EcoXarxa Mallorca: Jornada Assembleària de l'EcoXarxa Mallorca\nJornada Assembleària de l'EcoXarxa Mallorca\nDes de l'Ecoxarxa Mallorca, fem una segona crida a tots els col·lectius, projectes (1) i individus que puguin estar interessades en implicar-se en el desenvolupament d'aquesta xarxa comuna. La idea és que l'Ecoxarxa esdevengui una eina per fer xarxa entre tots els col·lectius afins de l'illa, de manera descentralitzada, autònoma i horitzontal, amb la qual millorem les relacions i potenciem una economia local, alternativa i autogestionada, alhora que impulsem nous projectes i lluites.\nEsperem la vostra col·laboració per a poder tirar endavant el projecte i acomplir amb les expectatives que molts grups i persones hi tenen posades. El bon funcionament d'aquesta xarxa es feina de totes. La vostra aportació pot fer d'aquesta xarxa una veritable eina col·lectiva.\nEl diumenge 15 de juny vos convidam a una jornada assembleària a Nono (Camí vell de Sineu KM 1,8), a les 10 hores del matí, per gestionar entre totes el projecte de l'Ecoxarxa.\nConsensos de l'assemblea de 27/4/14:\nFer una llista de correus dels col·lectius que han participar o que no han pogut participar però si han mostrat interès; i enviar a la resta de col·lectius una invitació a participar de la llista. A l’hora de sumar projectes nous s’ha d’enviar a la llista una explicació dels objectius i formes de funcionament, promovent desprès de la trobada virtual l’encontre personal.\nS’enviarà a la llista de correus de col·lectius la relació del grups de treball establers en aquests moments amb les feines que desenvolupen per a donar opció de que s’apuntin les persones interessades.\nTasques dels grups de treball (GT) de l'Ecoxarxa Mallorca:\nCES- Donar d' alta als nous usuaris del CES.\n- Dinamitzar els intercanvis.\n- Visibilitzar les ofertes i demandes.\n- Controls dels saldos.\n- Impulsar trobades entre usuaris.\nTransicions- Vetllar que els projectes compleixin els principis de la Ecoxarxa o intentin complir de manera progressiva.\n- Cerca grups o col·lectius afins que puguin integrar-se en la xarxa.\n- Cerca petits comerços i empreses que puguin integrar-se en la xarxa.\n- Promoure la trobada i la comunicació entre els diferents col·lectius.\nDifusió- Revisar el correu de l'Ecoxarxa, distribuir els missatges a la llista interna amb les etiquetes pertinents ( GTs..., informació, etc )\n- Actualitzar la informació, disseny i contingut de la web\n- Actualitzar el google - calendar incrustat a la web\n- Fer difusió de les activitats utilitzant la llista d'Info o bé publicant un butlletí setmanal\n- Publicació d'activitats al Facebook ( Twitter ) sempre que s'hagin publicat al web.\n- Publicar la informació d'activitats a la pàgina de ContraInfo\n- Enviar-la a Youthig i altres mitjans alternatius\n- Relacions amb mitjans alternatius ( publicacions, ràdio)\n- Confeccionar octavetes i cartells.\n- Organitzar esdeveniments i activitats diverses, propostes des de la Ecoxarxa i gestionar les activitats a què ens conviden.\n- Organitzar presentacions, tallers o xerrades de la Ecoxarxa.\nArribada, canvi d'impressions i organització de l'espai.\n- Roda de presentació dels presents i explicació del punt on es troba cada projecte.\n- Dinar Col·lectiu\nPer favor, confirmau al correu ecoxarxamallorca@autistici.org:\nl'interès individual o col·lectiu de participar del projecte de l'Ecoxarxa Malloca\nl'inclusió a la llista interna de treball de l'Ecoxarxa Mallorca\ni si quedau a dinar\nCada part del projecte, NAL (Nucli Autònom Local) (2), Ecoxarxa (EX) i Cooperativa integral (XIM -Xarxa Integral Mallorquina-), té unes tasques diferenciades i requereix de diferents nivells o àmbits de desenvolupament. Per exemple el NAL ha de cuidar el local, les activitats, els tallers, la infokafeta, la gestió de l’associació, la seva tresoreria, etc; l’EX treballar les ecofires, la moneda social, la difusió dels projectes que la composen, les relacions entre els col·lectius i les persones, etc; la XIM ha de ser l’eina per a la insubmissió fiscal dels seus socis, ha de promoure la creació de projectes productius que vagin en benefici de totes les persones, analitzar les necessitats comuns, etc. Això són exemples a debatre i modificables.\nEstà clar que cada nivell organitzatiu està compost per persones i col·lectius diferents. En aquest sentit, a l’organització i la gestió de l’EX pensem que haurien de participar els NALs, els col·lectius vinculats, els projectes autònoms (3), entitats en transició (4) i demés interessats.\n(1) Què entenem per "Col·lectius Vinculats" a l'EcoXarxa Mallorca\nSón col·lectius locals que, amb diferents graus d'implicació i vinculació i mantenint la seva autonomia, tenen una relació directa i de recolzament mutu amb l'Ecoxarxa. Son assembleàries, horitzontals i autogestionats.\nTots els col·lectius vinculats es comprometen a fer xarxa, difondre la moneda social i el CES, i els principis de l'Ecoxarxa, com són l'autogestió, l'horitzontalitat, l'assemblearisme i l'ecologia. Haurien de participar de les assemblees de l'Ecoxarxa Mallorca (trimestrals), tenir un compte en el CES i oferir la possibilitat de gaudir de les seves activitats en Talents (mínim un 10%), bescanvis o gratuïtament.\nEn mans dels col·lectius, l'Ecoxarxa és una eina compartida per estendre la xarxa, visivilitzar els projectes col·lectius, facilitar la comunicació, el recolzament mutu, l'agermanament i unió de forces, per que fent pinya podem fer palanca i ser un exemple viu, una alternativa d'economia social realment democràtica.\n(2) Què entenem per “NAL” (Nucli Autònom Local)\nÉs un node de la xarxa. Un punt de trobada, a un espai comú, de col·lectius i persones que volen dedicar-se a donar impuls a aquest projecte col·lectiu d'autogestió en xarxa, fent difusió, activitats, tallers, o posant en marxa projectes d'economia col·lectiva, una infokafeta, una biblioteca, un rebost col·lectiu, etc.\n(3) Què entenem per “Projectes Autònoms” de l'EcoXarxa Mallorca\n(4) Què entenem per “Entitats en Transició” amb l'EcoXarxa Mallorca\nEs comprometen a fer xarxa, difondre la moneda social i el CES, i els principis de l'Ecoxarxa.\nLes entitats en transició amb l'Ecoxarxa l'empren com una eina per mostrar que la transició cap a un altre món es possible i, així, aportar el seu granet d'arena, tant necessari, per estendre aquesta xarxa d'autogestió econòmica, social, ecològica i democràtica, a tota l'illa.\nEtiquetes de comentaris: asamblea, ecoxarxa, Nono


EL BLOG DE LLEVANT 2019/2020: A GAUDIR DEL CAP DE SETMANA AMB NOVES PROPOSTES 22.05.2020\nA GAUDIR DEL CAP DE SETMANA AMB NOVES PROPOSTES 22.05.2020\nSom-hi Llevant, ja tornem a tenir per endavant un altre cap de setmana!\nUs tornem a portar diverses propostes per fer amb família o sols, però sempre de manera lúdica i divertida.\nJa sabeu que els rajos del Sol són perjudicials per a nosaltres: són potents i ens poden causar malalties, per això és important que ara que comencem a sortir en horari solar i que venen amb molta força, prenguem les mesures necessàries a la nostra pell. I si no, podeu comprovar vosaltres mateixos com són de perjudicials els rajos ultraviolats amb un petit experiment.\nNecessitem: cartolina vermella, crema solar mínim factor 30 i objectes petits per aguantar.\nPas 1: agafem la crema solar i ens l'escampem per les mans, en abundància.\nPas 2: col·loquem les dues mans sobre la cartolina i pitgem fort perquè la capa de crema solar quedi enganxada/marcada a la cartolina ( els dits també).\nPas 3: posem la cartolina en un lloc ben assolellat, on tinguem llum directa del sol durant 3 o 4 hores. Posem els objectes pesants al voltant de la cartolina per tal que no voli.\nPas 4: Observa què ha passat amb el paper al cap de les 4 hores. Com ha quedat el color de la cartolina? I on tenies les marques de les mans? Per què passa això?\nEnvieu-me les vostres fotos del procés de l'experiment!\nEn parlarem el dilluns 25 de maig\nParlant del desenvolupament sostenible el dijous ens va sortir la informació de com aprofitar l'energia natural. Vau comentar que hi havia una pel·lícula que tractava sobre això, un noi que va aconseguir amb ajuda de l'energia eòlica, aconseguir un gran pas per a la seva comunitat més pròxima.\nDoncs en aquest enllaç teniu la lectura d'aquest noi, en William Kamkwamba de Malawi. És molt interessant i també està molt ben explicat. Llegiu-la que us pot donar idees i també podeu relacionar-ho amb la lectura del Boyan Slat de la setmana passada. Tots dos han sigut emprenedors i han aconseguit millorar el món.\nPer acabar de pensar i reflexionar sobre com està distribuït el món actualment, podeu donar una ullada a aquesta pàgina web i entendreu moltes coses de com està fet el repartiment actualment. Amb les dades que et proporcionen, SOBRE 100 PERSONES, impacta molt més les xifres de la realitat!\nHo podeu veure amb els vostres pares, mares, germans i germanes perquè també reflexionin sobre què s'explica.\nSI MIREU AL FINAL DE LA PÀGINA HI HA UN VÍDEO QUE HO EXPLICA MOLT BÉ!\nEstà en anglès però és totalment comprensible.\nApunta't algunes de les dades que més t'han sorprès, en parlarem al Teams de dijous 28 de maig!\nPer acabar us deixo un enllaç al google forms sobre el que hem estat treballant de gramàtica aquests dies. Si voleu donar primer una ullada als apunts abans de fer el tipus test, podeu fer-ho. Ànims i feu el treball amb calma i concentració!\nTal com us va comentar el Jordi a l'espai Teams del dijous, us deixa els següents arxius:\nFor next Monday (25/05) you’ll have to answer the questions of the Reading Comprehension “How To Be A Safe And Smart Searcher” that we started yesterday. Once you finish, you don’t have to send me your answers, just have them ready for our next session, because we’re going to correct the activity together.\nACTIVITAT ANGLÈS WORD ACTIVITAT ANGLÈS PDF\nLlevant, us desitjo un bon cap de setmana, desconnecteu, sortiu a passejar i jugar a l'aire lliure. Esperant que tots estigueu bé de salut i amb ganes de veure'ns aviat per l'escola, una abraçada MOLT GRAN per a tots!


Tamara Gorro, abatuda per la recaiguda de la seva “princesa”: “Torna a tenir càncer i és greu”\nLa filla dels millors amics de la 'influencer' ha patit una recaiguda en la lluita contra el càncer amb només vuit anys\nTamara Gorro se sincera a 'Sálvame' - Telecinco\nJennifer Navarro 10/08/2021 8:57 am\nTamara Gorro i Ezequiel Garay es troben a Barcelona per un motiu molt desagradable. La presentadora ha trencat el cor dels seus seguidors en anunciar que la seva “princesa” ha recaigut en el càncer. Però de qui es tracta? Va ser el 2018 quan va fer públic que Valeria, la filla d’uns amics molt propers, patia càncer amb només cinc anys. Des de llavors ha anat informant sobre les novetats, el que feia que confirmés que la petita havia superat la malaltia fa uns mesos. El problema? Que desgraciadament Valeria ha patit una recaiguda en la lluita contra el càncer.\n“La muntanya russa de la vida ha tornat a caure i ha tingut una gran baixada. La princesa ha tingut una recaiguda greu i està dèbil. La seva família és a Barcelona i està a l’Hospital Sant Joan de Déu. Estem encantats amb els tractaments i no puc començar a anomenar a cadascun dels professionals que fan que la vida d’aquests petits sigui el millor possible dins del malson que estan vivint”, aplaudeix Gorro.\nLa influencer i el seu marit s’han traslladat fins allà per donar suport als seus amics: “Estem fent el mateix que faríeu vosaltres si uns amics es trobessin en aquesta situació, els donem forces i energia”.\nMolt afectada, Tamara Gorro ha aprofitat per demanar que es financi la investigació contra el càncer: “És una malaltia que s’està emportant cada dia a moltíssimes persones”.


