Amb vetusta gonella: Carreté - Epigonals\nCarreté - Epigonals\nHon pus escura és la semblança,\npus altament entén l'enteniment qui aquella semblança entén.\n(Ramon Llull, Libre de Meravelles, II, cap. XIV. Ed. Galmés, ENC I, p. 142)\nI - Idil·lis i cants mústics\nPerquè l’oratge et priva de jugar,\npres del cristall humit on s’estavella\nl’aigua que plou, i amb rigorosa mà\nl’avi et defèn d’haver la meravella,\nl’escreix de cel que peta i es desfà\ncontra els bassals, oh exacta cantarella!,\nl’efímera bombolla en esclatar,\no l’¡aragall fuent que es descabdella\nfora de l’hort i fuig camins enllà,\nno et planyis, Linus, de ta mala estrella;\nno trigarà un instant a il·luminar\nde tots colors la volta cellagrisa\nl’arc d’un compàs clavat mil·lennis ha,\ni el carro d’or de nou dirigirà\nl’ordre del temps, i el vent tornarà brisa\ni a l’ostensori eixugarà el penó,\nl’estendard oblidat de la camisa\nxopa i pesant al seu estenedor;\ni alçarà el cap la malva més remisa\ni el gladiol i, amb nova lluentor,\nriurà el jardí en rentar sa cara llisa.\nBen abrigat, que ha refrescat, minyó,\narriscaràs la cobejada eixida:\nclapotejant als tolls, amo i senyor\nd’un paradís ignot, sense sortida,\nflairar l’ozó podràs, i la sentor\nque et brinden, perquè ets sol, la margarida,\nla menta i la glicina, que han vessat\nllur goig, i la viola, i l’espellida\nrosa que et ret, flairosa, el comiat.\nRei del verger, ja et veus sense més trava\njoiós d’enfangar els dits sota la grava\ni empastifar-ne els porxos del terrat,\ni anar a sotjar l’indret on s’emparava,\nforagitant-l’en a esquitxalls, el gat;\ni amb més candor que enginy o mala bava\ndutxar la tia que, amb posat ferreny,\nnegre sergent sempre amatent al reny,\ncontrola el joc i opina i t’encaparra,\nferma al llindar on acaba el teu domeny,\nsota el parany idíl·lic de la parra\nque, amb una guitza, amolla el gavadal\nd’aigua que al cor de cada fulla serva;\ni entendre les rialles del bassal\ni ungir les mans en la humitat de l’herba,\nsucar els mitjons al doll de la canal\ni atalaiar-te, caçador d’observa,\nper aguaitar el passeig dominical\ndel cargol i el llimac i el cuc terral,\ni l’exili d’estols de papaorelles\ndels pètals, esfullats pel temporal,\ndel roser, mústic com la fe d’aquelles\ncuques privades de llur flor pairal;\ni esbrinar el cel bo i arquejant les celles,\nnen tafaner que ho sollaria tot,\nla clau del sol i el vol de les abelles,\nl’íntim secret que feia encendre el brot,\nla mà que engega i tanca les aixetes,\nel misteri arraulit de cada mot,\nla tos del vell i el plany de les tietes,\nel pas feixuc de l’àvia de cap cot,\nla sang, el dol, el sexe, les estretes\nlleis dels adults, la por, la pluja, tot!\nPer què has desfet el niu? Les orenetes\nfugien. Passaran, igual que tu,\nmenut que el mal de veure i viure et tempta:\nllur vol, igual que el teu, se l’ha d’endur\nl’oreig, i deixareu només l’empremta\nd’un xiscle breu i una heretat de femta\ni un pensament que no sabrà ningú...\nDesert a bell migdia, passeig dels llironers,\nni una ombra ens feia empara;\nquan l’aura xardorosa li escalivà la cara,\nel més festejador enllestia el bes.\nOh déu canicular del carro igni,\nauriga apegalós, ¿quin és el teu designi,\nque ens fa afluixar l’estreta venusta de les mans?\n¿quin greuge hem fet que més t’indigni,\nque hàgim d’amollar els braços per esventar el mosquer\nsi no per eixugar-nos els palmells a la falda,\nmigdia que l’amor es fon de calda,\nsuades les aixelles, al banc sota el til·ler?\nAmor de prop, de la tercera graderia!\nCortesos, els teus ulls, sota l’elm de cartró,\nara la lliça esguarden, adés el marcador\ni, de biaix, els meus, amb un punt d’ironia,\nquan de l’àrbitre, reu de roïna bauzia,\nrequesto les orelles a cops de mocador.\nBoirina sobre el port. Llumetes. Lluna vella.\nFurtius enamorats. Trepig de sentinella.\nDos cors contra l’obaga rialla dels canons.\nFa xafogor. Hi escau, de seure-hi bella estona.\nA baix ens fan l’ullet ciutat, gavina i ona.\nGeniva endiumenjada s’estrena de petons.\nNo t’ofereixo amor d’edens exòtics\nni idil·lis de jardí meravellós,\nans un entorn eixorc d’afraus caòtics,\nde rauxes incivils, d’ocultes pors.\nDe boscos socarrats, de rius infectes,\nde muntanyes sollades de xalets,\nd’anàrquiques ciutats sense arquitectes,\nde clubs nàutics furtius, de cabarets...\nCal cloure els ulls per somniar un paisatge,\ndeixar-se endur pel vers i el sentiment,\nabandonar-se al vent, del torb ostatge,\nnúvols solcant i atzur contra corrent...\nI a temps obrir-los d’acabar el viatge,\nper aterrar-ne estalvi d’accident.\nQuè té de més, el cor de la natura,\nque, si tothora se m’hi acorda el pols,\nencara hi assoleix un dring més dolç\nsi et fa de marc als ulls per ma ventura?\nQuè té de més, la font de la bellesa,\nque als déus antics, per clara, féu bressol\ni esdevé cristal·lina en sa puresa\nquan s’hi emmirallen aquests ulls de sol?\nQuè té de més, l’encís de tanta vida\nque s’esbadella arreu i a l’aire crida\nla joia del misteri d’existir?\nSi el pòsit de les hores se m’oblida,\nhi ha l’amargor del temps que m’intimida\ni el teu esguard, només, me’n pot salvar.\nEl temps garbellarà tantes paraules,\ntants rims, tantes patums!\nRígid sedàs que no estalvia faules,\nque esventa glòria i fums.\nJutge sever de buidor i mitjania,\nric d’oripells que el verdet denuncia,\nde joies de llautó.\nS’inflen de mots, hissen el vol i esclaten,\nxiclets de pensa i art,\ni als morros s’engarristen i combaten\ndel lúcid massafart.\nSota aquest cel, rogenc a mitjanit,\nxop de l’encís de l’aire i el silenci,\nsembla que un bàlsam de conhort comenci\na fer niu en mon pit.\nTe’n podràs dur colors que no sabies:\nl’herba i el mar i el cel, verds contra blau.\nAsserenat pel flux calmós dels dies,\nentorn només veus pau.\nA l’espadat on nien les gavines\npots creure’t lluny del roc llenegadís\ni, escollint mots, fixant-ne les combines,\nfixar l’instant precís.\nPerò no en saps! La pau era un miratge.\nVa llostrejant. La nit, tan breu, es fon.\nOmple’t els ulls de mar i emprèn viatge:\ncal tornar al món.\nVull anar-me fent vell al teu costat.\nSi hem fet del nostre amor cau de silenci\ni ens avorrim plegats,\nVull que a prop teu em neixin cabells blancs.\nSi una abraçada val per mil paraules,\nno te’n desfacis mai.\nVull que a les nits em facis de mirall.\nQue em mostris les arrugues de la cara\nsense amagar-me’n cap.\nVull que els trasbals ens sobti d’amagat.\nNo podria sofrir la teva absència\ni em doldria marxar.\nVull que la mort ens trobi enamorats.\nEl nostre espai amè són les voreres\nplenes de gent que corre entotsolada,\nles grises urbs, mig corts, mig clavegueres,\nfum que fa tos, boirina endiumenjada,\nerm a l’estiu. També sollades platges\nde sorra ardent, de carn escalivada,\natapeït rebull de pits i natges,\norgue de gats amb clàxons, crits i nervis,\netern embús, coral de malviatges;\nal camí ral renecs, no pas proverbis,\nfa el més cortès: civilitat esparsa!\nAra salvem la cua del self-service\ni, en ràpid vol al temple d’esbravar-se,\ncent mil fidels que ja no tenim res que ens\nescanyi el crit, correm al camp del Barça.\nDestrets del Cruyff i el Berndt i el Pibe, ai Neeskens!,\ni el Núñez sempre, sí, que algú amoïna:\nl’ídol de torn, xuta a l’escaire, engresca’ns!\nQuatre mossecs després de pa i tonyina\nper berenar, i a files em convides!,\nromeu cap al Liceu, pelegrí al cine.\nCares entorn absents, esgrogueïdes,\nd’esma badant o badallant com ostres,\nreclòs tothom en íntimes fugides,\nmissa amb Rambo o Mad Max per parenostres.\nAra, a l’A-2, refem la caravana\npoc a poquet, i sense suc per postres;\ni al Carrussel, el matx de la setmana.\nA casa, sols, un llibre o bé el diari\nfan el meu clos. Tu, del rebost soldana,\nfregues els plats i endreces cada armari,\ncada atuell, cada botó que queia.\n¿Com treus repòs d’un llord noticiari\nque et clou els ulls amb veus de mala jeia?\nUn bes concís de bona nit. L’albada\nveurà el teu cos despert, a la taleia.\nNo ens hem dit res en tota la jornada,\ncar ja sabem que ens estimem. Les regles\nsón callar jo si et veig emmurriada,\ntu, quan em veus pesar vint-i-vuit segles.\nI brandar el cap amb un somriure càlid\nquan no hi ha temps i es toquen massa tecles.\nPrendre’ns les mans i segellar el més vàlid\ntracte de pau i treva: un bes lacònic\no un abrandat enllaç de cossos, l’hàlit\nmig estroncat, d’asmàtic bleix agònic.\nPrego a l’estel que el peu dels amants mena\nque el nostre avui, tan simple i mig harmònic,\nens faci llum fins que acabem l’escena.\nAmor quiet! Enllà tot són fronteres.\nDeixa’ns gaudir la dolça pau serena!\nII – Títiques i Sídiques\nEstiu. Baixava un tano!\nPer alleujar els sagins\nno et servirà aquest vano\nllardós de rodolins.\nCanícula! B’renant, com mmargarina,\nde calda et fons.\nVersos t’endreço, amor, amb tinta xina\na sengles tovallons.\nA l’ombra del desmai,\namb una estrofa fútil,\nguixat, amada, inútil\net tornaré el pai-pai.\nEmpastifat de rodolins de cego,\namor suat i vano xop t’entrego.\nPostres. Meló. Pijama. Suc de t’ronja.\nCrema. Iogurt. Gelat. Braç de gitano.\nPastís amb whisky. Nyoca. Pets de monja.\nFormatge. Flam. Maduixes. Què demano?\nVes, quina estrofa; quin menú, el teu vano!\nVora Nadal. L’escon de la masia\ngemega amb l’escalfor.\nLa xera de la llar pertot avia\nguspires del tió.\nDels finestrons als vidres es congria\nper dintre la bovor.\nL’olla sobr’ix d’escuma i fantasia,\nmestressa del fogó.\nMitjanes i bistecs, en terceria,\nsuquen el pa amb l’olor.\nMancant d’altre ventall, faig poesia\nd’espart en un manxó.\nHe escrit a cada pala\ndel teu ventilador\nun vers que em rescabala\ndel tedi i la suor.\nMes ai, que, quan s’embala,\ntot gira i es confon:\ntalment tocats de l’ala\nl’amor, el vers, el món...\nGai ventador del seu braser,\ndigues-li un vers, que jo no en sé;\nque es reviscoli, amb el caliu,\nel seu amor per’ qui l’hi escriu.\n¿Potser creuràs que és art,\nel gargoteig d’un decasíl·lab fatu\nal teu manxó d’espart,\nque venta, al carbonet, un moniato?\nA les gaies i a les veles\ndel molí de vent, jo rai!,\nt’hi escriuré per quatre peles\nquatre versos amb esprai.\nPerquè un record al teu ventall romangui, t’\nhi escric, llunyana amor, un dístic lànguid.\nVentall d’enorme preu,\n¿pot ser manca de tacte,\nsi hom s’ofega de calda a l’entreacte,\nventar-se amb el programa del Liceu?\nquatre rebles arreu\ni aspiro que fem tracte!)\nQue un vers en un ventall et sembli maco\nno vol dir que no sigui, tant com nosaltres, vacu.\nAl broquet d’una ocarina,\nd’un fiscorn o un clarinet,\nestramps, octava o sextina\nt’hi gravaria, o sonet.\nCar són de vent,\nma veu, ton vano i l’instrument.\nD’espo— sota l’empara —nerosos baobabs,\nro— fins d’amor dispara —dolins qui tu ja saps.\nHavent emprat mots llords i rimes tosques\nde codi de comerç,\na cada llenca de l’espantamosques\nt’he entaforat un vers.\nCom pagès que esterrossa la gleva a cops de xapo,\nesmicoli el meu rim, enèrgic, els neguits.\nTalment l’arruixamosques que ens guarda dels mosquits,\nallunyi de tots dos mon vers la por i el papu.\n2. Solamen Maestis\nMissenyora la beata,\njo us escriuria, amb permís,\nversos lúbrics al país\ndel ventall de nacre i plata;\nque, en brandar-lo vora el pit,\njoia us venti a l’esperit\ni frisança a la patata.\nVentall de mànec de jaspi\ni país d’àtic xiné:\npuix ta dama no em vol bé,\ntu, més que ella, et mostraràs pi-\netós, silent mitjancer,\nvetllant que l’ungla no hi raspi\nmon nom, de cap llausanger.\nPlomall de fer gall del Volga,\nno esbandiràs els fogots\nde la priora, que ignots\nbleint els cova a la colga;\nfembra que es venta i no folga,\nd’haver ensumat en ex-vots\nculs de cera assats devots,\nprega el confés que l’absolga.\nDama que es venta i es vanta\nta fina amor essent tanta,\n¿no t’amoïna que el vent\net faci avorrir un moment\nvida tan sana i tan santa?\n¿No et sobta el desig punyent\nd’un bantu entomar, ventant-te,\nde flabell munificent?\nSi, Midons, fóssiu papessa,\nsens mercè i del morro fort,\nde suís lluint disfressa\nformaria a la cohort;\ni al flabell de ploma espessa\ncisellaria una endreça:\n“Tallafocs, de nàufrags port,\nabrusats d’amor en lava\nbleïdora, deu conhort,\nmare santa, a cor i fava,\nvostre drut, en greu conclave,\nfent nomnar papa consort.”\n(Més perillo que el flabell\nllom m’amidi, o al presidi\nvaticà em faci la pell.)\nLa carn s’arbora, ai las, i no ho resol cap llibre.\nT’hi ajut, consolador,\nimpúdic de Catul un vers guixant-te al vibra-\nOh, mànec eburni, de plomes d’austruç!\n¿ventares la xona d’augusta matrona\n(qui sap? Faraona?)\no el ceptre ferrús\ndel gran Tutankhàmon d’excelsa corona\ni esguard gamarús,\no el pap d’un escriba de ploma llepona\ni glíptic abstrús,\no el vit de l’eunuc demacrat de carona,\nde sida marfús?\nNo gaire del Caire el museu t’agarbona,\nmes, si et nega el bus,\ntu, en vaga dins l’urna que el vent t’empresona,\nsuat fas denteta al turista cabús.\nKnut de mànec d’arbre\ni dits de vit de bou,\nal trau on has de cabre\nfurgant sense renou,\nque entoma pell de cabra,\nmassoca, i no en té prou,\nfuet d’ansa macabra\nque grates on més cou,\nt’hi enfonses com un sabre\ni n’ixes xop de rou.\nAmazona que a geneta\nesmicoles el terròs,\ntan altiva i tan estreta,\ntan avara del teu cos,\nfenyedor heus ací el poeta\nque es vendria reina i flors,\npatracols i samarreta,\nper llegir-te una quarteta\nbo i muntant-te a bell esdós.\nFolla amor, ai folla amant,\nque la contesa és a ultrança:\nsi fos a punta sagnant,\nprou n’hauríem delectança;\ni en palestra júnyer tant\nforça a retre’s, llança molla,\nque en atènyer el grau de drut\nmon joi s’amolla, amor folla,\nserf del guaita i del llengut,\nni que em gravéssiu “cul d’olla”\nper divisa de l’escut.\nCompta’m, clavera, i al crèdit, no al dèbit,\nl’art d’aquest nyèbit quan t’heu d’esquitllèbit.\nPulcra i preclara matrona\nque vos pansiu ran de mar,\nsi es goig vos l’amaga s’ona,\nmon far no vos l’alça encar?\nGai, es blai que vos n’assetja,\nrims de joi a sa corretja\nvos endreça, en sa bassetja\ndes fonaire balear.\n3. Minervam sus\nReclosa en sa bombolla,\nTuietes, mon amour,\ncap vespre no s’amolla\ndel mascle al cald conjur.\n—Tinc mal de cap —forfolla—,\ntinc fred, tinc son—. I un mur\nbasteix al llit, que el solla,\nimpur i a contrafur.\nAquí, ni foll no es folla:\nla bolla és en atur\nsi fa, car s’hi endolla,\nlocaut l’endoll tafur...\nQui va jurar a l’Atzur\nser de mon tap l’ampolla?\nAi, sagrament perjur:\nbon tros que en tiro a l’olla!\nL’agost, Brígida, ets frígida\ntambé? Jo, gras, hi suo.\nLassa, t’hi ajeus; mes rígida\ndevens quan ni em situo\ni et gires de gairell\ntot just, morós, actuo.\nOasi eixut! Camell\nsedec de tu m’hi duu.\nD’Ali Babà al barrat\nclos, sense clau, jo hi gruo.\nMon ciclop, descofat,\ncaravermell hi lluu.\nTe’m clous, figues pesant;\njo un solitari em nuo.\nNi al catre, esdevindran\nles nostres àries duo?\nMalandrín de Cornualla,\nmestretita en gais sabers,\nprotector de la quitxalla\nque ensisnistra en patuès,\ngargarisme de gargalla,\ndel canotier de batalla\nsenyor del pes de la palla,\nno ensutzis la pobrissalla,\ncatedràtic de francès:\nxarrupeu-me’n la quincalla\nfins que us buidi la senalla\ni encolleu-me-la en gal·lès!\nNi si en cloure el sacrifici\nmatiner, de quarts de sis,\narregussat el cilici,\npropici a l’encís fornici,\nbo i estampint-li el panís\nde l’escolà espantadís\ntot furgant, bava i desfici,\nsota del sobrepellís,\net marejaries; ni si,\nd’un exercici a l’inici,\nxarrupant-li el regalís,\ndel ganimedes novici\nd’enllardar-te en degotís\ni engolint-ne el benefici\n—llard d’embotit del país—\nprompte a perdre, pel teu vici\nvitalici el poc judici,\nBé que oregeu, pare Cirus,\nla regata i el nap-buf\ndel novici quan, galduf,\nli ensucràveu el papirus;\nmes no ho prenguéssiu a estuf\nsi, damunt la por del virus,\nus en basquejava el tuf\n—noi que no es renta ni a tiros!\nConfessor de seminari,\ndels heretges mall perit,\nsi ensumes diable o bruixes,\nd’aigua beneita els arruixes,\nl’hisop brandejant ardit.\nMes si un vailet penedit\naculls, aviat afluixes,\nja asserenat l’esperit,\nper oir pecats de llit\ngerds com boscanes maduixes,\ntendres amoixant les cuixes\ndel deixeble esbalaït.\n—Sens pecat fou concebida.\nde ta llengua perseguida,\n¿quants cops l’has prostituïda\nbescantant-la a tort i a dret?\n—Uix, qui-sap-los! —Digues set\nparenostres, quatre credos\ni aprèn ta llengua, vailet.\n—Passa, tio, vaia enredos!\n—Poble meu, jo, què t’he fet?\nTu, cremat que un bomber busques\ni aquest vespre l’has trobat,\nendinya-li quatre clusques:\nno li planyis cap forat.\nTapa’ls i destapa’ls fins a\nla fi del foc sadollat;\nque l’endemà a quarts de quinze\nhom t’hi hegui encara endollat.\nrebutja amb ois de fàstic\nxeringa la de plàstic\npunxar-i-llençar, que et perds!\nXeringues? La d’un home n’a-\nssacia, remei dràstic,\nla gola en doll fantàstic\na raig de suc de gerds.\nxuclant la pegadolça,\nque, amb neu i sense molsa,\npessebres tinc oferts;\nencolla endins, melòmana,\nbesant la flauta dolça,\ni en acabat l’espolsa\ndintre els tres traus oberts.\nprepara la Visa,\nque ve la Marisa\nMarisa, ensumant-te el tall\ntendre i xop, ofert el cos i\ndolç el peluix del raspall,\nqui hi haurà, que no s’hi exposi?\nVeient campana i batall\nal dente, que no reposi\ncontra ta enclusa el meu mall;\ni enfront l’arrissat conill,\nqui serà el toix que no gosi\npentinar-lo amb el rampill?\nMentre l’enciam se’m posi\na punt d’amanir, i disposi\nd’un rajolí en el setrill,\nque me’l bombin, el perill\nde les crostes d’en Kaposi!\nPalanganaire del gai bordell,\nno cal que acudis al psiquiatre,\nsi quan te’ls mires en comptes quatre\ni un alè càlid sents al clatell;\nque és primer símptoma, no va de conya,\nd’aquella síndrome —o el per-cabal\nd’aquell macarra descominal\nque així que bades va i te l’enfonya!\n(sé que meresc —perdó en deman— un puro:\nmes si, amb nocturnitat,\nmant solecisme perboquí, us ben juro\nque no anava flipat.)\nIII – Cromos\nBaró que vincla l’elm i acota la senyera\ni ret plomall i abdica cimera i estendard,\narnès que lluu, i escut, i llança adés guerrera;\nbatut, que estalvi et dónes —i encara no era tard!—,\nno pas en camp obert, per aça forastera,\nans sens brandar atzagaia, mesell si no covard,\nper càlculs de vilà girant la gropa enrere,\nintacta la divisa lliuraves al bastard.\n2. Canonge d’Organyà\nAycestz motz que·z·eu elex\narromancé, e·ls vos lex\nab ergul, puys gint hic clam\npel latí que tuyt parlam,\nfraires cars, esforçatz-vós\nlos entrendr·, e servatz-lós;\nqar qové, senses perea\n—assats seyn fór· oreea—,\ncontra·lz laires los gardar\nqui·lz volran lur dreyt ontar.\nObs aurem, en veritad,\nd’aycestz motz qui·nquiren pad;\nqui·ls meyns-pred ni·lz vulla credre,\nradó n’aurà ivaz a redre\na Aicel qui·l pec unqua od\ne parcé l’humil en crod.\nMon poxeule, cels qui auran\nauzit, e exaudir volran,\nDéus redrà·lls-en gazardó\nbo y deliurant lur maisó,\natressí linatg·e vod,\ndel bare qui·ls enquer prod.\nCanonge d’Organyà (traducció)\nAquests mots que jo mateix\nhe traduït i us els deixo\namb orgull, puix molt bé hi clamo\npel llatí que tots parlem,\ncars germans, esforceu-vos\na entendre’ls, i serveu-los;\ncar convé, sense peresa,\n—massa seny fóra oradesa!—\ncontra el lladre protegir-los,\nque els vol ultratjar llur dret.\nEns faran falta, verament,\naquests mots que cerquen la pau;\nqui els menyspreï o no els vulgui creure,\naviat n’haurà de retre compte\na Aquell que el vil mai no escolta\ni va perdonar l’humil a la creu.\nMon desig, els qui l’hauran\nsentit i volgut escoltar,\nDéu els en darà guardó,\nen deslliurar llur casa\ni també llur llinatge i veu,\ndel traïdor que hi busca profit.\n3. Guifredus Comes\nGalopa el comte Jofre\nla vetlla de Difunts.\nLa sella put a sofre\ni a esglais nauseabunds.\nsuara alous fecunds.\nEncès l’esguard, etziba\npertot clams furibunds,\nveient a la deriva\nllegats que ens són comuns.\n—Oïu el plant d’en Jofre,\nressò d’afraus profunds!\nUs heu venut el cofre\ni els símbols moribunds?\nL’escut, qui me’l barata?\nNi a vendre, anireu junts?\nLes barres són d’orxata...\nJa no us he trobat uns!\n4. El Magnànim\nDe frares cementiri, verger de Bellesguard,\nateny com jo la murtra son hora del captard.\nJa prou sadoll d’absoltes, d’intrigues ja ben fart,\nbalders corona i ceptre, Déu, de qui els hegui, us guard!\nExclòs del diccionari, esvelt vijares,\nd’un lèxic gloriós ase dels cops,\nparers en va de savis estotjares:\ndels llimbs del seny i les paraules rares\nno et traurem pus, mentre no n’hàgim ops.\nSacseu-vos, pols reials, davant l’onada barbra\nque us torba el son de segles bleint a correfoc\nsepulcres i blasons; l’oprobi, l’enderroc\nno esquinça l’alta honor per més que esderni el marbre.\nNo cal cercar cognoms forans a la host infame:\nn’hi escauen, pla, a última hora, d’autòctons: bords d’ací,\nvampirs de sang pairal, ardits a destruir\nel que és de tots, qui sap per quina incerta brama.\nMireu-los, majestats, mentre us trossegen l’urna:\nnissaga vostra són, i en l’oradesa llur\nempesten sa progènie: pel merescut futur\nplanyeu-ne els descendents en l’hora taciturna.\nHorda nostrada, ai las!, procliu al vituperi\ndels pobles que es van vendre llurs trets d’identitat:\nhereus avui del càncer d’antiga malvestat,\nllençàvem l’últim tret estalvis d’improperi.\nVeníem per no-res la parla i el senderi.\ncollonut, que va restar\ncriant malves amb son amo,\ne-pe-de, la tira d’anys.\nFeresta turba embriaga,\nrenegant en català,\nva esbotzar sagrari i toma\ni el va treure en llord salpàs.\nVan mamar-s’hi amb vi de missa\ntot buidant la catedral,\ni per menys de tres pessetes\nvaren vendre’l als Encants.\nAllí se’l firà en vint duros\nun tractant de bestiar\nque, amb un pom de flors de roba,\nal bufet l’arraconà.\nPerquè el nen no anés a l’Àfrica\nva oferir-lo a un general,\nque en féu, per fer la pilota,\npresent al Nunci Papal.\nEn beneir a mans besades\nva fer-ne ofrena al Caudillo\nla inCúria Episcopal.\nMissaire d’hòstia diària,\nell que el dóna al capellà\nper les grans solemnitats.\nCada cop que hi consagrava\ndiu que se’l veia trempar.\nAra es conta que reposa\namb tan egregi estadant\nsota deu tones de llosa,\nal peu mateix de l’altar.\nNingú, tanmateix, no gosa\npas anar-ho a comprovar,\nno fos cas... Però hom suposa\nque, igual que tota altra cosa,\nhi és lligat, i ben lligat.\nRiu, general, Bord de la serra,\nque en ta piràmide pervius\nregurgitant ta guerra,\nsembrant, d’enmig dels morts, zitzània als vius...\nTu pla te’n rius,\namb ulls de pus in una rialla verra:\nen terra jeus i embarques qui t’enterra.\nLligat i garbellat vam rebre,\nmanyacs, de tu, el futur galdós;\nton art no ens pot decebre,\npuix s’encomana als teus i als detractors,\ni qui el defuig no pot concebre\nper què, des de l’oblit, rius orgullós.\nPoble que lliura, lliure, per cap preu\nsomnis i anhels a qui primer l’enganya,\ni ufà s’ho creu i hi jeu,\nmossegant l’ham de la primera canya,\nés digne hereu\nde la fetor que exhala el mausoleu\nvora el melic d’Espanya.\nCompanys llanuts del folc que hom mena a tondre,\nde joia alcem al cel el nostre bel,\ncar mai amb els vedells no ens ha volgut confondre.\nCruent escorxador si els guaita enjondre,\nmanyacs, nosaltres rai, fat tan cruel\najornem sols deixant-nos prendre el pèl.\n10. És un clam\nAvara pobretat que desespera\nl’heroi més eixerit,\nd’un poble que enarbora la senyera\nnomés quan ve el Reial Madrid.\n11. Foc de camp\nQuan la plana sigui morta i no hi resti ni un ser viu,\nl’espinada sempre torta es vinclarà sens dir ni piu.\nCap muralla no és prou forta per tancar-s’hi i fer-s’hi el niu:\ni el babau que hi ha a la porta l’obrirà a la meretriu.\nI el marcià expectant que ens fa uniformes,\n¿no advertirà que estem subdividits?\nSi calciguem les que ens donàrem normes,\nvincles atàvics desnonats i trits?\nPer fora Un Tot, per dintre tan disformes,\n¿qui enganyaríem, que ens trobés units?\nNo emmascarats sota fal·laç carota,\ndel còmic plany, del tràgic som riota.\nIV – El cor soliu\nTorna’m, amor, aromes d’infantesa,\nbocins d’enyor, engrunes de dolçor,\nmúsiques, jocs, d’intimitat sorpresa,\nretalls arnats, mandrosos, de cançó...\nSadoll de mi, quan ja no hi ha perdó,\nperdo entre els dits el fum de la tendresa,\nl’aigua llisquent d’ahir, la flor malmesa...\nQuan tot s’esmuny, que em resti aquesta olor!\nEl cor propi i soliu\na una ombra s’encomana:\nno és ell, qui dol i escriu,\nqui adora l’ànsia vana.\nSerf entre plany i ufana,\n¿s’enutja, perquè riu?\na una ombra s’encomana.\nI plora cap al tard\nquan no el sorprèn cap nosa:\ns’enfonsa en el covard\nrecer de qui no gosa.\nS’hi emmusteí la rosa,\ns’hi empotinava l’art.\nquan no el sorprèn cap nosa.\nNo pas, Midons, ma veu\net col: serf te’m proclamo,\nno pas vassall, plebeu,\nd’un rígid únic amo.\nt’igualo, esclau ateu.\net col: serf te’m proclamo.\nFum que s’esmuny entre les mans,\ndies que fugen, boires, llunes.\nTemps gavanyat en ritus vans,\nvespres de papus i gegants,\nmots, fingiments, deixalles, runes...\nDies que fugen, boires, llunes,\nfum que s’esmuny entre les mans.\nMalaguanyada, tanta por,\nculte al silenci i les cortines!\nPer cada espurna de claror,\nquantes corones d’amargor,\nquanta vergonya a les espines!\nCulte al silenci i les cortines:\nmalaguanyada, tanta por!\nQuè en salvaríem, de l’estrall,\nquin sentiment, quina paraula?\n¿Quatre ganyotes del mirall?\n¿El prec, les normes, el badall,\nl’art, el record, l’amor, la faula?\nQuin sentiment, quina paraula,\nquè en salvaríem, de l’estrall?\nFantasmes de la nit sota el llençol,\nquimeres de l’albada, de quan dormia sol!\nPer què torneu, feréstecs nans de l’ombra?\nA cops d’hisop, si no d’escombra,\npodria fer-vos fora del meu pis\nsi el morb del vostre esquer no m’abellís...\nEl meu voler, molt més que els rutinaris\nprecs rituals, o el tuf d’escapularis\nsuats, o el sagrat cor coronat d’ambre,\nfóra prou fort per a esbandir la cambra\ndel llord eixam d’espectres vironers,\nsi no fos tan voluble i ho volgués...!\nBausia de la ment, pena covarda,\nmíser qui us duu, com l’ombra, rere d’ell!\nSi un límpid r¡erol li fa basarda,\nno el salvarà un consell.\nPit llatzerat pel bleix, no et venci l’asma:\ngosa cridar, rabeja’t, tus, escup!\nVomita amb el rogall l’únic fantasma,\ntu, que t’exclou del grup.\n—Qui sap si mai llibert, avar encara,\nserf romandré de mi: sóc l’únic déu,\nm’és temple el bot de llard i sang avara.\nMai no he de ser ben teu.\nEl goig dura un minut, la joia una hora\n—miratges de l’eterna solitud!\nFeliç el cor discret que mai no plora\nd’haver perdut la rosa amb el minut.\nPlaer de deu segons, foc d’una estona,\nsilencis malencònics de mig any!\nFeliç el cor discret quan acarona\níntims moments que no esborrona el plany.\nFelicitat de qui es reclou vivint-se,\nric d’un instant, i esbrava el primer anhel,\nfent d’un record estel que l’ombra esquinça,\nd’un mot claror que abrandaria el cel!\nEl nostre amor balla al compàs del temps\n—avui és un esclat, demà pot ser un naufragi—,\nperò serem tenaços.\nEstimada, ¿no tems\nque en un xuclador d’hores se’ns en vagi?\nAi, són tan íntims els moments,\nés tan breu l’hora!\nTan repetits els moviments,\nara espasmòdics, ara lents,\nardits a dintre, lassos fora!\nLa resta és fred, petar de dents,\npena i enyor del que no tens,\ni no hi ha res enllà dels vents\nsinó aquesta hora\nque bull i esclata i fuig corrents...\nAmiga, ¿com parlar d’amors serens,\nsi els fem a rodolons i a batzegades\ni els intervals són plens\nde tedi i de desfici, d’aquell silenci dens\nque ens omple les vesprades?\nNomés al meu imperi de la nit\nla joia dels isards se’m manifesta:\nrere el mirall del somni protegit,\nsóc jo sencer, i en faig gran festa,\nversaire foll, dansaire en la feresta\nbombolla impermeable a tot neguit!\nCascada de cristall meravellós,\nfrontera que em separa\ndel fang i del metall, de l’ull llardós,\nde l’enfarfec de mots que m’aclapara...\nBarrera d’aigua i somni, quina empara\nmés íntima, la balma, que no hi cabríem dos!\nAmiga, del teu clos serva la clau:\nno la vulguis lliurar al primer que la demana.\nRegeix, mestressa, el cau\nrecòndit, on el frau\nno hi val, i tot ets tu, i el cel se t’encomana,\ntan lliure dels sotracs de la vilesa humana.\nSenyora de Palau,\nd’esvelt castell d’ivori sobirana,\nviu vora meu en pau,\nque a dos isards asprius també els escau\ngaudir d’una feliç vellesa casolana.\nFibló del meu repòs,\nalhora jutge, víctima i botxí,\ncarn flonja, feixuc cos,\ncanvia, pel record, l’estèril clos\non raus, pel dolç ahir,\nquan lliure et creies d’escollir el camí.\nQuan, gerda carn, l’accent\ncalgué esbrinar-te i et semblava un joc,\nbrau jònec, avinent\nt’era el combat: batec adolescent,\nl’alè del drac fou poc,\nt’esqueia més el risc de jugar amb foc.\nVas decidir fer-te home a cops de roc.\n¿No saps, gaia gençor,\nper quina força estranya\nse’ns torna el buit cançó?\nBreu, el deler s’afanya\ni em resta sola al llit\nla vetlla per companya.\nFugaç, eterna nit!\nT’enduus, al toc de l’hora,\nles noses i el delit.\nI l’alba ens ve a la vora\ni ens sotja la llangor:\nel somni al llit, jo fora.\nSi és l’egoisme el que de tu m’aparta,\ncaptiu de la fantasma d’un fracàs,\n¿no és ell també qui em força a idolatrar-te,\ntu, l’únic port on raure estalvi i las?\nMeno el timó del desig a capritx,\ncap a un atzar de llautons i quincalla;\ntímid esquer desvalgut, jo al bell mig,\nfaig d’ham i cuc, de penell, d’ou com balla.\nJo al capdavall, jo la fita, jo amb mi,\nsóc l’únic déu, embriac de follia;\nlúcid només en parèntesis, ¿qui,\nfora de tu, per amor me’n trauria?\n¿I com voleu que canti l’aroma de la nit,\nsi se’m retreu avara,\nsi el frec de l’assutzena em fa neguit,\nsi fujo esporuguit,\ncom del renou mundà, de la rialla clara?\n¿Si em torben l’esperit\nla fressa i la gatzara\nd’una mainada neta de cor si no de cara?\n¿Com puc lloar l’encís que més fereix,\nsi m’apar la bellesa\ncarota que amb prou feina si cobreix\nl’horror i la feresa\nque hi sotja i per haver-nos s’arrauleix?\n¿Si cada vespre em nega l’esbravada,\ntimpà que atia el ritme del contrapàs del món,\ni en escurar, silent, l’amarga cullerada,\nencara cerco als somnis covarda retirada?\n¿Si fujo al més pregon\nde mi, i tant se me’n dón’\nqui dorm, sempre d’esquena, on no vull jeure,\ni, absent, ni sé per on\nnavego sol, provant de fer-me creure\nque sóc feliç? I els mots, i ells ulls, on són?\n¿Si m’urpa el son el càntic del rellotge,\nmonòton i ensopit, que em fa fer vell,\ni em fa basarda el càstig que s’hi estotja,\nla rialla de glaç, l’ull del cristall, la llotja\nvellutada de dol, l’hora, el segell?\n¿Si em van balders l’amor, l’arpa, l’anell?\nM’he donat un recer\ncontra el món llord i pobre.\nUn caliu que jo sé\ni tu i prou. L’altre hi sobra.\nP’rò em retinc per’ mi sol\nun refugi, tot lletres,\nque em forneixi un consol\nper l’amor, quan cal retre’s.\nSol amb mi, sense tu,\ncontra mi, ¿qui m’usurpa\nel darrer cau segur\non salvar-me de l’urpa?\nL’hivern benigne dringa a fals\ni l’aire esmola el cor, i el fibla,\ndel solitari, pèls verals\neixarreïts devora el balç,\ngruant pel bàlsam impossible.\nCingles avall rondina el riu\npres de l’areny que l’encarrila:\nja haurà oblidat, d’ací a l’estiu,\nquin preu pagàrem per l’altiu\nrampell que els somnis anihila.\nPasseja amb mi, confusa ment,\nxopa’t del bes de l’aura freda,\naprèn les músiques del vent,\nla cantarella del torrent,\nel batec tàcit de l’arbreda...\nPel viarany entre garrics\nfugim del segle i de nosa’tres\ni ens retrobem, no pas més rics,\nperò més nets i més amics,\nma penja i jo... No tot és batre’s.\nAmor que tot ets llunes,\ngelor que entela el bes...\nSovint se’n van dejunes\nles nines. No hi ha res.\nAvui dolçor de prunes,\nsentor de codonyers,\ncaptaire de fortunes\ndemà, hereu de l’excés.\nLa sort te’n guarda algunes:\ntu sempre en vetlles més;\ngaudeix-ne les engrunes,\nmastega fam després.\nS’enduien ales brunes\nla música, els recers!\nQuin vent somou les dunes?\n¿La sang, el somni, el rés?\nNomés, fidels, les llunes\nse saben els papers.\nEl teu amor contra els mastins de l’ombra.\nContra el llampec fugaç. Contra del batre\nd’ales feroç d’harpies sense nombre.\nContra l’unglot devastador dels quatre\nmítics destres. Contra el darrer peatge\ndel riu pregon. Contra l’absurda flama\nque abranda els cors i els fa oblidar el carnatge.\nContra els esquers de l’or i de la fama.\nContra el menyspreu groller de la barbàrie.\nContra l’estoig daurat del tabernacle.\nEnçà del crit. Enllà de la pregària.\nMiracle el teu amor contra el Miracle.\nV – Esparsa\n(De Les portes somniades, inèdit, 1966)\nAquest cop, escalant,\nhas pujat més amunt que nosaltres,\narribant a les cimes més altes\nMassa abans, que has fet massa drecera;\ntants de cims i camins,\ntants de somnis que duies a dins,\ntants d’amics a qui deixes enrere...\nTanta de gent que no entén com pot creure\nque sigui aquest adéu només un a reveure.\nEsbada’t, flor primera,\ni enceta el cant, tot claror i alegria:\na dolls la primavera\nriu per’ mi, i em faig gran cada dia.\nCelebrem el nou signe:\nque d’aquest món que avui se m’inicia\njo sempre en sigui digne.\n(juny 1978. Revisat 1990)\nComenço a fer-me gran\ni em són tan bells, els somnis! La mentida\nno nia en el meu cant\ni encara la maldat no em va a la mida.\nAprenent d’home que s’ho fa d’oïda,\nque sàpiga sortir-me’n; endavant\nsempre l’esguard, enlaire el cap, arran\nde terra els peus, ben ferms, tota la vida.\nA Josep Riera Pladevall, I. M.\nDesfilarem de nou amb els àrguens dels avis,\nrics de creure’ns encara llur imatge fidel,\nardits pel mateix cor, d’un seny idèntic savis,\nhereus d’hisenda i flama, tot soca i tot arrel.\nPerò serem d’avui. L’empremta que ens llegaren,\nsi ens afaiçona el nervi, la jeia i el bon fer,\nno ens ha d’embadalir: les glòries s’encarcaren;\nsi un risc no ens esperona,som fòssils de carner.\nNo ens deixarem torbar per hams d’esquer de mèrit,\nni, fatus conreant quincalles d’urc pretèrit,\nhem d’abaltir-nos, sòpits, al tast del vi més dolç;\nans lliures, l’estendard de gestes oblidades\nsabrem enarborar; i a totes les mirades\ns’hi abrandarà l’espurna de l’únic crit de molts.\nSi ens mou la Sola Idea no ens ha de trémer el pols.\n(27 de gener - 18 d’octubre de 1983)\nLa pols un cop a l’any del bast traiem i els àrguens\ni ens revestim gramalles pel ritu que ens enduu,\nd’engrunes sadollats. La servitud, que amarga ens\napar, si el jou és d’altri; i el nostre, tant que lluu!\nAvara pobretat del serf que s’escarnia,\nbufó guarnit d’ancestre, davant l’adust forà,\ni per no-res s’ajup, i es ven el pa del dia,\ni els mots, i les idees, i els somnis del demà!\nD’ahir servant tan sols apòcrifa l’estampa,\nla deixa malbarata sagrada del seu feu;\ndel Ver i l’Absolut s’entrampa, hereu escampa,\npairal son dot fent cendra: malvendre per cap preu!\nNo té sentit, l’arrel, si no esporguem les branques,\nni ermots llaurar amb sofrença si el fruit s’hi ha de podrir;\ncontra el llebeig, sopluig no hi val: quan manquen tanques,\nvinclar-s’hi no caldria, sinó per resistir.\nDavant de l’ordre nou, des del terròs, afàsics,\ndesàvem faixa i brusa per caus de mal refer:\ngregaris per la pell, balbuços de noms bàsics,\nvetllem senyeres musques pels fills del botifler.\n(6 de juny de 1985)\nSi el cel és clar, veureu, d’aquesta alçada,\nvora la creu i el pilar que coronen\nel sostre viu que a dues mars s’apunta,\ntemple gegant d’un culte mil·lenari,\nglaceres d’or, potser cristalls d’escuma,\nde viva llum penyals que un foc arbora,\ni valls i rius i pics i serralades.\nTant sou amunt que no albireu cap ratlla,\non el parlar que ens és comú es congria.\nEls de peu ras, no ens veureu pas, formigues\nde pinyó fix per camins gastadíssims,\nrumb sense rumb dels cataus més ombrívols\nvers l’univers d’un estiu que enlluerna,\nfarcit d’esquers que envileixen qui els tasta:\nsis milions —oh, comptable optimista!—\nde divergents o mesells panxaaddictes...\nNo és pas tan blau, el cel del nostre poble,\nmassa avesat al temporal que acuita,\nahir tot nits sense garanties d’alba,\neclipsi a mort de tantes esperances;\ni avui de plom, però pintat de rosa!\nCom enlairem cada Onze de Setembre\nel drap, tot sécs de tant dormir a l’armari,\ni el fem volar, i el desarem al vespre\nsense planxar, i esperarem Sant Jordi,\naixí enlairem l’esguard enllà dels núvols,\nara, en la pau del cim incommovible.\nDevers l’espai ferreny que mai no escolta\nprovem de dir en veu alta el nostre somni,\nara que som, a frec de tres fronteres,\nels ulls i els cors més alts de Catalunya!\nDel cap de Quers, del mar i la muntanya\nal delta aspriu i als solcs de terra Ferma;\ndel Llobregat del nord al de les fàbriques,\ncastells i puigs reials en heretatge;\ndel ter avall, al Xúquer i al Segura,\nl’Ebre nostrat del Segre i les Nogueres;\ndel pla que es perd enllà de les carenes\nd’un Pirineu forçat a creu de terme,\nfins Guardamar, allà on es pon la llengua;\ni als ancorats a la mediterrània\ni al cor, vaixells d’or vell i sang barrada,\nsentim, endins, encara un alè feble\nque ens vol unir per última vegada,\ni el proclamem tots junts, en testimoni,\nfets una veu, d’un somni inabastable.\n(11 de setembre de 1987)\nAlguns en una primera versió poc després modificada, part dels poemes dels reculls Vanos, Idil·lis i El cor soliu van obtenir premi en el concurs literari del Mil·lenari del Santuari de la Salut de Viladordis, l’any 1983; i el recull Cromos, que també va sofrir alguna variació poc més tard, va guanyar un accèssit als Jocs Florals del Mil·lenari de Cardona l’any 1986. Llevat dels poemes aplegats sota l’epígraf Esparsa, selecció de versos de circumstàncies publicats ça i lla, el present recull va obtenir el segon premi de poesia en el V Concurs Literari 1989 (IV InterCaixes de Catalunya) convocat per l’Associació de Personal de Caixa de Manresa i va ser editat per Copi-gràfic, a Manresa, l’any 1990, juntament amb les altres obres de poesia i prosa premiades, i també en separata.\nPublicat per KRT a 13:35\nEtiquetes de comentaris: Obra pròpia-Epigonals, Poesia segle XX


