Vam fundar l’esdeveniment Hack in the Box fa més de 15 anys a Malàisia, que és d’on prové la majoria del nostre equip originalment. El que volíem era crear una conferència amb altaveus de gran qualitat, alhora que es mantenia assequible per a estudiants i investigadors independents.\nHITB va començar inicialment com a recurs d’informació i repositori públic de fets dins de la indústria de la seguretat. Sempre hem cregut que el coneixement hauria de ser accessible per a tothom, és per això que ens deixem fora de la nostra forma per assegurar-nos que les diapositives i materials es publiquen gairebé immediatament després que l’altaveu abandoni l’escenari, les enregistraments de vídeo no es venen sinó es carreguen al nostre canal Youtube. i fins i tot transmetem en directe la nostra pista CommSec.\nSempre hem aconseguit que no només oferim entrades d’estudiants a un preu bàsic, sinó també entrades amb descompte per a espais de pirates informatius i membres de la comunitat. Sens dubte, coses com volar més de 50 altaveus internacionals de tot el món no són barates, és per això que depenem del suport dels nostres patrocinadors per seguir fent el que fem.\nAquest any serà el novè any que estem a Amsterdam. També estem treballant per portar la conferència a la Xina a l’octubre, que hauria de ser realment interessant.\n1 Què podem esperar de veure en l’esdeveniment d’Amsterdam d’aquest any?\n2 Quins són alguns temes que es discuteixen a la conferència?\n3 Com trieu les vostres ubicacions?\n4 Programació, dates i entrades per a la conferència HITB 2018\nQuè podem esperar de veure en l’esdeveniment d’Amsterdam d’aquest any?\nSeguirem amb el nostre format provat d’entrenaments intensius de mà durant els primers dos dies seguits de la nostra conferència de dos dies que inclou sessions de 60 a 120 minuts. També hi haurà una exposició ampliada de la indústria i una àrea de concurs de lliure accés amb una gran quantitat de nous reptes per a què la gent hi pugui jugar. Alguns premis inclouen fins i tot un viatge a Hong Kong!\nTambé tindrem la nostra pista habitual de CommSec: una altra àrea lliure d’assistir amb xerrades de 30 minuts que ens enorgulleix dir no inclou converses de venedors ni conferències de màrqueting. Tot i que la pista de CommSec és gratuïta, ens enorgulleixem que els altaveus acceptats proporcionin no només presentacions en profunditat, sinó una investigació nova, fresca i, per descomptat, no comercial..\nTambé hem rebut alguns altaveus clau molt interessants per a la conferència principal, amb Marion Marschalek d’Intel dedicada a presentar la nota inicial del dia 12. Marion és un antic analista i programari de programari maliciós que ara treballa amb Intel en investigacions de baix nivell i el seu keynote també serà molt tècnic. El dia 2, Jennifer Legio ens donarà el tret de sortida i la nota de cloenda serà lliurada per Amber Baldet, directora executiva, Blockchain Program Lead, J.P. Morgan. No cal dir que també estem molt emocionats.\nQuins són alguns temes que es discuteixen a la conferència?\nSempre hi ha diverses converses que seran “grans” i aquest any sens dubte no és una excepció. M’interessa personalment veure la conversa de Don Bailey sobre atacs contra elements segurs i permetre a qualsevol adversari suplantar qualsevol dispositiu a la xarxa.\nTambé hi ha un nou atac de filtració de dades anomenat Tunnel fantasma per l’únic equip de Qihoo360 que hauria de ser absolutament fantàstic. Mostraran un nou implant de maquinari que han desenvolupat que proporciona un pont inalàmbric cap a una màquina objectiu, incloent la capacitat de carregar el programa d’explotació sobre ell.\nTambé estic desitjant que el treball que Bernard Mueller hagi estat buscant defectes en els contractes intel·ligents Ethereum. Detallarà diversos mètodes per explorar contractes intel·ligents i l’ús d’anàlisis simbòliques per detectar diferents tipus de vulnerabilitats. Hauria de ser divertit.\nCom trieu les vostres ubicacions?\nAnalitzem els llocs en els quals és més valuós per a la comunitat. Als Estats Units hi ha més conferències de seguretat de les que podríeu comptar, és per això que hi som presents a qualsevol altre lloc, però no hi és. Quan, per exemple, vam decidir ampliar-nos a Dubai el 2007, gairebé no hi ha conferències de seguretat altament tècniques a la regió, i les poques que podríeu trobar estaven àmpliament comercialitzades i menys destinades a investigadors i estudiants. Així doncs, escollim els nostres països segons el que pensem que hi ha una “necessitat”.\nAls Països Baixos, però, ja érem amics dels nois del Chaos Computer Club (CCC) fora d’Alemanya i, a més d’organitzar un enorme camp de pirates informatius a Holanda cada 4 anys, pensem portar una conferència de seguretat HITB a Amsterdam. ajudaria a complementar-ho i, alhora, crear una reunió per a la comunitat de pirates informàtics holandesos.\nProgramació, dates i entrades per a la conferència HITB 2018\nHITBSECCONF2018 tindrà lloc a AMSTERDAM el 9 al 13 d’abril de 2018\nA NH Grand Krasnapolsky.\nEntrenament – 9è, 10 i 11 d’abril\nFORMACIÓ DE 3 Jornades 1 – El laboratori d’explotació ARM\nFORMACIÓ DE 3 Jornades 2 – Modern Malware Warfare\n3 dies de formació: fer & Trencant sistemes d’aprenentatge de màquines\nFORMACIÓ DE 3 DIES 4 – Auditoria del codi font com un ninja\nFORMACIÓ DE 3 DIES 5: Explotació de xarxes empresarials de gran seguretat\nFORMACIÓ DE 3 DIES 6: Out Of The Blue: atacant BLE, NFC, HCE i molt més\nFORMACIÓ DE 3 DIES 7 – Mastering Burp Suite Pro: 100% pràctica\nConferència – 12è & 13 d’abril\nObteniu les vostres entrades a https://conference.hitb.org/hitbsecconf2018ams/register/.\nNe themeluam ngjarjen Hack në Box mbi 15 vjet më parë në Malajzi, e


A cau d'orella...: Temps de propòsits\nUna de les coses positives que ens porta el canvi d'any és que, a qui més qui menys, ens agrada començar-lo amb nous propòsits, renovació de promeses, portes velles que volem tancar, finestres que volem obrir i alguns portons que deixem mig oberts per si de cas...\nI és aquesta actitud d'esperança i d'il·lusió la que ens fa sentir-nos que encara estem vius i que encara ens queden moltes coses per fer i objectius per assolir. Tant de bo un dels propòsits sigui mantenir aquest esperit tot l'any, tenim el mal costum de només tenir-lo en dates com aquestes. I ens queda tot l'any per endavant! De nosaltres depèn que es mantingui aquesta llum d'esperança de forma permanent.\nI jo no sé vosaltres, però jo ja he fet els meus propòsits. Alguns de nous, alguns és veritat, són de repetits (si jo us expliqués...); però és el que té quan un no es dóna per vençut (o simplement perquè els de Mataró som així, uns capgrossos). Això sí, el vell propòsit de deixar-me caure més sovint per aquí, em sembla molt que el deixaré per una altra vida. Massa anys que el mantinc, però mai acabo d'assolir-lo. Deixarem que les ganes, la inspiració i la màgia (sí, sí... la màgia!!) faci la seva feina.\nQue el nou any ens porti a seguir compartint petits i grans moments on sigui, però que aquests ens faci sentir vius. Us desitjo una bona entrada d'any i un millor 2015! Sigueu bons i bones, o no... però sigueu sempre molt feliços! Gràcies a tots i totes per ser-hi...\nDe joanfer a les 17:02:00\nEtiquetes de comentaris: 2015, Any Nou, felicitat, propòsits\nMolt bon any, Joan...\n1 de gener de 2015 a les 18:59\nPle de bons propòsits....\n2 de gener de 2015 a les 12:17\nFa temps que he arribat a la perfecció i per tan no em cal fer-me propòsits :P\n5 de gener de 2015 a les 12:09\nSiguin amb molts o pocs propòsits, espero que tingueu un bon 2015!! ;)\n6 de gener de 2015 a les 2:01\nSempre hem de tenir l'esperança que tot serà millor; l'optimisme ens fa estar més actius i predisposats a aconseguir tot els que ens proposem.\nBenvingut sigui aquest 2015 amb totes les coses precioses que estan per arribar.\nUna abraçada molt forta, Joan!\n7 de gener de 2015 a les 23:10\nLydia!! Ara veig que no t'havia contestat. Excel·lent energia positiva porta el teu comentari. Em quedo per mi una miqueta i la resta la repartim!!\nUn petó gran!! ;)\n21 de gener de 2015 a les 20:42


MATINS AMB MENYS CONFLICTES - La Baula\nMATINS AMB MENYS CONFLICTES\nEls matins acostumen a ser un moment força estressant a la majoria de cases, cada infant es lleva a la seva manera, alguns ho fan força ràpid i els altres els costa sortir del llit. Hem d’aconseguir que es vesteixin, esmorzin, es rentin les dents i es preparin la motxilla per arribar a l’escola a temps. I això sovint és font de conflictes, just en el moment de marxar volen portar una cosa a l’escola que no troben, o volen posar-se una peça de roba que no està neta. Quan els infants són petits, n’hi ha que ho volen fer tot sols i d’altres que volen que els vestim i que ho fem tot nosaltres, trobar el punt just d’ajuda sense interferir però també buscant la seva autonomia es converteix en un repte per a les famílies.\nPlanificar les coses que han de fer al matí els pot ajudar a disminuir algunes tasques, preparar-se la roba i la motxilla el dia anterior, preparar els entrepans el cap de setmana i tenir-los al congelador, o fer un llistat de tasques amb imatges perquè els ajudi a organitzar-se soles.\nPerò descobrir el nostre paper en cada moment serà clau, si tenim infants que es distreuen amb facilitat, que es posen a jugar o si hi ha baralles perquè tots volen utilitzar el lavabo al mateix moment, haurem de ser-hi presents. Acompanyar-los, sense semblar que els vigilem o que anem repetint ordres, podem donar-los un cop de mà sense fer-ho tot nosaltres, ens podem repartir les tasques o bé fer-les amb elles.\nComençar el dia amb conflictes i baralles no agrada a ningú, els infants entren a l’escola enfadats i nosaltres anem a treballar de mal humor. Hauríem de revisar que no funciona en els nostres matins si això és quelcom habitual a les nostres llars. Ens llevem amb el temps suficient? A vegades deu minuts abans marca la diferència entre haver de córrer o poder marxar tranquils de casa. Quines tasques creus que pot fer el teu fill per ell mateix? Ho has parlat amb ell? Feu les transicions de manera esglaonada, no podem passar un dia de vestir-lo nosaltres a dir-li que es vesteixi sol, encara que sapiguem que ho pot fer, durant unes setmanes haurem de ser-hi presents, potser només parlant d’altres temes, mentre l’ajudem a posar-se un mitjó. Preparar-se la motxilla el dia abans ens ajudarà a estalviar temps al matí, si té extraescolars i cal que s’endugui alguna cosa, si ha de portar un llibre, deixem-ho preparat el vespre abans i si podem a la porta amb la jaqueta i la mascareta a punt.\nSi el nostre fill o filla li costa escollir la roba, i tot i que la preparem el dia anterior, després vol fer canvis i això és font de conflictes, podem preparar uns quants conjunts que siguin òptims per l’escola i li fem uns foto i la pengem a la porta de l’armari. Parlem-ho el cap de setmana i organitzem la roba de la setmana i deixem els conjunts preparats.\nSi la teva filla és de les que triga molt a esmorzar, deixa-ho pel final, primer garantim que tenim fet tot el que necessitem per marxar a la hora i preparem un esmorzar que es pugui anar menjant pel carrer. Posem-nos una alarma 10 minuts abans de la hora que haguem de marxar, de tal manera que si ens hem entretingut en alguna cosa puguem prioritzar allò essencial, la nena no pot marxar sense sabates, però potser si sense un pentinat elaborat.\nRevisem els nostres matins, si pot ser amb ells, durant el cap de setmana o a la tarda tornant de l’escola, i fem un pla per tenir uns matins més plàcids, a vegades petits canvis marquen la diferència entre el conflicte i un bon matí!


