10 nois que sortireu a la universitat com a tipus de pizza - Estil De Vida\nPrincipal Notícies Com Estil De Vida Bloc\n10 nois que sortireu a la universitat, com a tipus de pizza\nUna llista definitiva dels nois que trobareu a la universitat, que es descriu com el vostre berenar preferit\nLa vida és com una caixa de llesques de pizza ... mai se sap què aconseguirà. O alguna cosa així.\nel millor lloc per menjar en estudis universals\nIndependentment del campus en què estigueu, és probable que tingueu almenys una o dues històries dignes de relacions relacionades amb els nois en el moment que us gradueu a la universitat. Ningú surt il·lès. Aquí teniu una llista (en cap ordre particular) dels nois que potser voldreu evitar però que no podreu, o potser els que us acabaran ensenyant alguna cosa (llegiu: errors).\n1. Amants de la carn\nAquest noi està totalment obsessionat amb el germà. No compteu amb ell per als esmorzars de dissabte o les nits de cites; el lema d'aquest noi és 'Els dissabtes són per als nois!' Entre les seves prioritats s’inclouen els cervesers freds, els trets i els seus bros. Si teniu prou penjat per perseguir el seu Instagram, prepareu-vos per trobar Old Row, Yeti Butts i / o Total Frat Move a la seva activitat recent.\n2. Pizza de pinya\nAquest noi, quan està sol, té la capacitat de ser molt dolç. Tot i així, és quan l’aconsegueixes amb els seus amics quan tot baixa. La pinya és deliciosa, la pizza pot ser bona, però les dues són un partit fet a l’infern. Estigueu avisats i no us deixeu xuclar!\n3. Pizza amb cobertures pudents (anxoves / bolets / cebes / qualsevol pudent)\na quina hora comencen les aplicacions a meitat de preu a applebee\nMenjar aquesta pizza us deixarà un mal sabor a la boca, així com sortir amb aquest tipus de noi. Parlarà de vosaltres, us donarà elogis contrarrestats, coquetejarà amb altres noies que teniu al davant; sincerament, aquest noi és groller. Deixareu la relació sacsejant el cap per què mai heu pensat que us mereixia. Renteu-vos les dents i acabeu amb aquest desagradable sabor a la boca.\n4. Pizza de postres\nSembla una gran idea en aquell moment. És peculiar i divertit, li agrada passar una bona estona. Amb ell, et sentiràs menys culpable per algunes de les teves decisions més qüestionables. Aquest noi té bones intencions i sempre és súper dolç, però quan acabi la relació, et trobaràs fent una pregunta: 'Per què?'\n5. Pizza amb altres petites pizzes a la part superior\nAquest noi sembla la meca. És preciós, divertit, sortint, pràcticament perfecte. La veritat és que és un noi eficaç massiu, si sabeu el que dic. Simplement no és lleial i, sigui el que siguis amb ell, segur que en tindrà almenys tres més com tu. Dures però certes, no us deixeu gaudir i gaudiu-ne mentre duri. Però ho lamentaràs més endavant.\naliments que contenen xarop de blat de moro ric en fructosa\n6. Una pizza amb una glorificada, bougie, amanida a la part superior\nT’emportarà els teus peus amb el seu estil de vida gastronòmic i et portarà a tots els nous restaurants moderns. Fins i tot es despertarà d'hora i anirà al mercat dels agricultors, perquè es tracta de 'proveir-se localment'. És sensible i amable, i el començament de la vostra relació no és res més que una felicitat mil·lenària. Aviat, però, t’adones que, si volies una amanida, t’aconseguiries una amanida (no en una pizza) i la menjaries amb una forquilla i no amb les mans.\nPotser no era una bona analogia, però la qüestió és que us cansareu de la seva merda hippy-dippy. Aconsegueix una hamburguesa, noia, i gaudeix del gust del processament de fàbrica.\n7. Pizza amb un menjar completament aleatori a la part superior\nTé una sensació profunda i multidimensional que li aspira, perquè no és com altres nois diferent. Pot trigar una mica de temps, però ben aviat descobrireu que és gairebé igual que tots els altres que coneixeu, simplement empaquetats de manera diferent. No és culpa seva, s’ha perdut i intenta esbrinar qui és. La propera vegada, sàpiga que no sempre es pot jutjar un llibre per la seva portada (o una pizza per cobrir-la?).\ncom obrir un pot d’escabetx fàcil\n8. Pizza de pollastre a la barbacoa\nPodeu culpar a les disputes intel·ligents i alegres per haver-vos enganxat, però ara només confon. És dins o fora? Salat o dolç? La sensació inicial era bona, però ara estàs esgotat i vols alguna cosa senzilla i fàcil, només una vegada. Si us plau?\n9. Bagel Bites / Tostito's / DiGiorno's\nPer a millor (i de vegades per a pitjor), aquest noi està a la vostra disposició. De vegades hi és i desitgeu que no, de vegades és un visitant benvingut. És fiable i, tot i que potser no voldríeu mostrar públicament d’afecte entre vosaltres, és una bona solució quan el necessiteu. Pot ser el germà de còpia de seguretat habitual, però pot ser el vostre germà de còpia de seguretat i això és el que importa.\n10. Cheese o Margherita (si intenteu que us sentiu millor al respecte) Pizza\nNomés un noi avorrit senzill i amb el qual voleu passar l’estiu, però només com a estiu. Vesteix de pare, però creu que sembla 'clàssic'. Probablement és divertit de veure, però avorrit amb qui parlar. A menys que us dediqueu a això. # No Judici\nEn poques paraules: no hi ha cap vergonya tenir-ne una o dues parts a la universitat. Només cal que escolliu els vostres ingredients amb prudència.\nL'últim joc per beure 'La Santa Claus'\n39 aliments que hauríeu de saber fer a la universitat\nquin tipus de te és el millor per a vosaltres\nbegudes baixes en calories a la carta al bar\nes pot fer servir farina de criança pròpia en lloc de farina per a tots els usos?\nTens algun suggeriment sobre possibles sabors o cobertures de iogurt?\nés il·legal vendre menjar a Facebook


Gouache - Manualitats - Piera\nMANUALITATS • GOUACHE\nLa pintura gouache també és molt coneguda amb el nom de pintura aiguada, o témpera en castellà.\nÉs de les primeres pintures que tothom aprèn a utilitzar de ben jove, ja que és molt utilitzada en guarderies i escoles.\nÉs una pintura opaca soluble a l'aigua, de diferents colors, que ans al contrari de l'aquarel·la, cobreix el suport.\nAl contrari de l'oli, el guaix no és permanent, si entra en contacte una altra vegada amb aigua queda tacat. També permet fer correccions i posar una nova capa de colors clars damunt colors foscs, el que és impossible amb l'aquarel·la. Com és soluble a l'aigua, el guaix s'utilitza sovint en l'ensenyament de les arts.\nLa pintura gouache es fàcil de netejar.\nEstà feta a base de goma aràbiga i pigments.\nLa pintura gouache es pot diluir amb aigua.\nEs pot fer servir sobre qualsevol suport porós, sempre que no sigui greixós.\n© Copyright Vicenç Piera: Tots els drets Reservats. Els continguts de la botiga online de belles arts www.vpiera.com que esteu visitant, tant texts com imatges, disseny gràfic, codi font, logotips, marques, etc... són titularitat i propietat de exclusiva de Vicenç Piera o en el seu defecte a llurs propietaris i estan amparats per la normativa reguladora de la Propiedad Intelectual e Industrial, quedant, per tant, prohibida la seva reproducció, modificació, distribució o manipulació sense la corresponent autorització. Vicenç Piera és especialista en la distribució d'un ampli catàleg de material de belles arts que inclouen tota mena de material de dibuix, llapisos de colors, caballets de pintura eines per escultors i en general productes de papeleria i artícles per belles arts i pintura. 201706. Disposem en el nostre estoc de Gouache i d'una llarga llista de Manualitats. En el nostre catàleg de material per a oficina i belles arts contem amb una bona colla d'articles de . La botiga online de belles arts www.VPiera.com té un extens catàleg de material per manualitats i belles arts en general. Algunes de les nostres especialitats les podeu trobar a Jovi Plastilina, Bellas Artes Barcelona , Lapices Colores , Oleos Titan o fins i tot a Cajas . Bellas Artes / Suministros de Oficinas / Material Papelería / Pintura al Óleo / Pizarras Blancas / Plumas Estilograficas / Acrilicos Vallejo / Bellas Artes Barcelona / Cajas de Pasteles / Cartro Ploma / Faber Castell Precios / Lapices Colores / Manualidades y Bellas Artes / Material Manualidades Online / Material para Scrapbooking / Materiales para Manualidades / Pintura Acrílica / Pintura Americana / Pintura para Tela / Pizarra Blanca Magnetica / Pizarra Caballete / Productos Papeleria / Rotulador Pincel / Rotuladores Posca / Set de Caligrafia / Tienda Online Manualidades / Acrílicos Amsterdam / Acrílicos Titan / Carton Pluma / Material de Dibujo / Óleos Rembrandt / Oleos Titan / Óleos Van Gogh / Rotuladores Faber Castell / Tienda Bellas Artes / Tiendas de Bellas Artes / Venta de Marcos de Cuadros Comptem amb més d'una Botiga Belles Arts Barcelona i per internet venem Articles per a Belles Arts, Sobres Verjurats, Fusta de Bassa, Articles per a Belles Arts, Belles Arts Online, Bastidors per Pintar, Paper Fotogràfic Doble Cara, Cavallets Pintura, Material per a Belles Arts , Caixes d'Aquarel·la, Retoladors Copic, Material de Belles Arts, Lletres de Paper Mache, Botiga Belles Arts, Botigues de Belles Arts, Olis Rembrandt, Acrílics Amsterdam, Acrílics Titan, Carton Ploma, Retoladors Faber Castell, Olis Van Gogh, Material de Dibuix o Venda de Marc de Quadres. En intenet nostres clients ens troben per Botigues de Belles Arts a Barcelona, Casa Piera, Botiga Belles Arts Barcelona, Botiga Belles Arts Online i molts altres conceptes. Vicenç Piera.


Es constitueix la coalició La Llagosta en Comú Podem | Ràdio la Llagosta\nEs constitueix la coalició La Llagosta en Comú Podem\n• El front de partits d’esquerres La Llagosta en Comú Podem es va constituir ahir de forma oficial. La coalició està formada per Iniciativa per Catalunya Verds, Esquerra Unida i Alternativa i el cercle local de Podemos. Cinc dones i quatre homes formen l’executiva de La Llagosta en Comú Podem. Tal com va avançar ahir Ràdio la Llagosta, l’executiva de la coalició està coordinada per Eva Miguel, d’ICV, i per Montse García, de Podemos.\n• La bandera de l’arc de Sant Martí oneja avui a la façana de l’Ajuntament de la Llagosta, que se suma així a la commemoració del dia de l’alliberament LGTBI.\n• L’oficina del Síndic de Greuges visitarà la Llagosta el proper dimecres, dia 4 de juliol, per atendre les queixes que prèviament presenti la ciutadania de la nostra localitat.\n• L’Escola municipal de Música organitza demà el darrer concert a la fresca d’aquest estiu, que començarà a les set de la tarda i tindrà lloc a la plaça de Cinto Pagès.\n• El jugador professional José María Calderón ha lliurat aquest matí al jove llagostenc Aitor Santolària i al seu equip, el Club Bàsquet la Llagosta, la segona beca Vamos!, que atorguen Cola Cao i el Consell Superior de l’Esport.\n• José Luis Fabregat, de 71 anys i veí de la Llagosta, s’ha proposat fer al setembre 2.000 quilòmetres en bicicleta sortint de la nostra localitat i arribant a Jerez de la Frontera després de recórrer tota la costa de Portugal.\nArticle anteriorJúlia Quintana guanya el Concurs de cartells de la Festa Major\nProper articleL’ACIS organitza avui divendres la primera Shopping Night