marçal kottler queralt: de juliol 2010\nFa un dia gris, com d' hivern....\nJuguem a l'ordinador, a fora amb plugim...\nEl padrí és a l´escola, darrer dia...\nAhir va fer marranada gran mentre jo feia classe (pobre David!)...\nEncara no sap dir ni fer "sí"...\nDinarem una sopa al pub...\nTinc l´esquena feta un cromo...\nAra juga i riu amb el veí...i jo puc escriure 4 ratlles.\nPublicat per montserratqp a 10:51 4 comentaris:\nVam quedar que durant aquest parell de setmanes el redactor d´aquest blog seria el padrí; d´aquesta manera quedaria reflectida , en aquest paper, la seva experiència , vivència i paciència (que en cal molta) amb l´encantador i trapella Marçalet. Però nois i noies, no donem més de sí...entre els jocs, les classes d´anglès, els deures, les fotos i tot plegat, això és un no parar. Dir-vos que tots estem disfrutant molt i que és un luxe tenir l´amic i padrí entre nosaltres. Ahir a la tarda vam anar a la platja , avui encara no sabem què farem.\nPublicat per montserratqp a 8:09 4 comentaris:\nQuan vingui el padrí\nMarçal: quan vingui el padrí ja podràs pujar a aquell tobogan tan alt, que ell t´hi enfilarà: quan arribi el padrí podràs jugar tota l´estona acompanyat, que ell se´n deleix ; quan el padrí estigui aquí tindràs contes i històries a dojo que ell en sap un tou....però porta´t bé, sigues creient, no llencis el menjar des de la trona, no et posis dins els bassals si no portes les botes, no li toquis les seves cosetes....Tot és a punt! El padrí arriba aquesta nit. Iuuuuupi!\nDe darrera hora: esperàvem que el padrí arribés a les 11 del vespre a l´aeroport de Cork, com tots els vols des de fa 5 anys. I a les 2 del migdia em diu que ja està a dins l´avió! What is this? Dos virgos descoordinats! Ens arriba a dos quarts de 5. Tot s´arreglarà. Comencem divertits.\nPublicat per montserratqp a 10:28 6 comentaris:\nLes paraules que en aquests moments el Marçal pronuncia amb consciència clara de relació entre significant i significat són "puja", "abba" (aigua ) i "peix" en català i "ot" (hot), "dad" i "up" en anglès.. Per a ell deu ser una experiència d´alliberament brutal després de tant de temps de voler-se comunicar i per a nosaltres són moments d´alegria desmesurada i aplaudim molt (potser massa?). El que és més espectacular però és l´afició que té de reconèixer les lletres, amb predilecció especial per la lletra ema. Al supermercat per exemple podem contemplar-lo amb els ulls badats, l´índex ben enfocat i cridant : "mmmaaa" davant de paquets de te , de caixes de sabó, etc...amb l´ema inclosa a la seva marca. Ema de Marçal, de mare, de meravella, de miracle...\nPublicat per montserratqp a 20:57 7 comentaris:


Violència? Quina violència? - Diari de Girona\nHe vist anuncis de compreses més llargs i, especialment, més convincents, que la compareixença de Presidentorra a les 00.15 de la nit de dimecres. Quan les capitals catalanes ja portaven dos dies a sang i foc, va sortir en pantalla durant 40 segons per acusar dels fets «infiltrats i provocadors». Si es referia a pacients del psiquiàtric que s'han infiltrat al Govern català, estic disposat a creure'l, i afegiré que des de diverses legislatures. Si el que intentava era donar una explicació més o menys creïble del que estava passant, és un cínic, un mentider i un perill públic.\nPresidentorra es va passar dos dies sense condemnar la violència, per més que li demanava tothom, i mira que és cosa fàcil de fer fins i tot per algú amb tan poques llums. Cada vegada que algú li pregunta si condemna la violència, l'home es limita a afirmar que està al costat del poble. Presidentorra és com aquell company de classe que quedava amb una nena per anar al cine i quan l'endemà li preguntàvem si havia tocat teta, ens responia que la pel·lícula era molt bona. O sigui que no, no havia tocat teta. O sigui que no, Presidentorra no condemna en absolut la violència.\nPer què l'hauria de condemnar? Probablement només mira TV3, i aquella mateixa nit als noticiaris ens repetien que algú havia llançat «objectes pirotècnics» a un helicòpter de la policia. Objectes pirotècnics. Un imagina que uns nens, tot jugant, llançaven al cel un correcames o un petard verd mentre veien passar un helicòpter. Com pretendre que Presidentorra condemni tal futilitat? Després, gràcies a altres cadenes, vam saber -i vam veure- que els «objectes pirotècnics» eren coets que algú disparava contra l'helicòpter policial amb intenció d'abatre'l. La paraula «coet» deu estar vetada als noticiaris catalans, i ens hem de conformar amb el més tranquil·litzador «objectes pirotècnics», pel nostre bé, perquè no ens espantem, perquè continuem vivint a l'arcàdia. Igual que per Presidentorra els vàndals són infiltrats, i que preparar artefactes explosius per cometre atemptats és «voler fer una mica de soroll». No cal condemnar-ho.\nDevia ser també per tranquil·litzar-nos, mai per enganyar-nos, que mentre totes les cadenes parlaven de la ciutat cremada i de la patètica intervenció de Presidentorra, a la TV catalana es dedicaven a discutir si la policia havia disparat o no bales de goma, per tot seguit inundar-nos amb imatges de la Marxa sobre Barceroma, tan maca i emocionant, ella. El moment àlgid el va posar una de les enviades especials assegurant que se li havia posat la pell de gallina quan, a dins d'un túnel, els marxaires cantaven Els segadors. Ni un coet impactant contra un helicòpter i abatent-lo hauria tingut per TV3 tanta importància informativa. He dit punt àlgid? Ens esperava encara la notícia més substancial: mentre altres cadenes es perdien amb intranscendents imatges de fogueres provocades i de pacífics independentistes -o violents infiltrats, a vegades costa distingir-los- llançant ampolles als policies, TV3 va entrevistar un senyor a qui la caminada li havia causat una llaga al peu, llaga que mostrava a la càmera amb l'orgull que Crist ressuscitat mostraria als apòstols les seves ferides. Periodisme de debò.\nI és que si una cosa tenen els llacistes és que són molt pacífics i quan es manifesten no llencen ni un paper a terra i blablabla. No hi ha violència a condemnar.