Salutacions institucionals | XIII Congrés Internacional de Ciutats Educadores 2014\nÉs per a mi una gran satisfacció, com a alcalde de Barcelona i com a president de l’Associació Internacional de Ciutats Educadores, acollir el XIII Congrés Internacional de l’AICE l’any 2014. Un any en què també tenim el goig de celebrar el vintè aniversari de la creació de l’associació, impulsada per l’Ajuntament de Barcelona.\nEl 1990 Barcelona va presentar al món la idea de ciutat educadora, una proposta que és compartida per 454 ciutats de 36 països, gairebé 25 anys després. Actualment, aquest concepte de ciutat educadora és més necessari que mai. Els moments difícils que estem vivint per la crisi econòmica i social que ens afecta demanen que cada ciutat, com a àmbit de convivència i intercanvi, desvetlli potencialitats internes i externes perquè seguim avançant cap al futur.\nMés que mai, el coneixement i l’educació esdevenen eixos bàsics per al desenvolupament i la inclusió social. Per això l’administració local projecta sobre l’educació una mirada àmplia, una mirada sustentada en la idea de ciutat educadora, on l’educació esdevé un instrument essencial per al desenvolupament personal i col•lectiu, i la millora de la convivència i de la solidaritat. És per aquest motiu que el lema del Congrés del 2014 és La ciutat educadora és una ciutat que inclou.\nEstic convençut que aquest Congrés serà molt important per a totes les ciutats de l’AICE, ja que ens permetrà compartir coneixements i experiències en aquest àmbit, i avançar plegats en la construcció d’unes ciutats més justes, fetes per a les persones i amb les persones. Ciutats que no deixen ningú enrere.\nDesitjo que la seva estada entre nosaltres l’any 2014 els ajudi també a conèixer millor tots els atractius que, com a capital de Catalunya, ens han convertit en una de les ciutats més visitades del món: el barri Gòtic i els bells edificis del Modernisme, els museus i els festivals, la nostra cultura mediterrània que ens fa gaudir de la vida a peu de carrer, una gastronomia popular, creativa i de qualitat, i un comerç diversificat i proper.\nSerà un plaer per a Barcelona i per al Comitè Organitzador del XIII Congrés acollir aquest esdeveniment internacional, l’èxit del qual depèn, sens dubte, de la participació activa de tothom.\nEls agraeixo molt sincerament la seva confiança.\nBarcelona els espera amb els braços oberts!\nAlcalde de Barcelona i President de l’Associació Internacional de Ciutats Educadores (AICE)


Pradó de Catalunya i les Illes Balears: de setembre 2019\nEls Estudis d'Evangeli d'en Jaume Fontbona: Augmenta’ns la fe\nDiumenge 27 durant l’any C\n(6 octubre 2019)\n1. Llegim el text (Lc 17,5-10)\n5Llavors els apòstols digueren al Senyor: Augmenta’ns la fe. 6Ell va respondre: Només que tinguéssiu fe com un gra de mostassa, diríeu a aquesta morera: «Arrenca’t de soca-rel i planta’t al mig del mar», i us obeiria. 7¿Qui de vosaltres, si té un servent a llaurar o a pasturar el ramat, li dirà, quan ell torni del camp: «Vine de seguida a seure a taula»? 8¿No li dirà més aviat: «Prepara’m alguna cosa per sopar i estigues a punt per a servir-me fins que hauré acabat de menjar i beure, que després ja menjaràs i beuràs tu»? 9¿És que donarà les gràcies al servent perquè ha fet allò que se li havia manat? 10Així també vosaltres, quan haureu fet tot allò que Déu us ha manat, digueu: «Som uns servents sense cap mèrit: hem fet només el que havíem de fer.»\nD’entrada, la petició dels apòstols sorprèn per la seva brusquedat. Fins ara no s’havia insinuat el tema de la fe. La fe sols l’augmenta Déu; per això Lluc recorda la condició divina de Jesús anomenant-lo Senyor. Aquí no es tracta de la poca fe dels deixebles com a Mt 17,20, sinó de la força de la fe. Heus aquí que els apòstols adrecen al Senyor Jesús una pregària a fi de tenir una fe més robusta (sols com un gra de mostassa, que és molt petit i es fa robust) per a dur a terme les responsabilitats eclesials.\nFer el camí de Jesús implica sostenir-se en la robustesa de la fe. Precisament les dues imatges antitètiques que clouen l’ensenyament sobre la fe: plantar-se i en el mar, mostren la incommensurabilitat del poder de la fe. El qui té fe, té un poder incommensurable.\nL’ensenyament sobre el servei apunta que res no és indispensable en el servei al Senyor. En efecte, la utilitat del servei no està en la seva productivitat, sinó en el fet de servir. El deixeble és convidat a identificar-se amb l’esclau que fa el que se li mana sense esperar res per la fidelitat i l’obediència mostrades.\nLa paràbola del servent inútil (Lc 17,7-9) és de les que obren el diàleg amb una pregunta i de les que conviden a identificar-se amb un dels personatges, ací l’esclau. Tal com un esclau fa el que ha de fer, ningú no esperarà mai que la fidelitat i l’obediència mostrades no li atorguin cap dret sobre el seu senyor. Així doncs, la paràbola apunta que el deixeble no ha reivindicar res a Déu pel servei fet (no compta res la productivitat). Tampoc Déu no està obligat a recompensar el servei que el deixeble està cridat a fer (el que compta és la gratuïtat).\nM’he preguntat mai sobre la força de la meva fe?\nQuè em mou a ser generós, a estimar gratuïtament els altres?\nEl servei que faig té sentit com a tal o espero ser recompensat?\nCom visc la gratuïtat del meu servei?\nFlorenci Costa: capellà del Padró, intel·lectual al servei dels pobres\nPosted by Pepe at 20:24\nPosted by Pepe at 12:58\nPosted by Pepe at 21:30\nEls Estudis d'Evangeli d'en Jaume Fontbona: hi haurà més alegria en el cel per un sol pecador que es converteix que no pas per noranta-nou justos que no necessiten convertir-se\nD. 24 de durant l’any C\n1. Llegim el text (Lc 15,1-32)\n4¿Quin home d’entre vosaltres, si té cent ovelles i en perd una, no deixa les noranta-nou al desert i va a buscar la perduda fins que la troba? 5I quan l’ha trobada, se la posa a les espatlles ple d’alegria 6i, arribant a casa, convida els amics i els veïns dient-los: “Veniu a celebrar-ho amb mi: he trobat l’ovella que havia perdut.” 7Jo us dic que, igualment, hi haurà més alegria en el cel per un sol pecador que es converteix que no pas per noranta-nou justos que no necessiten convertir-se.\n8O bé, ¿quina dona, si té deu monedes de plata i en perd una, no encén una llàntia i escombra la casa amb tota cura fins que la troba? 9I quan l’ha trobada, convida les amigues i veïnes dient-los: “Veniu a celebrar-ho amb mi: he trobat la moneda que havia perdut.” 10Igualment jo us dic que hi ha una alegria semblant entre els àngels de Déu per un sol pecador que es converteix.\n11I digué encara: Un home tenia dos fills. 12Un dia, el més jove digué al pare: Pare, dóna’m la part de l’herència que em toca. Ell els va repartir els béns. 13Al cap d’uns quants dies, el fill més jove va vendre’s tot el que tenia i se’n va anar amb els diners en un país llunyà. Un cop allí, dilapidà la seva fortuna portant una vida dissoluta. 14Quan s’ho hagué malgastat tot, vingué una gran fam en aquell país i començà a passar necessitat. 15Llavors es va llogar a un propietari d’aquell país, que l’envià als seus camps a pasturar porcs. 16Tenia ganes d’atipar-se de les garrofes que menjaven els porcs, però ningú no li’n donava. 17Llavors recapacità i es digué: “Quants jornalers del meu pare tenen pa de sobres i jo m’estic aquí morint de fam! 18M’aixecaré i aniré a trobar el meu pare i li diré: Pare, he pecat contra el cel i contra tu. 19Ja no mereixo que em diguin fill teu; tracta’m com un dels teus jornalers.” 20I se n’anà a trobar el seu pare. Encara era lluny, que el seu pare el veié i es commogué, corregué a tirar-se-li al coll i el besà. 21El fill li digué: Pare, he pecat contra el cel i contra tu. Ja no mereixo que em diguin fill teu. 22Però el pare digué als seus criats: De pressa, porteu el vestit millor i poseu-l’hi, poseu-li també un anell al dit i unes sandàlies als peus; 23porteu el vedell gras i mateu-lo, mengem i celebrem-ho, 24perquè aquest fill meu era mort i ha tornat a la vida, estava perdut i l’hem retrobat. I es posaren a celebrar-ho. 25Mentrestant, el fill gran era al camp. Quan, de tornada, s’acostava a la casa, va sentir músiques i balls 26i cridà un dels criats per preguntar-li què era allò. 27Ell li digué: El teu germà ha tornat. El teu pare l’ha retrobat en bona salut i ha fet matar el vedell gras. 28El fill gran s’indignà i no volia entrar. Llavors el seu pare va sortir i el pregava. 29Però ell li respongué: Fa molts anys que et serveixo sense desobeir mai ni un de sol dels teus manaments, i tu encara no m’has donat un cabrit per a fer festa amb els meus amics. 30En canvi, quan ha tornat aquest fill teu després de consumir els teus béns amb prostitutes, has fet matar el vedell gras. 31El pare li contestà: Fill, tu sempre ets amb mi, i tot el que és meu és teu. 32Però calia celebrar-ho i alegrar-se, perquè aquest germà teu era mort i ha tornat a la vida, estava perdut i l’hem retrobat.\nS’acosten a Jesús els publicans i els altres pecadors (15,1). I en aquest context, Jesús conta tres paràboles als qui el refusen com el qui porta la salvació de Déu. I no conta cap conte, sinó que s’identifica amb el pastor, amb la dona i amb el pare, que cerquen, troben i salven el que s’ha perdut (ovella, moneda, fill). Jesús anuncia i fa present (identificant-se amb el missatge) la immensa joia de Déu pels pecadors retrobats o tornats a la vida.\nLes tres paràboles il·lustren un idèntic procés: 1) hi ha quelcom perdut (una ovella, una moneda de plata, un fill); 2) allò perdut és cercat amb atenció i cura o és acollit amb amor; 3) es fa festa pel retrobament d’allò perdut. Una festa que expressa l’alegria del Pare i la de l’Església: calia celebrar-ho i alegrar-se, perquè aquest germà teu era mort i ha tornat a la vida, estava perdut i l’hem retrobat (15,32). Déu i l’Església són els qui l’han retrobat i per això ho celebren junts, concedint al perdut el lloc d’honor (el vestit millor), la dignitat (l’anell) de fill, però també de germà, i la llibertat (les sandàlies, els esclaus anaven descalços).\nJesús s’adreça no sols als entesos, que miren malament que aculli els qui legalment són exclosos, sinó també als de casa, que tenen enveja del perdut i acollit amb amor (15,27-28), i que, a més, creuen conèixer el Pare, i per això, protesten quan fa el contrari del que pensaven que faria (15,29). Els dos fills fan el que s’espera que facin: el petit viu sense el pare i el gran no reconeix el seu germà; en canvi el pare sorprèn: no retreu res al petit que torna perquè troba a faltar el pa del seu pare, l’abraça i el besa; i ajuda el gran a valorar el que comparteixen. També sorprèn el pastor que s’arrisca per una sola ovella, i la dona que convida a participar de la seva alegria. Només l’amor del pare pels dos fills fa possible la joia de la comunió retrobada. El banquet celebra l’amor inestroncable del Pare i la comunió refeta, i és figura del banquet del Regne, del qual fem un tast a l’Eucaristia, on acollim l’amor de Déu manifestat plenament en Jesús i on el germà gran acull el germà petit.\nEn resum, amb una imatge, Jesús revela l’amor inestroncable del seu Pare, que també és el nostre. Aquesta imatge del Pare camina amb Jesús. L’amor del pare de la paràbola s’ha fet realitat en Jesús. El relat convida l’oient a descobrir aquest amor i a fonamentar-hi la fe, així com a reconèixer-se en l’ovella, la moneda i el fill perduts i retrobats. Avui Jesús respon la pregunta de fa tres diumenges: ¿Senyor, són pocs els qui se salven? (13,23), el perdut se salva, per això Jesús ha vingut.\n3. Mirem la nostra vida i acció. Em reconec en l’ovella, la moneda i el fill perduts? I en el fill gran que no accepta el perdut que torna? I en el pastor que deixa les 99 i cerca la perduda? I en l’alegria de la dona que troba la moneda perduda després de cercar-la amb cura? Gaudeixo de l’amor que no para de tenir cura de tothom que estimes, com el pare de la paràbola?