Literatura catalana contemporània | Damià Pons: George Sand, personatge de novel·la\nDamià Pons: George Sand, personatge de novel·la\nTurmeda | 08 Novembre, 2005 12:47 | Compartir:\nMiquel López Crespí, Bartomeu Fiol i Damià Pons\nLa novel·la catalana contemporània, Damià Pons, George Sand, Frédéric Chopin, Miquel López Crespí, Valdemossa, Nohant...\nPer Damià Pons.\nUna de les modalitats de novel·la històrica que a hores d'ara és objecte d'un conreu més abundant és la que es dedica a convertir la vida d'un personatge real de gran rellevància en el protagonista de l'obra. Cleopatra, Alexandre Magne, Lincoln... Ramon Llull, Roger de Flor, Jafuda Cresques... Un gènere a cavall de la biografia i de la ficció. Literatura o estudi històric? Quina és la frontera entre una biografia d'intenció documental i analítica i una novel·la que s'alimenta de dades certes en el cas que ambdues estiguin escrites amb un estil dens, un llenguatge ric i precís, i una prosa capaç de seduir l'atenció dels lectors? Possiblement els dos elements de diferenciació més clar siguin la manera com són organitzats els materials i la possibilitat, en el cas de la novel·la, de poder permetre's el dret de reconstruir més lliurement la subjectivitat -el món interior, la privacitat- del personatge.\nCoincidint amb el bicentenari del naixement de George Sand, morta el 1876, Miquel López Crespí ha publicat enguany dues obres narratives que la tenen com a protagonista. L'escriptora francesa, per la seva personalitat -romàntica, feminista, revolucionària- i per la vida que va tenir -amors, viatges, amistats amb grans artistes, participació en fets històrics rellevants- fou una dona que té un atractiu novel·lesc molt potent. Podríem dir que tota la seva vida va ser una novel·la apassionant, amb uns ingredients reals, d'acció i de vivències emocionals, que no poden ser fàcilment superables per la imaginació d'un novel·lista. Feia tot just dos anys que Gabriel Janer Manila també s'havia sentit atret per la personalitat de la romàntica francesa: li va dedicar la novel·la George. El perfum dels cedres. És evident que el fet d'haver escrit Un hivern a Mallorca converteix la Sand en una autora que és ben present en l'imaginari cultural dels mallorquins. En certa mesura la consideram una de nosaltres. I per això la recream i la glossam amb insistència. [...]\nEn qualsevol novel·la històrica amb cara i ulls hi ha d'haver una fase de preparació prèvia que sobretot ha de consistir en la recerca de la documentació necessària per a donar veracitat al personatge i al temps historicosocial en què va viure. López Crespí creiem que se'n surt amb bona nota. D'una banda, coneix a fons la biografia de l'escriptora; de l'altra, la França del segle XIX, sobretot el període que va transcórrer entre el 1830 i el 1871 -una evolució política convulsa, un balanceig entre el republicanisme i la restauració monàrquica-, convertida en una fornal molt productiva de noves ideologies i en l'escenari apassionant de la confrontació entre forces socials divergents.\nUna narració en primera persona -a manera de monòleg o de dietari- en la qual George Sand, des d'un present històric que és localitzable als voltants cronològics de la Comuna de París (1871) -poc abans durant o poc després-, evoca el seu passat. Una Sand envellida i decepcionada, fins i tot amb la consciència d'haver errat nombroses vegades en les seves decisions, que reconstrueix aquells episodis que en bona mesura marcaren els moments més decisius o més intensos de la seva vida. La nissaga familiar -una barreja d'aristocratisme i de marginalitat social-, els records infantils en el Madrid de 1808 revoltat contra els francesos, l'ombra protectora del pare i l'àvia, la llibertat infinita pels camps de Nohant, el desencert d'un matrimoni precipitat amb un home insensible i autoritari, l'atracció generosa per tots aquells cossos que fossin curulls d'idees o de creativitat artística, la relació admirativa i quasi maternal amb Chopin, el fervor ingenu davant les idees noves i els esdeveniments més o menys revolucionaris que se'n derivaven, les servituds inevitables que ha d'afrontar l'artista que opta per la professionalització... La memòria de Sand, ben igual que un broll d'aigua inestroncable, projecta reiteradament sobre els lectors la presència de molts dels grans noms de la cultura del segle XIX -Musset, Listz, Chopin, Delacroix, Flaubert...- i la crònica de tres moments de gran terratrèmol de la política francesa -les revolucions de 1830 i de 1848, la sublevació obrera de la Comuna-, els quals, des d'un París convertit en l'epicentre del continent, contribuiran a originar moviments de signe semblant en altres indrets.\nUna part quantitativament considerable de les més de tres-centes pàgines dels dos volums és dedicada a l'episodi mallorquí de Sand i Chopin. Un fet important en les seves vides, capaç de transcendir la banalització que n'ha produït el turisme de masses. El mateix López Crespí assenyala explícitament que ha manllevat al llibre Un hivern a Mallorca un bon nombre de continguts argumentals. Així mateix, d'alguna manera sembla com si el nostre novel·lista hi hagués volgut afegir les informacions necessàries com perquè Sand hagués tengut l'oportunitat de poder entendre les raons històriques que explicarien aquell comportament materialista i insolidari que havia percebut com a característic dels camperols illencs. Segons l'autor, el cònsol francès a Palma li hauria dit a Sand que els aristòcrates pensaven que "amb una forta repressió cada cinc-cents anys" tenien "la calma i la pau garantides". I Sand hauria arribat a pensar que els mallorquins tendrien "un posat orgullós que els ve d'antic" i serien "una raça indomable", i això malgrat la pobresa i l'espoliació a què els havien sotmès els senyors feudals i el clergat. Totes aquestes postil·les, d'una banda idealitzadores i de l'altra justificatives, servirien per fer que George Sand a l'hora de parlar de la realitat social mallorquina en parlàs menys des del sentiment de superioritat derivat de la seva condició de burgesa i de francesa i més des d'una òptica de redemptora social. Allò que sempre és inevitable és que les opcions ideològiques dels autors es filtrin en la còrpora de la ficció. López Crespí, a més, fins i tot considera una obligació que així succeeixi.\nFins a quin punt en les dues novel·les de López Crespí hi podem trobar la personalitat de la George Sand real? Pensam que del tot. La Sand vitalista, amb una necessitat profunda de llibertat; l'escriptora professional que treballa de manera infatigable; la inevitablement encaboriejada amb les darreres idees sorgides en els cercles intel·lectuals parisencs; la individualista fins al moll de l'os i, a la vegada, la solidària amb causes socials i polítiques d'alliberament i de justícia; l'amant impetuosa; l'artista que sobretot creu en la creativitat que neix dels sentiments i les emocions; la que conviu amb entusiasme amb la natura, a la qual concep com l'espai ideal per a la plenitud dels sentits i de "les forces tel·lúriques que ens dominen"... Si abans de llegir la novel·la ja teníem acumulada una informació extensa sobre Sand, en podrem certificar la veracitat. A més, però, ens trobarem -i aquest és un territori propi de la literatura-, amb una Sand humanitzada, que s'angoixa davant l'arribada d'una mort que sap propera, que dubta sobre l'encert dels seus actes, que pateix la incertesa de saber que en dirà el futur de la seva obra literària, que arrossega un profund sentiment de decepció en comprovar que totes les idees benintencionades en què va creure han fracassat o han donat origen a situacions més aviat negatives. És el fracàs de les ideologies redemptoristes. Tanmateix, la condició humana és incompatible amb la creació de paradisos terrenals. I en el cas que algú vulgui imposar-los a sang i foc, el desenllaç encara acaba essent més catastròfic. Enfront de Marx preferirà Fourier. I en arribar la Comuna, amb la sublevació dels obrers i els soldats, es reafirmarà en la seva opció favorable a un republicanisme liberal, laic i burgès i, en cap cas, dominat per l'obrerisme clarament socialista. El paradigma d'aquella burgesia liberal europea que va acabar triant l'ordre enfront de la revolució. En el cas de Sand, que no creu "que la humanitat pugui regenerar-se mitjançant la violència", sempre prevaldrà el seu sentiment de pietat intensa envers els oprimits i les víctimes. Des de la fortalesa familiar de Nohant, això sí, com li retreuran els seus amics revolucionaris que pertanyen a les classes populars.\nUn altre dels temes d'interès de les dues obres és la contraposició que s'estableix entre dos models d'artista, personificats per Sand i per Flaubert, uns bons amics que s'intercanviaren una extensa correspondència. Flaubert tendria com a única religió el perfeccionisme artístic i creuria que la seva tasca era la d'escriure per a l'eternitat. Tota l'energia de l'escriptor s'ha de concentrar en la literatura, despreocupant-se de tota mena de qüestions socials i polítiques que el podrien distreure. L'art per damunt la vida. En el cas de Sand, si cal triar, prefereix la vida: la mà del pare, la besada de l'amant... Així mateix, creu que no és possible restar indiferents al món exterior i que la felicitat d'aquells que estimes és sempre superior a l'obra artística més perfecta. L'artista compromès amb el seu temps històric i el tancat dins la seva torre d'ivori. Un dilema central de tota la cultura occidental contemporània.\nPons, Damià. "George Sand, personatge de novel·la". Última Hora (20-XI-05), p. 70.\nSa Pobla i la literatura - Escriptors poblers: Miquel López Crespí\nSa Pobla - Mallorca i els esclaus del franquisme – Presons i camps de concentració (records del pare)