Adéua un gran metge, esportitsta i amic: a reveure, Pipe - Empordà\nAdéua un gran metge, esportitsta i amic: a reveure, Pipe\nCARME RIBAS I MORA 03.12.2016 | 06:30\nQue llarg podria ser l'encapçalament d'aquest article, ja que podria tenir un munt de definicions: un gran espòs, un gran pare, un gran avi, una gran persona...\nDijous a primera hora de la tarda, en Pipe, com era conegut amicalment el metge de milers de gironins i esportista, va tancar els ulls plàcidament amb els seus i amb molta pau a la seva llar de la pujada de Sant Felix. Ha viscut, ha estimat, ha curat, ha consolat i ha gaudit de la vida durant 92 anys.\nEn Pipe era conegut i estimat. Es va dedicar a la medicina familiar i esportiva, i ell mateix va ser un esportista de cap a peus. Nét i fill de metge, tenia el consultori al carrer de Ciutadans, un consultori antic on grans quadres relacionats amb la medicina presidien una de les sales.\nSón tantes les coses que en podria explicar... però n'hi ha una impossible d'oblidar. La nit de Cap d'Any del 79 la mare va patir una embòlia pulmonar. Ell va avisar el Dr. Cornellà, que ho va confirmar, però ens va dir que una cada deu se salvava i que aquesta seria la mare, però que havia d'ingressar a cures intensives. A Girona no hi havia llit i es va decidir anar a Barcelona. Davant la meva desesperació, en Pipe no va dubtar un minut a dir que ens acompanyaria. A nosaltres, només de pensar que en Pipe anava amb ella ens semblava que no li podia passar res.\nFa més de 35 anys va venir a casa i li vaig dir que em feia mal un genoll. «Em faràs una radiografia, oi?» vaig dir-li. «Dóna'm un paper i un boli». Li dono, posa la seva mà damunt el genoll, es posa a dibuixar i em diu: «Té, aquí tens el teu genoll». Aquest era en Pipe.\nL'havia vist consolar la mare en pèrdues familiars, venia a esmorzar i passava visita a la rebotiga. Un dia, la mare va veure una cosa al Raimon. En Pipe va entrar a la rebotiga, on ell feia entrepans, i, tot decidit, li posa la mà al coll i li diu: «Què tens aquí? Hauries d'anar al metge». Al final va ser una operació que va durar cinc hores. Aquest era en Pipe, se les pensava totes per no espantar.\nHavíem compartit taula amb la família i el seu gran amic, en Jordi Araus, un altre nedador que el tenia com un fill. A més, era una icona del nostre estimat Barri Vell. Jo, que no em movia de darrere el taulell en tot el dia, i ell, amic de les motos -les grosses i les petites- que feia servir per anar per Girona, sempre saludava quan anava cap a casa seva i això passava ben sovint.\nL'any 2000 vaig tenir la il·lusió que, juntament amb el senyor Joaquim Nadal i el Dr. Joan Maria Tarrés, presentés el llibre que vaig escriure del nostre pare, El meu pare patia la malaltia de l'alzheimer, on va escriure una justificació tan plena d'amor i sentiments que fins i tot es va posar a la contraportada. Estava tan content que el dia de la presentació es va posar dempeus i va dir: «Segur que us preguntareu molts de vosaltres: què fa un home com jo en un acte com aquest?», fet que va fer esclatar el públic en un fort aplaudiment ple de rialles. Aquest també era el nostre Pipe, una persona vital i plena d'humor capaç de fer riure la gent i passar-ho bé al seu costat.\nAvui, a la parròquia de Sant Fèlix se celebrarà el seu comiat, i de ben segur que amics, esportistes, veïns, pacients i autoritats ompliran la Basílica a vessar. El recordarem sense plorar, tal com ens ha demanat, perquè és cert que vostè desprenia alegria per tots costats.