El periodisme majoritari està sotmès a la submissió? – estanis.cat\n06/08/2020 El bloc de tendències sobre mitjans de proximitat\nEl periodisme majoritari està sotmès a la submissió?\nFa anys que segueixo amb interès els treballs del professor Josep Lluís Micó Sanz, catedràtic de Periodisme de la Universitat Ramon Llull, vicedegà de la Facultat de Comunicació Blanquerna i un bon periodista, a més de col·laborador en totes les ocasions que se li ha demanat de les entitats que agrupen els mitjans de proximitat. Repassant la Revista de la Asociación Española de Investigación, en el volum 7, número 11 d’enguany, he trobat l’obra titulada Periodismo y comunicación corporativa: Desafíos y tendencias en la cuarta revolución industrial. Ben aviat he quedat atrapat en la seva lectura. Em sedueix que Micó vulgui transmetre confiança en el periodisme.\nDiu el professor Micó: “El periodisme és la ciència del possible, no l’art de l’impossible. Històricament la premsa necessitava fets per generar opinions, però, molts dels subproductes que es difonen ara es basen en opinions per desencadenar fets. Abunden els mercenaris als quals els és igual el que passi al món perquè ells sempre comptaran el mateix. Avui, el periodisme majoritari està sotmès a la submissió, estesa davant la tendència i silent en front el silenci”.\nEn aquest moment, el professor reflexiona en veu alta dient-se que no hauria de ser així: “En l’era de la sobreabundància de la informació, quina utilitat tenen uns periodistes que reprodueixen el mateix que la publicitat i la propaganda?” I la transparència, sobretot la seva mancança en les institucions, a què crida al periodisme. L’autor del treball és clar: “Hauria de ser una invitació perquè els periodistes, a més de queixar-se, investiguessin més. No obstant això, la mateixa crisi que ha motivat que els electors s’hagin tornat exigents ha propiciat que, amb poques excepcions, els periodistes siguin més servils.”\nFàcilment aquesta reflexió aboca cap al bon periodisme, el que “afavoreix el debat durador i enriquidor; el dolent busca la polèmica immediata i vana”. I, naturalment, l’opinió: “L’opinió es concentra principalment en l’exabrupte i la consigna de partit, amb algunes incursions en el que és obvi. Els informadors no haurien de segrestar la realitat si no els agrada com és. En abusar d’aquesta tàctica obtenen el que es mereixen: el públic de 18 a 35 anys ja confia menys en la informació dels mitjans que en els continguts generats per altres ciutadans”. Cru, colpidor, però real.\nA partir d’aquest moment, el professor Micó es veu abocat a plantejar el repte del periodisme. Entenc que ben sincerament entén que “el nombre de preguntes tendeix a l’infinit, però la quantitat de respostes vàlides es va reduint. En l’era digital, ens assabentem de gairebé tot, però no comprenem pràcticament res. Més mitjans i plataformes no asseguren varietat, més aviat garanteixen l’omnipresència dels noms habituals”. Tant contundent com evident.\nI és clar, com evitar que l’allau de dades i la marea d’informació ofeguin el periodisme? “Els professionals dels mitjans estan deixant de pensar en el que necessita la seva audiència perquè els obsessiona el que els agrada a Google i Facebook. Hi ha webs del passat i premsa per al futur: el concepte ‘nous mitjans” no depèn tant del suport com del periodisme que es practica”. Des d’aquí l’autor s’agafa al tòpic, aquell que diu “el periodisme és l’ofici més bonic del món”. Aleshores ens repta a preguntar quina opinió tenen al respecte els centenars de graduats que cada curs ingressen en el mercat “sense més expectatives que la precarietat que es deriva de llargues jornades laborals a canvi de remuneracions que resultarien irrisòries si no fossin tan dramàtiques”. I Micó es pregunta “com podríem començar a revertir aquesta situació tots els agents implicats en una injustícia tan gran?” Llisca suaument la resposta, que, al seu parer, passa per transformar d’una manera dràstica l’adagi amb què obre el seu article: “el periodisme hauria de ser la professió més difícil del món”.\nA partir d’aquí, i després d’unes llargues reflexions sobre el que ell anomena l’ofici més complicat que mai ha existit, conclou que al periodista li calen professors excel·lents “que incentivin l’aprenentatge i l’actualització de coneixements en universitats en què s’equilibrin l’excel·lència en el clàssic i l’audàcia en la innovació”.\nMés endavant, l’autor planteja de forma directa i sense embuts que “la majoria de graduats en Periodisme mai aconseguirà una feina en la seva àrea”. I ho raona així: “Les universitats calculen que, com a màxim, un terç dels seus alumnes estarà al servei d’un mitjà; la resta haurà d’exercir altres oficis dins de la comunicació”. Tanmateix, però, ens diu Micó, “els centres mantenen la seva denominació. Els més puristes –o els que ignoren com és el sector– són reticents al canvi”. En plantejar aquesta contradicció insostenible, Micó opina que “la sortida principal per als que passen per les facultats de Periodisme no és el periodisme en els mitjans”. Directe i valent.\nMés endavant, ja en el punt 3 del seu treball, el professor Micó ens parla de la relació amb l’audiència. Segons escriu, “la majoria dels mitjans de comunicació hauria de deixar de perseguir els ciutadans d’una manera tan grollerament desesperada. No pot basar la seva estratègia en estar a l’aguait tant en els suports tradicionals com en els nous escenaris i plataformes: xarxes socials, dispositius mòbils” (i cita Correa, Hinsley i De Zuniga), reconeixent que si les empreses periodístiques no són capaces de nuar llaços d’interès mutu i benefici recíproc, “ho tindran molt difícil en el futur. És a dir, per sobreviure en l’univers digital –entre intel·ligència artificial i big data, entre internet de les coses i blockchain–, no n’hi ha prou amb ser un caçador a l’estil clàssic”.\nDe la resta de l’article de Josep Lluís Micó em quedo amb la següent reflexió: “El més intel·ligent i elegant és fixar-se en la condició plural de l’audiència abans que en la naturalesa professional dels mitjans. Si se segueixen clonant continguts a la televisió, la ràdio, els diaris, Facebook, Twitter, etc., aparentment s’estalviarà perquè la producció conjunta serà més barata.” Hàbilment, Micó ens recorda que arquitectes, urbanistes, institucions i veïns comuns es lamenten sovint pel deteriorament estètic i mediambiental de les seves ciutats, pobles i paisatges. “No obstant això –afegeix–, és rar que els periodistes i els professionals de la comunicació es queixin per la contaminació informativa, en quantitat i en qualitat, a la qual estem assistint en l’actualitat”.\nA la vista que el qualitatiu està començant a marginar gradualment el quantitatiu a l’hora de mesurar les audiències, tant dels mitjans de comunicació tradicionals com de les noves plataformes, l’autor s’atreveix a predir l’esdevenidor: “el que realment passarà és que en última instància hi haurà menys ingressos, ja que els usuaris acabaran buscant material a mida”. Ni més ni menys.\nPer Estanis Alcover i Martí, periodista i consultor de comunicació / Infografia: IEBS\nBy Estanis 22/11/2019


Compartir SON[I]A #229 Andrea Fraser\nAndrea Fraser parla sobre els reptes i limitacions de l'activisme cultural, sobre els subcamps de l'art, la relació dels artistes amb el mercat i els models de museu en l'era neoliberal. Ràdio web MACBAConsulta més informació sobre l'àudio. Aquest programa és una producció de Ràdio web MACBA.\nCompartir RWM Son[i]a #228 Christoph Draeger\nRWM Son[i]a #228 Christoph Draeger\nL'artista suís Christoph Draeger parla sobre desastres, vigilància, còpies i originals, distància crítica, recreacions, capes de significat i provocació. Ràdio web MACBAConsulta més informació sobre l'àudio. Aquest programa és una producció de Ràdio web MACBA.\nCompartir RWM Son[i]a #221 Enric Farrés Duran. Traducció simultània\nRWM Son[i]a #221 Enric Farrés Duran. Traducció simultània\nTraducció simultània del podcast d'Enric Farrés Duran, realitzada pel mateix artista. Ràdio web MACBAConsulta més informació sobre l'àudio. Aquest programa és una producció de Ràdio web MACBA.\nCompartir De Marcel Duchamp a Ben Patterson. La política documental de La Muga Caula en l’art d’acció\nPresentació del cartell de la 12a trobada internacional de poesia d’acció i performance La Muga Caula, obra de l’artista Fluxus Ben Patterson, en el marc d’una taula rodona amb Oscar Abril Ascaso, Lis Costa i Joan Casellas.\nCompartir Visita a Col·lecció MACBA 31\nVisita a càrrec d’Antònia Maria Perelló, conservadora de la Col·lecció MACBA i comissària de l’exposició.\nCompartir FONS ÀUDIO #42 Carlos Garaicoa\nFONS ÀUDIO #42 Carlos Garaicoa\nCarlos Garaicoa ens parla sobre els seus anys de formació a Cuba, la necessitat imperant de superar els relats post-colonials, la seva faceta d’activista cultural i sobre la seva obra "Yo no quiero ver más a mis vecinos" (2006), que forma part de la Col·lecció MACBA. Ràdio web MACBAConsulta més informació sobre l'àudio. Aquest ...


Ajuts de la Fundación IberCaja per a projectes socials 2020 - CRAJ\nLa Fundación IberCaja obre la seva convocatòria anual de Projectes Socials, amb l’objectiu d’atendre diversos col·lectius que es troben en risc d’exclusió social o bé en situació de dependència social, física o psíquica.\nProjectes dirigits a la inserció laboral i integració social de col·lectius en situació o risc d’exclusió social; o dependència social.\nProjectes d’orientació i formació destinats a implementar alternatives innovadores que afrontin el fracàs escolar, a fi de tenir una educació de qualitat.\nProjectes destinats a cobrir necessitats bàsiques de persones en situació d’exclusió, i tot tipus d’accions, activitats, tallers o programes orientats a fomentar el creixement personal, el suport als nostres majors i altres col·lectius socials vulnerables.\nEn qualsevol cas, només es donaran suport a aquells projectes l’objectiu dels quals sigui fomentar, incrementar i en el seu cas complementar accions que contribueixin a millorar la qualitat de vida d’aquestes persones, així com la integració plena laboral i social, lluitant contra la pobresa i l’exclusió social, amb l’objectiu d’aconseguir la major autonomia personal possible.\nImport de l’ajut: L’ajuda concedida no serà superior a l’aportat per l’organització sol·licitant, no podent superar en cap cas els 15.000 euros.