Theresa May dimitirà aquest divendres, segons 'The Times'\nDiversos diputats li demanen que deixi el càrrec aquest divendres mateix\nLondres - Dijous, 23/05/2019 | Actualitzada 24/05/2019 - 10:31\n¿Presentarà Theresa May aquest divendres la seva renúncia? És la pregunta que tothom es fa a Westminster. A hores d’ara, diversos ministres li han demanat que plegui, un membre del Gabinet ha dimitit i els diputats conservadors, amotinats, li han donat un ultimàtum perquè deixi el càrrec com a líder del Partit Conservador.\nDesprés de mesos de crisi permanent, l’escala de la rebel·lió no té ara precedents. Però May es resisteix i podria, una vegada més, provar de guanyar temps. Algunes informacions assenyalen que estaria considerant reescriure certs termes del projecte de llei del ‘brexit’, que han enfurismat els seus, per, ja esmenat, intentar presentar-lo a votació.\nRetard de la llei del 'brexit'\nL’especulació va sorgir quan l’equip de la primera ministra va anunciar dijous que s’ajornava la publicació el problemàtic i ferotgement criticat projecte de llei, previst l’origen d’aquesta última crisi. És el segon ajornament en una setmana. Tampoc es va fixar una data per sotmetre per quarta vegada a votació el paquet legislatiu. La publicació estava prevista per a aquest divendres, com va explicar la mateixa May, perquè els diputats tinguessin, “el màxim possible de temps per estudiar-la en detall”.\nAra es retarda a “la setmana que comença el 3 de juny i la segona lectura el divendres 6 de juny”, segons va explicar a la Cambra dels Comuns el diputat i cap de disciplina del govern, Mark Spencer. La laborista Valerie Vaz li va respondre que el pla és mort i va acusar a May d’“haver posat una vegada més la seva supervivència política per sobre de l’interès nacional”.\nEl Comitè 1922 de parlamentaris sense lloc en el govern podria presentar una moció de confiança contra May, si no anuncia aquest divendres la data de la seva renúncia. Així ho va confirmar el tresorer del grup, Geoffry Clifton-Brown, a la Press Association. “Vull que em doni un calendari de quan plega” i si no ho fa, “crec que hi hauria una pressió increïble per al Comitè de canviar les normes i presentar una moció de confiança a la primera ministra”.\nMay ha de discutir el seu futur aquest divendres amb el president del Comitè, Graham Brady. Tres serien les seves opcions: anunciar que dimiteix com a líder immediatament, la qual cosa no li impedirà continuar actuant com a primera ministra, fins que hi hagi un elegit per reemplaçar-la. Una altra opció seria anunciar la seva marxa en una data específica o, com a tercera opció, oferir un termini final per anunciar la seva marxa. Aquesta última possibilitat és molt improbable que sigui acceptada pel Comitè.\nA la pressió dels diputats s’hi afegeix la dels ministres temptats amb seguir l’exemple de la Líder de la Cambra dels Comuns, Andrea Leason, que va presentar la seva dimissió dimecres a la nit. “Vaig sentir que en consciència no podia seguir”, perquè, “hi ha elements a la Llei de Retirada a la qual no puc donar suport”, va declarar, amb la vista ja posada en la carrera pel lideratge.\n“No tinc cap dubte que he pres la decisió adequada. Ara és per descomptat la primera ministra la que ha de decidir el que és millor per a ella i per al país”. Els conservadors es preparen per a uns resultats terribles a les eleccions europees, un altre factor que juga en contra de May.\nAbans de desplaçar-se amb el seu marit a votar la localitat de Sonning, a Berkshire, May es va entrevistar per separat amb el ministre de l’Interior, Sajid Javid i amb el titular d’Exteriors, Jeremy Hunt. Res va transcendir de les converses, tot i que els rumors apunten que tots dos li haurien demanat la retirada de la llei del ‘brexit’. En un altre acte, i a preguntes dels periodistes, Hunt va declarar que la primera ministra seguirà en el càrrec durant la visita Londres del president dels Estats Units, Donald Trump, del 3 al 5 de juny.\n“Theresa May serà primera ministra per donar-li la benvinguda, com ha de ser”, va afirmar. El cert és que podria ser destituïda com a líder conservadora, però romandre en funcions en el càrrec de primera ministra, fins que els ‘tories’ elegeixin nou cap. Aquest procés podria portar sis o vuit setmanes. En el sistema britànic no se suposa que un primer ministre renunciï al lloc fins que hi hagi algú clarament designat per ser successor.\nEl president de la Comissió Europea, Jean-Claude Juncker, en una entrevista a la cadena de televisió CNN, va suggerir que el Regne Unit demanarà una altra ampliació del ‘brexit’ a l’octubre. “N’estic fart, perquè ens encaminem cap a una nova prolongació”, va assenyalar Juncker, que va criticar el que els diputats britànics estiguin més interessats en les intrigues internes i la sort de May, que a aconseguir un pacte per a l’acord de sortida. “En el debat britànic sembla que és més important el reemplaçament de la primera ministra que trobar un acord entre ells”.


L'exgerent de l'Illesport també apunta Matas: "Tot ens venia acordat"\nQui va ser el gerent de la fundació Illesport sota l'últim mandat de Jaume Matas (2003-2007), Gonzalo Bernal, també ha assenyalat cap al expresident balear en la seva declaració com a acusat en el Cas Nóos. Així, ha assenyalat que els contractes amb Urdangarin els decidia el mateix Matas per endavant. "No entràvem a valorar res, tot ens venia acordat", ha remarcat.\nAbsolt Miguel Tejeiro, l'excomptable de l'Institut Nóos\nEl judici del cas Nóos es reprèn aquest dimarts amb la Infanta asseguda a la banqueta\nContundent en les seves respostes, Bernal ha especificat que, en relació a la posada en marxa d'una oficina per al seguiment de l'equip ciclista Illes Balears-Banesto proposta per Urdangarin, va mantenir una reunió amb l'exsoci d'aquest Diego Torres i altres exalts càrrecs de Balears per abordar la gestió del projecte ja que tant el seu impuls com el seu preu -150.000 euros públics més IVA- "ja estaven adoptats".\nDe fet, a preguntes de la fiscal anticorrupció Anna Lamas, ha relatat que "molt abans" de la formalització del contracte per a la materialització d'aquesta iniciativa "s'havien vingut fent activitats i treballat en això". Segons ha apuntat, era l'exdirector general d'Esports del Govern José Luis 'Pepote' Ballester qui al respecte li traslladava les instruccions procedents de Presidència.\n"Ballester no podia adoptar els acords sense el vistiplau ni el beneplàcit del president", ha remarcat.\nBernal ha subratllat a més que el patronat del Illesport, del qual sortien els fons per al pagament de l'oficina ciclista -liderat llavors per José Miguel Echavarri i Eusebio Unzúe-, mai es va reunir i, per tant, mai va debatre ni adoptar cap decisió. Segons ha dit, ell era l'encarregat de signar les actes que reflectien que l'òrgan es reunia, però totes elles eren simulades.\n"Les actes es redactaven a posteriori per donar cobertura legal als acords adoptats per endavant", ha subratllat contundent.\nEn concret, el Illesport, dependent del Govern, va acabar destinant 54.520 euros a la mercantil TNS Intelligent-Sofres per l'adjudicació del servei per al seguiment de la repercussió en els mitjans de comunicació de l'equip ciclista. Així mateix, va abonar altres 174.000 a Nóos Consultoria Estratègica -una de les mercantils que conformaven l'entramat pel qual Urdangarin i Torres es van apoderar de més de sis milions d'euros de les administracions públiques- en tres factures per l'oficina del projecte.\nDe la mateixa manera, l'Institut Balear de Turisme, també dependent de l'Executiu autonòmic, va abonar 116.566 euros a Nóos Consultoria per l'elaboració del material promocional de l'Illes Balears-Banesto i la creació de la pàgina web de l'equip ciclista. L'exdirector gerent de l'Ibatur Juan Carlos Alía serà el proper processat en ser interrogat.\nL'acusat ha manifestat que, si hi hagués hagut concurs públic per a l'adjudicació d'aquests serveis, l'empresa concessionària "podria no haver estat Nóos". Així mateix, en ser preguntat sobre si la presència d'Urdangarin va influir a l'hora de contractar l'anterior entitat, Bernal ha asseverat que el exduc de Palma "estava dins el paquet i era important que estigués ell".\nFÒRUMS SOBRE TURISME I ESPORT\nJa en relació als dos fòrums sobre turisme i esport que van tenir lloc a Palma el 2005 i 2006 i pels que l'Institut Nóos va percebre un total de 2,3 milions d'euros públics -malgrat que el seu cost real va ser notablement inferior-, Bernal ha explicat que no va estar present en les negociacions però que des del Govern li van comunicar la intenció de posar en marxa el projecte perquè darrere "estava Urdangarin".\nMés en concret, l'acusat, per a qui la Fiscalia reclama actualment vuit anys de presó, va ser qui li va transmetre que la contractació amb l'Institut Nóos s'anava a dur a terme mitjançant un conveni de col·laboració -el que permetia eludir la celebració d'un concurs públic a què es puguin concórrer altres empreses-, si bé ha manifestat desconèixer qui va decidir tramitar-mitjançant aquesta fórmula.\nVa ser posteriorment la llavors cap de gabinet de Matas, Dulce Linares, qui li va remetre la proposta del conveni. "Ella estava al corrent de tot", ha recalcat.\nBernal ha explicat que per pagar a l'Institut Nóos per a l'organització dels Illes Balears Fòrum -el primer d'ells amb un cost d'1,2 milions, el segon per 1,1-, es va dur a terme una modificació del pressupost anual de l'Illesport que estava prèviament aprovat, i ha recordat que "no hi va haver cap negociació del preu" dels esdeveniments. Per al segon d'ells, ha assenyalat que el pressupost es va reduir en 100.000 euros perquè Nóos havia aconseguit més patrocinadors.\nEn concret, la rúbrica de l'acord per a la primera edició es va produir el 17 de juliol de 2005 entre el Illesport, l'Ibatur i Nóos. La del segon, el 17 de setembre de 2006. No obstant això, Bernal ha subratllat que "molt abans" de la signatura dels convenis el Govern "ja estava treballant en ells".\nBernal ha apuntat finalment que va decidir aturar els últims pagaments pendents d'abonar a Nóos en detectar "l'incompliment" dels contractes, un fet que va decidir traslladar a Ballester, qui li va dir que ho comentaria amb Matas i Ballester.\nBernal també ha protagonitzat una de les anècdotes de la tercera sessió del judici del cas Nóos i, en ser preguntat per l'advocat de Diego Torres en relació a "com va arribar a Balears" l'equip ciclista Illes Balears-Banesto, ha respost amb ironia: "amb avió", el que ha provocat les rialles entre els presents en la vista oral.\nDesprés de demanar-li l'acusat en diverses ocasions que li replantegés bé la qüestió i sense que el lletrat Manuel González Peeters modifiqués la forma de preguntar-li, Bernal ha optat finalment per respondre-li de manera literal a la forma en què el club esportiu "arribava" a les illes .\nUna contestació que finalment ha portat l'advocat a interpellar-altrament. "Molt bé. A part de venir amb avió, de mans de qui va arribar el projecte?", Al que el processat ha respost finalment que va ser Iñaki Urdangarin qui va proposar al Govern que aquest patrocinés l'equip ciclista, llavors liderat per José Manuel Echavarri i Eusebio Unzue.


El jutge demana informació sobre les obres irregulars de la casa de l'exalcalde\nEl consistori estudiarà si es persona com a acusació en el cas que va suposar el cessament de Martínez\nEl també expresident del Consell Comarcal, el dia que va anunciar la seva dimissió\nL'Ajuntament de Sant Vicenç de Montalt ha rebut dos requeriments del jutjat d'instrucció número 1 de Mataró arran de la denuncia que un treballador municipal va interposar contra l'exalcalde Miquel Àngel Martínez Camarasa (CiU) el passat mes de setembre. La demanda fa referència a les polèmiques obres que l'exbatlle va fer-se a casa amb material sobrant d'una obra pública i que va encarregar a aquest treballador sense pagar-li res a canvi. Tot plegat va acabar amb el cessament de Martínez Camarasa el passat 21 de setembre. El jutge ha demanat documentació sobre la relació laboral que l’operari manté amb l'Ajuntament, i ofereix a l'ens la possibilitat de personar-se en el procediment.\nFonts municipals afirmen que l'Ajuntament ja ha facilitat la informació que ha demanat el jutjat i confien que la resposta municipal sigui d'utilitat per esclarir els fets en procés d'investigació.\nL’Ajuntament contracta un advocat\nEl consitori ha mostrat la seva total disposició a continuar col·laborant en el cas. "Tenim entre els nostres eixos fonamentals aplicar el principi de transparència en tots els àmbits de gestió, com a pilar de funcionament de tota la institució", han apuntat.L'Ajuntament ha contractat els serveis d'un advocat per personar-se en les diligències prèvies amb l'objectiu que pugui tenir accés a tota la informació que generi el procés judicial i, d'aquesta manera, poder defensar en millors condicions els interessos municipals.