La Residència de Gent Gran de Sort incorpora un gos per a fer teràpia i conviure amb els residents – Comarques de Ponent\nLa Residència de Gent Gran de Sort incorpora un gos per a fer teràpia i conviure amb els residents\nLa Residència de Gent Gran Serafí Casanovas de Sort ha incorporat la gossa Roda per a fer teràpia amb els residents. Es tracta del projecte ‘Roda, una alegria que s’encomana’. Roda és un cadell ensinistrat amb fins terapèutics que ha de servir per fer disminuir el sentiment de soledat dels residents, afavorir l’intercanvi afectiu donant i rebent afecte, ajudar a sortir de l’aïllament, fomentar la comunicació entre els residents i l’equip gestor de la Residència, permetre que els usuaris es sentin útils o afavorir el moviment. La Residència de Gent Gran Serafí Casanovas de Sort ha incorporat la gossa Roda per a fer teràpia amb els residents. Es tracta del projecte ‘Roda, una alegria que s’encomana’. Roda és un cadell ensinistrat amb fins terapèutics que ha de servir per fer disminuir el sentiment de soledat dels residents, afavorir l’intercanvi afectiu donant i rebent afecte, ajudar a sortir de l’aïllament, fomentar la comunicació entre els residents i l’equip gestor de la Residència, permetre que els usuaris es sentin útils o afavorir el moviment.La Roda va conviure, quan tenia 3 mesos, durant uns dies amb les persones de la Residència de Sort per conèixer i comprovar l’acceptació dels residents del projecte. Pràcticament tots els usuaris van rebre amb els braços oberts a la Roda i ara després d’un nou període d’ensinistrament ha tornat per quedar-se a viure a la Residència. Durant aquest temps la Roda ha estat ensinistrada perquè s’acostumi a les cadires de rodes i als moviments estereotipats d’aquests usuaris o perquè no tibi amb força de la corretja que el subjecta en les passejades. Alberto Rodríguez, ensinistrador caní, diu que es tracta d’un gos de treball per donar servei als residents i que ha estat ensinistrat amb unes regles d’obediència molt bàsiques que les puguin donar fàcilment tots els residents. Aquestes normes d’obediència bàsica es reforcen amb gestos molts bàsics.


Sindicat Espanyol Universitari –SEU– POLÍT/ART Sindicat estudiantil creat el 1933 en el si de Falange Española y de las Jons ; després del triomf franquista de 1939, es va convertir en organisme d’afiliació obligatòria de tots els universitaris i estudiants d’escoles mitjanes i professionals. El seu cap, designat pel govern, era procurador en corts nat. Aquesta organització va tenir una gran importància en la creació de la Biennal d’Eivissa , que en la seua primera edició (1964) duia el nom de Biennal Internacional d’Art Universitari SEU, ja que en va ser l’impulsor juntament amb la Delegació Nacional de Cultura i l’Ajuntament d’Eivissa. A la inauguració de la primera edició, l’octubre de 1964, hi assistiren el cap nacional del SEU, Daniel Regalado Aznar, el director de la revista universitària Acento Cultural, Rafael Conte, i el secretari del departament d’activitats culturals del sindicat, Ignacio Boqueres. La persona que durant molts d’anys tutelà aquesta manifestació artística fou Florenci Arnan i Lombarte , que en aquell temps era el cap del Departament d’Activitats Culturals del SEU i secretari general de la Biennal. [FCC]


com utilitzar l’alfàbrega fresca de 4 maneres sorprenents - Bellesa | Gener 2021\nsabó de plat de bricolatge\nEspero el moment en què la nostra alfàbrega (Ocimum bacilicum) està a punt per començar a recollir cada any. Estem força a prop, així que els meus pensaments han versat sobre totes les coses meravelloses que faré amb aquesta planta versàtil en els propers mesos. Crec que l’alfàbrega és una d’aquestes plantes que les persones solen donar per descomptat. M'encanta prendre una planta vista per tants com una mera herba de condiment i revelar-ne la seva vessant medicinal.\nA la nostra granja, conreem alfàbrega entre les nostres plantes de tomàquet. És una gran planta d’acompanyament i es beneficia de la petita quantitat d’ombra que permeten les grans plantes. Durant tot l’estiu trio les fulles per posar salsa de pizza fresca i per fer una varietat de receptes de pesto. També els escull per afegir-ne a te i productes domèstics.\nCom utilitzar alfàbrega fresca en quatre maneres creatives\nA continuació es detallen algunes de les maneres preferides d’utilitzar alfàbrega:\ntovalloles desinfectants casolanes\nEl tractament de l’acne\nL’alfàbrega és antibacteriana. Un te d'alfàbrega, quan s'utilitza com a rentat facial senzill sense sabó, pot ser una manera refrescant de desterrar les estovalles.\nAlleujament dels mals de cap\nL’alfàbrega és antiespasmòdica. L'ús d'alfàbrega fresca en una amanida o beure un te d'alfàbrega pot ajudar a alleujar els mals de cap. Un dels meus remeis preferits per al mal de cap és un bany de peus. M’encanta sobretot utilitzar lavanda i llúpol. Quan visito la casa d’un amic que no és tan a l’herba com ho sóc, no solen estar disponibles, però normalment puc tenir compte d’alfàbrega al seu armari d’espècies.\nCom fer un senderó de alfàbrega:\nEscalfeu 3 quarts d'aigua fins que comenci a vapor (no voldreu massa calor).\nSitueu el vostre amic en una còmoda cadira amb els peus en una tassa gran / tina / lavabo. Hauria de ser prou gran perquè l’aigua li cobreixi còmodament els peus.\nAfegiu l’alfàbrega fresca a la conca del peu.\nAboqueu-hi l’aigua calenta, tenint cura de comprovar que l’aigua sigui tan calenta com poden estar, però no massa calenta.\nEnvolteu la part superior de la conca amb una tovallola per mantenir la calor.\nFeu un massatge, doneu un te d'alfàbrega i / o un drap fresc per al front, i la majoria dels mals de cap seran històrics.\nAlleujar les nàusees\nL’alfàbrega fresca en aliments o elaborada com a te pot ajudar a alleujar les nàusees, la malaltia pel moviment o la malaltia del matí. Moltes referències suggereixen que l’alfàbrega no es recomana durant l’embaràs. Pot actuar com un emmenagogo (amb capacitat per iniciar el cicle menstrual) quan es pren diàriament en dosi terapèutica. L'ús d'alfàbrega ocasionalment en menjar o com a te no constitueix una dosi prou gran i, per tant, pot ser una solució saborosa per al malalt del matí.\nAspirador d’errors per a plantes\nCada any porto les meves plantes tendres a l’hivern. A principis d’estiu, quan les temperatures nocturnes s’escalfen prou, tot pot prendre vacances fora. En aquest moment, alguns d’ells estan lluitant amb un problema d’errors real. L’alfàbrega és una solució fàcil, barata i també fa bona olor.\nCom fer unTé d'errors d'albahaca\n1 tassa d'alfàbrega fresca (3-4 cullerades d'alfàbrega seca)\n1 culleradeta de sabó líquid de castille (ho trobeu aquí)\nPorteu 1 quart d’aigua a ebullició i aboqueu-hi l’alfàbrega. Tapeu el contenidor i deixeu-ho remenar fins que es refredi completament. Colar i afegir el sabó de castella. Introduïu-la en una ampolla de spritzer i utilitzeu-la contra insectes amb suau cos i suau.


Cap Vermell - Mercadona incrementa la seva inversió un 50% el 2018\nEscrit per: Mercadona\nL'empresa de Supermercats aconsegueix el seu any històric i factura 24.305 milions d'euros amb un creixement de les vendes del 6%.\nMercadona, empresa de supermercats físics i de venda online, ha elevat les seves vendes un 6% en 2018, fins a aconseguir els 24.305 milions d'euros i registrar un benefici net de 593 milions d'euros, un 84% més en comparació amb el 2017. Aquest increment és gràcies a l'esforç inversor de 1.504 milions d'euros per a enfortir l'objectiu, marcat fa dos anys, de transformar la companyia.\nLa cadena de supermercats tanca 2018 amb 1.636 botigues, després d'obrir 29 nous supermercats i tancar 20 que no s'ajustaven als estàndards d'amplitud i comoditat de la companyia. Entre elles destaquen les obertures a Ceuta, La Palma i Melilla, que ha permès completar la seva presència en tot el territori. A més, en el seu procés de canvi ha continuat millorant la seva xarxa de supermercats i ha finalitzat l'any amb 400 supermercats del Nou Model de Botiga Eficient, després de reformar 215 botigues.\nTambé, ha creat 1.800 nous llocs de treball, la qual cosa ha permès tancar l'any amb una plantilla de més de 85.800 persones; 300 dels quals se situen a Portugal, on la cadena està a punt de començar a operar. Mercadona té previst obrir les seves primeres botigues en els districtes de Braga, Porto i Aveiro, i amb l'objectiu d'aconseguir el procés d'internacionalització ha invertit una xifra pròxima als 60 milions d'euros.\nLa companyia té previst escometre una inversió històrica de més de 2.300 milions d'euros durant el 2019 amb l'objectiu de fer tot el necessari per a transformar Mercadona. Aquest esforç es destinarà a l'obertura de 49 nous supermercats, 10 d'ells a Portugal; a la reforma de 309 supermercats amb el Nou Model de Botiga Eficient, a continuar desenvolupant el Projecte de “Frescos Global” i a la implantació de la nova secció de “Listo para Comer”.\nUn altre dels objectius claus per al present exercici de Mercadona és l'optimització de la xarxa logística, que s'abordarà per mitjà de l'automatització. A més, la companyia continuarà destinant recursos importants a la transformació digital i a les obertures de dos magatzems online, denominats "Colmena", des d'on se centralitza la preparació i distribució de les comandes online.


Horne Krskany Hotels - PREUS AMB ELS DESCOMPTES MÉS GRANS a tots els hotels a Horne Krskany\nexperiència [Horne Krskany, Nitra]\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Abc Hotel és una elecció d'allotjament Tant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Abc Hotel és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Nitra. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Nitra. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com massatge, billar, ping pong, jardí. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Abc Hotel no troba competidors en cap categoria.\nLlocs històrics de Horne Krskany\nSobre Horne Krskany\nHorne Krskany és una base excelent per a explorar en profunditat les vistes de Nitra. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Horne Krskany té molt a oferir: llocs famosos, bons restaurants i una gama d'entreteniment emocionant. Trobar una bona oferta és fàcil amb Agoda.com, oferint hotels barats a Horne Krskany o qualsevol altra àrea a Nitra. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Trobi les més bones ofertes en hotels a Horne Krskany emplenant les dates d'estada a la pestanya de recerca.\nDescobreixi els barris de Horne Krskany\nHotels Horne Krskany populars


Homenatge i crispació - Fot-li Pou - Barça i més\nHomenatge i crispació\nL’homenatge que va rebre Messi per haver superat el rècord golejador de Zarra a la lliga espanyola es va convertir, per sorpresa, en un altaveu del malestar d’un sector del barcelonisme.\nLes xiulades monumentals que van rebre Josep Maria Bartomeu i Andoni Zubizarreta cada vegada que apareixien al vídeo dedicat a Messi van ser inequívoques: hi ha molta gent que no està gens contenta ni amb la gestió del club ni amb la direcció esportiva. Quanta gent està disgustada? Quants xiuladors eren socis? Hi ha una majoria de culers que continuen donant suport al president no elegit? Preguntes que només es podrien contestar amb precisió si els barcelonistes es poguessin contar, és a dir amb unes eleccions a la presidència del club. Com que Bartomeu no està disposat a convocar-les abans d’hora sembla clar que uns quants milers de barcelonistes faran servir altres mètodes per expressar la seva disconformitat.\nJa fa temps que a can Barça hi ha mar de fons. S’acumulen les polèmiques als despatxos, el Barça ha perdut poder al futbol mundial, ha deixat de ser el referent als terrenys de joc i els advocats s’han convertit en protagonistes del relat de la institució. L’actual equip de govern no aconsegueix transmetre la passió que es mereix un club com el Barça, es dedica a enviar missatges tebis, sovint contradictoris, gairebé mai engrescadors. La grisor s’està fent forta i la mediocritat s’imposa. Messi deixa anar paraules inquietants a l’Argentina i calla a Barcelona el dia que passa a la història, sense que la institució tingui prou poder per obligar-lo a parlar; el central que havia de rendir immediatament continua tocat; el mercat de fitxatges, de moment, està tancat pel Barça; querelles, demandes i denúncies amunt i avall, i així podríem continuar una bona estona.\nEls xiulets de dissabte no van ser una anècdota. No n’hi ha prou amb acceptar-los apel·lant al tarannà democràtic del club. No n’hi ha prou reconeixent que s’han fet coses malament. La gent va fer servir una festa per celebrar un fet històric per passar comptes. Significatiu. Si jo fos Josep Maria Bartomeu, em pensaria amb calma què cal fer per aturar un procés de decadència que cada dia és més evident per a més gent. Potser la solució és que els culers puguin dir-hi la seva sense haver de fer servir un vídeo.