Incògnites i certeses del nou futbol postcoronavirus - Diari de Barcelona | Diari de Barcelona\nIncògnites i certeses del nou futbol postcoronavirus - Diari de Barcelona\nIncògnites i certeses del nou futbol postcoronavirus\nAmb l’activitat a punt de reprendre’s, les institucions del món del futbol comencen a perfilar tots els canvis que hi haurà com a conseqüència de la crisi del coronavirus\nTemps de lectura 3 MIN\nHan passat dos mesos des que es van jugar els últims partits de futbol a l’Europa occidental. Els partits de tornada dels vuitens de final de la Champions van posar un punt i a part a l’activitat de la majoria de clubs europeus. De fet, només a Bielorrúsia s’ha mantingut l’activitat esportiva durant aquest període de confinament.\nLa tornada, però, és cada vegada més a prop. De fet, el proper cap de setmana, la lliga alemanya ja es posa en marxa i aquí, els equips de la Lliga espanyola ja han tornat a entrenar sobre la gespa, tot i que ho han de fer de manera individualitzada i encara hauran d’esperar per tornar a fer-ho tots. El pla de transició cap a la nova normalitat, elaborat pel govern espanyol, contempla la possibilitat de fer entrenaments grupals a la fase 1, però amb grans limitacions. Fins a la fase 2, unes dues setmanes pel cap baix, no podran recuperar la “normalitat” als entrenaments.\nTot i això, les institucions del món de l’esport ja s’han posat en marxa per dissenyar com serà el nou futbol postcoronavirus. El passat divendres, la International Football Association Board (IFAB) va aprovar la modificació d’algunes “Regles del joc”, per intentar evitar que els futbolistes pateixin el desgast que suposarà jugar molts partits en pocs dies després de més de dos mesos sense competir.\nMés canvis i més convocats\nUna de les mesures que ha aprovat la IFAB és la modificació de la “Regla 3”, que fa referència als jugadors i, més concretament, a les substitucions que es poden realitzar durant un partit. Fins ara, el nombre màxim de canvis era de tres i, a partir d’ara i fins al final de la temporada serà de cinc. Per tant, els equips podran utilitzar fins a cinc suplents si ho creuen necessari. No obstant això, l’organisme detalla que només es podrà aturar el joc tres vegades per fer canvis. Això significa que si un equip vol fer servir els cinc canvis, en dues de les aturades hauran d’entrar dos jugadors.\nA conseqüència d’aquest primer canvi en les “Regles del joc”, la IFAB també permetrà que les convocatòries siguin més àmplies. Fins ara, les competicions de Lliga només podien ser de 18 jugadors i ara s’obre el ventall fins a 23. D’aquesta manera s’adopta la mesura que ja utilitzava la FIFA quan es tractava d’un Mundial, en què tots els jugadors que havien estat seleccionats podien asseure’s a la banqueta.\nLa incògnita del VAR\nDes de fa dues temporades, la Lliga espanyola utilitza el VAR (Video Assistant Refree) per ajudar a l’àrbitre principal que es troba al terreny de joc. La IFAB, però, recull la possibilitat que, quan es reprenguin les lligues, es prescindeixi dels àrbitres assistents de vídeo. L’explicació d’aquesta possibilitat que s'ofereix a les lligues no és altra que la falta d’espai de la sala VAR per mantenir el distanciament social recomanat.\nA la sala VAR es concentren cinc persones en espai reduït. Font: EFE\nTot i això, el president del Comitè Tècnic d’Àrbitres (CTA), Carlos Velasco Carballo, ja va manifestar en una videoconferència que no tenen cap intenció de treure el videoarbitratge "perquè la lliga s’ha d’acabar amb les mateixes regles que va començar", segons va explicar Carballo. Per assegurar que no existeix risc de contagi a la sala VOR, el president del CTA ha manifestat que "la idea és fer una prova PCR a cada àrbitre i una altra 48 hores abans dels partits per assegurar que tots donen negatiu".\nEls protocols nacionals\nA banda de les mesures que ha aprovat la IFAB, algunes lligues també han elaborat els seus propis protocols que també canviaran el futbol tal com el coneixíem. En el cas de la Lliga espanyola, per exemple, s’ha establert l’obligació que els jugadors es canviïn de roba al descans. D’altra banda, no estaran permeses les salutacions entre equips ni abans ni després dels partits, i tampoc estarà permès escopir, ja que suposarà una sanció de targeta groga encara que sigui a terra. A més, les rodes de premsa se celebraran telemàticament.\nEn el cas de la Bundesliga alemanya s’ha determinat també la prohibició que els equips entrin junts al camp i, fins i tot, que els jugadors xoquin les mans després de marcar un gol. Per extremar les precaucions, també s’obligarà a dur mascareta a tots els jugadors que estiguin a la banqueta.\nLes grades dels estadis del futbol postcoronavirus són, alhora, una certesa i una incògnita. És evident que, en cap cas, hi haurà aficionats a les graderies dels estadis. Tots els partits seran a porta tancada i, per tant, no hi haurà l’ànima dels seguidors. Podria ser, però, que els camps no es veiessin del tot buits per televisió.\nA Alemanya alguns clubs han posat en marxa l’enginy per tal que els jugadors no se sentin tan sols. És el cas, per exemple, del Borussia Mönchengladbach, que ha omplert part de la seva graderia amb rèpliques d'aficionats de cartó a mida real. En el cas d'Espanya, el mateix president de la Liga, Javier Tebas, va anunciar en una entrevista que estaven valorant diverses possibilitats per evitar “la visió horrorosa” que deixa una grada buida, segons va qualificar el president de la patronal. Una de les opcions que es poden plantejar és l'ús de publicitat virtual, com succeeix als videojocs, i també la projecció de tweets que vagin fent els aficionats durant els partits.\nAixí doncs, encara queden dubtes per resoldre sobre com serà el nou futbol. No obstant això, les institucions comencen a dibuixar tots els canvis que hi haurà en un esport que, com moltes coses a la vida després de la crisi del coronavirus, no tornarà a ser igual.


Col·lecció Model 700168\nMoble de menjador amb espai d'emmagatzematge\nEl model Duke és una composició per a saló menjador amb força espai per guardar tot el que necessitis. Està format per un baix per TV, un armari alt de dues portes, un altell penjat i una prestatgeria oberta.\nblanc brillant i gris\nEl model Duke és un conjunt format per un mòdul de tv, dues vitrines i un prestatge de paret, que poden col·locar-se individualment segons les necessitats personals.\nCompàs de gas abatible a la porta de la lliçó de TV.\nLa posterior de la lliçó Tv disposa, en el buit obert, d'un orifici passacables per als dispositius electrònics.\nMòdul superior amb suport de fins a 15kg.\nPrestatge mural amb suport de fins a 12kg.\nMesures Moble Tv 35 cm (alt) x 175 cm (ample) x 41 cm (prof.)\nMesures Mòdul dret 143 cm (alt) x 45 cm (ample) x 26 cm (prof.) Mesures Mòdul superior 101 cm (alt) x 45 cm (ample) x 26 cm (prof.)\nMesures Prestatge de penjar 30 cm (alt) x 130 cm (ample) x 20 cm (prof.)\nAlba V - 03/12/2020


Hotel Restaurant De Buizerd Langedijk Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSpoorstraat 124, Noord-Scharwoude, Langedijk, Països Baixos - Veure al mapa\nHotel Restaurant De Buizerd, ubicat a Noord-Scharwoude, Noord Scharwoude, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Hotel Restaurant De Buizerd, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, servei d'habitacions.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, escriptori, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com camp de golf (a 3 km), pesca, jardí, esports d'aigua (no motoritzats). Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Hotel Restaurant De Buizerd.\nTots els tipus de viatgers (164) Parelles (93) Viatgers en solitari (54) Famílies amb infants petits (4) Famílies amb infants grans (3) Grups (10)


EFE Washington 13/01/2011 11:14\n260x366 Barack Obama en l'acte d'homenatge a les víctimes. Foto: EFE/Kevork Djansezian Barack Obama en l'acte d'homenatge a les víctimes. Foto: EFE/Kevork Djansezian\nObama ha fet la crida en una cerimònia d'homenatge a les víctimes del tiroteig a Tucson (Arizona), en què van morir sis persones i catorze més van quedar ferides, entre elles la congressista Gabrielle Giffords, considerada, segons la policia, l'objectiu principal de l'atac.\nEl mandatari ha dedicat un apartat especial a la congressista, a la qual va visitar a l'hospital, i que, quan ell se n'anava, "va obrir els ulls per primera vegada", segons ha revelat Obama, entre aplaudiments ensordidors de tot el públic d'empeus al pavelló.\nGiffords "sap que som aquí, que la volem i que li donarem suport en el que serà un camí difícil", el de la seva recuperació, ha indicat, mentre una commoguda Michelle Obama abraçava el marit de la congressista, l'astronauta Mark Kelly, assegut al seu costat.\nSegons Obama, "només un discurs públic més civilitzat i honest pot ajudar-nos a afrontar els nostres reptes com a nació".\n"En lloc d'apuntar amb el dit o donar la culpa als altres, fem servir aquesta oportunitat per ampliar la nostra imaginació moral, per escoltar-nos els uns als altres més acuradament, per aguditzar els nostres instints d'empatia, i recordem tots els modes en què s'enllacen els nostres somnis i esperances", ha declarat el president nord-americà.\nEl president va recordar a cadascuna de les sis víctimes mortals, des del jutge federal John Roll a la nena de nou anys Christina Taylor Green, per afirmar que "la pèrdua d'aquesta meravellosa gent ens hauria de fer a cada un de nosaltres intentar ser millors en les nostres vides diàries".


La colla de Diables Se m’n Refum estrenarà una bèstia feta per Dolors Sans – Agrupació del Bestiari Festiu i Popular de Catalunya\n19 de novembre de 2021 9 de desembre de 2021 Meritxell Bayarri\nLa principal novetat serà la presentació en públic de la Bèstia, la nova figura de bestiari en què l’entitat porta treballant els darrers anys i que és obra de l’artista penedesenca Dolors Sans. L’acte tindrà lloc el dissabte 27 de novembre, a les 19.45 h a la plaça de l’Església i comptarà amb la col·laboració de la Fil·loxera Gran, que apadrinarà la peça.\nPel que fa al diumenge 28, els diables oferiran un lluïment de foc al final de la cercavila de vigília, que començarà a les 20 h i recorrerà des del capdamunt del carrer Raval fins a la plaça de l’Ajuntament.\nEls actes més esperats arribaran, com és habitual, el dia 29 de novembre, dia de Sant Sadurní. A les 12 del migdia els diables encendran la tronada que donarà inici a la cercavila de Festa Major i a les 7 de la tarda, sortirà el correfoc dels Joves Diables Se m’n Refum des de la plaça de l’Església per acabar davant l’Ajuntament on, tot seguit, tindrà lloc la tradicional lectura dels versots, amb els quals la Colla farà un repàs de l’actualitat de manera satírica i burlesca. En acabar, hi haurà lluïments i un castell de focs per tancar la festa.\nPer altra banda, aquest 2021 toca renovar la junta de l’entitat i l’assemblea del passat dilluns era la data límit per presentar candidatures. L’única llista que s’ha presentat i que optarà a ser escollida en una assemblea extraordinària el 13 de desembre és una llista que barreja membres actualment al capdavant de l’entitat i cares noves que volen aportar aire fresc a la junta.\nLes 12 persones que formen aquesta candidatura són: Isaac Pedrola, Rut Ribas, Aïna Rosal i Pilar Forns, com a president, vicepresidenta, secretària i tresorera respectivament, i Oscar Ramon, Jordi Centellas, Pedro Delgado, Merce Suazo, Marcel Pedrola, Èric Rojano, Arantxa Molina i Antonio Cruces com a vocals.


Caverna contra caverna - El Dietari del Procés - Blogs de l'indirecte!cat\nOpinió amb independència. Dijous, 21 de juny de 2018 00:44 h\nDietari 2014 Dilluns, 28.12.2015. 20:17 h\nCaverna contra caverna\nacord, caverna, CUP, JxSí\nMentre no es concreti l'acord, les proclames llibertàries se les seguirà enduent el vent\nTanta inacció, tanta confusió, en fi, el mateix que el Nadal passat ha desembocat novament en una guerra entre dues cavernes... catalanes. A les xarxes la gent es desfoga a cor què vols empesos per un excés d’adrenalina que no es va poder descarregar el 27S, perquè el nostre subconscient es va empassar que Espanya havia guanyat. Malgrat això vàrem decidir tirar endavant i confiàvem en un ràpid acord entre JxSí i la CUP que posés les coses a lloc.\nLa inversemblant manera de cercar l’acord, si és que finalment l’hi ha, i l’absurditat i ridiculitzat de l’assemblea de la CUP de diumenge ens ha fet pensar que potser sí que Espanya va guanyar, perquè nosaltres no hem sabut executar la majoria que teòricament tenim. D’això se’n diu frustració, i aquest és el primer avís/exemple per si al final tot se’n va en orris. Ens afloren molts dubtes: És realment la CUP independentista? És el moment que Mas faci un pas al costat a canvi que la CUP signi i entri a govern? Moltes preguntes per respondre, i masses insults a tort i a dret que dificulten el debat.\nLa caverna de CDC, entre polítics de segona fila i un caduc entorn mediàtic, ja fa dies que demana –i ara més- noves eleccions evocant el·lípticament aquella espècie d’orgull convergent d’haver governat un país durant anys i ara haver d’estar pendents d’un partit que s’ha enredat fins quedar atrapat pels seus propis mecanismes de decisió. I a l’altra banda, hi ha la caverna de la CUP, que instal·lada en una fòbia a Mas, a qui fan culpable de tots els mals de la terra, es defensen mentre amaguen la seva por a decidir encara que això trenqui el partit.\nBenvinguts al sistema de partits. Si es pensaven que la CUP definitivament no posaria el partit per davant del país en un moment clau, s’equivocaven. Diumenge en van tenir l’exemple més gràfic, però aquest és un procés pel qual han passat tots els partits independentistes (i també alguns unionistes). I encara bo que a la CUP s’hi ha posat, perquè encara estem esperant que ICV o UDC facin el mateix per decidir el posicionament del 9N de 2014, una consulta que ells mateixos van entorpir.\nCatalunya s’exposa al ridícul més espectacular dels darrers temps, sí. Però la data límit per consumar-lo és el 10 de gener, i no ahir. Cal mantenir la calma i la paciència, després ja vindran els gemecs i els plors si no ens en sortim, perquè la culpa serà de tots. Jo també crec que, fredament, hem d’intentar no tornar a anar a eleccions perquè el futur que ens hi espera no ens és propici. Fixin-se com després de l’empat cupaire van sortir ràpidament totes les hienes a demanar eleccions (CSQEP, C’s, PSC, PP). Els carronyaires esperen oportunament la caiguda del mort per devorar-ne el cadàver, i això és una cosa que a la CUP haurien de tenir en compte a l’hora de visualitzar clarament que l’únic camí per acomplir els seus desitjos anticapitalistes és, precisament, l’aliança temporal amb Junts pel Sí fins la proclamació de l’Estat independent. Mentrestant, totes les proclames llibertàries que fan se les seguirà enduent el vent.\n2123 lectures Cap comentari\nAlbiol Angela Merkel Aran Arrimadas CDU CSU Fiscalia Forcadell Junqueras Llarena Merkel PDECat PSC PSOE Puigdemont Rivera Sabater Sandrine Morel Sánchez Torra Torrent Valls iceta pedro sánchez presó