Can Navarra: Kölsch\nLa kölsch és una cervesa rossa de baixa graduació i poc amarga. S’elabora com una ale, però es fermenta com una lager per això està dins la categoria de cerveses híbrides.\nAquest estil va néixer a principis del segle XX a la ciutat alemanya de Colònia, encara que els seus orígens es remunten a l’any 874 d.C. A finals del segle XIX les lager pàl·lides importades de Bohèmia entraven amb força als mercats locals. Els cervesers de Colònia van decidir contraatacar amb la seva pròpia cervesa pàl·lida i van unificar l’estil per crear una denominació d’origen que els permetés fer front a la invasió lager.\nÉs una cervesa molt fina i mesuradament deliciosa, que es pot beure en quantitat perquè no cansa al paladar. Però la seva mesura en el sabor, l’amargor i l’aroma amaguen una complexitat tècnica en el procés d’elaboració per aconseguir la transparència i la suavitat adequades a l’estil.\nPoder caloric: 148 Kcal/ampolla de 33 cl.\nConsumir preferentment abans de: maig 2019\nProductor: Pablo, Lot: 3/1/2019\nVota la kölsh\nPublicat per Can Navarra a 4:03


Revisió de 00:06, gen 22, 2017 (modifica)\nRevisió de 18:38, gen 23, 2017 (modifica)(desfés)\nDesprés del [[timeskip]] s'ha deixat créixer el cabell i ara el porta deslligat, ha canviat la corona per un barret negre i vermell de copa amb unes flors blanques com a cinta i també ha canviat la roba per un vestit negre i llarg que li arriba fins als peus, sense mànigues i que des de la cintura li surten uns volants negres i lila clar alternats. Segueix portant les mateixes botes i el mateix para-sol, però ara, a més, porta un ós de peluix amb la mateixa forma que en [[Kumashi]]. També se li pot veure un tatuatge d'un ratpenat al braç esquerre de color rosa, a més d'un rellotge.\nQuan llegeix sobre les accions dels [[Pirates del Barret de Palla]] a [[Dressrosa]] i les seves consegüents [[recompenses]], vesteix amb una camisa de màniga curta acabades en ondulacions i una petita corbata fosca mal lligada al coll, una minifaldilla fosca amb dibuixos blancs en forma de creus i unes botes curtes amb llaços davant. Duu també un gran barret de palla amb un llaç i una gran corona amb una creu a sobre semblant a la que duia feia dos anys.\nRevisió de 18:38, gen 23, 2017\nObtingut de «https://onepiece.fandom.com/ca/wiki/Perona?oldid=88806»


El Pont de la Puríssima deixa ocupacions que superen el 80% al Pirineu gironí - El Gerió Digital\nLes pistes d'esquí han obert amb neu artificial\nDimarts, 8 de desembre de 2015 11:23h\nEsquiadors a la Molina a principi de temporada © ACN\nBona arrencada de l'hivern a les comarques gironines de muntanya. El Pont de la Puríssima ha complert expectatives i es tanca amb ocupacions del 80% al Ripollès i a la Cerdanya. Des de la Federació d'Hostaleria, la seva portaveu Marina Figueras subratlla que allà on més llits s'han omplert ha estat en aquesta segona comarca. "A les comarques de muntanya, s'esperaven ocupacions mitjanes del 70% però l'obertura de les pistes d'esquí ha ajudat a apujar-les", concreta.\nL'arrencada de la temporada de neu ha portat més esquiadors, però no tots els turistes han passat el pont a les pistes. "Hem complert expectatives, tenint en compte que l'obertura de La Molina i Masella és un gran dinamitzador, però que no tothom ve per esquiar", precisa la vicepresidenta de l'Associació d'Hostaleria de la Cerdanya, Núria Vidal.\nPel què fa al perfil del turista, aquest es manté invariable any rere any. No hi ha estrangers, sinó famílies d'arreu de les comarques gironines, de Barcelona ciutat o de l'àrea metropolitana que aprofiten aquests dies per agafar-se un respir. "Bàsicament, el turista és català i de proximitat", precisa Marina Figueras.\nTot i que l'ocupació hagi arribat al 80%, però, aquest percentatge no ha estat homogeni durant els quatre dies. Bàsicament, els pics d'ocupació s'han registrat al cap de setmana (dissabte, diumenge i a tot estirar, en alguns llocs el dilluns). "El turista sol arribar dissabte i marxar dilluns", explica la vicepresidenta de l'associació cerdana. "La mitjana d'estades se situa entre una i dues nits", hi afegeix la portaveu de la Federació d'Hostaleria.\nAquells qui han pujat a muntanya per esquiar ho han pogut fer, però amb poca neu. La Molina, Vallter2000, Núria i Masella han arrencat temporada a mig gas. De moment, no hi ha hagut nevades abundants –s'esperen a mitjans mes- i les pistes s'han obert gràcies als canons artificials. A La Molina, per exemple, de les 61 que suma l'estació avui n'hi ha deu d'obertes (les de la zona central).\n"Sí que és veritat que la neu és produïda, però la qualitat és molt bona; hi ha ajudat el fet que a la nit s'hagin registrat temperatures fredes, que l'han mantinguda", explica la cap de Comunicació de l'estació, Anna Sirvent. La Molina, a més, ha estat l'única de les quatre del Pirineu gironí que aquest Pont de la Puríssima ha obert una pista negra.\nCartell de complert\nAl costat dels hotelers, les cases de turisme rural també acomiaden el primer cap de setmana fort de l'hivern amb satisfacció. El president de l'associació, Ramon Corominas, explica que a les comarques de muntanya hi ha hagut establiments on s'ha superat el 90% i d'altres que han arribat a penjar el cartell de complert. "Si bé també s'ha de considerar que el gruix de les estades s'ha concentrat entre dissabte i dilluns", precisa el president.\nLes famílies amb nens (el perfil majoritari) que han anat a darrera hora també han ajudat a apujar percentatges a les zones d'interior. Comarques com ara la Garrotxa, el Pla de l'Estany o el Gironès, on s'esperaven ocupacions del 65%, han arribat a tenir-ne fins al 70 o 75%. "S'ha de tenir en compte que aquells qui escullen muntanya solen reservar l'estada amb antelació; per contra, aquells qui van a darrera hora aposten per cases de turisme rural de l'interior", explica Corominas.\nMenys francesos a l'Alt Empordà\nI a la costa, ja de per si poc atractiva durant els mesos d'hivern, "s'ha quedat a mitges", explica Marina Figueras. De fet, al litoral gironí s'ha de tenir en compte que durant aquests mesos hi ha entre la meitat i tres quartes parts dels hotels tancats (és a dir, aquells que només fan temporada d'estiu).\nI entre els pocs que estan oberts, allà on més ocupació s'ha registrat ha estat a la Selva marítima (75%), seguit de la Costa Brava centre (50%). "Hem de tenir en compte que parlem de molt pocs hotels", subratlla Marina Figueras. L'Alt Empordà, però, és on menys llits s'han omplert. Només un 30%, sobretot "perquè el turista francès, que era qui solia escollir la zona, ha deixat de venir arran dels atemptats de París", conclou la portaveu de la Federació d'Hostaleria.


En català si us plau: Tots estem enganxats\nTots estem enganxats\nQui digui el contrari menteix, està molt enganxat com per no adonar-se de la seva addicció o és ja massa vell per aquestes coses.\nMolts acostumem a criticar el comportament dels altres quan tots, o gairebé tots, fem, més o menys, el mateix.\nNomés cal observar el nostre voltant: en el cinema, a pocs minuts de començar la pel•lícula, a taula, en un dinar de família o amb amics, i fins i tot en una reunió de treball. És en aquestes situacions quan més es veu qui és un addicte.\nNo es tracta d’estar enganxats a les drogues, sigui quina sigui la seva duresa, sinó d’una dependència més vistosa provocada per la irrupció i dominació de les noves tecnologies de les que no hem pogut o sabut abstreure’ns.\nEls que ja tenim una edat, l’addicció ha estat més tardana i, potser per això, és més lleu, però els joves ja la porten inoculada des de ben petits. O és que no heu vist mai aquesta canalla que, dins el cotxe dels pares, només estan pendents de la maquineta que duen a les mans, com hipnotitzats, com autòmats? Si alguns cotxes ja surten amb vídeo incorporat per distreure’ls durant el viatge!. Que lluny queden aquells temps en què jugàvem al “veo veo” per passar l’estona! Si la televisió ha substituït el diàleg dins la família, les noves tecnologies l’ha anul·lat.\nEls ordinadors personal, els mòbils, les tabletes, tenen un munts d’utilitats però són, alhora, els mitjans per els quals perdem la noció del temps i la llibertat. En molts casos fins i tot han substituït les relacions personals per les virtuals. Aquesta és la moneda amb què paguem les avantatges de les noves tecnologies. Qui no està, per exemple, subjecte a la tirania dels WhatsApps? Sents el so d’entrada d’un missatge i corres a obrir-lo, no sigui quelcom urgent. I després, et veus en l’obligació de respondre d’immediat (i més ara que l’aplicació permet que el remitent sàpiga si l’has llegit), no sigui que l’altre s’emprenyi pensant que l’ignores. I si decideixes posposar la resposta, perquè no és el moment adient per posar-te a escriure, reps, al cap d’un minut, un altre missatge preguntant-te què coi passa que no contestes o bé un seguit de comentaris o preguntes, com aquell que no es dóna per al•ludit, per obligar-te a reaccionar. I si contestes, pensant que així acabarà aviat la cosa i podràs continuar amb el què estaves fent, pot ser que no et puguis desempallegar-te d’aquest interlocutor intempestiu o d’una conversa sense fi que no saps com tallar sense resultar groller.\nPerò vejam, tots som, si fa no fa, igualment culpables. Estem tan enganxats que, generalment, no podem evitar donar un cop d’ull al mòbil per veure si hi ha alguna novetat i, sobre tot, si notem que ha entrat un missatge nou. Si ens deixem el mòbil a casa, ens sentim perduts i hem de tornar a buscar-lo; si no el trobem, ens sentim angoixats; i si el perdem, ens sentim com si haguéssim perdut un tresor.\nI què hem dieu dels que fan cua nit i dia, o dia i nit, dormint a la intempèrie, per ser dels primers en adquirir el nou model del iPhone, que val un munt de calés, aproximadament una mensualitat del salari mínim interprofessional?\nHauríem de posar una mica d’ordre en el nostre cervell, no creieu?\nPublicado por JOSEP Mª Panades en 10:47\nEl traductor accidental i accidentat


El Rec.0 d'Igualada inaugura l'edició més gran de la història - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nAmb un centenar de marques i 65 espais industrials, la 20a edició del festival arrenca amb cues de gent esperant per accedir a l'interior\nacn 08.05.2019 | 11:54\nLes botigues efímeres del Rec.0 han obert aquest dimecres a les deu del matí, però molt abans ja hi havia cues de gent esperant per accedir a l'interior. El secret del Rec.0, a banda de grans marques a preus més assequibles, és, per sobre de tot, el seu escenari: el barri del Rec d'Igualada, on aquests dies el treball de les adoberies conviu amb un batibull de visitants.\nEl Rec.0 ha aconseguit canviar la fisonomia d'aquest barri igualadí, hereu de l'activitat tèxtil i industrial de la ciutat, però també representa una gran plataforma per a joves dissenyadors catalans. És el cas del Xavi Grados, guanyador del concurs Rec.0/080, per a qui el festival és una "finestra oberta al món" per ensenyar la seva feina i el seu món creatiu. Amb un centenar de marques i 65 espais industrials, la 20a edició del festival és la més gran de la història.\nModa, cultura, gastronomia i patrimoni. Aquests són els pilars de la 20a edició del festival Rec.0 que, fins dissabte al vespre, acollirà un centenar de marques repartides per cinc grans zones del barri del Rec d'Igualada. Una de les organitzadores de l'esdeveniment, Marina Iglesias, ha explicat a l'ACN que en aquesta edició s'han recuperat 65 fàbriques antigues per reconvertir-les en botigues efímeres i ha celebrat que, enguany, s'hagin incorporat noves grans marques.\nEl Rec.0 però, també té un espai per a joves dissenyadors per als qui, participar al festival, representa una gran oportunitat. És el cas de la Vanessa Vila, dissenyadora i propietària de la botiga Micuxú de Solsona, que aquest és el segon cop que participa al Rec. "Per nosaltres és una gran finestra. Aquí ens podem donar a conèixer a molta gent", ha explicat.\nTambé és el cas del jove dissenyador igualadí, Xavier Grados, guanyador del concurs Rec.0/080, que gràcies al Rec, ha pogut mostrar el seu món creatiu i de treball, especialment, amb la pell i el punt.\nCom en les anteriors edicions, el festival compta també amb una oferta cultural paral·lela amb més d'una vintena d'activitats culturals gratuïtes, com concerts, presentacions de llibres, recitals de poesia, dansa i tallers infantils que es duran a terme en els diversos escenaris i espais del circuit.\nLa plataforma Airbnb també al REC.0\nCom a novetat, aquesta edició incorpora també l'assessorament de professionals a les compres. A través de la plataforma Airbnb, es podran reservar experiències liderades per experts 'personal shoppers' que orientin els visitants sobre quina botiga es pot comprar, què li queda bé o com s'ha de portar.\nLa 20a edició del Rec és la més gran de la història. La pròxima servirà per celebrar els 10 anys d'un festival que converteix el barri del Rec d'Igualada en un gran aparador de moda.