La Felicitat | Catalunya Religió\nPor Catalunya Franciscana. Mar, 08/11/2011\nen Catalunya Franciscana\nUs vull llegir un tros d’un text que deu tenir almenys 300 anys, i a veure si sabeu d’on és:”...El poble té dret a instituir un govern que organitzi el seu poder de tal manera que ofereixi les màximes possibilitats per assolir la seguretat i la felicitat...”. Sabeu quin text és aquest? És el text de la proclamació de la independència dels EEUU, el 4 de juliol de 1776. Fixeu-vos que, segons això, el govern ha de buscar el mitjans perquè la persona trobi la felicitat, LA FELICITAT. El govern ha de fer feliços els seus ciutadans...\nI hom es pregunta: voleu dir? I què és la felicitat? Una definició del diccionari: “La felicitat és l’estat d’ànim plenament satisfet”. L’estat d’ànim plenament satisfet. Per tant, lògic, el govern té l’obligació que els seus ciutadans es trobin plenament satisfets. Hom es pregunta: o la persona humana és molt petita i per estar plenament satisfeta necessita relativament molt poques coses, -perquè poques coses poden assegurar-li-, o el govern s’ha posat en lloc de Déu. Ens pot fer plenament satisfets el govern? Ho pot fer el govern això? Qui pot fer plenament satisfeta la persona humana? Quan la persona humana per definició és la insatisfacció constant. Més encara, segons la tradició cristiana l’home, la persona humana, se sent insatisfeta, per què? Perquè és capaç d’infinit, capaç d’eternitat, capaç de Déu, per tant si l’ha de fer plenament satisfeta, el govern està ocupant el lloc de Déu, que és l’únic que ens pot fer plenament satisfets.\nPerò què és la felicitat? Estar plenament satisfets? Sí? Però si l’únic que em pot omplir a mi és l’Infinit, l’Etern, vol dir que jo no puc ser feliç, perquè sóc finit i caduc... Per tant, la meva felicitat queda a mercè d’un altre, i és això el que intenten proclamar les Benaurances de Jesús. Feliços perquè anuncia la possibilitat de ser feliç: “Benaurats” diu Jesús perquè sereu saciats. Ell sí que pot saciar-nos, més encara: Sereu consolats. Més encara: El Regne de Déu és enmig de vosaltres, sou fills de Déu, sereu saciats. Ell sí que ho pot dir, és l’Únic que ho pot dir. Ell posa el camí. Perquè la infinitud la puguem assolir necessita un camí finit i concret, si no, se’ns escapa de les mans. I aquest camí de la infinitud i de l’Etern fet concret és Jesús: la Infinitud, l’Eternitat, Déu fet finit i concret.\nI el concreta: Tenir fam i set de justícia. La persona humana és insaciable. Cal ser conscients d’aquesta insensibilitat, de la fam de la set. Fam i set de que la justícia de Déu es faci sobre la terra. Dirà Jesús: He vingut a calar foc a la terra i com voldria veure-la cremar. I això és igual que ser constructors de pau, aquesta justícia de Déu, aquesta infinitud de Déu no es fa atropellant, o forçant, sinó essent constructors de pau. Constructor de pau, estimar els propis enemics, construir la justícia a la terra.\nI Jesús dirà que per fer-ho no es necessiten moltes coses, sinó a l’inrevés, quantes més coses pitjor. Feliços els pobres, els humils, els petits d’aquest món, i aquells que en el seu interior són capaços de commoure’s, de plorar, de compadir-se, de ser nets de cor. No espantar-se que quan posi la seva vida al servei d’aquesta pau i d’aquesta set, les coses li surtin a l’inrevés, perquè seran perseguits i les dificultats es multiplicaran. Però qui sigui capaç de posar Jesús al centre de la seva vida i es deixi portar per la seva manera de fer, aquest sí que serà saciat, i trobarà la plenitud, la felicitat.\nFeliç ve de la paraula llatina felix, que vol dir feliç, però també té una arrel indoeuropea, que ve de la paraula fecund. La mateixa arrel de la paraula “femení” i “fetus”. El fetus és el fruit de la fecunditat. Feliç és aquell que és fecund. Perquè la felicitat que ofereix Jesús no és la de ser una persona perfecta, sinó la de ser un frare, un germà, un petit, un home o una dona que sigui capaç de ser fecund, de crear fraternitat, de crear família, de crear Església, de crear societat, de no quedar-se tancat.\nPerquè els sants que avui celebrem, són la confirmació que el que estem dient ara no és una utopia, sinó una realitat històrica, concreta, amb noms i cognoms a través de la història i en l’actualitat; coneguts o desconeguts, però reals. I els sants mai han estat aïllats sinó que sempre han construït la gran Jerusalem on tots els pobles s’hi trobaran.\nPer això en el Prefaci d’avui pregarem: “Avui és la festa de la Jerusalem celestial, la nostra mare”, on tots estem cridats a construir la gran fraternitat dels fills de Déu.\nTOTS SANTS, novembre 2011 – A\n(Ap 7,2-4.9-14; Salm 23, 1Jn 3,1-3; Mt 5,1-12ª)


Sant Jordi multitudinari i amb més vendes | Mataró Ràdio\nSant Jordi multitudinari i amb més vendes\nDv, 24/04/2015 - 09:37\nBalanç més que positiu de la diada de Sant Jordi pel que fa a venda de roses i de llibres. Moltíssima gent als carrers de Mataró, especialment al centre de la ciutat, on al llarg de la tarda es feia difícil passejar tenint en compte el volum de persones que s’hi congregaven.\nEls llibres més venuts en català en ficció “Algú com tu” de Xavier Bosch o “És l’hora dels adéus” de Xavier Sala i Martín, que s’han esgotat a les llibreries de la ciutat. Des de la llibreria el Tramvia Belén Balaguer ha detallat que les vendes d’aquest any han estat similars a les de l’any passat. A banda d’ “Algú com tu” o “És l’hora dels adéus” també destaquen “La Templanza” de Maria Dueñas, “Cremeu Barcelona” de Guillem Martí, Món Blau d’Albert Espinosa i Premi Edebé d’aquest any de Care Santos “Mentida”. El Gremi de Llibreters de Catalunya s’ha mostrat molt satisfet amb un Sant Jordi participatiu i amb xifres de vendes molt positives. A falta de repassar les dades definitives, els llibreters tenen la percepció que han aconseguit vendre més que l’any passat. La recuperació del sector apuntada en el primer trimestre del 2015 es confirma en una jornada on s'ha observat la tendència a comprar més d'un llibre per persona.\nEl Gremi de Floristes de Catalunya ha avançat que s'han venut un 7% més de roses que l'any anterior amb motiu de la Diada de Sant Jordi. Augment doncs de vendes aquest Sant Jordi respecte de l’any passat també pel que fa a les roses. Les 400 parades que s’han instal•lat aquest dijous a la ciutat han anat reposant les flors al llarg de la jornada. Recordem que aquest any l’iva de les flors ha baixat del 21 al 10 per cent, un fet que afavoriria la venda. El 70 per cent de les flors més venudes són les roses vermelles més tradicionals però també es demanen centres o petits rosers en testos.


Lorca galopa a la Biblioteca\n'Bodas de sangre', d'Oriol Broggi, enlluerna amb una aclaparadora austeritat\n24 de de juny del 2017. Actualitzada 15 de de novembre del 2017 a les 16:47\nOriol Broggi cus a mà els seus muntatges teatrals, emulant els mestres artesans. Mai ha ocultat en aquest sentit la seva admiració per Peter Brook, referència sempre present en la seva trajectòria. Torna a seguir la seva pauta en l’adaptació de Bodas de sangre, en el que és el seu primer lorca encara que no ho sembli per la facilitat i cura amb què es transmet l’essència i poètica de l’autor. Tan gran ha sigut el seu èxit, que ja és un dels fenòmens de la temporada; potser ja ho era fins i tot abans de la seva estrena. La Perla, en conseqüència, ha hagut de buscar noves dates al calendari per a calmar la demanda. Aquestes alegries sempre són benvingudes en el teatre.\nBodas de sangre juga amb tot a favor per a aquest triomf. La paraula de Lorca, abans que res, encara que no seria suficient sense aquesta direcció artesanal i molt mesurada ja referida, un repartiment encapçalat per dues actrius superlatives (Clara Segura i Nora Navas) i un músic (Joan Garriga) en qui Broggi té un filó. I, por si no n’hi hagués prou, per la sorra de la Biblioteca trota, poderós, Juguetón, un corser negre de planta imponent a qui munta Montse Vellvehí, tan bona actriu com amazona. El cavall, símbol recurrent en l’obra, representa el vigor, la llibertat i la passió exuberant que afegeix llenya al progressiu foc tràgic.\nBroggi s’enfronta a Lorca amb tota la solemnitat que requereix aquesta tragèdia de dones en què només al personatge masculí que la desencadena posa nom: Leonardo (Ivan Benet). El director manté la tendència, en la qual ja és un consumat mestre, de muntar un repartiment multiusos. Sis intèrprets despatxen la quinzena de personatges, i només a l’inici provoca certa sorpresa que Navas i Segura, que sempre serà la núvia, comparteixin el rol de la mare del nuvi, en mans de la primera la resta de l’obra.\nEL CAVALL JUGUETÓN\nAquests personatges entren i surten en un espai escènic gairebé nu, rectangular –com un picador per a cavalls– que ocupa tota la Biblioteca. És un requisit obligat si hi ha de galopar Juguetón, que impacta en cada una de les seves aparicions. La sorra del terra, segell d’identitat de La Perla, està justificada més que mai.\nEn aquest espai nu Broggi ha volgut, amb una aclaparadora austeritat, que la paraula i el vers de Lorca ressonin més que mai en una tragèdia seca i polsegosa. I així passa perquè el seu elenc es posa a la feina sense fissures. Inevitable destacar les que porten el pes de la funció: Segura i Navas. ¡Quin luxe! Gens sorprenent en la primera i una mica més, en la segona, menys assídua als escenaris. En els cara a cara o quan encarnen la Mort (Navas) i la Lluna (Segura), al tancament, deixen l’espectador amb la pell de gallina amb la seva veritat i profunditat. Benet, desdoblat com el pare de la núvia, Pau Roca (el nuvi) i la jove Anna Castells, treuen així mateix una gran nota.\nLa màxima també se l’emporta la música en directe de Garriga, soci de Broggi a L’orfe del clan dels Zhao. Amb el suport de Marià Roch i Marc Serra, es mou per diversos pals, de l’spaghetti western a la rumba, per acabar amb unes gotes de La leyenda del tiempo, de Camarón. Bravo. És tan bo Garriga que Broggi li dona tota la corda possible i en algun instant de cim tràgic potser la música rebaixa una mica el clímax. Però benvinguda sigui a aquest casament de somni.\nBiblioteca de Catalunya Oriol Broggi Federico García Lorca Clara Segura Teatre La Perla 29