DOMUS ALBA l'imperi del plaer o el plaer de l'Imperi: Les pintures de la Domus Alba\nLes pintures de la Domus Alba\nLes restes pictòriques trobades a la Domus Alba són realment sorprenents... En aquest primer exemple, sobre un sumptuós vermell pompeià, eco del gran art hel·lenístic, ens trobem davant d’una escena estranyament familiar. Una dona de mirada captivadora, amb una minúscula i insinuant toga, porta agafat per la mà un mico que, a causa d'aquest lleu contacte femení, ens mostra una incipient erecció. Meravellosa escena plena d’elegància i sensibilitat. No sabem si és una deessa o si es tracta de la senyora de la casa, qui dóna la mà al “mico erectus”. Ella passeja escassament coberta per una túnica de color blanc, flexiona una cama aixecant un peu i mostrant el seu elegant calçat. Cal destacar la gran delicadesa amb què es tracta el treballat pentinat, recollit amb una diadema; la mà dreta agafa de forma delicada un petit fal·lus amb una positura plena d’estil. La influència de l'estètica grega resulta evident en aquesta imatge.\nAquesta iconografia ens remet inevitablement, però, al cartell fet per Ramon Casas per a l’industrial badaloní Vicenç Bosch com a anunci de la seva beguda: l’Anís del Mono. Aquesta recurrència iconogràfica vint segles més tard de “l’escena” romana ens fa pensar que ens trobem davant d’una tipologia representativa típicament baetulana o que, d’alguna manera, Ramon Casas va tenir accés a la visió d’aquesta pintura mural o d’alguna reproducció posterior.\nMalgrat la nostra sorpresa inicial davant d’aquestes pintures, no ens haurien d’estranyar tals representacions. Contemporània de les obres de la Domus Alba és l’obra d’Ovidi (43 a.C. – 17-18 d.C.), Ars Amandi, que podria contenir l’origen d’aquestes imatges eròtiques. El llibre es divideix en tres parts, dues dirigides als homes i l’última, a les dones. En aquest tercer llibre, Ovidi ofereix les armes de la conquesta femenina i aprofundeix amb detall en l’art de fer l’amor. És en aquest darrer fragment de l’Ars Amandi on ens hem d’endinsar per descobrir com les pintures eròtiques poden tenir una font literària concreta. Ovidi, no tan sols aconsella que s’adopti la postura adequada per realitzar l’acte sexual segons les virtuts físiques de la dona, sinó que, a més, dóna les indicacions concretes.\n“la que és petita, munti a cavall” (Ars Amandi, 777) o\n“ensenyi l’esquena la que considera agradable la seva esquena” (773-774) consells fàcilment relacionable amb els frescos de la Domus Alba.\nEn una de les escenes, l’artista representa un trio on se'ns mostra un home agenollat penetrant un altre home que, al mateix temps, penetra una dona de boca terrosa amb les natges enlaire. La dona de l’escena adopta la posició de “la lleona”, considerada pels romans com la més desinhibida. Però l'element de l'escena que per un antic romà era realment escandalós és “qui fa què a qui”: encara que el personatge central, en deixar-se penetrar per un altre home i exercint de cinaedus, és a dir, homosexual passiu, perd el seu estatus de “mascle” i és considerat com un depravat, als ulls d’una dona romana resultava molt atractiu. Tanmateix, l’escena ens presenta el misteri de qui era el client o els clients.\nParticularment enigmàtica resulta l’aparició de les fruites emmarcades en cadascuna de les pintures. Els elements que hem anomenat protomicacos i que, d’entrada, sembla que tenen un caràcter merament decoratiu, podrien fer referència a la quantitat de participants en el joc sexual que es practicava en cadascun dels cubicula de la casa.\nPublicat per Pont del Petroli a 9:56


Con netejar els implants dentals? | Salut Dental Penedès\nby admin | jul. 9, 2019 | Implantologia | 0 comments\nNetejar els implants dentals és fonamental per a mantenir una boca sana i un somriure bonic. En l’actualitat la implantologia està plenament generalitzada. No obstant això, encara que un tractament d’aquestes característiques és una gran solució, necessita un manteniment posterior perquè sigui sempre efectiu.\nEls pacients que no cuiden dels seus implants poden sofrir peri-implantitis, una infecció al voltant de l’implant que inflama les genives i que pot arribar a produir pèrdua de massa òssia de la mandíbula.\nLa higiene bucal i una adequada neteja dels implants és fonamental a l’hora de prevenir aquest tipus de malalties. Vegem a continuació uns consells a l’hora de netejar els implants dentals.\nPrincipals causes de rebuig dels implants\nEncara que tant el cargol de titani com la corona estan realitzats amb materials de gran qualitat i biocompatibles, algunes vegades són rebutjats. En la majoria dels casos això es deu a causes externes:\nTabaquisme: el tabac afavoreix l’acumulació de carrall i empitjora la higiene de la boca en general. Per tant, en pacients amb implants és totalment recomanable abandonar l’hàbit del tabac.\nBruxisme: és el fet d’estrènyer i grinyolar les dents de forma involuntària. Moltes vegades el pacient no s’adona que el pateix. El bruxisme provoca que les dents dolguin, s’afluixin i es trenquin o caiguin. Normalment es controla amb una fèrula de relaxació.\nPeri-implantitits: com ja hem esmentat anteriorment, és l’acumulació de bacteris al voltant de l’implant que causa infecció, inflamació i pèrdua de massa òssia.\nJunts o per separat, els tres punts anteriors poden limitar la funció dels implants, escurçar la seva longevitat i provocar nous problemes de salut bucal en el pacient.\nPot una mala col·locació dels implants fomentar la seva mala higiene?\nSí. Una mala col·locació de l’implant amplifica l’acumulació de bacteris al seu voltant. Des de Salut Dental Penedès garantim el millor ajust tant de corones, ponts i implants i la seva adaptació a les genives i a les dents adjacents per a l’obtenció d’una boca en la qual la higiene sigui fàcil i efectiva.\nPer tot això, posem especial atenció al següent:\nLes corones han d’encaixar perfectament amb l’implant, sense deixar espais. Això es verifica en la consulta a través de radiografies.\nSi les corones són cementades, no ha d’haver-hi restes de ciment sota la geniva.\nEl protèsic ha de tenir en compte les futures rutines d’higiene del pacient i dissenyar un espai suficient entre les dents perquè sigui possible passar un raspall interdental.\nEls punts de contacte entre dents i corones no han de deixar passar restes de menjar, evitant així la seva acumulació en llocs de difícil accés.\nA Salut Dental Penedès treballem amb els professionals protèsics i els laboratoris que ofereixen els més alts estàndards de qualitat. Als quals se’ls exigeix l’aplicació de les pautes dels nostres odontòlegs per a evitar dipòsits de menjar i bacteris en l’àrea dels implants.\nÉs diferent netejar una boca amb implants respecte a una altra que no els té?\nHaurem d’adquirir uns instruments de neteja o uns altres en funció de les necessitats de cada pacient. Existeixen diferents tipus de pròtesis i el tipus de neteja pot variar:\nSi són corones unitàries: es netejaran igual que la resta de les dents, amb un raspall dental suau o un raspall elèctric i posteriorment fil de seda o un raspall interdental.\nSi tenim ponts dentals, recomanem utilitzar fil o seda dental per a eliminar els bacteris que puguin quedar amagades a sota.\nEn el cas de pròtesis híbrides de tota una arcada, caragolades o els implants, existeixen en el mercat uns raspalls específics per a netejar entre la pròtesi i la geniva. Un irrigador també per a llocs de difícil accés.\nParal·lelament a cada rutina d’higiene, l’odontòleg podrà prescriure, de considerar-lo necessari, un col·lutori antisèptic per a prevenir o tractar inflamacions o sagnats. El professional també indicarà al pacient la periodicitat de les revisions per a garantir la salut global de la boca.\nSi desitja saber més sobre com netejar els implants dentals, contacti amb nosaltres o demani cita.


Ansietat i depressió: la motxilla emocional | Centre GUIA SCP\nPROFESSIONALS Dr. Jordi Sasot Articles de premsa Ansietat i depressió: la motxilla emocional\nAnsietat i depressió: la motxilla emocional\nRevista del Consell Nacional de la Joventut de Catalunya, n.102. tardor 2015. Especial Salut Mental\nAnsietat i depressió: la motxilla emocional - Dr.Jordi Sasot i Carles Patrís\nL'ansietat és una emoció que sentim quan estem en perill, ja sigui real o imaginari, i ens permet adoptar els mecanismes adients per afrontar-lo. l Per tant, es tracta d'una resposta adaptativa molt lligada a l'instint de supervivència, a la por, ira, tristor i felicitat. En aquest cas parlen d'ansietat normal o positiva.\nI quan es considera patològica? Quan sobrepassa certa intensitat o supera la nostra capacitat d'adaptació a l'entorn, és a dir, quan se'ns manifesta un malestar significatiu en forn de símptomes físics, psicològics i conductuals. I quins són aquests? Físicament es pot manifestar, entre d'altres, sudoració, secor a la gola, mareig, inestabilitat, tremolors, tensió muscular, palpitacions, taquicàrdia, sensació d'ofec, vòmits, diarrea i problemes en àmbit sexual. I a nivell psicològic i conductual pot aparèixer, per exemple, aprensió, preocupació, angoixa, por a perdre el control, dificultat de concentració, inhibició, petites pèrdues de memòria, irritabilitat, inquietud, conductes d'evitació, bloqueig psicomotor, obsessions i compulsions.\nExisteix molta bibliografia i investigacions sobre l'ansietat. Avui dia encara no coneixen totes les seves causes. Si sabem, però, que la interacció d'algunes d'elles n'afavoreixen l'aparició. Són els anomenats factors predisposants i precipitants els quals poden ser de caràcter biològic, ambiental o psicosocial. Hem de recalcar que l'entorn té més importància del que fa un temps es pensava en l'aparició i el curs d'aquest trastorn. Per tant. és un factor significatiu en l'evolució d'una afectació emocional o de l'estat d'ànim.\nHi ha vegades que parlem d'ansietat i en d'altres d'estrès. Per què? Doncs perquè l'estrès és la sensació de tensió física o emocional que tenim davant d'una situació o d'un estímul concret. l en nosaltres es manifesta en frustració, nervis o ira. I l'ansietat és l'estrès que es manté un cop la situació o l'estímul s'ha acabat. Per tant, podem dir que l'ansietat és producte de l'estrès. I aquest estrès pot ser de curta durada (agut) o bé pot durar dies, setmanes, mesos o anys (crònic). El que ens passa és que se'ns fa difícil detectar l'estrès, en algunes ocasions, a causa del ritme de vida que portem. Només el percebem quan hi ha una clara afectació en una o vàries parcel.les de la vida social, acadèmica, laboral, familiar o de parella.\nCal destacar que la depressió guarda certa relació amb l'ansietat i, per tant, amb l'estrès. I és que un quadre d'estrès crònic pot derivar en un episodi depressiu. Quina és la imatge que tenim d'una persona deprimida? Clarament és una imatge de tristor, abatiment, infelicitat, no tenir ganes de fer res, frustració envers la vida, incapacitat de gaudir de les coses com abans, limitació de l'activitat habitual.\nEn l'origen de la depressió, tal com passa am l'ansietat, incideixen tant factors genètics i biològics com psicosocials. Les conseqüències d'un episodi depressiu són moltes i algunes d'elles tan greus com el que, segons l'OMS, és la segona causa de mortalitat entre joves de 15 i 29 anys d'arreu del mon.\nCom podem prevenir aquests trastorns? Un canvi en la manera en que vivim les coses és un bon punt de partida. Pensarem en la nostra alimentació, la higiene del son, l'exercici físic, l'organització, planificació i priorització, la relaxació, la presa de decisions, la resolució de conflictes, l'autoestima, les relacions de qualitat amb els altres, i les nostres aficions. També és important que tinguem consciència de què els sentiments negatius i el malestar formen part de nosaltres. A més a més, el suport de la família i amics serà fonamental.\nPer acabar també cal destacar que una persona ansiosa o depressiva ha de vigilar amb el consum d'alcohol, la cafeïna o teïna, el tabac i d'altres substàncies tòxiques com el cànnabis i la cocaïna. Els efectes que produeixen només són temporals i en cap cas fan desaparèixer el problema real. Què fer doncs? Demanar ajuda a persones properes o a professionals especialitzats. Els darrers ens podran ensenyar a gestionar aquest tipus de trastorns gràcies a l'aprenentatge de diferents tècniques, estratègies i eines tant cognitivament i conductualment com en autoconeixement i autoestima.\nCal dir que la farmacologia ajuda a reduir i millorar els símptomes a curt i mig termini però sense un treball personal no serem capaços d'aprendre a prevenir i gestionar nous episodis ansiosos ni depressius.