El cas Betevé, un model de concurs | ADG-FAD\nBetevé, missió acomplerta\nSelecció-procés-solució: un bon concurs\nUna de les fotos de Leo García Méndez per a la presentació de la identitat de Betevé (més a www.folchstudio.com/beteve)\n"Ens ha costat temps, esforç i molta paciència arribar a bon port, però estem orgullosos d'aquest concurs. Primer, perquè creiem que el resultat és extraordinari. Segon, perquè la defició del procés i l'elecció [de la proposta guanyadora] les portem a terme amb l'inestimable suport de l'ADG-FAD, gràcies al qual vam poder fer una selecció raonada i amb criteris professionals. "\nAquestes paraules de Sergi Vicente, director de Barcelona Televisió, tenen un especial valor per a l'ADG: recompensen una feina d'anys per difondre les bones pràctiques en l'organització de concursos de disseny. Tractàvem això a fons fa unes setmanes (al post Concursos. Restringits, remunerats i professionals), i ara la teoria s'exemplifica amb el concurs de la nova identitat de Betevé, tot just acabat.\nEls últims dies s'ha parlat amb certa efervescència del resultat final. Fins i tot en mitjans generalistes que no solen dedicar espai a la comunicació i el disseny. En plataformes especialitzades, la cobertura ha estat àmplia i pertinent. Els articles a Gràffica i a Brandemia en són una bona introducció, per exemple. Però res com la pròpia pàgina de Folch Studio, l'equip autor de la solució guanyadora, per aprofundir en els conceptes i significats, no només del sistema d'identitat gràfica sinó de tot un programa que el que busca és una cosmovisió per a la Barcelona dels propers anys. Recomanem la seva lectura, que d'alguna manera introdueix una concepció curatorial de la pràctica del disseny.\n"Capturant la imperfecció i el cor de Barcelona"\nPel que fa a nosaltres, hem d'acabar remarcant una vegada més les virtuts del procés que ha portat a la resolució positiva d'aquest concurs. Des del punt de partida –un encàrrec, una problemàtica a resoldre, uns objectius a assolir–, ha estat un camí de mesos de col·laboració amb el client. Hem consolidat un enfocament que ha de servir com a model per a futurs concursos: l'articulació d'unes condicions objectives, la voluntat de transparència, l'homologació d'una estructura basada en la professionalitat i el pacte. Estem satisfets: el cas de betevé ha significat una empenta i un factor de consolidació. Un avenç en l'aplicació d'una bona praxi en els concursos de disseny. Si esteu interessats en tenir i difondre el document oficial d'ADG-FAD sobre aquest tema, el podeu sol·licitar escrivint a adg@adg-fad.org.


I el guanyador del nostre concurs de microrelats és … | Biblioteques de Sant Boi de Llobregat\n06/05/2016 · by Biblioteques de Sant Boi\t· in Literatura i còmic, Sant Boi.\t·\nJa tenim guanyador, en aquest cas guanyadora, del 1r Concurs de microrelats a Twitter de les Biblioteques de Sant Boi de Llobregat: Veronica Lamas @VeroLam\nFelicitats Veronica, gaudeix del premi!!!\nEl terror la va envair quan s’adonà que, no només havia llegit l’última pàgina, sinó que aquell seria el seu darrer llibre. #microrelatSB\n— Veronica Lamas (@VeroLam) 27 d’abril de 2016\nEtiquetes: Concurs, Literatura, Microrelat, Premi, Sant Jordi, Twitter\n← Show Cooking: La cuina de les cireres amb Gerard Solís\nEts una banda emergent? Presentat a l’Altaveu Frontera →


Carles Ferran d'Àustria - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(de) Karl Ferdinand von Österreich\n29 juliol 1818\n20 novembre 1874 (56 anys)\nExèrcit imperial austríac\nElisabet d'Àustria (1854–valor desconegut)\nFrederic d'Àustria, Carles Esteve d'Àustria, Franz Josef Erzherzog von Österreich, Eugeni d'Àustria-Teschen, Maria Cristina d'Àustria, Eleonore Erzherzogin von Österreich\nCarles Lluís d'Àustria i Enriqueta de Nassau-Weilburg\nMaria Teresa d'Àustria, Maria Carolina d'Àustria, Frederic Ferran d'Àustria, Guillem Francesc d'Àustria i Albert d'Àustria\nCarles Ferran d'Àustria, arxiduc d'Àustria (Viena 1818 - Groß-Seelowitz (Moràvia) 1874). Arxiduc d'Àustria i príncep d'Hongria i de Bohèmia de la branca ducal dels Teschen. Carles Ferran tenia el doble tractament d'altesa imperial i reial.\nNascut a Viena el dia 29 de juliol de l'any 1818, era fill de l'arxiduc Carles Lluís d'Àustria i de la princesa Enriquera de Nassau-Weilburg. Carles Ferran era net per via paterna de l'emperador Leopold II, emperador romanogermànic i de la infanta Maria Lluïsa d'Espanya; mentre que per via materna ho era del príncep sobirà Frederic Guillem de Nassau-Weilburg i de l'aristòcrata alemanya Lluïsa von Kirchberg.\nEl dia 18 d'abril de 1854 contragué matrimoni a Viena amb l'arxiduquessa Elisabet d'Àustria, fill de l'arxiduc Josep Antoni d'Àustria i de la duquessa Maria Dorotea de Württemberg. Elisabet havia estat casada amb l'arxiduc Ferran d'Àustria-Este. La parella tingué cinc fills:\nSAIR l'arxiduc Francesc Josep d'Àustria, nat a Groß-Seelowitz el 1855 i mort el mateix any a la mateixa localitat txeca.\nSAIR l'arxiduc Frederic d'Àustria, nat a Groß-Seelowitz el 1856 i mort a Ungarisch-Altenburg el 1936. Es casà a L'Hermitage (Bèlgica) amb la princesa Isabel de Croy.\nSAIR l'arxiduquessa Maria Cristina d'Àustria, nad a Groß-Seelowitz el 1858 i morta a Madrid el 1929. Es casà amb el rei Alfons XII d'Espanya.\nSAIR l'arxiduc Carles Esteve d'Àustria, nat a Groß-Seelowitz el 1860 i mort a Zywiec el 1933. Es casà amb l'arxiduquessa Maria Teresa d'Àustria.\nSAIR l'arxiduc Eugeni d'Àustria, nat a Groß-Seelowitz el 1863 i mort a Merano el 1954.\nSAIR l'arxiduquessa Elionor d'Àustria, nada a Groß-Seelowitz el 1864 i morta quinze dies després a la mateixa localitat txeca.\nCarles Ferran morí a Moràvia a l'edat de 56 anys. Carles Ferran esdevingué l'avi del rei Alfons XIII d'Espanya i ancestre del present rei espanyol.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Carles Ferran d'Àustria\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Carles_Ferran_d%27Àustria&oldid=28957515»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 25 des 2021 a les 19:40.


Instituts > ViCOROB > Recerca > Grups de recerca\nUdG InstitutsViCOROBRecercaGrups de recerca\nViCOROB I ARLAB\nViCOROB és el grup de recerca en Visió per Computador i Robòtica de la Universitat de Girona; fundat l’any 1.993 pel Dr. Joan Batlle, el grup és avui reconegut com a grup de recerca consolidat per la Generalitat de Catalunya i compta també amb l’etiqueta de qualitat en transferència de tecnologia TECNIO des de l’any 2008.\nIngressant l’any 2014 un total de 1,6 milions d’€ amb una plantilla d’aproximadament 60 persones, ViCOROB va representar un 7,91% del total de la UdG en la valoració de l’activitat de recerca de PDI per a la distribució del pressupost 2014 per productivitat a Departaments o Instituts de recerca.\nViCOROB vol ser un grup de recerca de referència a nivell nacional i internacional en el camp de la robòtica, els sistemes intel·ligents i la percepció, fent èmfasi en les línies de recerca pròpies del grup. VICOROB vol ser sinònim d’excel·lència en recerca i catalitzador d’innovació.\nL’equip integrant del grup es vertebra amb quatre laboratoris de recerca i es complementa amb un equip de staff tècnic i administratiu propi.\nEls tres laboratoris integrants són:\nAnàlisi de la imatge i reconeixement de patrons i Percepció 3D\nVisió i Robòtica Submarina\nUdiGitalEdu: TIC i educació\nLa fusió d’aquests tres grups de recerca va ser estratègica en el seu moment per a establir objectius comuns en quan a recerca, transferència de tecnologia, gestió i qualitat. És per això, que a més de formar un grup de recerca consolidat, compten amb la distinció de centre TECNIO, també atorgada per la Generalitat de Catalunya.\nViCOROB combina la recerca de primer nivell amb la transferència de tecnologia focalitzant el seu interès en projectes d’investigació bàsica i aplicada, amb projectes d’interès científic, social i projectes d’interès i/o iniciativa de les empreses, fomentant valors com el respecte, la diversitat, el treball, la internacionalització i l’emprenedoria.\nARLAB és el grup de recerca en Intel·ligència Artificial aplicada als sistemes recomanadors i Robòtica de la Universitat de Girona. ARLAB forma part del grup de recerca consolidat 2009SGR1202 “Comunicacions i Sistemes Intel·ligents”, el responsable del qual (Josep Lluis Marzo) pertany a l’IIiA.\nARLAB va ser fundat l’any 2.002 pel Dr. Josep Lluís de la Rosa compta també amb l’etiqueta de qualitat en transferència de tecnologia TECNIO des de l’any 2.004, dins TECNIO, ARLAB és conegut com a EASY.\nIngressant l’any 2013 un total de 260.000 € amb una plantilla d’aproximadament 7 persones, ARLAB va representar un 2,79% del total de la UdG en la valoració de l’activitat de recerca de PDI per a la distribució del pressupost 2013 per productivitat a Departaments o Instituts de recerca.\nEl centre és molt actiu pel que fa a la recerca bàsica i en recerca orientada a la indústria i transferència de tecnologia. EASY està ubicat al Parc Científic i Tecnològic de la UdG i al Campus de Montilivi de la UdG i inclou 2 laboratoris de R + D:\nAgents Research Laboratory (ARLAB): especialitzat en investigació bàsica\nCentre Easy Innova especialitzat en investigació orientada a la indústria i transferència de tecnologia\nEl principal objectiu d’EASY és tenir una bona reputació tant com a centre de recerca com a catalitzador de la transferència de tecnologia en el sector de les Tecnologies de la Informació i Comunicació (TIC) .\nAquestes activitats produeixen resultats innovadors en totes les seves fases (concepció, disseny i implantació) tant en termes científics, com d'enginyeria. EASY està compromès amb el desenvolupament econòmic i social de la regió promovent les millors pràctiques i explotació dels productes TIC que desenvolupa.\nLes línies de recerca que es treballen són:\nRobòtica de rescat\nAnàlisi de dades de les xarxes socials\nDoctor PEDRO RIDAO RODRIGUEZ ¸ XAVIER LLADO BARDERA\npere.ridao@udg.edu / xavier.llado@udg.edu