Journaling for Life - Les Històries del Regne\nAl Regne de la Reina Karola tots els éssers tenen la vida que necessiten tenir, la que els correspon. Això és així perquè la primera llei del regne és el respecte: tots els éssers mereixen ser respectats tal com són i amb la vida que necessiten fer.\nEls que saben això des de fa més temps són les aigües i els arbres.\nLes aigües perquè van ser les primeres a arribar al regne, fa molts molts molts mons, quan la Reina Karola, durant la primera lluna de la primera nit, va decidir crear el regne més harmoniós, pacífic i delicat de tots els que havien existit i existeixen, i va omplir tots els aires de tots els regnes amb la cançó més dolça i més potent alhora que mai s'havia sentit. Perquè la Reina Karola era així: tenia l'ànima més dolça i la veu més potent que mai s'havien conegut. El seu cant impregnava l'ànima de qui l'escoltava de la seva dolçor, i l'omplia d'energia amb la seva força.\nDe seguida que van sentir la veu de la Reina Karola, van arribar-hi les aigües des de tot arreu, des dels regnes que ja existien, des dels regnes que encara no existien però estaven de camí, i dels que ningú havia inventat encara. Eren aigües de tots els colors imaginables i dels que no veiem mai perquè només es poden trobar en les aigües quan viatgen plenes d'esperança i també, alhora, no eren de cap color, completament transparents i fins i tot invisibles, perquè les aigües s'adapten a tot allò que troben sense deixar mai de ser allò que són: l'aigua que porta la vida a tot arreu. El cant de la Reina Karola les guiava, i el seu somriure tendre i els seus ulls brillants i penetrants les rebia a mesura que arribaven i començaven a envoltar-la per saber com havia de ser el nou regne.\nA mesura que l'envoltaven i sentien les seves paraules pronunciades des del seu silenci, les aigües anaven prenent tot tipus de formes, textures i colors, i així van començar a sorgir pedres, karolagols, ocells, cabretes, esquirols, papallones de seda, flors de petons, muntanyes de pètals inventats, coves sense final, camins de sal, valls de mel seca i perfumada, veus flotants que sempre cantaven.... Tot allò que existia al regne venia de l'aigua i era aigua transformada en tot allò que volia existir i era bo. Quan les formes estaven acabades, les gotes d'aigua que les formaven començaven a cantar, d'una manera tan tan tan suau i potent alhora que les seves notes arribaven als indrets més allunyats i fins i tot als que encara no existien, amb una força i una tendresa impossibles d'explicar i d'ignorar.\nI així va ser com a tot l'univers es va saber del naixement del Llumisical Regne Foscumorós de la Reina Karola.\nAlgunes d'aquestes aigües, però, no es quedaven en les primeres formes, textures i colors que havien triat, sinó que continuaven transformant-se, perquè tenien molta molta molta curiositat i volien aprendre tot tot tot allò que es pogués aprendre, i més. Per això, s'anaven transformant sempre que volien en allò que volien, i ho feien sense cap ordre, perquè cada gota era lliure d'aprendre i canviar com volgués, i sense gens de pressa, perquè la pressa només existeix en els regnes on alguns dels seus habitants decideixen les coses que han de fer els altres i que mai estan pensades per fer millor la vida de tots els éssers, i sí només la d'uns quants.\nAquestes aigües, sempre transformades, continuen canviant i, de tant en tant, unes quantes senten que han après tot allò que volien. Aleshores es reuneixen en cercle, amb les formes que tenen en aquell moment, es miren sense dir res, i comencen a riure i riuen, riuen, riuen, sense parar, mentre tenen ganes. Les seves rialles se senten a tots els racons del regne. Arriben també al cor de la Reina Karola, i quan ella les sent, les transforma en batecs del seu cor i els envia de tornada a tots els indrets del regne en forma de petits cors que sempre, sempre, sempre somriuen.\nA mesura que les rialles s'aturen, les aigües rialleres, amb les seves penúltimes formes, comencen a explicar-se tot allò que han après. Totes s'ho expliquen tot a totes, d'una en una, i mentre s'ho expliquen van creixent molt molt molt i van agafant la forma amb la qual es quedaran per sempre més. I així, tot just acaben de pronunciar l'última paraula, es posen en cercle un altre cop i es tornen a mirar, amb els ulls ben grans que ara tenen, i es veuen i es reconeixen com si sempre haguessin estat el que ara són...\nEls karolagols del Regne de la Reina Karola són feliços perquè ningú no els demana de fer res que ells no estiguin disposats a fer. La resta dels habitants del regne ho saben i els respecten i accepten tal com són. I quan els karolagols se senten respectats i acceptats tal com són, estan disposats a fer moltes coses noves i diferents i a fer l'esforç d'aprendre gairebé qualsevol cosa.\nHi ha éssers al regne que pensen que els karolagols són mandrosos perquè es mouen molt a poc a poc. Mooooooolt aaaaaaa poooooooc aaaaaaa pooooooo, així com si tinguessin tot el temps del món per preparar-se què fer després de cada arrossegada.\nN'hi ha d'altres que creuen que són uns despistats que mai no saben per on anar, perquè es paren sovint i mouen les antenes, que són el GPS dels éssers del regne.\nI d'altres diuen que es passen la vida dubtant, gairebé a cada centímetre per on acaronen el terra amb el seu cos.\nEn realitat, els karolagols es mouen a poc a poc perquè volen. Fa molts molts molts móns van aprendre que si anaven per tot arreu a poc a poc, els donaria temps de veure-ho tot amb tranquilitat, i gaudir de tots els colors de totes les coses de tots els camins per on s'arrosseguessin, i parlar amb tots els éssers amb els que es trobessin. I, sobretot, van aprendre que, anant a poc a poc, mooooooooooooolt a poc a poc, no tindrien mai pressa i podrien passar moltes hores amb els seus millors amics durant les karolagolades.\nLes karolagolades són les festes preferides dels karolagols. Quan algú els demana de fer alguna cosa que ja saben fer però que potser no els ve molt de gust (o potser sí, o potser no ho saben encara), o d'aprendre alguna de nova, sempre posen només una condició: poder tenir una karolagolada sempre que vulguin i allà on vulguin.\nLes karolagolades es diuen així perquè se les van inventar els primers primers primers primers karolagols, però són festes que no les disfruten només ells, perquè les comparteixen amb els seus millors amics.\n( Com? Que qui són els millors amics dels karolagols? Doncs precisament uns éssers que són perfectes per a ells: els karolagols són petits i baixets, i els seus millors amics són els que ho han de ser, els arbres, que són molt molt grans i moooooooooolt alts!!!!! )\nQuan els arbres saben que hi ha karolagolada, es posen tant tant tant contents, que comencen a parlar entre ells per dir-se moltes coses que han estat pensant durant molt de temps. Els arbres del regne són així. Els agrada pensar molt les coses, i dir-les només quan cal, o quan tenen ganes, o mai, o bé.... quan hi ha karolagolada!!!!\nQuan d'altres senten que els arbres, que estan sempre tant calladets, parlen i parlen, ja saben que s'acosta una karolagolada, i els que viuen a les branques i les fulles dels arbres es comencen a moure sense parar per preparar el Dolç de Karolagolada. I s'han d'afanyar perquè necessiten trobar tots els ingredients per preparar-lo, que són:\n* mel: molta, tota la que trobin, de tots els colors\n* pètals caiguts de moltes flors diferents de molts colors també\n* quatre milions de gotetes d'aigua dolça del mar\n* unes quantes gotes d'aigua salada de les llàgrimes dels habitants\ndel Regne de la Reina Karola\n(sabeu? al regne tots els seus habitants ploren molt perquè s'emocionen molt amb moltes coses que passen, de bones i de dolentes, i no tenen por a plorar perquè des de sempre sempre sempre sempre els han ensenyat que quan es tenen ganes de plorar, què s'ha de fer? doncs això, plorar, allà on sigui i la estona que sigui!! )\nAquests ingredients no són fàcils de trobar, i per això es necessita l'ajut de molts éssers: ocells que portin els pètals, cucs per carregar a l'esquena la mel, esquirols peluts que es llancen al mar per xopar-se d'aigua, i com la dolça pesa menys perquè no té sal, quan surten i es sacsejen, l'aigua salada cau, i ells es queden ben xops de la dolça i se l'emporten posada.\nI tots, mentres busquen totes aquestes coses, van recollint també llàgrimes perquè estan per tot arreu.\nQuan tenen tots els ingredients junts, tornen al bosc i plegats preparen el dolç i quan el tenen preparat, el van deixant pels camins per on han de passar els karolagols per fer la tasca que els han encarregat i ells han acceptat de fer.\nEls karolagols es van trobant el Dolç de Karolagolada per allà on passen, i s'el guarden fins el moment d'aturar-se, reunir-se, i començar la festa. Bé, alguns -gairebé tots!!- el van provant pel camí per asseugar-se que es conserva bé, perquè de vegades les tasques són pesades i el camí que han de fer els karolagols són molt llargs. Però quan els ve de gust, es reuneixen al bosc, als peus dels seus amics els arbres, que de seguida, quan veuen arribar els primers karolagols, comencen a bategar les fulles i fer ones amb les branques de tant contents que es posen i a riure molt baixet molt baixet perquè pensen que els karolagols no els sentiran i tot just abans de començar la festa, els donaran la sorpresa de saludar-los de cop, amb uns HOOOOOLAAAAAA molt grans, molt alts, molt sonors, com si estigués parlant el vent visitant cada branca i cada fulla. Els karolagols fan veure que no els senten, perquè saben que als arbres, que estan sempre al mateix lloc, els fa il.lusió pensar que els sorprenen. Els arbres saben que els karolagols els senten i fan veure que no, i per això, quan finalment els saluden amb aquells HOOOOOLAAAAAA tant grans, ho fan amb tanta tanta tanta emoció que els karolagols sempre se sorprenen i es posen a plorar agraïts.\nI després de les salutacions, les benvingudes, les sorpreses i els plors, comença la festa!!!!\nEls karolagols s'acosten als peus dels arbres, busquen un lloc ben còmode, es fan un coixí amb moltes fulles humides, i aleshores fan la cosa que més els agrada: donar-se la volta i estirar-se amb el cos ben estirat i mirant cap amunt, als arbres, que de sobte treuen els ulls que sempre tenen amagats entre les branques i els obren ben ben oberts per fer riure als karolagols. Aleshores tots comencen a riure molt molt molt, com si el vent i el sol els estigués fent pessigolles sense parar. Es posen tant contents, que els karolagos comencen a menjar el Dolç de Karolagolada com si fos l'última vegada que ho poden fer. Els agrada molt el dolç, també perquè saben que està fet per a ells, i en menjen molt molt molt. I mentres menjen, es miren sense dir-se res i riuen riuen riuen i babejen sense parar, i quant més babajen més riuen, i quant més riuen més dolç menjen i i quant més dolç menjes més babejen i més riuen. I quan acaben, es miren entre ells, encara sense dir-se res, miren amunt als arbres, i comencen tots a parlar durant hores i hores per explicar-se totes les coses que s'han d'explicar des de la última vegada que es van veure. Quan ja s'ho han explicat tot, tots es queden callats, amb ulls i cares d'estar feliços, i es queden una bona estona sense dir res. I quan menys diuen, més feliços i contents d'estar allà se senten. Fins que s'adorman, en silenci, com si no tinguessin res més a fer mai més.\nI això ho fan sempre que els ve de gust, o ho necessiten.


El grup parlamentari Demòcrata destaca l’aposta del Govern en matèria d’habitatge social triplicant el nombre de vivendes disponibles en dos anys - Demòcrates Andorra\n02/10/2018 El Grup Parlamentari Demòcrata destaca el pas endavant que suposarà la incorporació de 35 nous habitatges socials durant els pròxims dos anys. Aquesta és la dada que ha facilitat el ministre d’Afers Socials, Justícia i Interior, Xavier Espot, durant la sessió de control que s’ha desenvolupat aquest dimarts al Consell General. Aquestes noves vivendes, que se sumaran a les 17 existents actualment destinades a persones en risc d’exclusió social, demostren el compromís per trobar solucions efectives a la problemàtica de l’habitatge de lloguer.\nDes del punt de vista de la majoria parlamentària, la política nacional sobre habitatge s’ha d’abordar des d’una perspectiva àmplia que inclogui la creació d’habitatge social, però també altres mesures que es recolliran al Projecte de llei de mesures urgents relatives a l’arrendament d’habitatges. Per a Demòcrates, l’habitatge social és una variable més que se suma al conjunt de mesures entrades a tràmit parlamentari les quals, en el seu conjunt, aposten per incentivar que hi hagi una major oferta que contribueixi a regular el preu de l’habitatge, bo i defugint del model intervencionista que defensa des del PS.\nEn aquest sentit, defensem que la política d’habitatges socials que ha portat a terme el Govern i l’esforç per analitzar la problemàtica i buscar mesures concretes que, aplicades en el seu conjunt, contribuiran a millorar la situació, treball que hem trobat a faltar entre les crítiques de l’oposició, sense cap anàlisi ni propostes concretes en aquest àmbit.\nEntenem, igual que el Govern i el ministre d’Afers Socials, Justícia i Interior, Xavier Espot, que en matèria d’habitatge, com en polítiques socials, els esforços per millorar han de ser continuats però també realistes i assumint el marge de maniobra que una administració pública té sobre un sector que es regula pel mercat.\nDes del grup parlamentari Demòcrata lamentem, una vegada més, que l’oposició defugi sense miraments del debat real que hi ha darrera la demanda de despenalització de l’avortament a Andorra: una reforma constitucional i un canvi de model institucional.\nD’acord amb el conjunt de recursos socials, sanitaris i educatius orientats a l’atenció de les dones en matèria de salut sexual i reproductiva que el ministre Xavier Espot ha exposat al Consell General, ‘es demostra, sense cap mena de dubte que l’avortament a Andorra no és una qüestió tabú’ i que, tal com ha afirmat el ministre, ‘també demostra que, a diferència del que s’ha manifestat darrerament en alguns fòrums, el nostre país no és bàrbar o masclista, ni els seus responsables polítics són opressors i torturadors’.\nEn relació la qüestió de l’avortament, a la qual ha donat resposta el Govern, considerem que no existeix una situació de desemparament legal dels professionals mèdics en el cas que derivin una pacient que vol interrompre el seu embaràs als països veïns: ‘un consell adequat en el marc de la voluntat de la pacient no incorreria en cap delicte’, ha assegurat Espot.\nEn relació a la informació facilitada per la ministra d’Exteriors, Maria Ubach, sobre els avenços que han experimentat les negociacions en matèria de Lliure Establiment, Lliure Prestació de Serveis, Lliure circulació de treballadors i Lliure circulació de capitals ens referma en el bon camí amb que s’estan duent a terme.\nLes dues rondes de negociacions previstes pel que queda d’any –a finals d’aquest mes d’octubre i la darrera setmana de novembre- serviran per seguir el treball de negociació, anàlisi del cabal comunitari i de continuar el treball amb el sector econòmic per tal d’arribar a un bon acord: ‘és la nostra obligació i el compromís de cara a la Unió Europea i als altres dos estats, Mònaco i San Marino’, ha afirmat la titular d’Exteriors.\nEl Codi de Família inicia el tràmit parlamentari culminant dos anys de feina de la majoria demòcrata al Consell General