Resum de la Jornada Impacte de l'agricultura 4.0 en el marc de la PAC\nTècnics i administració afronten el primer repte de la digitalització, arribar de manera efectiva a agricultors i ramaders\nLa digitalització en el sector agrícola comença a presentar una realitat, i és que tots els desenvolupaments i inversions no estan arribant amb fluïdesa als veritables protagonistes: agricultors i ramaders. Aquesta qüestió crítica és la que ja estan afrontant tècnics, investigadors i administració, i així ha quedat palès en la jornada del passat 11 de febrer sobre 'Impacte en l'agricultura 4.0 en el marc de la PAC', organitzada pel Consejo de Ingenieros Técnicos Agrícolas, la Institució d'Estudis Catalans i de la Demarcació de Barcelona del Col·legi d'Enginyers Tècnics Agrícoles i Forestals de Catalunya.\n"Hi ha barreres que podem agrupar en quatre tipus, tècniques, econòmiques, econòmic, legals i de formació, que dificulten l'adopció de l'agricultura 4.0 per part dels agricultors i ramaders", ha comentatAgustí Fonts, responsable de Valoracions i Projectes Estratègics del IRTA, en la seva ponència.\nEn aquesta línia, Javier Lorén, president del Consejo de Ingenieros Técnico Agrícolas, ha posat en valor la figura d'aquests professionals com a enllaç entre els desenvolupaments i la seva aplicació real sobre el terreny. "És un dels papers primordials dels Enginyers Agrícoles, tenim aquesta responsabilitat d'ajudar a l'agricultor a interpretar les dades que ens aporten les TIC per aplicar les mesures apropiades als seus cultius. El camí és llarg i complex, però ho estem caminant ", ha comentat Lorén.\nEn aquesta mateixa línia s'ha manifestat Albert Massot, investigador del Departament d'Estudis per a l'Agricultura i el Desenvolupament Rural del Parlament Europeu: "Els Estats membres han d'integrar assessors dins el sistema de coneixements i innovació agrícoles,a fi de poder proporcionar informació tecnològica i científica actualitzada desenvolupada per la investigació i la innovació ".\nDes de l'àmbit de la investigació també s'estan prenent mesures. Emilio Gil, catedràtic de la Universitat Politècnica de Catalunya al Departament d'Enginyeria Agroalimentària i Biotecnologia, ha presentat el projecte Innoseta, una plataforma web que aglutina tota la informació que ja existeix sobre nous desenvolupaments, aplicacions de productes, desenvolupaments de maquinària, dispers per la xarxa i a la qual és difícil accedir-hi. "L'objectiu primordial és que tota la informació estigui organitzada i classificada de manera que sigui útil per a l'agricultor de qualsevol país de la Unió Europea, ja que a més la informació es presenta en diversos idiomes", ha comentat.\nEl que sembla clar és que solucionar aquestes dificultats és prioritari, pels beneficis que la digitalització pot portar al sector agroalimentari. Per a Fernando Quero, director de desenvolupament de mercat a Tecnalia: "La digitalització incrementaria en un 50% la producció, un 35% l'eficiència i tot això repercutiria en la qualitat dels nostres productes", aspecte prioritari per competir en un mercat exigent i global.\nEn aquesta mateixa línia, Rocío Wojski, subdirectora general d'Innovació i Digitalització del MAPA, ha comentat que per crear un sector agroalimentari fort i revitalitzar el medi rural "cal comptar amb la innovació, la digitalització, la bioeconomia i sistemes de coneixement que van a guanyar molt de pes en l'apoderament del sector agroalimentari ". Des de l'administració són conscients de la bretxa digital, i de nou es recorre a un adequat assessorament a l'agricultor per posar-hi remei.\nRoberto Rodríguez, subdirector general d'Ajuts Directes del FEGA, ha mostrat una altra perspectiva de les TIC aplicades al sector agroalimentari, com a eines de monitorització que ajudaran a una millor gestió dels fons europeus: "Des de l'administració ens recolzem en aquestes noves tecnologies per fer un seguiment exhaustiu del compliment de les condicions d'admissibilitat dels ajuts de la PAC, incloent, on i quan sigui necessari, accions complementàries apropiades, i entre les que es trobaria com a últim recurs les visites sobre el terreny ", ha comentat.\nLa jornada ha comptat també amb Joaquín Olona, conseller de Desenvolupament Rural i Sostenibilitat del Govern d'Aragó, que ha posat l'accent en un altre aspecte crític, ja que, segons la seva visió, la digitalització, que per una part és imprescindible, agreujarà un els principals problemes que té el sector i que la PAC no ha pogut resoldre en 50 anys: la renda agrària. "Això serà així llevat que l'agricultura 4.0, emmarcada en una PAC més eficaç a favor de l'agricultura familiar i dels agricultors que més contribueixen a la seva millora, els ajudi a reduir els seus costos econòmics, socials i ambientals, no a augmentar-los, a temps que els garanteix unes rendes dignes i suficients ", ha afirmat el conseller. Olona ha reforçat al seu torn que les ajudes no poden convertir-se en drets històrics ni heretar-se, sinó que han de distribuir-se en base a l'activitat real dels agricultors i les seves explotacions.\nLa jornada ha conclòs amb una taula rodona, moderada per Lourdes Viladomiu, professora de la UAB. Grup DRUAB, en què a més del ponent Albert Massot, han participat Roger Palau, membre de la Comissió d'Innovació FCAC, Miquel Aran, gerent del Parc Científic i Tecnològic Agroalimentari de Lleida i Martí Tarres, de Oleum Flumen.\nLa jornada també ha comptat amb la participació de Joan Domènec Ros, president de l'Institut d'Estudis Catalans i de Jordi Sala, president de la Institució Catalana d'Estudis Agraris.\nL'acte ha estat clausurat per Montserrat Bas, presidenta de la Demarcació de Barcelona del Col·legi d'Enginyers Tècnics Agrícoles i Forestals de Catalunya on ha puntualitzat la digitalització està de moda per l'agricultura 4.0 però no està arribant verdaderament als protagonistes i entén que aquí els "Enginyers Tècnics Agrícoles tenim un gran paper".\nLes ponències les pots descarregar a documents relacionats.\nEl vídeo de la jornada el pots descarregar a enllaços relacionats\nAgricultura 4.0 ¿realitat o ficció? Projectes OPTIMA e INNOSETA: Aposta Europea per portar la ciènci\nBarreres e incentiusper l'adopció de l'Agricultura 4.0\nEl marc europeu per a impulsar la digitalització agro-rural\nEl paper de la Pac en el foment de l'innovació i digitalització del sector agrari\nImpacte de les noves tecnologies en la gestió i control de les ajudes de la PAC\nIndústria 4.0 (Agrifood) la quarta revolució industrial\nLa PAC i l'Agricultura 4.0 Propostes des d'Aragó


LA PREGUNTA – Retrats Vilafranquins\nPregunta de la setmana +4 punts: Saps on és?\nPregunta de la setmana + 4 punts: On és?\nPreguntes de la setmana: +1 punt: On és? +2 punts:…\nPregunta de la setmana +4 punts: On és?\nPregunta 3d8: D'origen anglès\nPregunta de la setmana: +1 punt Saps on és?\nPregunta 3d8: Cal trobar l'origen de la informació\nPreguntes de la setmana: +2 punts: Quin carrer és? +2…\nPregunta de la setmana +2 punts: A quin carrer està situat…


III JORNADA DE PATRIMONI CULTURAL: TURISME I PATRIMONI CULTURAL: CONFLUÈNCIES\nL’Agència Catalana del Patrimoni Cultural ha organitzat aquesta jornada de debat i reflexió sobre les confluències entre patrimoni cultural i turisme per aprofundir, de la mà d’experts locals i internacionals, en el coneixement de les relacions que vinculen aquests dos mons.\nPartint d’una pregunta inicial sobre quin és el perfil dels turistes culturals avui (si realment n’hi ha un o diversos, qui són, què els motiva i de quina manera interaccionen amb el patrimoni cultural) la jornada ha abordat diverses problemàtiques. Dues taules rodones han centrat els temes de debat a l’entorn de dos eixos principals: quines són les millors estratègies -o les més recurrents- per a la interpretació del patrimoni cultural i si aquestes són efectives o no per tal de fer-lo més atractiu i, també, de quina manera aquest patrimoni cultural es fa notori en els circuits de difusió, promoció i comercialització turística.\nQuè tenim, en definitiva, com ho expliquem i com ho presentem en un entorn com l’actual, summament canviant. A partir d’aquestes dues perspectives complementàries del fenomen patrimonial, la del lloc i la del seus públics, la jornada ha complementat el debat teòric amb la presentació de quatre casos concrets i s'ha clòs, finalment, amb l’establiment d’unes conclusions que permeten entendre millor la situació actual i albirar opcions de futur per possibles vies de treball conjunt entre ambdós sectors.\nLa jornada “Turisme i patrimoni cultural: confluències”, ha estat organitzada en el marc de la celebració de les Jornades Europees de Patrimoni que promou anualment el Consell d’Europa i en el context de la doble commemoració al 2018 de l’Any Europeu del Patrimoni Cultural i de l’Any del Turisme Cultural, i ha comptat amb la col·laboració de la Fundació Catalunya - La Pedrera, de l’Agència Catalana de Turisme i amb l’assessorament científic del Màster en Turisme Cultural de la Universitat de Girona.


Salvaescales a Alacant - VALIDA\nSalvaescales a Alacant\nAmb més de 20 anys d'experiència VALIDA és l'empresa n.1 en vendes de salvaescales a Espanya. Treballem per tenir el millor servei de salvaescales a Alacant oferint un servei d'assessorament, instal·lació, conservació i manteniment de plataformes, cadires i elevadors verticals. Gràcies al nostre equip a Alacant, hem ajudat a millorar la nostra qualitat de vida de les persones de les localitats d'Elx, Torrevieja, Orihuela, Benidorm Alcoy i moltes més.\nSilla salvaescaleras SOCIUS a Dénia\nCadira salvaescales Amicus a Pinar de Campoverde, Alacant\nInstal·lació de cadira salvaescaleras per a escala exterior en terrassa de Benferri, Alacant\nCadira pujaescales FIDUS exterior restaurant St Joan Alacant\nInstal·lacions de salvaescales a Alacant\nQuin tipus de salvaescales és l'adequat per a tu? T'aconsellarem tenint en compte els tipus de salvaescales i característiques en funció del tipus d'escala. Els nostres assessors d'Alacant visiten el lloc i ofereixen un pressupost gratuït i a mida a les necessitats de la persona usuària i sense cap compromís.\nA més, comptem amb un equip d'especialistes tècnics que realitzen plànols 3D i fotometries perquè les instal·lacions siguin molt precises. Aquest permet que els tècnics de salvaescales pugui realitzar una instal·lació ràpida.\nLa nostra logística ens permet tenir una resposta immediata als nostres clients ja que disposem de models de salvaescales a Alacant en estoc. A més, tenim el departament d'Assistència Tècnica amb un equip altament qualificat, que dóna resposta a tots els dubtes i pot resoldre qualsevol problema.\nManteniment de salvaescales a Alacant\nEl manteniment és molt important per a la durabilitat del salvaescales. A més, és important per garantir la màxima seguretat del sistema.\nEls nostres tècnics especialitzats en la zona d'Alacant aconsellen una revisió constant del salvaescales, ja que pot influir a l'estalvi d'avaries produïdes per falta de cura de l'aparell. El correcte manteniment és essencial per a garantir el correcte funcionament de la cadira, plataforma o elevador salvaescales.\nPodem realitzar el manteniment de totes les nostres màquines i també d'unes altres que no hàgim instal·lat nosaltres. Per tant, si està buscant un servei de manteniment de salvaescales a Alacant nosaltres el podem ajudar.\nReparació de salvaescales a Alacant\nEl nostre equip de tècnics de salvaescales a Alacant és molt eficient a reparar avaries ràpidament. I no sols reparem nostres maquines, també podem reparar salvaescales de qualsevol altra marca i amb els recanvis originals.\nDelegación VALIDA en Alacant\n965 38 86 11\nTenim un gran equip humà que està al servei dels nostres usuaris per solucionar dubtes o preguntes i ajudar a trobar la millor solució salvaescales.\nNo importa on s'ha d'instal·lar el salvaescales, en un habitatge particular, comunitat de veïns, restaurant, hotel, local o edifici públic. Tenim les millors solucions en salvaescales d'Alacant per a oferir el màxim confort i seguretat a persones de la tercera edat, amb mobilitat reduïda o discapacitat.\nCadires salvaescales a Alacant\nLes cadires salvaescales són còmodes i molt segures. Molt fàcils d'utilitzar i ideals per a cases particulars on hi ha un tram d'escales. Per a persones de la tercera edat o amb problemes de mobilitat, però que no utilitzin cadira de rodes. Els pot facilitar molt la vida tenir una cadira elevadora per poder accedir a totes les parts de la casa.\nAquesta classe de puja escales permet pujar i baixar escales rectes o corbes i en espiral. També es poden instal·lar a l'exterior. Hi ha una àmplia gamma de models així que trobar un que encaixi amb les característiques del lloc és possible. A més, moltes d'elles disposen d'una àmplia gamma de colors per poder triar el que encaixi millor amb el lloc.\nPlataformes salvaescales a Alacant\nLes plataformes elevadores poden pujar i baixar persones amb cadira de rodes o mobilitat reduïdes. Per impossible que sembli, també hi ha models que poden salvar escales corbes o en espiral. Les plataformes salvaescales són solucions molt ben acollides per comunitats de veïns, ja que són perfectes per salvar els típics graons d'un rebedor que separen l'entrada de l'ascensor.\nHi ha models de plataformes que s'integren molt bé amb el disseny de l'entorn. Per a edificis històrics o amb una certa estètica hi ha màquines que poden personalitzar la plataforma perquè tingui el mateix material que el terra de l'edifici.\nElevadors de curt recorregut a Alacant\nEls elevadors de curt recorregut poden salvar trams d'altura de fins a 3 metres. En funció de la necessitat hi ha models per a la intempèrie. Alguns d'ells tenen la capacitat d'integrar-se a l'entorn de forma que queden gairebé invisibles, fins poden instal·lar-se en zones transitables per vehicles. Com pots veure, la seva adaptació és sorprenent.\nSolen triar-se, especialment, per a lloc públics, comunitats de propietaris i locals comercials. A més de poder pujar persones amb cadira de rodes, també funcionen transportadors de persones amb alguna mena de mobilitat o, fins i tot a persones que portin un cotxet de nen petit, una maleta, un cotxet de la compra…