Laia Mulà // Fotos: Capgrossos\nEls Capgrossos en una actuació a Badalona amb motiu de les Festes de Maig\nDiumenge 20 de maig arriba una de les cites castelleres destacades dels Capgrossos de Mataró per aquest any 2018: la diada a Gràcia. Serà a les 12h a la plaça de la Vila de Gràcia de Barcelona i comptarà amb els Castellers de la Vila de Gràcia i els Nens del Vendrell. Aquesta és una plaça important pels de la camisa de color blau marí perquè sol ser la que dóna el tret de sortida a la part més intensa d’aquest primer tram de temporada i perquè és la plaça on, en els últims anys, hi han estrenat la torre de 8 amb folre.\nEl cap de colla assegura que, tot i que encara no hi ha res decidit, aquest castell podria entrar en la seva actuació. Les diades de Cerdanyola, dia 26, i Berga, dia 27, completaran el maig blau.\nA les Festes de Badalona\nEl diumenge passat, dia 13 de maig, els Capgrossos de Mataró van actuar a Badalona amb motiu de les Festes de Maig, acompanyats de la colla amfitriona i dels Xiquets del Serrallo. Els de Mataró van descarregar sense gaires dificultats el 5 de 7, el 4 de 8 i el 7 de 7. Per acabar, la cirereta del pastís van ser els dos pilars de cinc dels de la camisa blau marí.


La majoria d'habitatges ocupats són de grans tenidors i hi viuen famílies - directa.cat\nLa majoria d'habitatges ocupats són de grans tenidors i hi viuen famílies\nL’Obra Social BCN presenta l’informe sobre ocupació més ampli realitzat a Catalunya, que dibuixa un perfil de més de 36 anys, amb menors d’edat i que abans d'ocupar va buscar una altra opció habitacional\n“Los vecinos estan atemorizados en su convivencia con okupas”, “Las mafias toman las riendas dentro del movimiento okupa” o “Se va de vacaciones y al volver encuentra su casa ocupada y sin muebles”. Tots tres són titulars publicats a diversos mitjans de comunicació i tots tres es desfan com un tarròs de sucre amb les dades que recull l’informe sobre ocupació “La vivienda para quien la habita”, elaborat per l’Obra Social BCN. Amb 626 enquestes i 39 entrevistes, es tracta de l’estudi sobre l’ocupació més ampli realitzat a Catalunya, que es presenta avui, 18 de juliol, a les set de la tarda a la Lleialtat santsenca de Barcelona.\nEl 70% de les enquestades que estan ocupant ho fan en habitatges de la banca, el 10% de grans propietaris, el 6% de l’administració pública i el 2% d’immobiliàries o fons d’inversió\nL’Obra Social de Barcelona conclou que “si les ocupacions tinguessin gènere, seria femení”. El 56% de les persones són dones, enfront un 36% d’homes i un 8% que no s’identifica amb cap gènere. Una realitat que es trasllada en els espais de lluita pel dret a l’habitatge, on les dones són molt actives\n#VidesOcupes banca desnonaments famílies hipoteca lloguer Obra Social ocupacions\n« La soledat del corredor de fons (rural)\nRepartidores de Glovo denuncien que treballen en situació de “fals autònom” a la Inspecció de Treball de Barcelona »


Cinema 4D - Oceanografic Valencia Web Oficial – Evita la cola de taquillas\nEl cinema 4D més gran d’Espanya, amb 190 localitats que reprodueix diferents ambients i aventures.\nViu en la sala de projecció les condicions de vent, canvis de llum, aromes, neu, així com vibració en els seients.\nS’emeten dues pel·lícules de diferents durades en diverses passades diàries.\nEs dies 2 i 3 de juny el CINEMA 4D romandrà tancat.\nEl 4 de juny es vendràn sessions a partir de les 16h.\nSuplement de 3€ a l’entrada de l’Oceanogràfic i entrades combinades.\n20.000 llegües de viatge submarí ( 8 min)\nLa novel·la de Julio Verne ha impressionat i entretingut als lectors durant més de 140 anys. Re-imaginant el conte clàssic per al públic del segle 21 en les sales de cinema 4D, “20.000 Llegües de viatges Submarí” , porta a l’espectador a presenciar les aventures d’un adolescent Ned quan es veu embolicat en un món d’aventures a bord del submarí Nautilus capitaneado pel misteriós capità Nemo. L’emocionant passeig en 3D de l’aventura compta amb efectes 4D com a esquitxades d’aigua, ràfegues de vent i bambolles. Les criatures 3D naden fora de la pantalla, les bambolles omplen l’auditori i els espectadors sentiran la coberta del Nautilus sacsejar-se repetidament quan és atacat per un calamar gegant.\nVEURE TRAILER 20.000 LLEGÜES DE VIATJE SUBMARÍ\nHuracà ( 20 min)\nAquesta és una història real seguint durant 15.000km un dels desastres naturals més devastadors del nostre planeta: l’huracà atlàntic. El nostre protagonista és a un mateix temps destructiu i vital per a la vida en la terra. Una simple brisa en la seua concepció que al seu pas pel Sahara africà es transforma en un revitalizador Montsó, abans de travessar l’Atlàntic com una depressió atmosfèrica creixent. L’huracà és el protagonista principal. Els actors secundaris són els homes, dones, plantes i animals que es troba en el seu viatge i als quals afecta d’alguna manera para ben o per a mal. Serè i increïblement bell des de l’espai, al nivell de la superfície terrestre l’aullante vent és simplement terrorífic.\nNORMATIVA CINEMA 4D – AUDITORI MAR ROIG\nUna vegada començada la projecció, no es permet l’accés a la sala (*). Imprescindible accedir amb entrada. Es recomana acudir amb 10 minuts d’antelació.\nAtenent a les característiques de les pel·lícules, no es permet l’accés de menors de 4 anys a la sala. No es permet alçar-se ni romandre dempeus durant la projecció.\nEn cas de mareig, es recomana retirar-se les ulleres i romandre amb els ulls tancats momentàniament.\nS’han de retornar les ulleres al personal a l’eixida de la sala.\n(*) No s’admeten devolucions. Contacte amb el nostre personal per a la reubicació en una altra sessió segons disponibilitat.\nRECOMANACIONS -INFORMACIÓ ADICIONAL\n1.- Les projeccions inclouen sensacions en la butaca, vibració, ràfegues d’ aire, pulveritzacions d’aigua, olors, llums brillants i altres efectes especials. Queda prohibit manipular les butaques.\n2.- Mantinguen protegides les seues pertenencies de valor, incloent aparells electrònics. No ens fem responsables per objectes que no s’ han resguardat degudament.\n3.- Mantinguen protegides les seues prendes delicades. Els efectes d’aigua es produeixen amb aigua purificada, podrien causar deteriorament en roba fina o delicada. No ens fem responsables de qualsevol dany.\n4.- Contacte amb el nostre personal de sala: dones embarassades, persones amb problemes cardíacs, d’ esquena, coll, vertígen o qualsevol condició que puga ser agravada pel moviment, llums o resta d’ efectes.


De dilluns 13 a divendres 17 l'accés a Andorra la Vella des de Sant Julià només es podrà fer per l'Avinguda de Salou - Poble Andorrà\nDe dilluns 13 a divendres 17 l’accés a Andorra la Vella des de Sant Julià només es podrà fer per l’Avinguda de Salou\nL'afectació al trànsit es deu a la part final dels treballs a l'avinguda d'Enclar de Santa Coloma, a la zona compresa entre la nova rambla de la Margineda i l'Espai Columba\nVisita dels cònsols d'Andorra la Vella i els tècnics a les obres ara fa uns mesos.\nMentre es facin els treballs, el tram comprès entre els números 115 (a l’altura del pont del Pobladó) i 94 (hotel Garden) quedarà tallat i només hi podran accedir els veïns. Per tant, a partir del dilluns vinent, 13 de desembre, i fins al divendres 17 de desembre tots els conductors, tant els que vulguin anar cap a Andorra la Vella com el que vagin en direcció a Sant Julià de Lòria, hauran de circular per l’avinguda Salou.\nEls treballs de pacificació i embelliment de l’avinguda d’Enclar s’han dut a terme en la darrera meitat de l’any i han consistit a eixamplar les voravies i construir una rambla per facilitar el passeig, i fer millores a la calçada, que ha esdevingut una zona limitada de velocitat a 30 quilòmetres per hora, amb passos de vianants amb elevacions. També s’ha actuat en el subsol per actualitzar i substituir canonades de la xarxa d’aigua potable i clavegueram. D’aquí a unes setmanes, a més, seguint amb el procés de pacificació de la zona, es començaran a construir noves voravies al carrer Verge del Remei (adjacent a la caserna de bombers) per millorar la seguretat dels vianants.\nEls pares amb fills confinats pel virus poden demanar des d'avui un permís laboral retribuït per tenir cura dels menors de 14 anys


Lime House Cromford Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nLime HouseSlaley, Cromford, Regne Unit - Veure al mapaExcepcional9,2Basada en1comentariLime HouseVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 10 fotosMolt bona ubicació 7,5Veure al mapa7,5UbicacióParticularitats que li encantaranjardíaparcament de cotxes\nSobre l'allotjamentDescripcióDissenyat tant per oci com per negoci, Lime House està situat idealment a Cromford; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Lime House ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos aparcament de cotxes. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Lime House.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-sejardí Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióestris de cuinarentadoracalefaccióneverarenta vaixellesempolles d'aigua de cortesiaplat de dutxa Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


Noms alternatius: FIFA 18\nFIFA 18: El millor futbol!\nMolt aviat, els aficionats al futbol aniran a la nova versió del producte de joc de l'estudi Electronic Arts. El joc FIFA 18 és un simulador de futbol superrealista. Va fer la seva presentació davant un jugador que va aconseguir convertir-se dues vegades en el guanyador del torneig líder del club europeu Cristiano Ronaldo del Reial Madrid.\nPlay the game Fifa 18 serà en plataformes:\nfanàtics del futbol real poden veure-ho tot el dia, i si juga en un camp virtual, llavors en qualsevol forma. Naturalment, es dóna preferència a projectes d'alta qualitat amb característiques extenses i gràfics bonics i detallats. La FIFA 18, que va introduir l'única tecnologia Real Player Motion, és una de les diversions tan avançades. Això significa que la gestió s'ha tornat més flexible i flexible i, per tant, afectarà directament els moviments de Ronaldo i d'altres jugadors que no difereixen de cap manera de la vida real.\nPer fer un cop d'un a l'altre amb l'enemic, fer atacs, passos i altres moviments ara poden ser molt més precisos. Els jugadors experimentats ho sentiran immediatament, havent apreciat els avantatges. Atacs de corona fàcilment recognoscibles, girs, moviments de marca i presentació d'un jugador de futbol. Els desenvolupadors van fer un avenç gairebé revolucionari, i ara la manera com es mou un personatge informàtic està directament relacionat no només amb les seves característiques internes, sinó també amb les seves dades físiques. Imagineu-vos que el millor del món del futbol estarà a la vostra disposició i podreu aconseguir-ne cap a l'equip.\nAltres moments del joc\nDownload Fifa 18 estarà disponible de manera gratuïta en forma de versió demo, per tal de sentir la bellesa de la jugabilitat. Estarà disponible el mode de Match ràpid i un petit episodi del joc. La subscripció a notícies d'estudi i disseny de jocs per ordre previ no té sentit. En fer-ho, podràs jugar a la FIFA 18 tres dies abans de la resta. Al mateix temps, s'inclouen bonificacions addicionals i elements per a un inici exitós, que s'inclouen en conjunts de 20 premis d'or d'or volum. 10 comandaments estaran disponibles immediatament:\nEn relació amb el realisme, els desenvolupadors no van oblidar afegir color i els estands dels fans. Sense la gent, qualsevol joc perd el seu significat, però normalment en aquestes joguines, es va prestar atenció a aquest tema indirectament, bé, hi ha alguna cosa en el fons que està cridant, i està bé. Aquesta vegada tot serà real: cants, ones, paper higiènic en vol sobre el terreny. També apareixeran publicacions en els sectors, a més, l'espectador trobarà la seva pròpia cara de les persones, les càmeres seran retirades de les files i es mostraran a la gran pantalla. Les persones es mouran entre les files, s'executen fins a la línia de camp. Un jugador pot celebrar un gol reeixit corrent a les primeres files i caient en els braços dels fans. Gran, oi?\nEl balanç del futbol pot ser llarg, però és millor descarregar Fifa 18 i gaudir del joc. Compreu i venen jugadors, contracten entrenadors i altres personal de suport. Treballa, cuida la salut dels jugadors i l'ambient amigable de l'equip. El futbol no és només una reunió d'equips del camp en la lluita pel primer premi. Es tracta d'un llarg i dur treball de preparació per al moment important. Créixer les teves estrelles i contrastar-les amb jugadors famosos. Qui sap, és possible que un entrenador amb talent, capaç de crear Cristià Ronaldo amb exèrcits sencers, estigui adormit en tu. És hora d'esbrinar.\nJocs Jocs MMORPG en línia Fifa 18