Converses amb les màquines. Les tecnologies de la parla en la Societat de la Informació (Barcelona, 2002)\nConverses amb les màquines. Les tecnologies de la parla en la Societat de la Informació\nLes tecnologies de la parla s’incorporen cada cop més a diversos serveis com ara la consulta per telèfon del correu electrònic, la banca electrònica o els anomenats "portals de veu", que ofereixen l’equivalent parlat d’un portal a la web. Per altra banda, existeixen ja productes comercials de dictat de textos a ordinadors personals, emprats per professionals de molts àmbits.\nAquestes tecnologies tenen com a objectiu general facilitar l’accés als sistemes informàtics mitjançant l'ús de la veu. Una de les seves aplicacions és la conversió de text a parla, una tècnica de síntesi que fa possible la lectura en veu alta d’un document escrit emmagatzemat en suport informàtic. Una segona aplicació és el dictat automàtic, que facilita l’entrada de text en un ordinador utilitzant la tecnologia coneguda com a reconeixement de la parla. La combinació de la síntesi, el reconeixement i les tècniques de gestió del diàleg donen lloc als sistemes interactius, que fan possible una interacció oral entre l’usuari i un sistema informàtic per tal d’obtenir una informació o realitzar una transacció.\nLast updated: 13/04/06 10:18


Barac, Dèbora, i Jael: Un líder nou i dos dones valentes | Lliçons de la Bíblia per als xiquets\nUn líder nou i dos dones valentes\nDesprés de liderar el poble de Jehovà durant molts anys, Josué va morir a l’edat de 110 anys. Mentres vivia, els israelites adoraven Jehovà, però després de la seua mort, van començar a adorar déus falsos, a l’igual que els cananeus. Com que els israelites es van apartar de Jehovà, ell va permetre que un rei cananeu, que li deien Jabín, els fera la vida impossible. Així que van començar a suplicar-li a Jehovà que els ajudara. Per tant, Jehovà els va escollir un líder nou, Barac, el qual ajudaria el poble a tornar a Jehovà.\nDèbora, una profetessa, va demanar que li portaren Barac. Li havia de transmetre el següent missatge de part de Jehovà: «Agarra 10.000 hòmens i vés a l’encontre de l’exèrcit de Jabín al riu Quixon. Allí venceràs Sisserà, el cap de l’exèrcit de Jabín». Barac li va contestar: «D’acord, aniré, però sols si tu m’acompanyes». I ella li va dir: «Aniré, però que sàpies que tu no eres qui matarà Sisserà, Jehovà ha dit que ho farà una dona».\nDèbora va acompanyar Barac i el seu exèrcit a la muntanya del Tabor, i allí es van preparar per a la batalla. Tan prompte com Sisserà ho va saber, va reunir els seus carros de guerra i les seues tropes a la vall que hi havia baix. Dèbora li va dir a Barac: «Hui és el dia en el que Jehovà et donarà la victòria». Barac i els seus 10.000 hòmens van baixar la muntanya i van lluitar contra el poderós exèrcit de Sisserà.\nAllí, Jehovà va fer que el riu Quixon es desbordara. Els carros de guerra es quedaren atrapats en el fang. Sisserà deixà el carro i pegà a fugir. Barac i els seus soldats venceren l’exèrcit de Sisserà. Però Sisserà va escapar i es va amagar en la tenda d’una dóna que li deien Jael. Ella li va donar un tassó de llet i el va tapar amb una manteta. Com que estava baldat, es va adormir. Després, Jael es va acostar a ell silenciosament i li va clavar una estaca de la tenda al cap.\nBarac estava buscant Sisserà. Jael es va plantar fora de la tenda i li va dir: «Entra, entra i voràs. T’ensenyaré l’home que estàs buscant». Barac va entrar i va vore Sisserà en terra mort. Barac i Dèbora van alabar Jehovà per mitjà de càntics per haver donat als israelites la victòria sobre els seus enemics. Durant els 40 anys següents, Israel va tindre pau.\n«Estols de missatgeres anuncien la victòria» (Salm 68:12)\nTe’n recordes?: Com va ajudar Dèbora els israelites? Com va demostrar Jael que era valenta?


L'Audiència Nacional rebutja els recursos del Govern i confirma la investigació per rebel·lió, sedició i malversació\nLa magistrada Carmen Lamela els manté la fiança de 6,2 milions d'euros\n3 min. Barcelona 14/11/2017 16:12\n651x366 Puigdemont i Junqueras fan una encaixada de mans al Parlament, en una imatge d'arxiu Puigdemont i Junqueras fan una encaixada de mans al Parlament, en una imatge d'arxiu\nLa jutge de l'Audiència Nacional Carmen Lamela ha confirmat aquest dimarts l'admissió a tràmit de la querella presentada per la Fiscalia General de l'Estat contra el president de la Generalitat, Carles Puigdemont, i els seus 13 consellers pels delictes de rebel·lió, sedició i malversació de fons públics pels fets relacionats amb la declaració unilateral d'independència (DUI), segons explica en una interlocutòria en la qual manté la fiança de 6,2 milions d'euros imposada als investigats.\nMaza es querella per rebel·lió contra tot el Govern i els membres sobiranistes de la mesa del Parlament\nLa titular del jutjat central d'instrucció número 3 ha desestimat els recursos de reforma interposats pel vicepresident, Oriol Junqueras, i els consellers d'ERC Carles Mundó i Dolors Bassa, a més de Raül Romeva, tots ells en presó incondicional des del 2 de novembre. Els recorda que els investigats eren "participants" que van efectuar "la seva aportació al pla secessionista que hauria de dur a terme la declaració unilateral d'independència".\nEn relació amb la quantitat de la fiança, la jutge insisteix que tot i que "la Intervenció General de Catalunya hagi certificat que només una petita quantitat d'aquesta partida pressupostària hagi sigut utilitzada, no implica que no s'hagi sufragat el referèndum amb diners públics no destinats a aquests fins". De fet, recorda la querella del ministeri públic en la qual s'apuntava que la consellera de Governació, Meritxell Borràs, va adoptar les mesures necessàries per obtenir els mitjans amb els quals celebrar la consulta.\nEls recursos dels consellers al·legaven que pateixen "una situació d'indefensió evident" i feien èmfasi que "ni existeix delicte de rebel·lió, ni de sedició, ni malversació de cabals públics, ni prevaricació, ni desobediència". A més, impugnava la querella del ministeri fiscal d'acord amb tres arguments: la suposada inexistència de competències de l'Audiència Nacional per instruir aquest cas, la suposada tramitació irregular del procediment i la fiança de responsabilitat civil, que creu improcedent.\nEn la interlocutòria, la magistrada instructora explica que el fet que s'estigui davant d'una organització que va treballar per tirar endavant el Procés "fa necessaris la investigació i l'enjudiciament conjunts, i valorar els actes executats per cada un d'ells i la qualificació jurídica que puguin merèixer".\nRecorda que els investigats van ordir una estratègia de tot el moviment secessionista "perfectament organitzat i amb repartiment de papers entre les autoritats governamentals, parlamentàries i associacions independentistes" com l'ANC i Òmnium Cultural.\nEls consellers ressalten en els seus escrits d'oposició a l'admissió de la querella que l'Audiència Nacional no és competent per als delictes que se'ls imputen i s'escuden en una interlocutòria de desembre del 2008 d'aquest òrgan judicial que determinava la seva incompetència.\nSobre la responsabilitat civil imposada -6,2 milions d'euros per a tot el Govern, incloent-hi el president, Carles Puigdemont-, l'advocat dels exconsellers ha lamentat que s'hagi demanat fins i tot abans d'haver citat els investigats i sense estar present el lletrat. Ha insistit que la jutge "no explicita cap argument basat en raons per determinar la procedència de l'assegurament de responsabilitat civil", una forma indirecta de sustentar la concurrència d'un suposat delicte de malversació.\nLa Moncloa i la Generalitat treballen en una trobada entre presidents i tres ministres i consellers\nCasado amenaça i el sobiranisme creix\nL'Al Ain elimina el River Plate del Mundial de Clubs (2-2, 5-4)\nEl primer ministre belga dimiteix després de la crisi de govern provocada pels nacionalistes flamencs


Sóc professor Agregat de l'àrea de Zoologia de la Universitat de Girona, i dedico el meu temps a tasques docents i de recerca. Concretament imparteixo docència des del curs 1994-95 a la UdG; actualment a diferents assignatures dels graus de Biologia i Ciències Ambientals, i al Màster de Canvi Ambiental: anàlisi i gestió. Pel que fa a la recerca he treballat o treballo amb els efectes de les pertorbacions sobre les comunitats i les seves interaccions; concretament amb interaccions planta-animal i els efectes de la formiga argentina (Linepithema humile) com a espècie invasora, i els efectes dels incendis forestals com a pertorbació que influeix en els canvis i dinàmica de la biologia de determinades espècies i comunitats. També últimament participant en un projecte sobre heterogeneïtat demogràfica intrapoblacional en l'àliga perdiguera (Aquila fasciata) i les seves implicacions per a la conservació. Amb tot, he publicat 28 articles científics d’impacte (citats al SCI), alguns capítols de llibre i publicacions no SCI, i algunes publicacions de metodologia docent.