La revolució que va començar als estadis\nEls equips egipcis també rivalitzaven en la manera d'entendre les revoltes\nCARLES VIÑAS 26/06/2011 00:00\n260x366 La revolució que va començar als estadis / GORAN TOMASEVIC / REUTERS La revolució que va començar als estadis / GORAN TOMASEVIC / REUTERS\nDe manera espontània, les protestes que van precipitar la dimissió de Mubàrak a Egipte es van estendre cap a Tunísia, Algèria, Bahrain, Síria, Iemen i Líbia, on les revoltes socials han sacsejat les estructures de poder tradicionals. En la majoria d'elles, el futbol ha tingut un protagonisme tan rellevant com desconegut.\nEntre els acampats a la plaça Tahrir del Caire destacaven els ultres de l'Al-Ahly i el Zamalek, clubs rivals més enllà de l'esport. El primer és un referent als barris populars i se'l coneix com "l'equip del poble", el segon s'identifica amb el govern i les classes benestants. El seu simbolisme es remunta a la seva fundació, quan l'Al-Ahly va alinear-se amb els partidaris de la descolonització com a màxim representant del nacionalisme egipci. Per la seva banda, el Zamalek va mantenir afinitats amb el poder establert i les elits dirigents.\nEls aficionats presents en la revolució del 25 de gener van reproduir aquesta dualitat. Els Ultras Ahlawy i els Ahly Lovers Union -de l'Al-Ahly- van participar activament en les mobilitzacions. El seu nivell d'organització va fer que coordinessin el servei d'ordre i formessin una cadena humana al voltant del Museu Egipci per evitar saquejos. També van participar en els enfrontaments contra les forces de l'ordre. Els Ultras White Knights, del Zamalek, per la seva banda, van ocupar la seu de la policia secreta i van participar en els avalots durant les ràtzies dels seguidors del president Hosni Mubàrak.\nLa participació d'aquests joves respon al component extraesportiu del futbol en aquest país. En una societat parapolicial com l'egípcia, els estadis van erigir-se en espais de llibertat, tot i que més de la meitat dels clubs de la primera divisió són propietat del govern, l'exèrcit i la policia. A partir dels anys 70 el futbol va desplaçar-se de l'esfera pública a la política. La seva incidència en la joventut es materialitza en la creació dels primers grups ultres organitzats. Tot i la seva poca identificació ideològica, els ultres han participat en les protestes perquè les han percebut com a accions contra la corrupció i la repressió policial.\n'L'equip del poble'\nEls jugadors també han pres partit en les revoltes reflectint l'antagonisme existent entre els seus clubs. Així doncs, mentre el migcampista del Zamalek, Hassan Mostafa, va manifestar el desig que Mubàrak finalitzés el mandat, altres professionals van solidaritzar-se amb les rei-vindicacions creant un fons econòmic per a les víctimes. La resta de la plantilla també es va adherir als manifestants amb un minut de silenci en un entrenament. Tot i això, el Zamalek va disputar un partit de la Champions League africana mentre la competició de lliga egípcia estava aturada. Aquest cúmul de gestos ha perpetuat els estereotips que durant dècades han identificat tots dos equips. Mentre l'Al-Ahly s'ha postulat a favor dels contraris a Mubàrak, el Zamalek s'ha mostrat menys bel·ligerant. Un cop més, "l'equip del poble" s'ha enfrontat a "l'equip del govern".


EDR Valencià : Vienna: «Fan falta més cançons que parlen d'Alacant com a part de l'imaginari col·lectiu»\nEl duet del Vinalopó mitjà ens desvela com sona «Un altre aire» i els detalls del nou disc, 'Tot allò que una vesprada morí amb les bicicletes'\nVienna: «Fan falta més cançons que parlen d'Alacant com a part de l'imaginari col·lectiu»\nPau Castillo i Arturo Pérez Deltell són Vienna, el duet alacantí que pren el nom anglès de la capital d’Àustria. Després d’enregistrar l’EP 'Hem trobat un pis per a llogar' (LCM Records, 2020), on van posar unes bases sòlides sobre les quals se sustenta el seu projecte pop, arriba l’esperat primer llarga durada, 'Tot allò que una vesprada morí amb les bicicletes' (LCM Records, 2021). Emparentat musicalment amb Manel i sobretot amb Els Jóvens, el grup aspira a assaltar les llistes d’èxits. L'àlbum veurà la llum a finals d'aquest mes, però abans, descobrim les primeres notes d'un dels temes que el configuren, "Un altre aire", que publicaran íntegre divendres amb la col·laboració de Malifeta\nText: Vicent Xavier Contrí. Fotos: Andrea Catalán.\nHi ha un salt ambiciós en el disc respecte a l’EP. Quins patrons heu seguit per afrontar la gravació?\nArturo Pérez Deltell (veu i guitarra): El criteri ha estat la música que hem escoltat, la que ens agrada escoltar i la que ens agradaria escoltar. Al disc hem volgut transmetre els nostres gustos amb les cançons que fem, perquè al final tot són influències. Ningú no crea res des de zero. I les col·laboracions han estat sobretot de persones que coneixíem i amb les quals teníem bon feeling, que entenien la idea de la música que fem. Després, pot coincidir que algunes coŀlaboracions siguen més comercials que altres, però ho hem fet perquè eixe estil ens agrada.\nEnmig de tant de mestissatge a l’escena ha sorgit el pop de Vienna. Com ha estat la vostra història?\nPau Castillo (baix i ukelele): Jo vinc d’eixa escena de la música en valencià, perquè tocava en grups de mestissatge. Estava bé, però formava part del boom. N’hi ha molt i de tan variat que si vols triomfar amb una proposta nova és molt difícil perquè altres ja ho fan molt bé. Quan els dos vam començar a quedar per a tocar va sorgir una motivació, com quan tocava per primera vegada el baix als 14 anys. Llavors em muntava les meues peŀlícules, i ara feia temps que no em passava. Quan anàvem de concert als pubs la gent demanava una versió d’Obrint Pas o de La Gossa Sorda, i vaig arribar a pensar que sempre era el mateix.\nA.P.D: Amb Vienna ha eixit la música pop i no sabem si triomfarà o no. Ens agrada i punt.\nEntre els col·laboradors heu convidat Pep Mirambell, d’Els Jóvens. Què ha significat aquest grup per a vosaltres, que amb poc temps ha deixat una empremta tan notable entre el públic i la crítica?\nP.C: Per a nosaltres dos, els amics i la gent que coneixem, Els Jóvens van ser un esclafit que ens va rebentar el cap. Hem begut de la seua font d’una manera evident.\nA.P.D: Són un referent.\nEL POP D’AQUÍ\nP.C: Tenim molta influència de Manel, però sobretot d’Els Jóvens. Encara que haja estat un grup de curta durada, ha estat molt intens! Jo vaig tenir una època en què em sabia fins i tot quan tossia Pep en el disc. Era obsessiu. Tot el que musicalment van crear ens va semblar tan pur i xulo que... els adorem! Cada cop que ens trobem li diem “Aneu a tornar?”, i respon “No”. “Doncs ja ho intentaré a la pròxima”, li contestem.\nA.P.D: En una entrevista que ens van fer al programa Territori sonor d’À Punt Ràdio vam coincidir també amb baixista d’Els Jóvens, Blai Vanyó. En acabar vam dir: “Ens acomiadem Vienna i que tornen Els Jóvens”.\nViena és la capital d’Àustria, la ciutat on Mozart va triomfar i la seu d’una gran orquestra filharmònica... Quina relació hi ha amb Monòver i Petrer al Vinalopó Mitjà?\nP.C: Segur que no són com Viena! [Riuen] I això que no hi hem estat mai!\nA.P.D: Les Valls del Vinalopó tenen una identitat pròpia dins la idiosincràsia del sud del País Valencià. És la part més cap a l’oest dels Països Catalans on es parla valencià; es pot comprovar si es fa una línia al mapa amb un regle. Culturalment i musicalment ens hem de preocupar perquè ens arriben les coses en valencià, i això és possible perquè hi ha gent i es fa xarxa. Quan hi ha algú que vol escoltar música en valencià tots anem a una per ajudar-lo. En tot cas, ja fa temps que tot és més normal. També hi ha ajudat l’èxit que ha tingut la cantant Samantha, que és nascuda a Beniarrés i formava part del grup Cactus, al programa televisiu Operación Triunfo.\nVienna ha sentit el caliu de la gent del seu entorn per gravar el primer disc?\nA.P.D: Jo personalment, sí, perquè tenia molts prejudicis. Quan algú ens demanava que li ensenyàrem la nostra música pensava que no els agradaria. I em sorprenia quan em responien que els interessava eixe tipus de música en valencià. Al remat és pop! La majoria de gent ens ha comentat que fins ara tot el que havia sentit en valencià era música mestissa amb la xirimita. Penso que el problema principal és que fins ara s’havia considerat la música en valencià com un gènere.\nP.C: A mi m’ha passat al revés. Com que venia d’eixe tipus de formacions ha sorprès que ara siguem un duet i que tot sigui samplejat. He estat molt de temps en el rotllo de la música, jo no he notat eixe salt, eixe canvi.\nVosaltres reivindiqueu els vostres orígens i fins i tot la ciutat d’Alacant.\nP.C: Sí, sempre. Som proAlacant a tope. Monòver i Petrer estan a vint quilòmetres de la capital i hi anem sovint. Recorde que quan vaig sentir Feliu Ventura amb “Alacant per interior” o quan El Diluvi va traure “Alacant, bandera clara” m’hi sentia molt identificat. Fan falta més cançons com aquestes.\nA.P.D: De fet, nosaltres ens considerem més d’Alacant que valencians. Identitàriament som alacantins i de les Valls del Vinalopó. Molt pocs artistes, per no dir pràcticament ningú, havien fet una cançó parlant explícitament d’Alacant com a part de l’imaginari col·lectiu. Estic convençut que Alacant és la ciutat perfecta per a viure-hi. No és molt gran, l’ambient m’encanta i el clima és ideal.\nLa producció del disc ha anat a càrrec de Pepe Bernabé. Què heu buscat per definir la sonoritat de Vienna?\nA.P.D: Pepe Bernabé és amic meu de tota la vida. Vam gravar el disc al seu estudi, Sótano Records, de Monòver. De fet, els darrers estius anàvem al seu estudi, fèiem unes cerveses i enregistràvem allò que eixia. Aquesta vegada hem fet el mateix però de manera més professional. No hem quedat només per a fer el capullo i emborratxar-nos, que també [Riuen]. A més, hi ha dues cançons, “Tira’m a mi la culpa” i “Alacant o el pop d’aquí”, que han estat mesclades als Malamute Estudio de Xirivella per Tono Hurtado, de Tardor, amb qui ja vam gravar el primer EP. Amb aquest disc en la producció volíem concretar, fer madur i delimitar el que havíem començat a intuir com a propi en l’EP.\nPel que fa a les lletres, hi conviuen textos narratius i versos més lleugers. Per què heu treballat aquestes estructures?\nA.P.D: El títol del disc és un bon resum del que volem manifestar. Tot allò que una vesprada morí amb les bicicletes és un vers extret d’un poema del llibre Els miralls (Edicions 62, 1970) de Pere Gimferrer. Amb aquesta frase volem expressar els records i la nostàlgia de no poder reviure certes coses.\nP.C: El contingut del disc és com quan arribes de vacances, seus al sofà de casa i comences a rememorar tot el que t’ha passat al llarg de l’estiu. Hi ha moments romàntics, altres de festa, de riure...\nA.P.D: Les estructures de les lletres, tant en el cas de la poesia com de la prosa, estan supeditades al tipus de cançons que estem fent. Per exemple, “Per uns quants dòlars de més” és lleugera i comercial, i en canvi a “Mentre xiulen els trens” no hi ha tornada sinó una part final que creix, va pujant i acaba a dalt. M’agraden molt eixe tipus de cançons, que exploten al final.\nFa falta un ukelele per a triomfar en l’escena del pop en català?\nP.C: [Riuen] És una bona pregunta! Al principi sí, perquè sonava desafinat. La idea era desmuntar el xiringuito des de dins...\nA.P.D: L’ukelele és per a lligar. I nosaltres vam dedicir incorporar-lo perquè d’alguna manera hem de relacionar-nos.\nP.C: Al final teníem la possibilitat de clavar un ukelele o un sitar...\nA.P.D: ...i com que cap dels dos no sabia tocar el sitar, vam posar l’ukelele.\nP.C: L’ukelele és un instrument fàcil, que tothom coneix i que permet jugar!\nPerò barba hipster i jersei de ratlles encara no, veritat?\nA.P.D: No, ens hem marcat una línia roja!\nP.C: Tenim un límit! De fet, l’ukelele ja l’estem deixant de banda i potser a partir d’ara tirarem cap al guitarró valencià.\nHi ha hagut una clara aposta pel relat audiovisual de la vostra música a les xarxes. Ho teniu tot ben clar i lligat?\nA.P.D: Realment pense que no, però com que ens ix natural aparenta que sí, que estiga tot molt estudiat.\nP.C: Anecdòticament, jo estudio disseny gràfic i els primers clips tenien una continuïtat, però al final ja no vam poder continuar i vam optar per trencar amb la línia i descoŀlocar la gent. Això també ha estat una motivació. El públic es pregunta: “Aquesta penya què està fent?”. De fet, jo mateix també m’ho pregunte. Quan un grup fa una cosa diferent a la gent li pica la curiositat. I si de deu persones que veuen un videoclip dues es pregunten el perquè, ja està guai.\nTambé sou agosarats quan teatralitzeu els videoclips o quan als concerts teniu un toc irònic i divertit. Aneu a explotar-ho més?\nA.P.D: La teatralització va començar per necessitat. Al final dels concerts, com que no teníem més cançons, vam decidir improvisar uns diàlegs. I com que som dos músics ho compensàvem amb la part més teatral. Ara, amb més cançons i músics ho continuarem fent, perquè som així. Si fas una cervesa amb nosaltres veuràs que ens passem tota l’estona rient i dient bajanades. Això sí, tot anirà més supeditat a l’espectacle musical que no al teatral.