Chambres d'Hôtes du Jardin Souméras França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nChambres d'Hôtes du Jardin4 Rue Des Jardins, Souméras, Souméras, França, 17130 - Veure al mapaNotable8,0Basada en73comentarisChambres d'Hôtes du JardinVeure més fotos"Charming old chateaux. Owner was away but replacement was c..."GeraldUnited KingdomVestíbulVeure més fotosVeure totes les 33 fotosMolt bona ubicació 7,8Veure al mapa7,8UbicacióParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsbanysaunatransport hotel/aeroport\nSobre l'allotjamentDescripcióSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Souméras, no busqui més enllà de Chambres d'Hôtes du Jardin. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Chambres d'Hôtes du Jardin també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Souméras. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Chambres d'Hôtes du Jardin.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxesLloguer de cotxes lloguer de bicicletestransport hotel/aeroport Coses a fer, maneres de relaxar-sebanyjardíPista de tenniscasinopescasaunaÀpats, begudes i refrigerimàquina venedoraRestaurants Serveis i comoditatsbibliotecacaixer automàticzona de fumadorsBotiguesconserge Esports de terracamp de golf (a 3 km) Per als nenshabitació familiarParcservei de cangurAccéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsarticles de tocadorcalefaccióinsonoritzacióassecador de cabellempolles d'aigua de cortesiaservei de despertadorcafetera/teteraescriptori Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal que informeu el Chambres d'Hôtes du Jardin de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.Mostrar més\nAllotjaments a Souméras


El FC Borges cau a la final de la copa Lleida (1-4) contra l’EFAC | Notícies | SomEsports\nEl FC Borges cau a la final de la copa Lleida (1-4) contra l’EFAC\nEl partit va estar marcat per una igualtat màxima, els tres gols de Cheikh en els últims cinc minuts de la final van trencar l'equilibri i van donar la segona copa Lleida als almacellencs.\nUn moment de la final celebrada a Mollerussa. FOTO: EFAC Almacelles\nEl FC Borges va caure derrotat el passat 30 d'agost en la final de la copa Lleida (1-4) disputada al municipal de Mollerussa contra l'EFAC Almacelles. Els garriguencs van jugar de tu a tu contra un rival de categoria superior i només un hat-trick de Cheikh en les darreries del matx va fer inclinar la balança a favor dels almacellencs.\nEl partit va començar amb un domini de la pilota de l'EFAC, que buscava combinacions elaborades per arribar a la porteria borgenca. Al minut 11, Imaz rebia una passada llarga a l'esquena de la defensa i, davant de Xammar, ajustava el xut amb l'esquerra per superar-a Xammar i fer pujar l'1-0 al lluminós. Quan el rellotge s'atansava a la mitja hora de partit, Joel va caçar un centre des de la banda dins de l'àrea i després d'una sèrie de rebots, el jugador borgenc va batre Chiné i va situar la igualada en el tempteig. Des del gol de l'empat fins a la mitja part, el Borges va fer un pas endavant i va frustrar amb encert la sortida de pilota de l'EFAC, els de Manel Cazorla van gaudir d'un seguit d'ocasions que no es van acabar materialitzant en gol.\nEn la represa, els dos equips van pujar revolucions i van imprimir un ritme més alt a la final. El Borges va reclamar l'expulsió d'un futbolista almacellenc per una falta bastant dura i un penal a favor, però l'àrbitre no ho va considerar i s'arribava als darrers minuts amb l'ombra dels penals planejant sobre el municipal de Mollerussa. Va ser llavors quan es va erigir la figura del davanter roig-i-negre Cheikh, que primer va caçar un rebot a l'àrea per desfer la igualada, va anotar el tercer després d'una gran assistència d'Imaz, i va certificar el triomf recuperant l'esfèric i batent a Xammar per assegurar el triomf de l'EFAC i inscriure als almacellencs al palmarès de la Copa Lleida per segon cop.


Amb el patrocini de Toro Blanco\nEs pot viure sense cuinar? Sí, però malament! KAZAL i Toro Blanco et proposen animar-te la dieta amb productes com els que et posa la mama al plat quan tornes a Catalunya. Si creus que cuinar no és per a tu, et volem demostrar que és al contrari, i que el premi val la pena: una nova vida més enllà del kebab, el czech-mex i la dieta txeca pura i dura. Els productes marcats (*) a la llista d'ingredients estan disponibles a Toro Blanco. (Nota del traductor d'empordanès al català: “estafanòria” vol dir “pastanaga”).\n6 racions, fet en 30 minuts\nPosem el formatge al congelador una estoneta abans de començar, perquè no se'ns desfaci quan l'arrebossem i el fregim. Tallem la verdura en bocins mitjans (porro, ceba, carbassó). En una olla mitjana hi escalfem un parell de cullerades soperes d'oli d'oliva i fregim les patates i el carbassó, un cop enrossit hi afegim la ceba i el porro. Amb tot cuit i fregit hi afegim el caldo calent de verdura o pollastre. Ho escalfem a mig foc durant 20 minuts, hi anem afegint més o menys aigua perquè quedi més líquid o espès, a voluntat. La decoració la preparem a part. Traiem el formatge del congelador, l'arrebossem amb farina i pa ratllat. Tallem l'estafanòria a làmines fines i les fregim amb una mica d'oli. Després dels vint minuts, passeu pel túrmix les verdures, serviu en alguna font o safata de vidre, poseu al cim el formatge i la pastanaga.\n300 g de carbassó\n500 ml caldo de pollastre o verdures (*)\n150 g ceba vermella o xalota\n2 cullerades soperes d'oli d'oliva (*)\n160 g formatge semi\n100 g estafanòria\nou, pa ratllat, farina, sal\ndues racions, fet en 90 minuts\nPreescalfem al forn a 200 graus. Pelem i tallem, no a talls menuts, la ceba i la llimona i reservem. Tallem el pollastre en octaus, o li diem al carnisser que ens ho talli (“osminy”). Omplim la safata de vidre o la planxa del forn prèviament coberta de paper d'alumini, amb el pollastre, la ceba i la llimona, salpebrem amb quantitat generosa i afegim oli al damunt. Ho posem al forn durant hora i mitja, a 200 graus i anem cada 10 minuts girant les peces de pollastre perquè es rosteixin per tots cantons. Amb una cullera remullem el suc que deixa perquè no quedi massa sec, si cal i afegim un parell de gots d'aigua durant la cocció.\nuna ceba dolça, vermella o xalota\noli d'oliva (*)


Wiener Festwochen, ganes de canvi | Festival Grec 2022\ndc. 04/05/2022 | 11:15 H\nChristophe Slagmuylder, director del Festwochen de Viena. By Andreas Jakwerth\nChristophe Slagmuylder va convertir el Kunstenfestivaldesarts de Brussel·les a partir del llegat de la carismàtica Frie Leysen en el que és ara, el gran festival híbrid d'Europa, el lloc del risc i del desafiament, on les arts escèniques es troben amb totes les arts. El 2019 va assumir el repte de dirigir un transatlàntic, el Festwochen de Viena, un dels grans festivals europeus, juntament amb Avinyó i Edimburg, amb el repte de fer-lo caminar per altres camins sense perdre la seva essència. De Viena, venen al Grec 'La trilogia dels contes immorals', 'Una imagen interior' i 'Idiota'.\nFESTWOCHEN, 71 ANYS D'HISTÒRIA\n“El Festwochen té més de 70 anys d'història: va néixer el 1951, després de la Segona Guerra Mundial, com el Festival d'Avinyó, el Holland Festival o el Festival de Tardor de París, amb l'objectiu de reconnectar Viena amb el món. I jo vaig arribar a Viena quan ja s'estaven plantejant quins són els rols dels festivals de ciutat a Europa. I aquí queda clar que Viena és la ciutat de la música, que la música és un fet central en la vida dels ciutadans i el que jo vull és anar obrint portes, no limitar la música al que tots coneixem, a les orquestres, a l'òpera, sinó ajudar a crear noves formes de posar la música en escena”.\nLA CREACIÓ, EL GRAN REPTE\n“Fer del Festwochen un festival de creació és el meu gran repte, que en lloc de comprar el millor que es fa arreu d'Europa, siguem capaços d'iniciar noves produccions. I apostar no només pel teatre, sinó ser més cross over, barrejar gèneres, fer òpera contemporània. Es diu que Viena és un lloc molt lligat a la tradició, al passat, però això no vol dir que sigui una ciutat conservadora, ja que també acullen bé les propostes radicals: no hem d'oblidar que Thomas Bernhard o Sigmund Freud van néixer aquí. Per això li vaig encarregar l'any passat un Schönberg a Marlene Monteiro Freitas ('Pierrot Lunaire') i l'any que ve dirigirà una òpera, o enguany Susanne Kennedy fa Philip Glass ('Einstein on the beach').\nPer poder produir necessitem crear espais de treball, a banda d'aprofundir la col·laboració que ja tenim amb les institucions de la ciutat. I hem de crear produccions que puguin viatjar. Deixar de banda la cosa única que només pots veure en un lloc”.\nDE BRUSSEL·LES A VIENA\n“Jo vaig néixer a Brussel·les, una ciutat que viu molt la dansa i el teatre. Per programar el Kunstenfestivaldesarts no havia de pensar gaire, però aquí, a Viena, no he de subestimar la ciutat. Sempre has de saber on ets i per a qui estàs treballant. Ara estan de moda els comissaris, els gestors, que viatgen per tot arreu, que ara són a Escandinàvia, ara a Europa central, on sigui, com si no els importés on són. Has de conèixer el públic, com reacciona. A Viena, per exemple, fora del festival és molt difícil veure companyies internacionals, ja que els teatres no en porten gaires”.\nPREGONER DELS CANVIS\n“Des que vaig començar, el teatre ha canviat molt. Hi ha nous continguts, noves formes, noves maneres de produir. Jo he viscut, per exemple, l'auge del teatre documental... El programa d'aquest any va encapçalat per una cita de L'hort dels cirerers, de Txékhov, que és el meu leitmotiv dels nostres temps: no som on érem, però encara no hem trobat la destinació final. També hi ha una altra cita de Iannis Xenakis que ens ve a dir que la vida és, realment, un segon.\nEl teatre és una disciplina vella i, en moltes coses, és precursora. Potser la tecnologia ens dona la resposta. Però jo veig el teatre com una nau espacial que ens porta a algun lloc. El teatre també triga a assimilar els canvis perquè està sempre investigant, ara i sempre, transformant, perquè es pregunta per què fa les coses. Tot sembla formatat d'una manera, però això no vol dir que res no es pugui canviar... Em truquen molts col·legues perquè necessiten omplir grans escenaris amb grans estrelles, i estem en un canvi d'època on no hi són, aquests artistes. El teatre també és una vella indústria creada per omplir grans espais”.\nPOSTPANDÈMIA? LA TEMPERATURA DEL TEATRE EUROPEU ACTUAL\n“No podem fer com si no hagués passat res, esborrar aquests últims dos anys. Hi ha gent que vol oblidar i continuar en el negoci com abans. I tot el que ha passat hauria de ser una lliçó. Ens hem passat aquests anys tan durs buscant solucions immediates, cancel·lant, pensant què es pot fer amb aquesta producció que hem anul·lat, quan la col·loquem, de quina manera viuran els artistes. I ens ha estat molt difícil projectar-nos endavant, mirar les coses a cinc anys vista. Jo encara no puc fer-ho”.\n“Per a mi, El Conde de Torrefiel, que estrenen la seva obra nova al Festwochen, són uns visionaris. Estan tres o quatre anys preparant una obra gran i mentrestant estudien, investiguen, amb obres més petites que poden portar arreu. Tenen formats flexibles i sempre intenten sacsejar la seva manera de treballar, s'ho qüestionen tot i cada espectacle és una experiència nova. A mi em tornen boig, no els artistes que documenten el present, sinó els que són capaços d'anticipar coses”.\nBARCELONA, UN LLOC ON ANAR\n“M'interessa molt la barreja, l'aposta per la performativitat, de molts dels seus artistes. Fa anys que conec en Roger Bernat i he treballat molt amb El Conde de Torrefiel. M'agrada la capacitat que tenen de crear formats diferents. I potser és perquè a Barcelona hi ha una sèrie d'institucions teatrals que han apostat fort per això. Fa deu anys que, per a algú que programa arts escèniques, és un lloc on has d'anar”.\nSEGUEIX LLEGINT: Kunstenfestivaldesarts, no només un festival de teatre