anar més enllà: els esmorzars poètics. Una experiència educativa a l'escola Pinediques de Taradell - Miquel Martí i Pol\nanar més enllà:...\nanar més enllà: els esmorzars poètics. Una experiència educativa a l’escola Pinediques de Taradell\nEl grup de mestres de parvulari de l’escola Les Pinediques de Taradell ens ha fet arribar la proposta que han portat a terme amb els seus alumnes, la setmana després de fer-nos una visita a la seu de la Fundació per participar en els «Desplegables poètics» i després d’haver contractat també l’activitat de conta poemes «Em dic Miquel i sóc poeta!» que vam desenvolupar a la seva escola.\nEns agrada molt que les activitats de la nostra oferta educativa transcendeixin i motivin que la poesia agafi relleu i una nova dimensió per inspirar els mestres a treure’n el màxim de suc. És per això que volem compartir amb tots vosaltres aquesta experiència per si pot servir de model o inspiració.\nMoltes gràcies a l’equip de mestres per la iniciativa i per compartir-la.\nBON PROFIT MIQUEL!\nApropar la poesia als infants d’entrada fa una mica de respecte. Els adults tendim a pensar equivocadament que el llenguatge poètic no és propi de la infància i a les escoles és fàcil que puguem caure en estereotips i acabem simplificant aquesta trobada.\nEn el nostre context tenim força literatura sobre com es pot apropar la poesia als infants més petits amb sentit. Les reflexions de gent com en Ramon Besora o la Roser Ros, les aportacions dels bibliotecaris de referència com l’Amàlia Ramoneda, la Mercè Escardó o en Jaume Centelles i altres grups vinculats a la literatura infantil i a les universitats han fet contribucions molt interessants per a nosaltres, mestres.\nPerò el cert és que no es difonen prou les experiències a les escoles. Als equips de mestres ens costa escriure per compartir el que fem a les nostres escoles. Per això els equips sovint hem d’imaginar estratègies noves per poder portar la poesia al quotidià de les escoles.\nAl parvulari de l’escola Pinediques de Taradell fem el possible per imaginar maneres per portar el llenguatge poètic a l’escola a través de diferents propostes que de vegades agafen la forma de projecte o de vegades s’entrellacen amb el nostre funcionament més quotidià.\nL’experiència que tot seguit presentem és un exemple d’aquests segon cas.\nLa poesia d’en Miquel Martí i Pol sempre és present al nostre quotidià. Els poemes del llibre Per molts anys els tenim sempre a prop com a estímul per comentar amb els infants el pas del temps a partir de les metàfores i imatges dels dotze poemes d’aquest llibre.\nAquest any hem pogut tornar a la Fundació Miquel Martí i Pol després d’un any en que el Covid ens va limitar els nostres moviments. De totes maneres vam convidar la Caro Von Arend a la nostra escola perquè ens cantés la vida i l’obra d’en Miquel.\nSí, diem en Miquel perquè poc a poc aquesta trobada quotidiana amb la seva poesia ha portat als infants a considerar-lo una mica com un conegut. Hem parlat amb ells de la seva vida, de les seves malalties, del vincle amb el poble, de la Fàbrica…\nVisitar la Fundació, poder redescobrir els personatges i poemes que s’han llegit a l’escola és un pretext magnífic per a situar la poesia al centre dels viscuts i de les reflexions de les diferents colles de l’escola (a la nostra escola, dels grups bombolla en diem colles).\nAquesta vegada, amb els desplegables poètics la mainada de l’escola va escoltar poemes de plats… els ous ferrats, les croquetes…. Vàrem percebre que aquests poemes no els deixaven indiferents i per això vam decidir girar el llibre del Per molts anys per llegir més a fons el Bon profit!\nEns va semblar que el Bon profit és un recull de poemes que connecta molt amb la vida dels infants. Tothom té un plat que s’estima més que els altres, tothom sap quin és l’esmorzar o el berenar que li agrada més.\nL’equip de mestres de l’escola vam parlar-ne entre nosaltres, vam llegir els poemes i vam imaginar la idea dels esmorzars poètics amb una doble intenció. A més de trobar una manera per aprofundir el contacte amb el llenguatge poètic, hem volgut generar una iniciativa per crear comunitat, per fer sortir els infants de les seves bombolles a les quals els protocols els tenen condemnats.\nCada dia de la setmana, una colla del Parvulari s’ha organitzat per preparar esmorzar pes a totes les sis colles de l’escola: dilluns, pa torrat amb mantega; dimarts, pa amb xocolata; dimecres, pa amb oli i sucre; dijous, pa amb tomàquet i divendres bunyols!\nPreparar els esmorzars amb la complicitat de les famílies ha estat una manera per fer entrar el poema a les cases de tots els nostres infants.\nHa estat una setmana intensa en que els gustos, les olors (el dilluns tota l’escola feia olor de pa torrat) i la poesia han ocupat els espais de l’escola.\nUna bona manera també per protegir-nos per als temps prosaics que ens toca viure amb la poesia del nostre estimat poeta.\nEquip de mestres del Parvulari de les Pinediques de Taradell


Cor de cambra Dyapason - Nadal amb arpa - Centre Cívic Urgell Cor de cambra Dyapason - Nadal amb arpa - Centre Cívic Urgell\nHome Espectacles Cor de cambra Dyapason - Nadal amb arpa\nCor de cambra Dyapason, Arnau Roura · arpa, Teodor Roura · direcció\nDes de la seva fundació l’any 1988, el Cor de Cambra Dyapason, una de les primeres formacions corals de cambra del país, ha participat amb regularitat en diferents cicles musicals. El repertori que presentaran és un ventall de cants nadalencs clàssics del repertori anglosaxó i català. L’acompanyament de l’arpa és l’element central i distintiu del seu programa.\nLa seva discografia es composa de diferents enregistraments dedicats a l’obra de Francesc Juncà, Joaquim Nin-Culmell, i Josep Soler així com un monogràfic amb obres del manuscrit renaixentista conegut com el “Cançoner de Barcelona” publicats pels segells Columna Música i Ars Harmònica. Darrerament ha enregistrat l’obra Llibre de Sinera, text de Salvador Espriu i música de Mercè Torrents deixebla de Cristòfor Taltabull, sota la direcció de Concepció Ramió pel segell discogràfic de Columna Música.\nSopranos: Mariona Benet, Mar Carrero, Montserrat Hortal, Montserrat Sebastián.\nTenors: Carles Martí, Josep Gay, Josep Puy.\nArpa: Arnau Roura


Paranoies RiKanna: Watashi ni xx Shinasai!, Ema Tooyama (manga)\nUn manga al blog! Ja us aviso que tinc molts pendents de llegir i a veure si em poso les piles...\nTítol: Watashi ni xx shinasai!\nSignificat del títol: Fes amb mi el que et ordeni! (En fi, llegiu la sinopsi i ho entendreu)\nExtensió: 83 capítols (19 volums)\nAny: 2009 – 2015\nAltres obres de l'autor/a: Koko ni iru jo!\nT'agradarà si: t'agrada el romanç independentment de la credibilitat de la història, vols alguna cosa on passin moltes coses, t'agrada el drama encara que sigui per accions fàcilment evitables.\nNi ho intentis si: no suportes les protagonistes idiotes (d'acord, això és la meva opinió, com tot...), no t'agraden els shojos que tiren més cap a fer drama de tot i que no són gaire propens a la comèdia.\nLa Himuro Yukina és una noia poc sociable que es diverteix observant a la gent i escrivint novel·les per a mòbils sent bastant popular. No obstant això, els seus lectors reclamen més amor en les seves històries i com la nostra protagonista no té idea de què és l'amor, després de trobar que el guapo i popular Shigure, un noi de la seva classe, té una llibreta on va apuntant totes les noies que se li declaren com si fos una mena de repte personal que totes ho facin, decideix fer-li xantatge amb revelar aquesta informació sinó fa el que li digui. La Yukina decidirà obligar que ell faci el que ella anomena missions que consistiran en fingir el seu amor per entendre que es sent i poder així escriure sobre amor. Es convertirà el joc en amor de veritat?\nCrec que no cal que respongueu a la pregunta de la sinopsi, tots ho sabem i només tenia ganes de fer una sinopsi cutrilla. Per cert, abans que ningú m'ho pregunti, sí, tot el que poso passa, encara que soni idiota però moltes vegades la gent que llegim shojo ens trobem amb premisses sense sentit perquè els dos protagonistes es trobin. En aquest cas l'absurd arriba a un nivell més alt buscant una excusa perquè hi hagi situacions que encara que no siguin porno, perquè no, res de sexe en un shojo (tret que et posin bombolletes i una cara de dolor, que no sé que és pitjor) però la veritat és que en aquest manga es juga amb una mena d'erotisme estrany que, contra tot el pronòstic sembla estar més enfocat a "sexualitzar" a la noia que al noi, dic que és estrany perquè suposadament el manga està dirigit a dones que es pressuposa que són heterosexuals normalment per la qual cosa almenys em sembla curiós. En fi, potser siguin coses meves o la influència d'altres dels seus mangues que en ser d'altres gèneres si que es fa de manera força explícita. Però en fi, abans d'anar-me'n per les branques com sempre hauria de dir-vos una mica la situació en què estava quan vaig llegir el manga. Segons tinc entès vaig començar a llegir aquest manga allà pel 2012, fa quatre anys, la veritat és que els meus gustos han canviat bastant i ara m'he tornat una mica més exigent (més aviat, amargada) i es nota. Dic això perquè quan es va acabar el manga vaig decidir rellegir-lo ja que esperava trobar-me amb l'inici que em va agradar i un deteriorament progressiu. I no negaré que l'inici és una mica millor que els arcs finals (on tot deixa de tenir el poc sentit que tenia) però vist ara fins i tot el principi em sembla patètic...\nDe debò només la premissa fa una mica de por, és cert que reconec que em fa gràcia el paper que adopta la protagonista d'ordenar al noi fer-li el que ella vulgui, però a part de no tenir sentit, la veritat és que la Yukina es torna idiota d'un segon a un altre. En un moment no se les calla i diu el que pensa i sembla saber el que vol, per després ser tota dubtes en les coses més idiotes. I entenc fins a cert punt que tots puguem ser així, però el meu problema amb aquest personatge és en què té dubtes i com progressivament deixa de tenir personalitat. L'única cosa que m'agrada del personatge i que des d'un principi feia que em caigués en gràcia és que escriu novel·les i de veritat es preocupa per alguna cosa que no siguin els nois de torn, però de debò, per què a mesura que passa el manga la suposada personalitat distant i fins i tot de saber contestar a tothom i tenint les coses una mica clares s'esfondra i no sap fer absolutament res per ella mateixa? Arriba qualsevol ésser de sexe masculí relacionat amb temes amorosos i la Yukina acaba tornant-se una altra persona. De veritat, ja quan apareix el Hisame perd tota capacitat de pensar amb normalitat i els malentesos creixen i creixen de manera més estúpida del normal, i no serà perquè el shojo no funcioni en base a malentesos, però això ja és la hòstia. De veritat, tret que us agradi molt el gènere o us entretingui fer-vos un favor i no ho llegiu.\nEn fi, passant al tema del triangle amorós (que en certs moments podria dir-se que es torna quartet i després apareix el Hisame i ja s'embolica tot massa...), a veure jo no sóc molt fan d'aquest tòpic perquè o m'agrada amb el que sé que no es quedarà, o perquè no es desenvolupa bé la relació amb el que es queda, o simplement perquè moltes vegades només serveixen per allargar la història. Hi ha vegades que estan ben fetes i no hi ha problema però en aquest manga sembla voler fer-te dubtar amb qui es quedarà la protagonista quan és evident des del primer capítol. I bé, tot i que en plenes missions amoroses encara podia ignorar el que passava per com la relació entre Shigure i Yukina es forjava d'alguna manera (encara que fos estúpida i que els dubtes de Yukina fossin sobre què és l'amor no ajudaven) podien tenir la seva gràcia, quan tots dos ja estan sentint coses i comencen a passar impediments tot es torna idiota. Recordo el capítol de les dues cites ja pensant que era una mala idea però amb una de les ximpleries més grosses que he llegit en temps, de debò, quina merda de motiu per decidir-se és aquest? A més, que això de sortir per pena amb el que saps que no es quedarà (cosa que passa en molts shojos) em sembla un recurs estúpid i que no porta enlloc... Sobretot quan és tan evident com en aquest cas amb qui s'acabarà quedant.\nPotser un altre moment que em sembla particularment idiota és tota la qüestió del professor de guarderia. Anem a veure entenc el trauma (encara que amb pinces) i fins i tot l'amor a aquesta edat, el que ja no em sembla normal és que em diguin que seguia enamorada d'ell. De veritat, una cosa és dir-me que va quedar afectada, cosa que en fi, algú com jo que no se'n recorda absolutament res de la llar d'infants li costa una mica però en fi m'ho crec, però que per això no s'hagués enamorat mai ja em sembla... A més que si volia desenvolupar un trauma de veritat crec que hagués estat més intel·ligent no fixar-se en la part amorosa i fer-ho en això, en el trauma, i sobretot, no convertir-ho en un element usat per deixar la protagonista en un estat vulnerable i així que es donessin escenes gairebé d'abús. Vull dir, em dóna al meu la sensació que si el manga fos per a majors de divuit hagués estat ple de "violacions" d'aquestes en què la protagonista no acaba de molestar-se per ser el qui ho fa algú que està de bon veure i al final s'acaba enamorant del de l'agressor... En fi, no em deprimeixo més perquè no val la pena, però de debò que hi ha un clar gust per fer una protagonista que quan la toquen perd la noció i es deixa portar. I vaja, quan ho fa perquè ella mateixa ho demana amb el Shigure encara és mitjanament acceptable perquè és el tipus de relació que tenen, però en els últims toms el que succeeix amb el Hisame deixa de tenir sentit. A més, la qüestió de la personalitat de la protagonista en aquests trossos passa a tenir unes variacions tan radicals que de veritat una arriba a qüestionar l'estat mental de la mateixa. Vull dir, que es deixi fer el que vulgui pel Hisame (sense sexe, com us deia) però que al cap de quatre pàgines (d'acord, potser un capítol) estigui completament decidida a fer x però que de nou la toqui (perquè qui no va abraçant o assetjant per gelosia per una altra persona?) i es torni un ésser passiu. De veritat, sembla que l'autora estigui reprimint les ganes de dibuixar sexe o no s'atreveixi però vulgui fer-ho però ja la cosa seria el doble de dramàtica exagerada i encara pitjor per a la qüestió de fer el personatge de la protagonista com algú que pugui agradar. De veritat, els canvis que experimenta aquesta noia al llarg de la història no són normals i a més són a pitjor.\nUna cosa que he de comentar a favor de l'obra és el dibuix. He de reconèixer que és un tipus de dibuix que, encara que potser no sigui dels que més m'agraden, la veritat és que es veu bastant bé i sobretot hi ha un detall especial a la protagonista. De veritat, no sé si jo he tingut la vista molt fixada en ella perquè em sembla que el seu disseny és bonic o és que de veritat hi ha molts més dibuixos dedicada a ella que als nois. No sé, suposo que els canvis que us explicava abans han fet veure com ella es deixava portar i després es convertia en la protagonista activa feia que per a mi el protagonisme, també en el dibuix caigués en ella. En fi, xorrades meves.\nPotser hauria de parlar-vos una mica abans d'acabar del Shigure, l'Akira i la Mami perquè al cap i a la fi tenen força protagonisme i no us n'he dit res. Potser perquè no em treien tant de polleguera com la protagonista i el Hisame però la veritat és que en el fons són també bastant idiotes en general. El Shigure és el noi que al principi és un manipular i seductor que OH, SORPRESA! és una bona persona en el fons. Si fins i tot et deixen entendre que els seu pare, en part, té la culpa que sigui només façana a més de insinuar-te la rivalitat amb el germà i que tots dos tenen enveja per l'altre. De veritat, és un noi de manual d'shojo, tampoc és res de l'altre món i el pitjor de tot, la seva forma d'actuar és totalment immadura i normalment ningú imaginaria que a algú se li acudiria fer coses així, però en fi, malentesos, drama forçat... L'Akira és el noi "femení", amic de la infància i cosí. A més es fa servir el típic clixé de “no m'has vist com un home fins ara”. De debò, no hauré llegit aquesta línia deu mil vegades i encara em segueix semblant que té el mateix poc sentit, de veritat que ser home consisteixi en anar darrere de la protagonista com si no hagués demà i dir-li que és seva, a més de besar en contra de la seva voluntat? (dic "robar petons", que és la forma fina). En fi, en aquest cas no ens trobem el cas més extrem però si la qüestió és que el noi amable de sobte es converteix en algú que passa de la conversa a l'acció... De veritat que Japó ha deixat de sorprendre'm però la qüestió de gènere és quelcom que fins i tot ara em costa molt i el shojo, a la mínima és horrible en aquest sentit (encara que suposo que la comèdia romàntica i la novel·la eròtica occidentals també tela...). En fi, ja m'enrotllo més del compte.\nLa Mami sigui potser el personatge que és queda a mig camí en aquesta història. Vull dir, no trobem grans personalitats i almenys a mi no m'ha donat la sensació que ningú estigui ben caracteritzat però en fi, tots semblen estereotips amb potes que es mouen d'un espectre a l'altre del seu estereotip de forma poc comprensible (és a dir com el Shigure passa de ser el manipulador al superenamorat però de vegades torna a ser el “dolentot” o tot el que us explicava de Yukina) però el cas de la Mami sembla que ni la mateixa autora sabia que volia fer amb ella. Comencem amb una Mami que és l'estereotip de noia dolenta que només existeix per robar a la protagonista el projecte de parella. De veritat que al principi semblava optar per la via de la rival sense més, però després intenta relativitzar-ho (que sempre està bé, de veritat, les rivals dolentíssimes la majoria de vegades no tenen sentit) i resulta que la suposada façana de nena mona era veritat. Vull dir, no hi ha manera d'empatitzar amb un personatge del que et diuen que només es fa la mona però després té una personalitat una mica diferent si després s'obliden d'aquesta segona personalitat i només te la mostren com si fos mona i adorable. De veritat, penso en Kurumi de Kimi ni Todoke i coi, això és una rival ben feta, es fa la mona per agradar viu amb una façana però al llarg de capítols a part de caure aquesta façana, la coneixem, la comprenem i la veritat és que acaba caient bé, però ningú nega que tingués aquest punt d'intel·ligència i manipulació i que la seva façana mona fos només això, una màscara. En canvi mireu a la Mami, se suposa que és algú amb una certa estratègia o capacitat de manipulació per agradar al seu amic, fins i tot ordeix planes amb l'Akira ¿per després que? Ignorar completament aquesta part de la seva personalitat i resulta que en essència és una idiota que ploriqueja tot el estona i que només sap fer-se la mona. Com podem aparellar-la amb l'Akira si l'únic que fa amb ell és actuar en aquesta suposada façana? De debò, per aquestes coses he arribat a odiar aquest manga.\nEn fi, seguim amb el meu odi una mica més per parlar-vos del triangle amb aquesta noia i com s'opta per cert final que fa que en fi, tingui ganes de riure per no plorar. Només diré que un personatge acaba dient que està fart dels triangles amorosos, i jo? Jo no, que us he aguantat 83 capítols en un impuls masoquista per una banda i sàdic pensant en aquesta ressenya? La veritat és que en aquest cas accepto que si s'hagués quedat amb algú és probable que no m'ho hagués cregut i hagués estat absurd (pel poc desenvolupament) però tot i així tenia certa curiositat frustrada, però en fi, no és el pitjor del manga...\nResumint, entenc que hi hagi gent que li agradi això (vull dir sempre hi ha coses pitjors) però en general no el recomanaria (ni al meu pitjor enemic, d'acord, exagero una mica). A veure, si us agrada molt el shojo el podeu llegir i potser fins i tot us agrada, però si ja us costa amb el romanç allunyeu-vos d'això com la pesta. Fugiu, ràpid!\nEl millor: et pots riure de com tot és estúpid i ridícul, el dibuix, que la protagonista tingui un hobby propi a part del noi.\nEl pitjor: tota la resta, les relacions, els personatges, la idiotesa contagiosa, tot és horrible en la història i en els personatges (només desfogo la meva ira, tranquils, exagero una mica, però només una mica, que consti).\nAbans d'acabar amb aquest rotllo que us escric haig de dir que la qüestió de la novel·la i que hi hagués una història dins de la història (encara que s'expliqués molt poc d'ella) em semblava molt interessant i en un principi era el que més m'agradava de la història (a més que em va donar a conèixer el que eren les novel·les escrites per mòbil) però després la història fa que odiï el que fan amb les novel·les. Al final tot el conflicte és ridícul pel que fa aquest tema així que és força decebedor.\nEtiquetas: ematooyama, manga, opinió, watashinixxshinasai