Divendres, 21 Desembre 2012 13:24\nLa plataforma ciutadana Estafabanca, que agrupa el col·lectiu de veïns de Mataró que es consideren estafats arrel de la comercialització de participacions preferents de les entitats financeres, han fet públic un cens estadístic que permet conèixer quin és el perfil dels afectats. Segons aquestes dades, es tracta majoritàriament de persones grans i sense estudis. El 80 per cent dels afectats són persones jubilades o que estan a l'atur i que tenen bloquejat el 75 per cent dels seus estalvis. De mitjana, cada família té invertits en productes tòxics uns 31.600 euros, segons les dades facilitades per la plataforma. Els afectats per les preferents es manifesten cada dissabte per la tarda al centre de la ciutat.\nEstafabanca compleix deu mesos de vida, durant els quals s'ha intentat ajudar i assessorar a les persones afectades per productes financers de renta fixa, com les participacions preferents, el deute subordinat o les obligacions subordinades. També durant aquest temps s'han recollit dades dels afectats per fer una radiografia del col·lectiu.\nMajoritàriament persones grans\nPel que fa a la edat, es tracta majoritàriament de persones grans. El 72,4% té més de 60 anys i la mitjana d'edat és de 63 anys. En relació a la formació acadèmica, les dades també són contundents. El 30,6% no va anar mai a l'escola, mentre que un 41,8% no va acabar l'ensenyament primari. "Tres quartes parts són tècnicament persones analfabetes funcionals", asseguren des de la plataforma.\nLes dades que fan referència a la situació laboral dels afectats també van en aquesta línia.: El 62,2% són pensionistes i estan jubilades; mentre que del 37,8% que sí estan en edat de treballar, un 46,9% estan a l'atur (un 17,7% del total). En total, prop del 80% de persones sense feina. De mitjana, els diners invertits són un 31.600 per família, el que representa un 74,6% dels seus estalvis. Per entitats bancàries, a Mataró el 89,2% dels afectats per les preferents són clients de l'antiga Caixa Laietana, ara Bankia. Un 5,4% tenien els seus estalvis a Catalunya Caixa, un 4,1% a La Caixa, i un 1,4% al Banc Popular. "No és una contradicció que l'Obra Social de Caixa Laietana restauri el patrimoni religiós del Maresme i alhora abandoni els seus estafats? N'estan orgullosos?", es pregunten.


Extracte de llavors de raïm Proantocianidina OPC Fabricants i proveïdors - Preu - Fengchen\nExtracte de llavors de raïm Proantocianidina OPC\nExtracte de llavors de raïm Proanthocyanidin OPC Xina Extracte de llavors de raïm Proanthocyanidin OPC fàbrica, proveïdor, fabricant a la Xina. Número CAS: 84929-27-1 Característiques: Puresa en pols de color marró vermellós (assaig): 10% -95% Paquet: 25 kg / tambor de fibra Font botànica: Llavor de Vitis viniferaL. Part del ...\nXina extracte de llavors de raïm fàbrica de proantocianidina OPC, proveïdor, fabricant a la Xina.\nNúmero CAS: 84929-27-1\nCaracterístiques: Pols de color marró vermellós\nPuresa (assaig): 10% -95%\nFont botànica: Llavor de Vitis viniferaL.\nPart de la planta utilitzada: llavor\nMètode de prova: UV\nLes llavors de raïm (Vinis vinifera) són una excel·lent font de proantocianidines oligomèriques (OPC) i han estat objecte d’investigacions clíniques en alguns països per la seva activitat antioxidant.\nEls antioxidants tenen un paper important en el desenvolupament del col·lagen, inclosa la pell, el teixit connectiu i les parets vasculars.\nExtracte de llavors de raïm estandaritzat La proantocianidina OPC és un extracte de polifenol d’alta potència (955).\n1. L'extracte de llavors de raïm Proantocianidina OPC té capacitat anti-oxidació. Ajudarà a eliminar els radicals lliures, prevenint l'envelliment de la pell i la radiació UV.\n2. La protecció del teixit cerebral i nerviós de l'oxidació és una altra funció de l'extracte de llavors de raïm Proantocianidina OPC.\n3. Aquest producte mantindrà la salut vascular capil·lar i arterial, augmentant la tensió vascular i reduint el risc de malalties cardiovasculars.\n4. L'extracte de llavors de raïm Proanthocyanidin OPC alleujarà els problemes de síndrome premenstrual i alleugerirà ferides, edemes de lesions o traumes, venes viroses, inflor de les extremitats inferiors i retinopatia.\nL’extracte de llavors de raïm és una mena de polifenols extrets de llavors de raïm. Es compon principalment de procianidines, catequines, epicatechines, àcid gàl·lic, epicatechina, galat i altres polifenols.\nL'extracte de llavors de raïm Proanthocyanidin OPC és una substància natural pura, que és un dels antioxidants més eficaços de les plantes. L’experiment demostra que el seu efecte antioxidant és 30-50 vegades superior al de la vitamina C i la vitamina E.\nLes procianidines tenen una activitat molt forta i poden inhibir els agents cancerígens en els cigarrets. La capacitat de capturar radicals lliures en fase aquosa és 2-7 vegades superior a la dels antioxidants comuns, com ara més de dues vegades superior a la de l'α-tocoferol.\nEficàcia de l'extracte de llavors de raïm Proantocianidina OPC:\n1. Eliminació de radicals lliures\nEl radical lliure és una mena de substància endoplasmàtica perjudicial per al cos humà. És el producte de l’oxidació en el cos humà. Aquest tipus de substància té un fort poder destructiu sobre les cèl·lules dels teixits humans. Pot causar mutació gènica de les cèl·lules del teixit humà i reduir la funció dels òrgans humans. En casos greus, l'extracte de llavors de raïm Proanthocyanidin OPC pot induir moltes malalties. Després que les persones utilitzen extracte de llavors de raïm, poden accelerar el metabolisme dels radicals lliures al cos i evitar la generació de radicals lliures, poden reduir al mínim el dany dels radicals lliures al cos humà.\n2. Nutrir la pell, embellir i embellir\nL'extracte de llavors de raïm Proanthocyanidin OPC es coneix com a cosmètics comestibles. És ric en vitamines i antioxidants. Després que la gent l’utilitzi, l’extracte de llavor de raïm Proanthocyanidin OPC pot protegir el col·lagen de la pell, millorar l’elasticitat de la pell i evitar que la pell s’apagui. El consum regular pot prevenir les arrugues i fer que la pell de&# 39 sigui suau, tendra i elàstica.\n3. Millorar la capacitat antial·lèrgica del cos&# 39\nTenir prou extracte de llavor de raïm Proanthocyanidin OPC millora la capacitat antial·lèrgica del cos de GG, perquè l’extracte de llavor de raïm conté una gran varietat d’ingredients actius, que poden inhibir l’alliberament d’histamina, el factor sensibilitzador del cos humà, i també pot millorar la tolerància de les cèl·lules del teixit humà als al·lèrgens, estabilitzar els vasos i òrgans de la pell i prevenir els símptomes al·lèrgics.\nExtracte de llavors de raïm de qualitat, fàbrica de pols / substància de proantocianidina OPC, proveïdor, fabricant a la Xina.\nSi esteu buscant extracte de llavors de raïm proantocianidina opc, us convidem a posar-vos en contacte amb nosaltres. Som un dels principals fabricants i proveïdors professionals de la Xina en aquest camp. Hi ha disponibles preus competitius i un bon servei postvenda.\nHot Tags: extracte de llavors de raïm proantocianidina opc, fabricants, proveïdors, preu\nUn parell de: Troxerutina per grau d'injecció o troxerutina injectable\nSegüent: Extracte de pell de raïm Polifenol pela de raïm Extracte


100975 - Resultats de la cerca - Dipòsit Digital de Documents de la UAB\nPàgina inicial > Resultats de la cerca: 100975\n8 p, 86.0 KB Laboratori integrat VI  / Ferrer Miralles, Neus (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Genètica i de Microbiologia) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Biociències\n9 p, 39.2 KB Laboratori integrat VI  / Ferrer Miralles, Neus (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Genètica i de Microbiologia) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Biociències\n9 p, 115.7 KB Laboratori integrat VI  / Ferrer Miralles, Neus (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Genètica i de Microbiologia) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Biociències\n9 p, 116.9 KB Laboratori integrat VI  / Ferrer Miralles, Neus (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Genètica i de Microbiologia) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Biociències\n9 p, 24.5 KB Laboratori integrat VI  / Ferrer Miralles, Neus (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Genètica i de Microbiologia) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Biociències\n9 p, 25.2 KB Laboratori integrat VI  / Ferrer Miralles, Neus (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Genètica i de Microbiologia) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Biociències


