud sorgida en el si de la taula d’empresa de l’òrgan participatiu Solsona Co.


Los placeres de Pepa: COFFEEBOOK, MOLT MÉS QUE CAFÈ\nPublicat per Pepa Lázaro a 8:59\nRicard Sampere 7 de desembre de 2014, a les 10:21\nAquesta capacitat d'escoltar i adaptar-se al que el client vol, és la manera de fer bé les coses actualment....\nI sembla estrany que a molts restauradors o baristes, no els passi pel cap.\nDe tot lo fotografiat, em quedo amb l'entrepà.... que so coc home de poc dolç... :)\nPepa Lázaro 10 de desembre de 2014, a les 17:12\nDoncs sí, aquests germans han fet molt bé, sobre tot en el tema taules. No entenc aquesta gent que té la terrassa buida i veu la del costat plena i no fa un examen de la situació, "un informe de lliçons apreses" :-)\nL'entrepà de tonyina és deliciós, li posen una mica de crema de formatge en comptes de maionesa i està molt gustós.\nJordi Castaño 10 de desembre de 2014, a les 19:32\nEstà realment bé això de muntar negocis (quasi) monogràfics. I més, si com sembla el cas, el portes bé. Però per dinar, no el veig gaire...\nL'altre dia, comentava amb la meva dona els pocs records que tenim de Tarragona, tot i que hem estat tots dos. Serà qüestió d'anar a fer una visita a la vella Tarraco i, per descomptat, que ja et preguntaré pe fer una ruta gastronòmica.\nCom sempre, vaig tard a veure el teu blog, ja que sempre em queda al fons de la llista (encara no he descobert el motiu).\nPepa Lázaro 11 de desembre de 2014, a les 14:02\nHola Jordi, és clar que aquest no és un lloc per dinar, si de cas per un dia de preses i molta feina que t'escapes una estona a fer un entrepà de tonyina. És el nostre lloc habitual dels cafès de mig matí (que tampoc són cada dia... que treballem moooolt!!!!)\nQuan vinguis cap a Tarraco no dubtis en preguntar, que et preparo ruta de vermut, dinar, cafès, sopar i copes!


Agents informatius als carrers que resolen dubtes, a Santa Perpètua - Diari de Sabadell\nAgents informatius als carrers que resolen dubtes, a Santa Perpètua\nDistingits amb una llampant armilla taronja, diversos agents informatius ronden pels carrers de Santa Perpètua de Mogoda per resoldre dubtes que el procés de desconfinament genera a la ciutadania. En cap cas fan tasques de vigilància o sancionadores, sinó de suport i assessorament. Són equips de treballadors municipals, com conserges, monitors d’esport o educadors, que han vist afectat el seu lloc de feina a causa de la reestructuració organitzativa i el tancament d’instal·lacions de l’Ajuntament.\nEl servei s’ha activat aquesta setmana i els primers dies s’ha centrat, sobretot, a assessorar sobre els usos adequats de les mascaretes. Abans, però, els agents informatius han estat els responsables de fer-ne el repartiment. El dilluns, massivament. A partir de l’endemà, centrant-se en col·lectius vulnerables i en grups de risc, acompanyant la donació amb informació. “Vam corregir molts usos. Hi ha gent gran que la porta del revés. També hi ha molta ciutadania que ens pregunta quines mascaretes es poden rentar, i com s’ha de fer”, explica Pili Elena, coordinadora d’un equip de vuit agents informatius. Tots ells han rebut formació específica i, tenint en compte que són treballadors de l’Ajuntament, també els és fàcil oferir ajuda relacionada amb temes relacionats amb els serveis municipals.\nLes franges horàries de sortida al carrer, que en casos particulars han generat confusió, són una de les qüestions que més estan treballant. “Hi ha molta gent que no té accés al cabdal d’informació i cal reforçar-ho als espais públics”, assenyala el cap de la Policia Local, Xavi López, que treballa coordinadament amb aquest servei.\nHi ha qui no se sap les normes i també hi ha qui se les sap i no en fa cas. “Es fa la picaresca, però és un percentatge de població molt baix. En qualsevol cas, nosaltres assessorem sense entrar en conflicte, i crec que així es genera més empatia. Sempre els donem l’alternativa correcta”, ressalta Pili Elena.\nEls equips fan, alhora, una tasca fins i tot més important que assessorar: escoltar. “Hi ha molta gent gran que, més que informació sobre normes, necessita parlar. S’estarien tot el dia amb tu”, reflexiona la coordinadora. “És un moment de molta incertesa, els preocupa el futur, i una funció també és tranquil·litzar”, afegeix.\nTemes:Santa Perpètua, Vallès


50 RUTES SENDERISTES PER CATALUNYA. PORTELL RIFÀ, JOAN. Llibre en paper. 9788482166230 Llibreria A Peu de Pàgina\nAquesta selecció de 50 rutes senderistes per Catalunya és un recull de caminades, aptes per a tothom, orientades a donar a conèixer totes i cada una de les comarques del país i dels seus espais naturals més emblemàtics. La selecció ha estat feta a partir dels criteris de bellesa dels paratges, singularitat i la voluntat de cobrir tot el territori, des del Cap de Creus fins al Montsià i des de Barcelona fins als Pirineus. Un recull de rutes seleccionades amb les que, a cada passa que fareu pels camins ressenyats, descobrireu la bellesa dels racons més encantadors i sublims de Catalunya. Una guia que us marcarà el camí a seguir.\nSERRALADA LITORAL EN BTT, LA -N.E.-\nEl llibre que teniu a les mans és un recull de 18 itineraris en bicicleta pel tram de la Serralada Litoral comprès entre el riu Besós i la Tordera. Però està concebut de manera que les possibilitats de dissenyar-se un itinerari a mida siguin moltes més que divuit, perquè en cada ruta es ressenyen els punts d'enllaç amb les altres. N'hi ha una de central, que uneix els rius Besò...\nVista previa: 50 RUTES SENDERISTES PER CATALUNYA