La Taula del Tercer Sector impulsarà la creació d’un fons econòmic per facilitar l’accés al finançament de les entitats socials\nProp de 300 persones van participar el passat 12 de juny a la jornada ‘Finan’3. Enfortir les capacitats financeres del Tercer Sector Social’, organitzada per la Taula del Tercer Sector, de la qual forma part la Confederació ECOM Catalunya. La jornada es va celebrar amb la col·laboració de Barcelona Activa i el Servei d’Ocupació de Catalunya.\nLes polítiques de consolidació fiscal executades per les diferents Administracions Públiques i les tensions de tresoreria que les afecten són la principal causa de les dificultats financeres que pateixen les entitats del Tercer Sector Social de Catalunya. Una situació agreujada per la restricció del crèdit bancari, la carència de mecanismes singulars de finançament per a les entitats socials, i les mancances financeres del propi Tercer Sector Social: baixa capitalització, devaluació de la qualificació de les garanties, escassos actius tangibles, etc.\nDes de la Taula del Tercer Sector Social de Catalunya es va organitzar aquesta jornada per donar a conèixer al sector diverses solucions que permetrien minimitzar els problemes de finançament que tenen en aquests moments moltes entitats socials del país, tant per mitjà de fórmules ja existents com per mitjà de fórmules noves a desenvolupar.\nALGUNES DE LES FÓRMULES JA EXISTENTS:\n• Banca ètica i social: Aquest tipus d’entitats financeres emergents a Catalunya estan demostrant una major complicitat i adaptació a les peculiaritats del Tercer Sector i les entitats no lucratives, especialment a l’hora d’oferir-los línies de crèdit vinculades al finançament de les Administracions Públiques.\n• Emissió de “títols participatius”: Es tracta d’emissions de títols de deute de caràcter social, en el sentit que estarien destinats a finançar entitats i projectes del Tercer Sector Social. Els destinataris d’aquestes emissions serien les persones que busquen que els seus estalvis contribueixin a finançar activitats amb un impacte social positiu i no prioritzen la rendibilitat financera.\n• Presentar “garanties mancomunades”: Es basa en la suma de molts petits avals per constituir l’aval que una entitat social necessita per accedir al crèdit, a partir de la implicació voluntària de la base social, treballadors, usuaris...\n• Dipòsits col·lectius pignorats: Es tracta d’una variant de l’anterior modalitat, també basada en el compromís i la solidaritat de l’entorn de les entitats. El mecanisme consisteix en constituir un dipòsit amb moltes petites aportacions per oferir-lo com a penyora en una operació creditícia.\n• Grups d’estalvi solidaris territorials: Són grups d’inversors que canalitzen els seus estalvis cap al finançament de projectes que contribueixen a la generació de riquesa i ocupació, però amb un visió i sota uns valors socials i solidaris. La seva actuació es circumscriu a una àrea geogràfica reduïda.\n• El sistemes de microdonacions: Consisteixen en el finançament de projectes concrets a través d’un gran nombre de petites donacions. Aquesta fórmula de cooperació col·lectiva es vehicula bàsicament a través d’Internet, on es poden trobar diverses pàgines webs específiques amb aquesta finalitat.\n• Increment del fons social: Es tracta de capitalitzar una associació o fundació no només per mitjà dels excedents o beneficis generats anualment (una via lenta i costosa), sinó també per mitjà de la creació d’una entitat jurídica vinculada (per exemple una cooperativa) que permeti captar recursos externs en forma de capital, o bé, per mitjà d’institucions de Capital Risc Social.\nALGUNES DE LES FÓRMULES A DESENVOLUPAR:\n• Crear línies específiques per al finançament del Tercer Sector Social des de les pròpies entitats financeres.\n- El dilluns 10 de juny, la presidenta de la Taula del Tercer Sector, Àngels Guiteras, es va reunir amb el president de Caixabank, Isidre Fainé i el president de Microbank, Francisco de Conrado perquè s’impulsi una línia de finançament específica per a les entitats del Tercer Sector Social per cobrir les necessitats de circulant.\n- A la jornada del 12 de juny, Ramon Bonastre, Secretari d’Ocupació i Relacions Laborals de la Generalitat de Catalunya va anunciar que el Fons de Garantia Econòmica Social s’obrirà al conjunt de les entitats del Tercer Sector Social.\n- Coop57 va anunciar, en el marc de la jornada Finan3, que ha arribat a un acord amb OINARRI SGR perquè els seus associats puguin accedir als avals d’aquesta societat basca de Garantia Recíproca especialitzada en Economia Social i Tercer Sector.\n• Crear un servei específic per al Tercer Sector Social de Catalunya que conjugi l’acompanyament financer, la prestació de garanties i el finançament directe, inspirat en l’organisme FRANCE ACTIVE (una associació francesa constituïda fa 25 anys per diversos actors de l’economia social, el sector públic i la banca cooperativa).\nEn relació a aquest últim punt, la presidenta de la Taula del Tercer Sector, Àngels Guiteras va anunciar l’ímpuls a la creació d’un fons econòmic del Tercer Sector Social català i d’un servei d’acompanyament financer. Aquesta iniciativa permetrà assessorar a les entitats socials catalanes sobre què cal fer per obtenir finançament i sobre quines són les modalitats de finançament més adequades, així com facilitar garanties a les entitats solvents que tinguin problemes de finançament. El desenvolupament d’aquest nou sistema exigeix el compromís, la implicació i la contribució del propi sector com a condició necessària. Una vegada assolit aquest primer pas, es demanarà la col·laboració i la contribució d’altres institucions públiques i privades. Per aquest motiu la Taula del Tercer Sector ja ha començat fa uns mesos a explorar la complicitat en aquest projecte d’altres institucions com l’ICF, Barcelona Activa, la Diputació de Barcelona, ‘La Caixa’ i les entitats financeres de banca ètica.


Disseny de Pàgines Web Professionals a Figueres | Descantia\nEn el disseny de pàgines web corporatives per a professionals és important que el disseny concordi amb la Missió, Valos i Objectius de l'empresa i que vagi en consonància amb tota la seva comunicació. En el projecte de la pàgina web de Nordgi Consultors a Figueres s'ha buscat un disseny sobri, elegant, de línies rectes i fotografies formals. Els efectes de la pàgina web li aporten dinamisme i trenquen lleugerament la verticalitat sense distreure a l'usuari. Un altre dels elements centrals de la pàgina web ha estat la necessitat de diferenciar el negoci del client del d'una agència immobiliària tradicional. És per això que la pàgina web es centra en les qüestiones vinculades a la professionalitat i al servei d'acompanyament integral en totes les fases de la operació.


L'habitatge fet a mida | Diari de la Discapacitat\nIniciOpinióL'habitatge fet a mida\nL’habitatge fet a mida\nSegurament que és per la meva condició de persona amb disCapacitat i pel fet de tenir reconeguda una dependència que estic una mica “obsessionat” amb el model existent de residència a l’ús i servicial implantat en la nostra societat.\nNo m’agradaria pas acabar en una d’aquestes presons i és per això que he començat a treballar en un model diferent d’habitatge. Un model en el qual les persones amb disCapacitat tinguin cabuda, com també la gent gran i aquella persona i família que vulgui entrar a viure a un edifici que compleixi amb el concepte d’Accessibilitat Universal, què una part dels habitatges estigui adaptat amb grues al sostre per poder passar d’una banda a l’altre de la casa, que disposi de grues d’elevació / trasllat / bipedestació per a qui ho necessiti, que compti amb la figura d’assistents personals i d’unes zones comuns com a infermeria, gimnàs de manteniment i recuperació, cuina-menjador, bugaderia, horts, jardins i servei de transport adaptat, entre moltes altres coses.\nUn edifici amigable amb les persones que hi resideixen, on el veïnat miri unes per les altres i on es visqui entre amigues, i d’aquesta manera fer front a la solitud i l’aïllament que pateixen moltes persones en la societat actual.\nI tot això s’assoleix amb l’habitatge cooperatiu. Un model ric en teixit social, col·laboratiu, amb un sistema democràtic on les persones residents tenen veu i vot i s’uneixen per a crear el seu l’habitatge a la seva mida. I com no podia ser-hi d’una altra manera aquest habitatge cooperatiu és portarà a terme en una privilegiada ubicació, a les Terres de l’Ebre, a la població costanera de Sant Carles de la Ràpita, la qual forma part del meravellós entorn del Parc Natural del Delta de l’Ebre.\nAquest és un projecte ambiciós, ja que necessitarem unes cent persones -amb les seves respectives famílies- per poder portar-lo endavant. Però no per això deixa de ser un projecte molt engrescador, el qual se surt dels paràmetres marcats per l’administració pública i de la mateixa societat, i a on, les persones amb disCapacitat i la gent gran en triarem com viure i amb qui.\nJuan Garcia Díaz – president de l’AFIS (Associació Funcional per la Integració Social)\nArticle anteriorNexe Fundació organitza una nova jornada solidària ‘Mou-te pels Quiets’ a la localitat de Vallirana\nArticle següentInauguració de la pintura mural “L’origen de la vida” de l’artista amb discapacitat visual Kelly Arrontes\nComponent de la PAU (Plataforma Accessibilitat Universal)\nCristina Montseny Figueruelo - 20 de juliol de 2021