Períodes by Gerard Costa - issuu\nPeríodes Vegeu també la taula dels temps geològics. La prehistòria és l'estudi de la vida de l'home des dels inicis fins a la invenció de l'escriptura. En canvi, la història comença quan s'escriu el primer document que es coneix, datat de poc abans del 3000 aC a Mesopotàmia. Aquest període és molt extens i tradicionalment es divideix en tres períodes desiguals:\n1. Edat de pedra: subdividit al seu torn en dos períodes:\n1. Paleolític (de 2000000 aC fins al 6000 aC) 2. Neolític (del 6000 aC fins al 3000 aC) 2. Edat del bronze 3. Edat del ferro Alguns autors consideren l'edat del bronze i l'edat del ferro formen part de la història i no de la prehistòria. Cal destacar que durant la prehistòria tenim diferents períodes, com hem vist en els paràgrafs anteriors, un esdeveniment clau en la història de la humanitat va ser l'aparició dels homínids. Segons les investigacions, els primers homínids procedeixen de la zona de l'Àfrica central, un escalfament del clima va produir que molts arbres de la zona desapareguessin i els primats es veiessin obligats a adaptar-se a una nova forma de vida sense poder-se desplaçar per els arbres, els primats es veuen obligats a desplaçar-se per la terra i això provoca que passin de caminar a quatre potes a ser bípedes. Aquestes transformacions físiques, produïdes durant milions d'anys, fan que els homínids ( primats que caminen sobre dues potes) desenvolupin extremitats més petites i la columna vertebral fos més recte, produint així un creixement del cervell, una disminució de la llargada dels braços i dels dits tant dels peus com de les mans. D'aquesta manera tindran una aparença més semblant a un homo que no pas a un primat. La seva intel·ligència també es desenvolupa, d'aquesta manera podem parlar de diferents estadis de l'Homo com per exemple Australopithecus, Homo erectus, Homo neardenthalensis, homo sapiens ...\nEdat de Pedra[modifica] Article principal: Edat de Pedra\nMapa de les primeres migracions humanes, extrapolades segons la Genètica de poblacions i l'ADN mitocondrial. Xifres expressades en mil·lenis abans de la nostra era. imatge a tall d'exemple, l'exactitud es discutida.\nL'edat de pedra és el període de la prehistòria durant el qual els éssers humans creaven eines de pedra a causa de la manca d'una tecnologia més avançada, emprant la pedra per a fabricar eines i armes, tant de tall com de percussió. Tanmateix, aquesta és una circumstància necessària, però insuficient per la definició d'aquest període, ja que hi van tenir lloc fenòmens fonamentals pel que seria el món actual: l'evolució humana, les grans adquisicions tecnològiques, com van ser el foc, l'ús d'estris, habitatge i roba, entre altres. L'evolució social, els canvis climàtics, la diàspora de l'ésser humà arreu del món des del seu bressol africà, i la revolució econòmica, passant d'un sistema recol·lector-caçador a un sistema parcialment productor (entre altres coses).\nEl període de temps que abasta aquesta edat és ambigu, disputat i variable segons la regió en qüestió. Tanmateix, en general, es creu que aquest període va començar a l'Àfrica fa 2,5 milions d'anys, quan els primers homínids del gènereHomo van tallar la pedra (per a alguns l'iniciador fou Homo habilis). Aquest període va precedir el calcolític o edat del coure i, sobretot, l'edat de bronze, durant la qual les eines d'aquesta aliatge esdevingueren comuns; transició que va ocórrer entre el6000 i el 2500 aC. A l'edat de pedra cal distingir dues èpoques importants: el paleolític (que significa "pedra antiga") i el neolític ("pedra nova"). Recentment se'n fa una divisió més precisa: Paleolític, mesolític ("pedra intermèdia") i neolític.\nPaleolític[modifica] Article principal: Paleolític El Paleolític, conegut també com Antiga Edat de pedra, abraça un període molt llarg que s'estén fins el 9.000 aC aproximadament, desenvolupant-se en el període geològicanomenat Plistocè.\nÉs el període que contempla en naixement del primer Homo, fa més de dos milions i mig d'anys, a l'Àfrica subsahariana. Inclou pràcticament totes els grans passos de l'evolució humana, així com importants avenços culturals, dels quals amb prou feines es coneixen els referents a uns pocs vestigis conservats de pedra i os. Per filar feien servir el fus. Socialment, el paleolític és l'època dels caçadors i dels recol·lectors de fruites, tiges i canyes, dels humans nòmades i de l'ús d'eines fetes amb pedra i ossos. Els humans del paleolític també van començar a donar explicacions màgiques a algunes coses que els passaven: temes com la vida i la mort van començar a ser explicats pels bruixots de les tribus a través de rituals. Es sol dividir en tres períodes : Paleolític Inferior, Paleolític Mitjà, Paleolític Superior. La definició i durada d'aquests varia segons la regió geogràfica.\nMesolític[modifica] Article principal: Mesolític El Mesolític, o Edat Mitjana de la Pedra, és el període situat al final del Paleolític Superior, com a transició entre aquesta època i el període neolític, i la seva datació és aproximadament de cap el 9000 aC fins el 6000 aC, desenvolupant-se en el període geològic anomenat Holocè. Pràcticament abasta ja l'època postglacial, en què canvia el clima i es modifiquen les formes de viure, i per tant l'utillatge. És durant aquest període que sorgeixen els grans boscos (degut a la modificació climàtica) i s'extingeixen els grans animals com l'elefant llanut, el rinoceront llanut, els óssos de les cavernes. El ren emigra. En canvi animals com el cérvol, el maguri, el sarrió, la cabra muntesa, el senglar i el cabirolaugmenten molt el seu nombre i són les peces de cacera principal, en aquest període es desenvolupa la pesca. I els pobles primitius comencen a tornarse seminòmades, es millorà el sistema de recol·lecció. Actualment es diferencia entre Epipaleolític (on les cultures mantenen un estil de vida propi del Paleolític, sense canvis substancials, com per exemple l'Azilià), del Mesolític ( on les cultures mostren una tendència a evolucionar cap el sedentarisme i altres trets propis del Neolític ,com el Tardenoisià). Durant la transició entre el Paleolític Superior i l'Epipaleolític es produeix un important canvi conceptual. Les eines lítiques més antigues s'obtenen en processos operatius especialitzats, amb l'objectiu d'obtenir micròlits laminars. A inicis de l'Epipaleolític, en canvi, el mètode no es destinà a obtenir fulletes, sinó fulls per a micròlits geomètrics, apareixent la tècnica del microburí i les primeres puntes de fletxa amb retocs plans que les cobreixen ( apuntant a a que en el Mesolític sorgeix la invenció de l'arc).\nNeolític[modifica] Article principal: Neolític El Neolític (del grec νέος, néos, "nou", i λίθος, líthos, "pedra") és l'ultim període del paleolític, en el qual van tenir lloc innovacions d'una gran transcendència: els éssers humans descobreixen l'agricultura i la ramaderia, i es fan sedentaris. Fa poc més de 10.000 anys esclataren un seguit d'innovacions a la zona de l'Orient Pròxim que foren tan notables que varen donar a lloc el que s'ha anomenat la Revolució del Neolític. Més concretament en els territoris anomenats Creixent Fèrtil que comprèn: Mesopotàmia (actualment, Iraq) i Canaan (actualment, Israel i Palestina) i que també inclou lavall del Nil (Egipte), Líban, el nord de Síria i el Sud-est d'Anatòlia (Turquia). Els pobladors de l'orient pròxim foren els primers en domesticar animals (ramaderia), així com a cultivar plantes: (agricultura). L'evidència més antiga de treballs agrícoles s'ha trobat al jaciment de Tell Abu Hureyra (Síria), fa\n11.000 anys; mentre que al jaciment de Zawi Chemi Shanidar (Iraq) s'ha localitzat les restes dels primers animals domèstics, fa vora 10.500 anys.\nDes del Creixent Fèrtil, el Neolític s'expandí per Àsia (cap a l'Índia i Xina), Àfrica (en especial a Egipte) i per Europa a través del Mediterrani; afectant a totes les regions habitades. \nLa ceràmica apareix força avançat el Neolític, donant lloc al període anomenat«preceràmic». Les primeres restes ceràmiques conegudes daten del 6750 aC i foren trobades al jaciment de Kalat Jarmo (Kurdistan), així com les trobades a Tepe Guram i Tepe Serdam (Iraq), datades en el 6.500 aC. \nAl convertir-se en agricultors, els grups humans s'assenten, donant a lloc els primers poblats estables: sedentarisme. El poblat protoneolític de Jericó s'ha datat pel mètode:14C en el 9.551 aC ( altres exemples els trobem a Eynan (Israel), Zawi Chemi Shanidar (Iraq) i Tepe Asiab (Iran).\nL'agricultura i la ramaderia varen suposar un augment productiu que la ceràmica va permetre emmagatzemar. Per primera vegada sobraven aliments i altres productes donant a lloc els denominats excedents.\nEls dits excedents varen afavorir un gran augment demogràfic, s'estima que la població es multiplica per deu (passant d'uns 10 milions a 100 milions d'humans)\nElL sedentarisme i el creixement demogràfic propiciaren el naixement d'autèntiques ciutats: Jericó (Cisjordània) ostenta l'honor de ser considerada la primera ciutat del món (amb uns 2.000 habitants el 8.000 aC), així mateix es poden citar d'altres com Çatal Hüyük i Haçilar (Anatòlia), Kalat Jarmo (Kurdistan), Hassuna i Samarra a Iraq, Ras Shamrai Tell Halaf (Síria).\nS'inicià la divisió del treball: agricultors, ramaders, artesans. Els que disposaven d'excedents iniciaren a intercanviar-los amb altres per tal de suplir les seves necessitats: Neix el comerç amb la barata o troc.\nEls dits intercanvis no seran sòls locals, n'hi haurà de regionals, germinant d'aquesta manera les primeres rutes comercials. El millor exemple el troben en els jaciments de Al Beidha (Jordània) i Ba'ja, on s'ha excavat un autèntic basar datat al VII mil·lenni aC.\nTots aquests canvis originaren diferències socials (rics i pobres); també apareixen les primeres autoritats: governants i sacerdots .


Enric I. Canela » Blog Archive » Més beques i conèixer el cost dels estudis\nMés beques i conèixer el cost dels estudis\nImma Tubella, rectora de la UOC, ha parlat avui de beques universitàries. Ho ha fet en qualitat de presidenta de la ACUP.\nHa defensat la publicació del cost real de l’ensenyament universitari i que això vagi acompanyat d’una bona política de beques. Exemplifica que a la Universitat de Harvard el 90% de l’alumnat té una beca. Aquí, en canvi, hi ha una alarma social que la universitat és cara i elitista i es tendeix a una opció de baixar les matricules. S’ha felicitat perquè el ministre d’Educació, Ángel Gabilondo ha dit que les beques són una prioritat del seu ministeri (de moment no hi ha més diners, però).\nHaig de parlar d’alarma. Avui he sentit, als discursos d’inauguració, que la universitat té la funció docent, la de recerca i la de transferència, perfecte. Per després sentir que l’estudiant paga el 20% del cost dels seus estudis. Rotundament fals. Seria el 80% si el salari de tot el personal es destinés a docència, però això ni és ni ha de ser així. Ara no tinc dades a l’abast, però deu pagar el doble. És a dir un 40%. No em sembla ni molt ni poc. Simplement s’han de donar les dades correctament. La comptabilitat analítica, de la que per cert també se n’ha parlat als discursos, ha de servir per explicar aquestes coses.\nParlaré un altre dia del tema. Sempre m’ha semblat malament la demagògia o que els ignorants pontifiquin sobre el que no saben.


Google | La societat 2.0\n[PODCAST] El Filtre: Google Documents\n16 febrer 2011 2 comentaris\nEl programari d’ofimàtica podria tenir els dies comptats. Si més no, s’està difuminat el concepte amb el que l’havíem entès fins ara. La xarxa dóna un valor afegit a programari com el famós Word o el Power Point, així que corporacions de la talla de Google fa anys que ofereixen serveis al núvol per visualitzar, editar i compartir els documents d’oficina sense tenir cap programa instal·lat.\nA El Filtre d’aquesta setmana hem parlat sobre Google Documents, l’aposta del buscador per treballar en aquest àmbit i que, entre d’altres coses, permet editar documents en grup de forma simultània i no coneix límits d’espai.\nTan fàcil com donar-li al “Play” (minut 21:30)\nSecció noves tecnologies: Minut 21:30\nhttp://www.ivoox.com/2011-02-15-el-filtre_md_536236_1.mp3″ Descarregar en MP3\nFiled under El Filtre, [►] PODCAST Tagged with Documents, El Filtre, Google, PODCAST\nVodafone ja comercialitza el Nexus One\n20 Mai 2010 Deixa un comentari\nAvui Google no ens deixa respirar. El 20 de maig serà, de segur, un dia recordat pels amants de la companyia tecnològica californiana: el llançament de Google TV i la comercialització del desitjat Nexus One amb Vodafone fan de la d’avui, una jornada plena de notícies interessants i certament esperades.\nCentrem-nos, però. Expliquem una mica més sobre el telèfon.\nFiled under Informació i comunicació Tagged with Google, Mòbil\nAcer presentarà dispositius amb Chrome OS\nDesprès d’un llarg temps sense saber res sobre el programari de codi obert Chrome OS de Google, Venture Beat ha llançat l’exclusiva. La taiwanesa Acer serà l’encarregada de donar el tret de sortida al sistema operatiu del buscador. I és que d’aquí a dues setmanes es presentaran nous dispositius amb aquest programari que, malgrat les expectatives, sembla passar un tant desapercebut.\nFiled under Web 20 Tagged with Eines 2.0, Google, Programari lliure, Sistema operatiu web\nRT @eldiariocv: El TSJ obliga al Consell a dirigirse a Catalunya y Baleares en castellano al no ser allí el valenciano lengua cooficial htt… 19 hours ago


Tots els possibles - Club Patí Calafell\nTots els possibles\nEl Calafell Tot l'any de Jordi Esteva està protagonitzant un arrencada espectacular en aquesta temporada de la Primera Divisió. Sis partits s'han disputat fins ara i tots es compten per victòria.\nEl primer partit amb el Sant Cugat va ser tota una declaració d'intencions amb un 8-2 al Joan Ortoll. L'empenta inicial s'ha mantingut en tots els partits i els calafellencs s'han imposat davant el Sant Feliu, l'Alpicat i el Manlleu a domicili i al Vilanova i al Rivas al pavelló verd-i-blanc.\nEloi Albesa és el màxim golejador de l'equip amb 8 gols, 6 d'ells de falta directa, en les quals mostra un efectivitat del 60%. Sergi Torné amb 6 gols i Ferran Ortoll amb 5 són el següents golejadors de l'equip.\nAquesta temporada ha debutat també Josep Guinovart, on va disputar els últims minuts del partit contra el Rivas que va acabar amb victòria calafellenca per 6-1.\nEl cap de setmana que ve el Calafell Tot l'any es desplaça a Maçanet per disputar la setena jornada contra el quart classificat.


La UE Mataró Germans Homs enceta la temporada amb derrota – UEM | Unió Esportiva Mataró\nUEM | Unió Esportiva Mataró > Noticies UEM > Notícies > La UE Mataró Germans Homs enceta la temporada amb derrota\nLa Unió Esportiva va iniciar la temporada amb una derrota molt ajustada en el partit disputat al pavelló de Fontajau, contra el Bàsquet Girona B.\nEls de Charly Giralt van tenir l’última possessió, a 5 segons per acabar el partit, per fer un últim llançament triple que no va entrar. Al final, derrota per un ajustat 79-77.\nEls mataronins van entrar bé en el partit, i amb un Jordi Juanola molt inspirat aconseguien un primer avantatge de 6 a 13. Però la reacció local no es va fer esperar i amb un parcial de 15-2 giraria el marcador com un mitjó. S’arribava, doncs, al final del 1r quart amb un ajustat 21-19.\nLa igualtat va ser la tònica dominant del 2n període, en el que els locals van aconseguir una màxima diferència de 5 punts, arribant-se a la mitja part amb un -4 pels mataronins (43-39).\nEl tercer període s’iniciava amb un màxim avantatge de 7 punts pels gironins, ràpidament eixugat pels grocs que enfrontaven el darrer quart amb només un punt de desavantatge: 60-59.\nLa igualtat va seguir dominant el lluminós de Fontajau, però una cistella dels locals a 36 segons pel final posava un 79-74 que semblava definitiu. Però a 12 per acabar el partit, Viñallonga va clavar un triple i una defensa aferrissada dels de Giralt provocava una pèrdua a 5 segons pel final que va donar una última opció als grocs. El llançament de Solé, però, no va voler entrar.\nPol Cànovas va ser el més valorat de la UEM amb 9 punts i 9 rebots i un més 16 de valoració. Pel que fa a l’anotació, quatre jugadors van arribar als dobles dígits: Juanola (15 punts), Martí (12), Ariño (11) i Solé (10).