REFRESH: Com reduir el malbaratament alimentari? | Disseny Hub Barcelona\nUn dels workshops és "Zero Waste Mission" que, alineat amb la missió d'economia circular i sostenible que impulsa el BCD Barcelona Centre de Disseny, es centra en la investigació de bioplàstics. L'amfitrió del taller serà PLAT (Institute of Augmented Gastronomia), una plataforma de creació de codi obert que, a través de R+D, la innovació i l'educació, planteja com abordar els reptes de les indústries relacionades amb la innovació. Els conductors del taller seran Ignasi de Juan-Creix (PLAT Innovation director); i Irene Ródenas (PLAT Explorer of Interfícies). El divendres 10, per altra banda, l'acció es trasllada al Disseny Hub amb múltiples conferències.\nLa jornada finalitzarà amb la "REFRESH Disc Chop", una divertida activitat en la qual la dansa, el menjar i la diversió seran els protagonistes. A què espereu per consultar el programa? Les inscripcions segueixen obertes. Us esperem els dies 9 i 10 de maig al Disseny Hub Barcelona.


Gent Normal: NOVES TÈCNIQUES DE MECENATGE\nNOVES TÈCNIQUES DE MECENATGE\nJa estem cansats de sentir que si la indústria cultural (musical i cinematogràfica bàsicament) se'n van a n'orris mentre altres parlen de les possibilitats d'internet etc. Sovint, però, cal un exemple per veure con això és real, com està canviant el sistema de recaptació econòmica o com ho s'espavilen les petites produccións.\nDos exemples, la edició d'un vinil del grup barceloní Tu Madre i la recerca de mecenes per a la producció d'un teaser per fer el curtmetratge Temporal\nEl cas de Tu Madre era el següent: tenen les cançons gravades, les treu Producciones Doradas digitalment i es poden descarregar lliurement des de la web, però volen editar-ho en format físic, específicament en vinil. Això suposa que es disparin els costos (que ja són molts pel simple fet d'entrar a estudi i sortir-ne amb una mescla), així que fan una crida. Baixe-vos Valentina (el disc), i si us agrada compreu-lo anticipadament:\nSi aconseguim que una quarta part dels nostres fills, cosins, sogres, amants i enemics reservin una copia a 12€ (+ costos d'enviament a contrareembols) per adelantat abans de l'11 d'abril, el disc veurà la llum, i estarà en les vostres mans al mes de maig.\nUna grandiosa forma per no perdre tots els diners de les vacances dels següents 5 anys e intentar fer denotar al públic del grup (i en general) que, ara mateix, la producció cultural del nostre entorn depen només de nosaltres. Res de márqueting, res de radio fòrmules, bàixa-te'l, escolta'l, pensa-ho, i si hi estàs d'acord, si t'agrada, compra'l anticipadament, perque d'altra manera potser no n'hi haurà mai. Elles (per que sí, Tu Madre és un grup de noies) ja posen la resta.\nUn altre col·lectiu de Barcelona també, té projecte audiovisual Temporal on, en canvi, busca la eina de crowdfunding per financiar el primer esgraó del seu projecte. En Natxo Medina un dels responsables, ens n'explica el perquè:\nFer cinema és car, molt. I aconseguir diners dificil. Portavem temps amb el nostre projecte al cap, i va arribar aquest moment de dir "i ara qué? Amb qui parlem? A qui hem de ensabonar?". Llavors, vam pensar en que el millor per que algú s'arrisqués a confiar en una colla de gentussa com nosaltres, era fer una petita mostra del que erem capaços. Fariem un teaser fictici del nostre curt per vendre-ho després. Pero teniem el mateix problema, ser pobres de solemnitat. Llavors va sorgir la idea de fer servir el crowdfunding. Tot aixó del crowdfunding sembla molt novedós pero en realitat parteix d'una base molt senzilla, el mecenatge de tota la vida, només que estés a tota la xarxa. Jo coneixia una web yankee anomenada Kickstarter, que allà es molt famosa. El seu funcionament es senzill. Tú penjes el teu projecte allà, tries quants diners necessites per portar-ho endavant, i convides a la gent a que t'ajudin en aquesta missió. Em va semblar una idea collonuda, i perfecta per gente modesta com nosaltres, i un temps després vaig descobrir que aqui havien nascut un parell d'iniciatives mes, Verkami.com, que es la que nosaltres vam triar finalment.\nEl crowdfunding, que ve a voler dir més o menys, financiación de masa, o més aviat, que es el públic qui financia, es basa en la capacitat de generar xarxas d'interacció entre el creador i el seu voltant, i permet que tothom surti content de la experiencia, el primer perque pot realitzar la seva obra, els segons perque a canvi reben una serie de compensacions materials o no (que qui enxega el projecte pot triar) i sobre tot la ilusió de sentir-se una mica part del projecte. Potser sona una mica hippie, pero en veritat, en aquest temps, que a la tele només es parla de la crisi, del atur i de governs corruptes, no está gens malament que una plataforma online posi al abast de la gent l'oportunitat de compartir experiencies, i de establir una serie de relacions entre creador, obra i públic, molt diferents a las que estem acostumats dins del mercat cultural convencional.\nEl projecte Temporal ha aconseguit recaudar els 1200€ necessaris per a fer el Teaser, vaja, que sense tenir absolutament res per mostrar han aconseguit involucrar a la gent al marge de subvencións nominals tot i que encara es pot seguir aportant i per tant formant part del projecte fins el 19 de maig.\nTot un èxit i un exemple que com a mínim jo m'apunto molt bé.\nPodeu veure l¡evolució del projecte al seu tumblr.\nPublicado por Lluís Huedo a les 11:40\nEtiquetes: curt, internet, música, Temporal, Tu Madre