Play off d'ascens a Lliga Nacional: gran, Molt gran el cap de setmana del Club Handbol Puçol a Alacant\nLa fase d'ascens a la Lliga Nacional, disputada del 29 d'abril a l'1 de maig a Alacant pel Club Handbol Puçol, va ser tot un espectacle i va suposar una experiència insuperable per a jugadors i tècnics, acompanyats des del primer dia per nombrosos aficionats de l’Horta Nord. Guillermo MAESTRO, habitual cronista del club, ens conta com ha sigut l'experiència.\nEl divendres 29 d'abril va començar el play off i els de Puçol arribaven a Alacant amb tota il·lusió del món però amb els peus en la terra, Sabedors que a pesar de la seua qualitat jugaven en terreny alié i contra rivals molt difícils.\nEste primer dia els pupils de Javier Sancho van jugar un bon partit enfront del Handbol Canyamelar Benetússer, que tan sols es va esborrallar en els minuts finals donant una opció als de Benetússer que no van saber aprofitar, gràcies a la gran actuació davall els pals tant de Manu Alfanjarín com de Mario Romeu, superbs tot el torneig, el que suposava la primera victòria per als de Puçol.\nEl dissabte 30 el rival no era ni més ni menys que el primer classificat de Castelló, el Handbol Vinaròs, amb un equip molt equilibrat. La pPrimera part dels jugadors de Puçol va ser per a emmarcar: 8 gols de diferència. La segona part va ser un altre cantar: els castellonencs volien demostrar que estaven a Alacant per a un poc més i van reduir la diferència a tan sols 1 gol en els últims minuts, però un últim gol de Miguel Herrero Miki donava la segona victòria per als de Puçol.\nEl diumenge 1 de maig es disputava el PARTIT, així amb majúscules: ens enfrontàvem a l'equip local, Agustinos d'Alacant, que arribava invicte després d'arrasar en els seus partits anteriors i, per consegüent, més descansat que el Club Handbol Puçol, que també arribava amb dos victòries, però molt més treballades.\nEl Puçol va desplaçar a Alacant a més de 70 aficionats entre els cotxes particulars i l'autobús que va posar la junta directiva amb el suport de Lainval en favor d'amics i familiars que tot l'any han estat recolzant a l'equip. Estos van donar color a la grada i ànim als seus jugadors, els que van lluitar i van plantar cara als locals.\nAl final de la primera part el resultat era de 10-7 per als alacantins i l'inici de la segona mitat va ser de clar domini local portant la diferència fins als 10 gols, però els xics de Juanma Ballester van reaccionar i amb un parcial de 6-0 estrenyien les coses a falta de 15 minuts. Pero fins ací van arribar els de Puçol, que no van poder amb l'ulterior espenta dels alacantins. El resultat final de 26-19 deixa al nostre equip sense l'ascens, però no sense la satisfacció del treball ben fet.\nNomés cal felicitar al C.D. Agustinos, destacant David Roldán Mira, el millor jugador del Puçol, qui va portar el pes ofensiu de l'equip.\nI acabe esta crònica com la vaig començar: gran, molt gran este equip i la seua xicoteta però fidel afició.\nInforma: Guillermo Maestro | Fotos: Club Handbol Puçol i Sabín


Figueres programa una desena d'activitats per commemorar el Dia Internacional de les Dones del 23 de febrer al 15 de març\nL'Ajuntament de Figueres, en col·laboració amb entitats de la ciuat, ha programat una desena d'activitats del 23 de febrer al 15 de març per commermorar el Dia Internacional de les Dones, que se celebra el 8 de març.\nEl programa inclou, entre d'altres, xerrades i ponències, activitats culturals dels quals les dones en són protagonistes o el lliurament de la onzena edició del premi 8 de març Rosa Maria Ymbert que organitza anualment la Regidoria de les Dones.\nD'entre les activitats programades, destaca la projecció del documental Arenas de silencio de la directora Chelo Álvarez-Sthele i posterior col·loqui amb la directora, que tindrà lloc aquest dijous 23 de febrer a les 16.30 h al Centre Penitenciari Puig de les Basses de Figueres, i a les 21 h a la Cate amb el CineClub Diòptria; o el lliurament dels premis 8 de març Maria Rosa Ymbert, que tindrà lloc el 8 de març, a les 19 h, a la Sala Erato, amb una xerrada a càrrec de la sociòloga Cristina Vila.\nLa regidora de la Dona, Dolors Pujol, manifesta que "el 8 de març és una ocasió per commemorar la lluita de les dones per la seva participació en la societat en general, conscienciar els ciutadans sobre les desigualtats de gènere existents i reivindicar la igualtat de drets entre homes i dones".


Portal del Col·legi Oficial de Treball Social de Castelló - COTS Castelló reforça la comunicació amb els seus col·legiats i col·legiades amb un servei de missatgeria via Whatsapp gratuït\nCOTS Castelló reforça la comunicació amb els seus col·legiats i col·legiades amb un servei de missatgeria via Whatsapp gratuït\nmartes 30 de marzo de 2021\tCOTSCS\nPer a incorporar-se al servei cal enviar un missatge al número 618799331 amb la paraula ALTA, nom i cognoms i DNI\nEl Col·legi Oficial de Treball Social de Castelló ofereix un nou servei d’informació totalment gratuït per a millorar la comunicació amb les i els col·legiats a través de la missatgeria Whatsapp. L’objectiu és mantindre’ls informats pràcticament en temps real de les novetats que es produïsquen en l‘àmbit del Treball Social i els Serveis Socials així com de les activitats que duu a terme el Col·legi.\nAmb el nom COTS Castelló Informa, s’activa una eina de difusió d’informació que busca arribar al major nombre de col·legiats/as amb la major rapidesa possible i de manera totalment gratuïta per a les persones usuàries.\nEl servei consisteix en un xat unilateral on s’enviaran missatges curts a les i els professionals col·legiats amb informació relativa a agenda d’esdeveniments, cursos formatius, ofertes de treball, notícies, campanyes divulgatives, dies mundials, jornades d’interés, etc.\nDonar-se d’ALTA en el servei és gratuït, ràpid i senzill seguint aquests dos passos:\n1. Guarda en l’agenda el número 618799331\n2. Envia un whatsapp al número 618799331 amb la paraula ALTA, nom i cognoms i DNI (Exemple: ALTA, Marina Llopis García, 20555333P) per a començar a rebre la informació col·legial en els telèfons dels usuaris.\nL’alta es produirà en els 7 dies laborables següents a la data d’enviament del missatge.\nAmb totes les persones interessades que es donen d’alta en el servei COTS Castelló Informa, es crearà una llista de difusió on s’enviaran els missatges. A diferència d’un grup de xat convencional, els números de telèfon de les i els usuaris quedaran ocults a la vista dels altres, garantint així la protecció de dades.\nPer a no saturar d’informació al públic, el Col·legi seguirà unes normes bàsiques d’utilització del servei de missatgeria:\nS’enviarà com a màxim un únic whatsapp al dia, excepte en cas de disposar d’una informació d’urgència o d’especial interés.\nS’enviaran els missatges de dilluns a divendres, de 9h a 21h, excepte en cas de disposar d’una informació d’urgència o d’especial interés.\nLes dades dels usuaris seran introduïts en una base de dades exclusivament per al servei d’informació a través de Whatsapp. Aquestes dades no es facilitaran a cap organisme extern ni s’utilitzaran per a cap altra gestió.\nAquest servei no és recíproc, és a dir, no es tracta d’un xat de debat o una eina per a fer reclamacions (per a això el Col·legi disposa d’altres vies oficials), per la qual cosa no hauran de remetre’s missatges a aquest grup per part d’els/les col·legiats/as.\nLes persones usuàries podran donar-se de baixa en qualsevol moment, enviant un whatsapp al número 618799331 amb la paraula BAIXA.\nEsperem que aquesta nova eina millore i reforce les vies de comunicació del Col·legi amb totes i tots vosaltres.


Quan és notícia un suïcidi, por Joel Albarrán Bugié\nUnes deu persones es treuen la vida cada dia a Espanya. El suïcidi és una de les tragèdies més grans de la nostra societat i la causa externa de mort més important. Cadascuna d’aquestes morts i les circumstàncies que les envolten pertanyen a l’àmbit privat i familiar, i mereixen el més sagrat dels respectes. Així ho entenem els mitjans de comunicació, però aquest respecte no pot contribuir al fet que continuï sent tabú un problema social tan greu ni tampoc que els periodistes ens censurem davant situacions que han de ser denunciades.\nLa redactora en cap de la secció de Societat, Susana Quadrado, apunta que una interpretació massa restrictiva d’aquesta norma deontològica periodística ha portat durant molt de temps a no informar prou de xacres com les morts per violència domèstica o de situacions d’assetjament que poden arribar a acabar en suïcidi o en greus seqüeles psicològiques.\nAquest és el motiu pel qual La Vanguardia sí que va informar aquest divendres d’un cas de suïcidi: el d’una adolescent de 15 anys de Barcelona que els Mossos d’Esquadra estan investigant si es va produir després d’un possible cas de bullying i si l’escola va seguir els protocols necessaris per aturar-lo. “Els suïcidis sí que són notícia quan amaguen alguna cosa al darrere, si no n’ informem podem estar ocultant greus realitats socials com l’assetjament”, explica Quadrado.\nLes informacions que aborden una mort per suïcidi s’han de fer amb la màxima prudència i rigor, i prescindint de detalls superflus sobre la mort. En aquest cas, explica Quadrado, es va tenir en compte que s’havia presentat una denúncia davant els Mossos i que la família també havia portat el cas al Síndic de Greuges. Són informacions, en qualsevol cas, “difícils i doloroses d’escriure” que s’han de sustentar sempre sobre els fets confirmats i no recrear-se mai en la desgràcia.\nLa funció dels mitjans de comunicació no es limita a informar d’aquests casos –des del màxim respecte als morts i les seves famílies–, sinó que al fer-ho contribuïm a crear una consciència comuna que s’acaba traduint en canvis socials i legals. Informar obertament del suïcidi –des d’un punt de vista estadístic general, però també des de casos particulars que sensibilitzen la societat– ens ajuda a tots a identificar els senyals d’alerta dels qui se senten impel·lits a una acció tan tràgica. Obliga a millorar i revisar els programes sanitaris i dels serveis d’assistència social. I contribueix també perquè els qui per un motiu o un altre tenen aquests pensaments sàpiguen que poden demanar ajuda, que els seus problemes no s’han d’amagar ni els han d’avergonyir i que el conjunt de la societat està disposada a donar-los suport.


Cocemfe demana la "plena inclusió" del discapacitat en el I Congrés sobre autonomia personal\nJoan Clos: "el dret a l'autonomia personal també és desenvolupament sostenible".\nEl president de la Confederació Espanyola de Persones amb Discapacitat Física i Orgànica (Cocemfe), Anxo Queiruga, ha obert aquest dilluns el I Congrés sobre el Dret a l'Autonomia Personal demanant garantir els drets i plena inclusió de les persones amb discapacitat, perquè "la societat actual ha assolit el grau de maduresa necessari".\nEl secretari d'Afers Socials i Famílies de la Generalitat, Francesc Iglesies, ha presidit la inauguració del congrés davant més de 400 persones, inclosos professionals de la sanitat, sector assistencial, tercer sector, arquitectura, mobilitat i tecnologia, discapacitats, estudiants, entitats i representants de les institucions, segons un comunicat de Cocemfe, organitzadors de la trobada.\nBarcelona acull el I Congrés sobre el Dret a l'Autonomia Personal organitzat per Cocemfe\nL'exdirector d'ONU-Habitat i exalcalde de Barcelona, Joan Clos, ha pronunciat la conferència inaugural, en què ha defensat que el desenvolupament sostenible a les ciutats implica el ple el dret a l'autonomia personal, concepte que cal "que vagi penetrant en l'agenda urbana i dels Objectius de Desenvolupament Sostenible" de l'ONU.\nUNA LEGISLACIÓ QUE PUGUI CUMPLIR\nEl debat posterior ha reunit experts sobre 'La garantia dels drets al llarg del cicle de la vida': el psicòleg i assessor de l'Institut Guttman Àngel Gil ha demanat "un màrqueting social per a la discapacitat" que promogui l'autonomia personal; personalitzar els serveis, i no impulsar normes que no puguin complir-se.\nEl director del Centre Espanyol de Documentació sobre Discapacitat (CEDD), Eduardo Díez, també constata "massa legislació no efectiva", i a més s'ha preguntat si és suficient.\nLa taula rodona 'La ciutat com a espai de vida i convivència' ha comptat amb la presidenta del Col·legi d'Arquitectes de Catalunya a Barcelona, Sandra Bestraten, que ha reclamat centrar-se en la rehabilitació, en millorar la mobilitat urbana i "afavorir que els cascos històrics de la ciutat no s'abandonin".\nI la presidenta de la Unió Democràtica de Pensionistes i Jubilats d'Espanya (UDP), Paca Tricio, ha destacat que la igualtat dels ciutadans és precisament el que ha d'unir forces entre tots per defensar-se "contra el no compliment de les lleis".\nTambé s'han fet diverses presentacions i tallers amb experts en discapacitat, que han explicat als assistents les seves investigacions i coneixements.