Agenda del Jardí de Juliol - Garden Catalunya Plants\n11 jul., 2019 | Plantes | 0 |\nL’última quinzena de juliol i la primera d’agost suposen un clar desafiament a la resistència de les plantes.\nEl reg és crucial. Les nits suposen un alleujament per al jardí i la terrassa… i el moment ideal per a gaudir-ne!\nEl reg és de màxima importància al juliol. Utilitza aspersió per a la gespa; degoteig per als arbustos, anuals i vivaces, tanques i arbres, i regadora o immersió per a algunes plantes d’interior.\nAdobar les plantes de flor. Estan a ple rendiment, de manera que necessitaran un adob ric en fòsfor i potassi i baix en nitrogen.\nLes plagues i fongs, a ratlla. El control de plagues i malalties segueix sent clau. Sempre que sigui possible, utilitza plaguicides sistèmics i fungicides d’ampli espectre.\nEliminar les males herbes. La birba de males herbes no s’ha de descuidar. En alguns casos convindrà utilitzar un herbicida; demana consell al teu centre de jardineria.\nAclareix arbustos i enfiladisses\nAllibera els arbres, arbusts i enfiladisses de les branques seques, febles o embullades.\nLes tisores han d’estar ben netes i afilades per no provocar estrips. Escull l’eina adequada segons el gruix de les branques.\nJuliol i agost són mesos ideals per fer esqueixos semillenyosos de lagerstroemies, baladres, fúcsies, hortènsies, mare-selves, geranis, i de les espíreas que van florir a la primavera.\nEscull les branques més vigoroses, dóna’ls un tall net, unta l’extrem amb hormones d’arrelament i és important de plantar-les de seguida.\nRetalla les aromàtiques\nPoda les espigues de flors velles de les aromàtiques de tres a quatre centímetres de l’últim creixement perquè segueixin florint.\nAmb les espigues seques aprofita per fer saquets perfumats.\nFes un escocell als arbres\nCavar un escocell al voltant del tronc dels arbres farà que aprofitin millor la pluja i el reg. Vigila que no s’ompli de males herbes; per això, el millor és acolxar-lo amb escorça de pi o algun àrid.\nAbans de marxar de vacances règal´s bé; fes el mateix amb els arbustos que hagis plantat aquest any.\nProtegeix del cop de calor\nCom herbàcies que són, estan més exposades al cop de calor, d’efectes letals. Per això, en aquests dies tan calents no descuidis el reg.\nControla l’arna del gerani\nGeranis, gitanilla i altres pelargonis pateixen en aquesta època l’amenaça de l’eruga de l’arna del gerani (Cacyreus marshalli).\nL’insecte posa els ous en les corol·les i les larves devoren el cor de les tiges, causant la mort de les plantes.\nPer prevenir els seus danys, actua de forma preventiva o en els primers estadis larvaris.\nPodeu fer servir insecticides biològics basats en l’extracte de neem o les espores i toxines del Bacillus thuringiensis ‘Kurstaki’.\nElimina les flors velles\nSi vols allargar la floració de les vivaces i anuals, s´han de pinzar a mesura que vagin morint les flors.\nEntutora dàlies, gladiols…\nLes plantes altes i de tiges primes que sostenen grans flors, com les dàlies, peònies, gladiols, lliris, canyes de les Índies, i fins i tot les margarides, necessiten que els col·loquis tutors.\nPrevé el cop de calor\nDefensa les teves plantes de flor (recorda que són herbàcies) de l’efecte de les altes temperatures assegurant-los la provisió d’aigua necessària. Només així seran capaços de resistir una brusca pujada del termòmetre.\nAsegúra-lis una bona hidratació\nUn cap de setmana d’estiu sense aigua suficient pot deixar-te sense les teves plantes d’interior. Si t’absentes, asegúra-lis la necessària hidratació.\nNo totes necessiten la mateixa quantitat d’aigua, però en general evita l’excés de reg i sobretot l´embassada, que propicia l’aparició de patògens.\nAgrúpa-les per generar un microclima més humit, i no deixis de polvoritzar amb aigua destil·lada o descalcificada com a mínim un parell de vegades al dia.\nImpedeix que les ataqui l’aranya roja\nSi el fullatge està bé humectat mantindràs a ratlla l’aranya roja, un àcar que creix gràcies a la calor i la sequedat ambiental.\nSabràs que ha atacat quan les fulles comencin a perdre color i assecar-se; en el revés podràs observar unes finíssimes teles amb les minúscules aranyes. Rocíalas amb aigua; si no se’n van, s’aplica un acaricida.\nAl juliol i agost suspèn les aportacions de fertilitzant a les teves plantes d’interior; hauràs reiniciar-al setembre.\nJa comença a haver-hi préssecs, albercocs i prunes madurs en els arbres, i melons, síndries, mongetes verdes, patates tardanes, cebes, naps, pastanagues, enciams, tomàquets, carbassons i cogombres a l’hort…\nSi has aplicat productes fitosanitaris respecta el període de seguretat abans de consumir els fruits i hortalisses.\nNo t’oblidis de entutorar les tomaqueres i pimenteres.\nSembra per a la tardor i l’hivern\nHa arribat el moment d’iniciar les sembres de l’hort de tardor: bròquil, col, llombarda, coliflor, escarola, enciam d’hivern, remolatxa… a més de pastanaga, bleda, espinacs, nap, que poden sembrar-se tot l’any.\nDefensa la gespa de la calor\nSi tens una gespa clàssic, passa el tallagespa amb menor freqüència i deixa l’herba més alta.\nVigila que no li falti reg. Si no fes tanta calor convé actuar com al juny.\nAbans de sortir de vacances\nSega la gespa abans d’absentar-te, però deixant dos terços de l’alçada: així aguantarà millor l’efecte del sol durant un parell de setmanes.\nPassa-li el corró de pues o escarificadora perquè absorbeixi bé l’aigua, i revisa el sistema de reg i els aspersors.\nPreviousCom cuidar els peixos d’aquari durant les vacances\nNextTipus de testos i jardineres i els seus usos


Notícies d'activitats i de premsa sobre L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus\nIntervenció de Jordi Rubió a la sessió Noves mirades a l'exili de 1936.\nJordi Rubió, autor de L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus, va participar en la sessió Noves mirades a l'exili de 1936 que es va dur a terme a la Sala Pi i Sunyer de l’IEC (Barcelona).\nAquí us deixem la seva intervenció:\nPresentació de L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus a l'IEC\nJordi Rubió presentarà la seva obra dins la jornada "Noves mirades a l'exili català de 1936" que se celebrarà el dia 8 de juny a l'Institut d'Estudis Catalans. Entre les diverses conferències de la jornada, l'autor presentarà L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus i parlarà de la tesi que hi exposa. La conferència tindrà lloc a les 18.20h a la Sala Nicolau d’Olwer.\nArnau González ressenya L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus a la Revista de Catalunya\nArnau González Vilalta, Doctor en Història i professor del Departament d’Història Moderna i Contemporània de la UAB, ha escrit una ressenya a la Revista de Catalunya sobre l'obra de Jordi Rubió, L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus.\nGonzález remarca que l'estudi de Rubió haurà de condicionar els estudis posteriors i que obre alguna porta a més interrogants, com ara la referència als exiliats del POUM i la CNT arran dels Fets de Maig de 1937.\nLa Revista de Girona parla sobre L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus\nGerard Buxeda escriu una breu ressenya a la Revista de Girona sobre L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus.\n"De vegades l’actualitat pot donar un nou sentit a un llibre escrit en unes circumstàncies diferents. Aquest és el cas de L’èxode català de 1936 a través del\nPirineus, de Jordi Rubió. Fruit d’una recerca de tres anys culminada amb la lectura de la tesi el 2011 i publicat el 2015, la crisi dels refugiats dóna una nova perspectiva a l’estudi dels catalans que es van veure obligats a marxar de Catalunya a través dels Pirineus."\nLa revista L'Avenç recomana la lectura de L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus\nEl número de gener de 2016 de L'Avenç presenta en la seccció L'aparador l'obra de Jordi Rubió, basada en la seva tesi doctoral.\nArticle de L'Avenç\nLa revista Sonograma dedica una ressenya a L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus\nNúria Serra, de la revista Sonograma, ha publicat una ressenya sobre l'obra de Jordi Rubió, L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus.\nNova entrada al bloc. Entrevista a Jordi Rubió\nA l'entrada del bloc d'aquesta setmana hi trobareu l'entrevista que va fer la Librería de Cazarabet a Jordi Rubió, autor de L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus.\nLa veu del País Valencià, diari digital, es fa ressò de L'èxode català de 1936 a través dels Prineus\nEl diari digital La veu del País Valencià s'ha fet ressò de la publicació de L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus.\nJordi Rubió, autor de L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus és entrevistat amb profunditat a La librería de Cazarabet.\nEn aquesta conversa, Rubió explica per què va decidir estudiar aquest tema, per què utilitza la paraula "èxode" i no "exili", quins van ser els integrants d'aquest èxode... En definitiva, una entrevista a fons que val la pena llegir. Ho podeu fer clicant aquí\nEl programa MAC Exprés d'Olot Televisió ha entrevistat aquesta setmana l'historiador olotí Jordi Rubió, autor de l'Èxode català de 1936 a través dels Pirineus.\nEl Punt Avui i el Diari de Girona es fan ressò de la presentació de L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus a la Llibreria 22\nAmbdós mitjans posen èmfasi en l'especificitat del llibre, centrat en l'èxode després del cop d'estat militar del 1936, a diferència de la majoria de publicacions fetes fins ara sobre el tema, que se centraven en l'èxode durant i després de la Guerra Civil.\nPodeu llegir les notícia d'El Punt Avui clicant aquí; i la del Diari de Girona, clicant aquí.\nPresentació de L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus a Girona\nLa Llibreria 22 acull la presentació de la darrera obra de l'autor olotí Jordi Rubió. Arnau Gonzalez Vilalta, professor d'Història de la UAB i un referent en temes relacionats amb la Catalunya d'entreguerres, col·labora com a presentador i, juntament amb l'autor explicarà la importància d'aquest estudi que analitza uns fets històrics fins ara inèdits en la historiografia catalana.\nL’acte tindrà lloc a les 20h.\nPresentació de L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus a la Fira LiberisLiber de Besalú\nEl diumenge 4 d'octubre, a les 12:30, a l'escenari Gros de la fira LiberisLiber de Besalú, tindrà lloc la presentació de L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus, de l'historiador olotí Jordi Rubió.\nPresentació de L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus a Barcelona\nLa llibreria La impossible acull la presentació de la darrera obra de l'autor olotí Jordi Rubió. Oriol Dueñas, professor d'Història Contemporània a la UB, col·labora com a presentador i, juntament amb l'autor, explicarà la importància d'aquest estudi que analitza uns fets històrics fins ara inèdits en la historiografia catalana.\nL’acte tindrà lloc a les 19h i finalitzarà amb una copa de vi per a tots els assistents, gentilesa de la llibreria.\nRàdio Olot es fa ressò de la publicació de L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus\nEn l'informatiu migdia d'aquest dimarts, Ràdio Olot ha informat sobre la presentació del llibre a Olot mitjançant un tall de veu de l'autor Jordi Rubió.\nSi voleu escoltar-ho, feu clic aquí\nPresentació de L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus a Olot\nJordi Rubió, l'autor, juntament amb Juli Clavijo, doctor en Història Contemporània i autor d'una tesi sobre els refugiats acollits a Catalunya durant la Guerra Civil, presentarà l'obra històrica a Can Trincheria, d'Olot. L'acte tindrà lloc a les 19h.\nL'obra analitza un tema oblidat: documenta per primera vegada la fugida provocada pels fets bèl·lics de 1936.\nEl diari Bondia Andorra recomana la lectura de L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus\nEn aquest article, Andrés Luengo es fa ressó de l'aparició de L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus, de Jordi Rubió, i en recomana la seva lectura perquè diu, textualment:"Llum, més llum, diuen que van ser les últimes paraules de Goethe; doncs això és exactament el que fa aquest llibre imprescindible: aportar una mica de llum, més llum, en un episodi fins ara fosc com una mala cosa. No se’l perdin."\nAixí doncs, aquesta obra aporta una mica de llum en un tema pràcticament inèdit en la nostra historiografia, a diferència del que passa amb l'exili de 1939.\nSi voleu llegir l'article sencer, podeu clicar aquí.\nNació Digital de la Garrotxa es fa ressò de la publicació de L'èxode català de 1936 a través dels Pirineus, de Jordi Rubió\nNacióLaGarrotxa.cat fa incís en l'obra de l'autor olotí, que "repassa la història de tots aquells que van fugir cap a França en esclatar la Guerra Civil el 1936 i que després van tornar a travessar la frontera per incorporar-se a la lluita des del bàndol franquista", en paraules del mateix mitjà.\nAquesta obra se centra en un tema inèdit fins ara en la historiografia catalana.


Ja tenim el cap de setmana aquí !!!\nA part de descansar, gaudir de la família i amics, fer esport a l'aire lliure i un llarg etcètera, tenim un dels majors plaers que comporta el no haver de córrer de bon matí: un bon esmorzar, per això avui us poso una recepta de bescuit base, el podeu fer tal qual sense cap afegitó o bé posar-hi per sobre ametlla rallada, o sucre o farcir-lo amb nata, confitura, trufa etc. Si feu una bona cobertura de xocolata ja tindríem un pastís d'aniversari .\nAquesta recepta està basada en una de La cocina de Auro http://www.lacocinadeauro.com/.\nEn aquest cas he fet treballar el meu pinxe de cuina preferit, més que res que no em discuteix res, treballa en silenci i és net a la cuina cosa molt important,el Sr. Thermomix, així doncs posaré el mètode tant si el fem amb Thermomix com sinó.\n50 gr de cola cao (opcional si el voleu amb gust de xocolata)\n1 cubilet d'oli d'oliva = 1 dl d'oli d'oliva\n2 cubilets llet sencera vaca = 2 dl de llet sencera de vaca\n4 ous (separades les clares dels rovells)\nComençarem muntant les clares dels quatre ous a punt de neu amb un polsim de sal a velocitat 3 1/2 durant uns 8 minuts. A mida que es van muntant afegim de mica en mica per l'obertura del gotet el sucre, l'incorporem a mida que veiem que les clares el van absorbint fins obtenir una merenga.Ho traiem del got i ho deixem en un bol prou ample per treballar-hi desprès la massa sencera.\nAfegim al got la farina, el cola cao, el llevat i el polsim de canyella i ho barregem tot a velocitat 6, seguidament incorporem l'oli d'oliva, la llet i els rovells (en aquest moment si voleu aromatitzar el bescuit podeu afegir ratlladura de llimona, vainilla etc.) durant uns segons a velocitat 6 lligarem la massa.\nAjuntem aquesta massa amb la merenga que hem fet en el primer pas i ho fem molt de mica en mica amb un espàtula de goma flexible i anem "acaronant" la massa amb molta cura a fi de no fer baixar la merenga muntada, ja que és la clau que surti tant esponjós aquest bescuit; un cop tenim una massa ben incorporada ho posem en un motlle d'uns 20 cm de diàmetre i al forn.\nPre calentarem el forn a 180º - Opció Turbo/Aire\nEls primers 30 minuts de cocció els posarem a 180º, passat aquest temps baixarem la temperatura a 160º i el deixarem uns 45 minuts.\nSi es crema la superfície posarem un paper de plata per sobre i finalment per saber si està cuit o no, punxarem amb un escuradents llarg (pal d'un pinxito) el centre de la massa, si surt net, la cocció ha acabat, si surt amb miques de massa enganxat es que encara és crú i el deixarem uns minuts més vigilant-lo molt.\nMuntem les clares a punt de neu, un cop les tenim ben inflades incorporem poc a poc el sucre i ho anem barrejant fins obtenir una merenga que reservarem.\nEn un altre bol farem una massa amb la farina, el cola cao (si voleu gust de xocolata sinó sense), el llevat, l'oli, la llet, els rovells i el polsim de canyella; en aquest punt si us agrada algun aroma en concret l'afegiu com podria ser ratlladura de llimona, taronja, vainilla etc.\nQuan tinguem una massa ben homogènia ho afegim de mica en mica a la merenga que em muntat quan hem començat, incorporem les dues masses amb cura, molt a poc a poc i amb un moviment suau com d'acaronament amb una espàtula de goma amb moviments d'avall cap amunt, anem fent un tot de les dues masses.\nUn cop tenim la massa ben barrejada ja podem anar al punt de FORN que línies més amunt un indico com procedir amb la cocció.\nEspero que us animeu a fer aquest bescuit super fàcil i super ràpid i amb un resultat a taula que ja m'ho sabreu dir.\nBon cap de setmana i bons aliments !!!!!\nHola Mar! Moltes gràcies per la teva visita!!! Aquest biscuit per esmorzar ha de ser boníssim...i ara que torna a fer fred...amb una xocolata desfeta ja no diem!!! ;)


Impermeabilitzar sòl de terrassa.\n“La nostra finca té problemes de goteres en les vivendes de l’últim pis. Els entra aigua els dies de pluja i després segueixen caient gotes d’aigua durant dos o tres dies després d’acabar la pluja. Volem un pressupost urgent. Zona de Benicalap, a València.”\nNormalment nostres treballs d’impermeabilització consten de la neteja de la superfície utilitzant àcid, rejuntat de rajoles amb pasta especial per exteriors, emprimació del sòl i posterior aplicació de 4 o 5 capes de impermeabilitzant de la marca SIKA, col · locant una malla de fibra de vidre dins d’aquestes capes, per tal de reforçar el conjunt impermeabilitzant i dotar-lo d’una gran qualitat i duració.\nLimpieza de suelo utilizando ácido y máquina de alta presión\nEl producte per impermeabilitzar que utilitzem és SIKAFILL, de la marca SIKA.\nNosaltres treballem amb dos colors d’aquest producte: roig teula i roig granat.\nÉs important reforçar aquesta impermeabilització mitjançant la col · locació d’un mallat de fibra de vidre per poder gaudir dels 10 anys de garantia de la impermeabilització.\nL’aplicació de “dues capes i llest” no garanteix un treball de qualitat.\nÉs molt important una neteja prèvia i preparació del suport, ja que en cas contrari, amb el pas del temps, el producte es degradarà en no tenir l’espessor de capa adequat i es s’enlairarà en cas que el sòl no sigui netejat a consciència.\nSi vol un treball de qualitat i amb garantia, cridi a autèntics professionals, amb el personal degudament assegurat i que estiguin al dia en les seues obligacions fiscals i laborals.\nPer sol·licitar un pressupost per a treballs d’impermeabilització a València, pot trucarnos en horari d’oficina al telèfon 96 3834459 o al mòbil 616 397 255.\nLi donarem un pressupost gratuït i personalitzat, que inclourà tots els apartats que vostè ens sol·liciti.\nImpermeabilización elástica para cubiertas utilizando elastómeros de alta calidad de la marca SIKA\nTags:gratuït, impermeabilització, Impermeabilitzar, pressupost, sòl, terrassa, València


Estries cutànies | FarmaceuticOnline - Web públic del COFB\nEn les dones embarassades i en les adolescents\nLes estries són lesions cutànies que apareixen quan la pell perd la flexibilitat natural i no pot resistir estiraments importants. És un trastorn cutani molt comú en les dones, que es presenta en particular durant l'embaràs.\nQuan es trenca l'estructura cutània i se n'alteren les fibres, es manifesten les estries. En primer lloc, es formen marques allargades a la pell, unes línies gruixudes de color vermell fosc, que després es redueixen i adquireixen un to nacrat. Es troben normalment a les parts del cos que més es distenen, com abdomen, natges, pits i, no tan sovint, cames i braços.\n2. En les dones embarassades i en les adolescents\nLes estries més vermelloses són les corresponents a alteracions recents, i també són les més fàcils de tractar. En les dones embarassades, les estries són conseqüència dels canvis hormonals que tenen lloc en el seu estat, i de l'extensió constant a què es veu sotmesa la pell d'aquestes zones, de forma que se n'arriben a produir alteracions en les estructures més profundes. Solen aparèixer entre el quart i el vuitè mes de gestació.\nUn altre grup de risc el formen les noies adolescents, ja que també en aquest cas els canvis i trastorns hormonals afavoreixen la formació d'estries.\n3. La fluctuació del pes té a veure amb l’aparició d’estries?\nLes variacions brusques de pes també poden provocar l'aparició d'estries.\nAquestes es poden formar tant per augment com per disminució de pes, o bé motivades per determinades malalties (diabetis, hipertensió). Així mateix, corren un risc semblant les persones que fan exercicis violents, com els atletes i esportistes subjectes a entrenaments severs, els ballarins, etc.\n4. La prevenció com a tractament\nEl tractament més idoni és la prevenció. Els tractaments preventius han d'actuar sobre la pell per posar-la en condicions de resistir les agressions a què es veu sotmesa, tant de tipus hormonal com mecànic, i reforçar la producció de teixit.\nConvé hidratar la pell, i al mateix temps millorar-ne l'elasticitat. Els preparats han de contenir elements plàstics i substàncies cicatritzants i antiinflamatòries. En aquest sentit, amb l'administració del producte cal efectuar un massatge lleuger però prolongat, per tal d'afavorir la circulació a la zona i ajudar a fer que el producte actuï. Els resultats sempre dependran de l'antiguitat i les dimensions de les estries.\nSempre és recomanable mantenir una bona hidratació de la pell, però és fonamental en els períodes en què es preveu un estirament important, com en el cas de l'embaràs.