tresquatreicinc: L'INTRÚS AL VAIXELL\nL'INTRÚS AL VAIXELL\nJOCS DE LLENGUA. LECTOESCRIPTURA (LECTURA DE PARAULES)\n• Llista de paraules que pertanyen a una mateixa categoria.\n• Un vaixell per ambientar l'activitat.\n• Practicar la lectura de paraules de l'entorn proper, paraules conegudes i fàcils d'associar.\n• Classificar paraules per categories i identificar la que no correspon al grup.\nActivitat principalment de lectura.\nEn aquesta sessió de lectoescriptura amb mig grup-classe treballarem sobre la idea del joc de l'intrús.\nEn aquest tipus de joc cal trobar l'element de la sèrie d'objectes que no correspon al conjunt. Hi ha moltes variants d'aquest joc, i de fet, podria considerar-se més aviat una activitat de lògica matemàtica. Per exemple:\nM'interessa, però, adaptar-la a una activitat de llengua escrita en la qual els alumnes hauran de llegir les paraules i construir una llista. Més endavant, analitzaran la llista trobar quina és la paraula que no es correspon amb la categoria o família.\nCom a ambientació he aprofitat un vaixell (que hem utilitzat altres vegades per fer el joc d'"Un vaixell carregat de...", que ja explicaré en un altre post).\nEl vaixell arriba a port carregat un altre cop, i ple de coses però, els aviso, hi ha un intrús, una "cosa" que no hi pot anar.\nHe preparat 3 famílies de paraules: joguines de la classe, menjars i roba. Les he imprés, retallat i plegat ben petites. He intercanviat una de cada grup de manera que a cada família hi ha un intrús.\nLes paraules d'una primera família les enganxo amb blue-tack al vaixell i procedim a llegir-les. Els alumnes van sortint, un a un, i si tenen dificultats els ajuden els altres companys.\nQuan s'han llegit totes les paraules és el moment de decidir quin és el tipus de càrrega que transportava el vaixell i quin és l'intrús. Un voluntari surt a llegir la llista i marcar l'intrús.\nFem el mateix amb la segona família. És important anar pas a pas amb cada família per poder fer l'anàlisi sense interferències.\nI finalment amb la tercera:\nEn acabar, hem anat a seure a taula per realitzar una fitxa on apuntar les llistes de paraules i el nom de cada categoria d'objectes transportats al vaixell. Poden copiar-les de la pissarra on les hem anat col·locant o bé escriure-les lliurement si ho prefereixen.\nHa resultat una bona manera de llegir paraules!\nEstàs en L'intrús al vaixell (P5)→ Llengua P5. Torna a Inici


Quan Quique Setién va arribar a Barcelona ho va fer amb un currículum que el situava, indubtablement, entre els defensors més ferms del joc de posició, ofensiu, amb possessió i una pressió molt alta. Concretament a Sevilla, en les dues temporades que va entrenar el Betis, el tècnic càntabre va fer debutar i va donar confiança molts jugadors del filial que després han triomfat o, com a mínim, han progressat de manera exponencial, com Fabián Ruiz, Junior Firpo o Loren Morón.\nA can Barça va mostrar símptomes molt similars des d’un començament, com ara la confiança que va donar a Riqui Puig, la perla per excel·lència de la Masia, en els primers entrenaments i partits. Si bé en el partit de debut de Setién, el de Matadepera va entrar a la segona part i va ser important per la victòria blaugrana, la seva presència al primer equip ha disminuït clarament i fins i tot no ha entrat a alguna convocatòria. Va ser titular al partit d’Eivissa i va jugar minuts residuals en el partit de Lliga davant el Llevant. Res més.\nLa sospita que Setién s’està convertint en un tècnic molt més conservador del que era s’ha confirmat en una entrevista a La Vanguardia. “Hi ha jugadors a la Masia que podrien ajudar-nos, però donar el pas no és fàcil. A Barcelona cada partit és una final i no puc donar la mateixa confiança als futbolistes del filial com ho feia al Betis. Pot ser que m’estigui convertint en més conservador”, ha confessat. En la mateixa línia, l’entrenador blaugrana ha insistit que, tenint en compte la dificultat del partit de Nàpols, el resultat va ser bo, malgrat el joc de l’equip.


Actualitzada 13/01/2021 a les 13:20\nJa hem deixat enrere, per fi, un any tràgic que ens ha comportat canvis sobtats, també pel que fa a la tecnologia. D’un dia per l’altre vam haver de modificar hàbits laborals, entendre com funcionaven les plataformes de teletreball, plataformes digitals de reunió i equips i la resta. Tot això ho haurem de mantenir durant aquest 2021, ja que aquest teletreball ha vingut, en la majoria de casos, per quedar-se i ajudar a la nostra conciliació familiar, sempre que sigui possible, amb horaris mixtos entre una relació física a la feina i la que puguem fer a casa. Però parlem de tecnologia i de tot allò que podrem veure durant aquest 2021.\nReferent als assistents virtuals podem parlar també de l’Internet de les Coses, coneguda com a IoT. Ja sé que fa temps que en parlem i que sembla que no acaba d’arribar. En tot cas, el 2021 ha de ser un any de més creixement cap a un escenari inevitable de futur en què tot estarà connectat. L’arribada del 5G hauria d’ajudar a la seva implantació, però ja saben que la bretxa digital a casa nostra és complicada de gestionar. Anirà per llarg, però aquest 2021 farem passos endavant. Pel que fa a gadgets, el més destacat que veurem enguany i que podria despuntar definitivament són els dispositius plegables. Windows, per la seva part, treballa en la versió 10X del seu sistema operatiu, que donarà cobertura a aquests nous aparells, que arribaran plegables i enrotllables. Per cert, a tots vostès, que em llegeixen des de fa més de vuit anys, espero que hagin tingut una bona entrada d’any. Rebin els meus millors desitjos per aquest –ESPEREM – pròsper 2021.


La basílica de Sant Pere | Els Borja\nMiquel Àngel, Pietat.\nAbans de parlar de les famoses estances vaticanes dels Borja, donem notícia d’alguns referents borgians dins la basílica de Sant Pere, iniciada, com ja hem dit, poc temps després de la mort del papa Alexandre VI.\nEn primer lloc, cal assenyalar que la famosa Pietà de Miquel Àngel, probablement el grup escultòric més admirat de la cultura occidental, que està situat en una nau lateral a l’entrada de la basílica, fou encarregada pel cardenal francès Jean Bilhères, cardenal legat de Carles VIII de França, al jove artista, el 1498, sota el papat d’Alexandre VI. Això pot donar valor a la tradició segons la qual el rostre del Crist jacent està inspirat en el de Joan de Borja, duc de Gandia, assassinat el 1497, amb gran dolor del pare. També s’ha llançat la hipòtesi que la cara de la Verge té una semblança amb les faccions de Vannozza Cattanei. En tot cas, és evident que hi certa analogia entre una mare amb el fill assassinat als braços i el dolor de Maria en el drama de la Crucifixió del seu Fill.\nEncara a l’interior de la basílica, ens deturem a les Sacre Grotte Vaticane, situades en el seu subsòl, en un nivell, però, superior respecte a la basílica constantiniana del segle IV, on podem veure algunes capelles i tombes reials i papals a partir del segle X. El lloc més destacat i venerat és, lògicament, el sepulcre de sant Pere. Al seu corredor de sortida van ser dipositades algunes restes del primer monument funerari de Calixt III a Santa Maria della Febbre, que descrivim amb més detall en parlar del sepulcre dels papes Borja a l’església de Montserrato.\nEn un corredor d’accés que porta a l’actual sagristia de Sant Pere del Vaticà, hi ha el sepulcre de Pedro Carranza (1501), atribuït a Andrea Bregno, que encarregà el papa Alexandre a la mort d’aquest seu fidel cubiculari secret i protonotari, monument funerari sobri i elegant derivat de les esteles funeràries romanes, amb el retrat al centre en un medalló i les armes del papa al frontó superior.


Fa un mesos el Centre d'Estudis Jordi Pujol va publicar un conjunt d'articles on diversos catedràtics i periodistes analitzaven la desorientació de l'esquerra actual. Tots admetien una crisi ideològica de l'esquerra, però afirmaven que encara tenia futur. El fet més curiós, però, és que cap d'ells definia què era ser d'esquerres. És a dir, no identificaven quines són les variables que configuren una identitat d'esquerres i, els que ho intentaven fer, utilitzaven unes variables que es van establir a principis del segle XX.\nActualment definir d'esquerres –o de dretes- a un individu és d'una complexitat enorme ja que la majoria de patrons que van configurar les dues “ideologies” s'han transformat o, directament, ja no existeixen. La defensa de l'Estat del Benestar o l'ecologisme –per posar només dos exemples- són dues banderes que, tot i néixer a l'esquerra, han acabat incorporant també les dretes.\nDiversos polítics argumenten que les dretes posen l'accent en la llibertat mentre les esquerres el posen en la igualtat. A l'hora de la veritat, però, trobem governs etiquetats d'esquerres que legislen per donar més llibertat per avortar o per realitzar casaments entre persones del mateix sexe i governs de dretes que intervenen en les opcions religioses de cada individu. Alguns diran que les dretes són liberals en matèries econòmiques, però no en el terreny moral. Mentre que les esquerres els passa just al contrari: són liberals en el terreny moral, però restrictives en el terreny econòmic. La realitat, però, ens indica que quan s'ha de legislar els polítics de dretes i d'esquerres actuen seguint uns patrons força similars.\nEls politòlegs diuen que la classe social, els valors i els partits polítics són els principals factors per definir-se de dretes o d'esquerres. Però també admeten que aquestes variables cada dia són més difuses i que s'han de redefinir en funció del context nacional de l'individu.\nFa uns anys en un programa d'Afers Exteriors va sortir un catedràtic espanyol expert en intel·ligència artificial que explicava un concepte que sempre m'ha cridat l'atenció: la lògica difusa. Aquest tipus de lògica agafa dos valors diferents, però contextualitzats entre sí. Així, per exemple, podem definir com a jove a una persona de 20 anys i com a vella a una altra que en tingui 80. Al mig d'aquests dos valors, però, hi ha tot un món sense definir. Doncs bé, això és la lògica difusa, un concepte que tinc la sensació que podríem portar en el debat de les dretes i les esquerres.


Superherois | Arnal Ballester\nSuperherois a la cantonada\nL’any 2010 Giulia Sagramola en va invitar a participar a l’exposición doméstica Superheroes on the sofa (Supereroi da appartamento). Vaig pensar que es necesitaven superpoders per a jugar-se la vida passant l’Estret de Gibraltar amb una patera, burlar la policia de fronteres i busca-se la vida venent als carrers amb un sac a l’espatlla i les cames sempre disposades a sortir corrent en qualsevol moment.\nDiu el text del catàleg:\n“Estudis recents demostren que Superman, contràriament al que es creia, no ve del planeta Krypton, sinó de l’Àfrica Subsahariana. En realitat es una dada més a favor de la la teoria de l’ “Out of Africa” sobre l’origen de la nostra espècie.\nL’autèntic Superman s’adapta a les condicions de vida més dures, fuig de la policia a la velocitat del so i és capaç d’alçar el vol ambn una enorme càrrega de bosses Luis Vuitton falses o DVDs pirates per a evitar la detenció. I encara logra sobrevivure i treballar després dels atacs d’al·lienígenes como els racistes i els feixistes de tot tipus. Diuen que en ell s‘hi amaga la personalitat ambigua i elusiva de Barak Obama, però és força improbable.”